Особливості розвитку інтелекту дітей до 6 років\nОпубліковано 17/05/2019 04/08/2019\nДитячий сад Монтесорі » Блог » Статті » Особливості розвитку дитячого інтелекту\nВсім відомий метод розвитку за методикою Монтессорі з'явився близько ста років тому. Марія Монтессорі - італійський психолог, лікар, яка винайшла свій унікальний метод розвитку дитячих здібностей.\nЗгідно з методикою розвитку Монтессорі необхідно допомогти дитині розвиватися відповідно до її індивідуальних та унікальних здібностей, не нав'язуючи ні в якому разі свою волю та не примушуючи щось робити проти її волі. Дитячий розум, як губка, дуже швидко вбирає нові знання. І чим малюк молодше, тим більше ця здатність розвинена.\nВ ході досліджень Марія Монтессорі відкрила такі прості істини:\nЗ самого моменту народження кожен малюк має величезний потенціал до пізнань нової інформації, нових знань. Внутрішнє прагнення до пізнання. З перших днів життя малюки адаптуються до нового для них світу. Кожен день вони освоюють нові рухи, нові слова та звуки.\nДіти не здатні навчатися спокійно та врівноважено, як це можуть робити дорослі. Дитина навчається через гру. Це відбувається емоційно та радісно. Кожен період в житті малюка унікальний. Оскільки потребує особливого підходу до виховання та розвитку. Дитячий організм та психіка розвиваються та потребують особливого підходу. Необхідно зрозуміти, які здібності закладені в малюка від природи та продовжувати розвивати їх.\nВажливим моментом у правильному розвитку малюка є спеціальна середа, в якій діти без стресу, без примусу з боку дорослого із задоволенням навчаються та розвиваються. Приділяється особлива увага колективному виду спілкування з метою адаптації малюка в соціумі та навчанню його правильному спілкуванню з іншими дітьми.\nВ середовищі Монтессорі всі ігри повинні знаходитись у вільному доступі для дитини, на рівні його очей. Саме так можна навчити малюка робити вибір й тримати свою кімнату у порядку.


М’ясо в духовці. Як приготувати м’ясо в духовці\nКоли хтось вимовляє «м’ясо в духовці», кожен в голові представляє абсолютно різне блюдо. Це може бути ситна запіканка, соковиті відбивні, м’ясо по-французьки, ароматне рагу в горщику, листковий пиріг і ще безліч смачних ласощів, при вигляді яких тут же починають текти слинки. Вся справа в тому, що приготування в духовці ідеально підходить для будь-яких м’ясних страв, незалежно від додаткових інгредієнтів.\nДля смачної вечері з духовки підійде і філе, і м’ясо на кісточці, і всі види фаршу. Це може бути свинина, баранина, телятина, яловичина, птиця та ін Готувати м’ясо можна з використанням фольги або рукава, додавати пряні спеції і маринад за смаком. Крім того, не варто забувати про ароматної випічки з м’ясною начинкою, яку можна вигідно підкреслити смачно приготованим тестом.\nЗ м’ясом часто запікають в духовці овочі, і навіть деякі фрукти. Також з ним ідеально поєднуються всі види круп і макаронних виробів, гриби, сир і зелень. Способів, як поєднати всі ці продукти, існує величезна безліч, при цьому будь-який рецепт можна доповнити своїми ідеями і фантазіями, створюючи все нові і нові страви.\nГотове м’ясо, запечене в духовці, подають гарячим. До нього належить гарнір з каші, картоплі або овочів. Він може бути приготований окремо, або ж відразу разом з м’ясом. Для такої страви можна зробити солодкий або солоний соус і прикрасити все гілочками свіжої зелені.\nМ’ясо по-французьки з ананасами в духовці\nУ традиційний рецепт м’яса по-французьки ананаси не входять, але ніхто не заважає проявити трохи фантазії і зважитися на цей незвичайний кулінарний експеримент. Завдяки новому інгредієнту, страва отримує приємний солодкуватий присмак і ставати ще більш соковитим.\nНарізати свинину порційними шматочками, накрити харчовою плівкою і відбити.\nЧасник пропустити через прес і додати в молоко.\nВ молоко викласти відбивні, перешкодити, поставити в холодильник на 2 години.\nДеко змастити маслом, викласти нарізану півкільцями цибулю.\nНаступним шаром викласти м’ясо і добре змастити його майонезом.\nПоверх кожної відбивною покласти кружечок ананаса.\nСир натерти на тертці і засипати поверх ананасів.\nГотувати 1 годину при температурі 200 градусів.\nПриготувавши м’ясо з картоплею і овочами, можна вигідно заощадити час на приготування гарніру. Достатньо лише розкласти страву по тарілках, і повноцінний обід готовий! Щоб знизити калорійність страви, просто замініть свинину курячою грудкою. В якості спецій можна використовувати паприку, сушений базилік і коріандр.\n300 г картоплі:\nМ’ясо промити, видалити прожилки і нарізати шматочками по 2 див.\nЦибулю нарізати кубиками, змішати з м’ясом і спеціями за смаком.\nПрибрати тарілку зі свининою і цибулею в холодильник на півгодини.\nНарізати моркву і помідори кружечками, а картоплю великими шматочками будь-якої форми.\nДеко змастити, викласти свинину і цибулю, розрівняти.\nМасло нарізати дрібними шматочками і посипати зверху на м’ясо.\nВикласти шарами моркву, картоплю і помідори.\nПоставити деко в духовку і готувати страву 1,5 години при 180 градусах.\nСмачне м’ясо, запечене у фользі в духовці\nФольга допомагає зберегти максимум соку, тому страва виходить дуже ніжним і м’яким. Крім того, м’ясо добре набирає смак овочів, що робить його особливо смачним, а гриби надають тонкий лісовий аромат. Для приготування підійде баранина, телятина або свинина.\n4 свіжі печериці;\nМ’ясо промити і обсушити, зробити в ній невеликий отвір (кишеню).\nНатерти м’ясо спеціями за смаком, прибрати на 6 годин у прохолодне місце.\nБаклажани почистити і нарізати кільцями, також нарізати помідори, гриби подрібнити пластинками.\nВикласти овочі в одну миску, посипати приправою для м’яса і добре перемішати.\nНафарширувати м’ясо овочами і грибами, туго загорнути двома шарами фольги.\nДати страві настоятися 30 хвилин, потім викласти на деко.\nЗапікати м’ясо при температурі 200 градусів 2 години.\nМ’ясо і гречка в горщику в духовці\nМ’ясо з крупою в горщику – це ситне блюдо на всі випадки життя. З гречкою воно стає ще більш поживним, оскільки в цій каші міститься велика кількість амінокислот і білка. Яловичину можна замінити пісної свининою. Гриби підійдуть будь-які.\n100 г свіжих грибів;\n1 л м’ясного бульйону;\nДрібно нарізати яловичину, цибулю і гриби, викласти в горщики.\nВміст горщиків посолити і поперчити за смаком.\nУ кожен горщик порівну засипати гречку і кинути по одному лавровому листу.\nЗалити все бульйоном, накрити горщики кришками.\nГотувати 40 хвилин при 200 градусах і ще 30 хвилин при 150.\nПиріжки з м’ясом і рисом в духовці\nПиріжки в духовці завжди виходять пишними і м’якими. М’ясна начинка перетворює їх в повноцінне блюдо, яке можна приготувати для сімейного обіду. Рис дозволяє заощадити на фарші і урізноманітнити смак пиріжків. Рекомендується подавати зі сметаною.\n600 г вареної яловичини;\nЦибулю дрібно нарізати, обсмажити в рослинній олії.\nМ’ясо прокрутити в м’ясорубці, додати цибулю і рис, перемішати.\nМолоко підігріти, розчинити в ньому цукор.\nБорошно змішати з дріжджами, потім влити молоко.\nНе перемішуючи, залишити на 15 хвилин.\nВбити яйце, додати дрібку солі і масло.\nЗамісити тісто, розрізати на 4 частини.\nКожну частину нарізувати на заготівлі під пиріжки.\nРозкачати тісто на коржі, додати начинку і зліпити краю.\nДеко застелити пекарської папером і викласти пиріжки на відстані один від одного.\nГотувати 30 хвилин при температурі 200 градусів.\nМ’ясо з грибами і рум’яної сирної скоринкою цілком можна приготувати для святкового застілля. Часу на підготовку продуктів знадобиться зовсім небагато. Телятину можна замінити яловичиною або свининою, але тоді відбивні не будуть такими ніжними. Подавати страву потрібно з гарніром і тільки в гарячому вигляді.\nДрібно нарізати цибулю та гриби.\nПоловину цибулі обсмажити до золотистого кольору.\nДодати на сковороду гриби і смажити ще 10 хвилин.\nНарізати м’ясо пластинками, товщиною 1 див.\nВідбити кожен шматочок м’яса з обох сторін.\nЗмастити деко, викласти відбивні, розмістивши їх впритул один до одного.\nПоверх телятини засипати сиру цибулю, потім обсмажений з грибами.\nПотерти зверху сир і поставити деко в розігріту до 200 градусів духовку.\nГотувати 1 годину.\nТепер ви знаєте, як готувати м’ясом в духовці. Приємного апетиту!\nМ’ясо в духовці готується довго, але отримане в результаті страва коштує часу, витраченого на очікування. До того ж, безпосередню участь кулінара необхідно лише на першому етапі приготування. Якщо ви не балуєте близьких подібними ласощами, краще прочитати кілька порад, як приготувати м’ясо в духовці в домашніх умовах:\nЯкщо ви відбиваєте м’ясо перед приготуванням, накрийте його харчовою плівкою. Так ви вбережете інтер’єр кухні від брудних бризок;\nЗанадто жорстке м’ясо можна розм’якшити, заливши його молоком на кілька годин;\nПід час запікання в духовці, м’ясо може вийти пересушеним. Щоб цього уникнути, в середині готування збризніть його водою;\nПеред тим, як готувати, не потрібно нарізати м’ясо дуже дрібно, воно і так зменшиться в обсязі при термообробці;\nЩоб м’ясо вийшло більш ніжним, можна додати до нього трохи вершкового масла.


Латексне лігування гемороїдальних вузлів у Львові | Медичний центр Святої Параскеви\nTHD - трансанальна гемороїдальна деартеріализація\nВидалення доброякісних пухлин прямої кишки\nРозтин кісти куприка\nВидалення гіпертрофованого анального сосочка\nВидалення сторонніх тіл з прямої кишки\nВидалення тромба із зовнішнього гемороїдального вузла\nКоагуляція гемороїдальних вузлів\nЛікування геморою латексними кільцями (латексне лігування ) – один із найсучасніших та популярних методів лікування. Оскільки цей метод малоінвазивний (тобто з мінімальним хірургічним втручанням), одужання проходить ефективно та у максимально короткий термін.\nБезопераційний метод лікування.\nВідсутність перебування у стаціонарі після накладання латексного кільця.\nШвидкість проведення процедури лігування.\nПроведення процедури з мінімальним дискомфортом.\nЛатексне лігування одного гемороїдального вузла3805 грн\nДля уникнення розвитку кровотеч у першу добу після лігування латексними кільцями рекомендовано проведення очисних клізм. Напередодні процедури слід дотримуватися дієти, що виключає прийом газоутворювальних продуктів харчування. Більш детальну інформацію стосовно підготовки до проведення процедури та індивідуальних особливостей лікування пацієнт може отримати на попередній консультації у лікаря-проктолога у Медичному центрі Святої Параскеви.\nПроцедура латексного лігування для кваліфікованого лікаря-проктолога у Медичному центрі Святої Параскеви не є складною з точки зору виконання. Тривалість процедури – 10–15 хвилин. Пацієнт вкладається на спину на спеціальному кріслі. Після цього за допомогою сучасного пристрою – лігатора на гемороїдальний вузол лікар-проктолог накладає латексне кільце, що забезпечує припинення кровопостачання у гемороїдальний вузол та його всихання. Відбувається природне відпадання вузла на другий–четвертий день після проведення процедури. На місці відпадання утворюється сполучна тканина, і ділянка загоюється. Після завершення процедури пацієнт повертається до звичного повсякденного життя.\nЗапальний процес прямої кишки (проктит), навколо кишкової клітковини (парапроктит), виразка прямої кишки, кровоточивість вузлів та наявність тріщин анального отвору.\nТромбоз гемороїдального вузла.\nНаявність злоякісних новоутворень у прямій кишці.


Доставка та оплата Kochut Wood\nЯк ми доставляємо столи?\nЗ нами Вам не потрібно переживати за доставку. Ми завжди відповідально ставимося до упаковування, оскільки прагнемо, щоб виріб прибув без єдиної подряпинки. Щоб не бути голослівними, ми розкажемо, як відбувається процес упаковки:\n1. Спочатку стільниця обгортається еластичною плівкою.\n2. Після цього ми засовуємо її у спінений поліпропілен.\n3. Якщо ніжки розбірні, то їх обов’язково знімаємо, аби зменшити габарити вантажу. Всі болти (приблизно 8 штук), разом з шестигранником, складаються в окремий пакетик.\nНа прикручування ніжок Вам потрібно буде біля 5 хвилин.\n4. Після подвійного обгортування поліпропіленом, встановлюємо захист з жорсткого картону, який захистить не тільки поверхню, а також кути та торці.\n5. Одним з ключових компонентів упаковування є дві плити ОСБ або перфорований картон, що надійно захистять від механічних пошкоджень.\n6. Повторне обгортування еластичною плівкою.\nГотовий результат зовні нагадує великий бутерброд. Єдиним недоліком нашого способу є тільки те, що Вам доведеться багато потратити часу на розпаковування. Впевнені, що такі кроки того варті, аби виріб приїхав цільним та непошкодженим.\nА як щодо ніжок?\nЯкщо є можливість прикріпити ніжки до ОСБ плити, то ми це робимо. Якщо ні, то відправляємо окремо, під іншою накладною. Упаковуються вони так само надійно, як і стільниці.\nВажливо: деякі моделі столів не мають розбірних ніжок. У таких випадках, виріб відправляється до власника цільним.\nЯкими службами доставки ми користуємося?\nНашим фаворитом є Нова пошта, оскільки вона гарантує чудовий сервіс та має добре налаштовану логістику. Також сильним аргументом у виборі служби є послуга «Занесення на поверх».\n1. Товари в наявності доставляються в межах двох-трьох днів з моменту підтвердження замовлення.\n2. Якщо стола немає в наявності, то ми виготовимо його під замовлення. Термін виготовлення становить 4-6 тижнів, в залежності від рівня складнощі виробу.\nМи можемо безкоштовно проконсультувати клієнта щодо вибору дерева та типу заливки. Однак підбір дерева починається після внесення авансу 30 %. Залишок (70 %) клієнт може оплатити після закінчення замовлення або при отриманні.\nПри виготовлені стола ми супроводжуємо клієнта з інформацією щодо етапів виготовлення їхнього замовлення. Виглядає це наступним чином.\nБезготівковий розрахунок. Надсилаємо рахунок-фактуру, згідно якої можна оплатити замовлення через будь-який банк.


Чергування патрульних машин\nПрошу звернути увагу на некоректну роботу патрульної поліції, що працює по району вул. Ванди Василевської (Всеволода Змієнка). І виправити ситуацію.\nПостійна проблема: машини, більшість з яких приїжджають() до бізнес-центру(або для інших цілей) за адресою Ванди Василевської (Всеволода Змієнка), д. 7 починають паркуватися де попало: на невирішеною для цього території - посередині вулиці, на пішохідному переході (!), загороджуючи прохід по ньому , паркуясь на тротуарі перед перешеходним переходом і тп.\nНе дивлячись на скарги (а я дзвонив на телефон 102 за останні 3-4 місяці не менше 15-20 разів) проблема так і не наважувалася: в окремих випадках приїжджала поліція. Але не виявивши водія - ніхто не викликав евакуатор, щоб виправити потенційну аварійну обстановку на дорозі або оштрафувати порушників.\nА до припаркованим на газоні посеред вулиці машини ніхто з поліції не робив ніяких дій. Всі машини поліції просто проїжджають повз, роблячи вигляд, що не побачимо нічого особливого.\nдодаю фото і відео - https://youtu.be/KAiW9K60mG0\nСьогодні показовий випадок: на пішохідному переході ”припаркувалися” 3 автомобілі. Я подзвонив в 102 о 12:46. Поки протягом 10 хвилин їхав наряд за викликом на пішохідному переході встигла ”припаркуватися” ще одна 4-я машина. Оформивши штраф тільки для однієї машини працівники поліції ігнорували те, що до однієї з машин на пішохідному переході підійшов господар і вона поїхала, і на місце її ”припаркувалася” нова. Тільки після мого звернення патрульний пішов спілкуватися з новим порушником.\nЧерез 7 хвилин після цього, так і не виправивши ситуацію (на переході залишилися 2 машини) патрульна поліція спокійно поїхала, не звернувши увагу і на інші машини, що ”припаркувалися” на газоні посередині вулиці\nПрошу вжити заходів для виправлення ситуації: патрульна поліція ігнорує порушення і не вирішує поставлені перед нею завдання.\nчерез півгодини після - ситуація повторилася вже з іншими машинами...


Air France, Ryanair: новий розклад на зиму 2020-2021\nКуди полетіти взимку з Києва: Air France та Ryanair анонсували новий розклад\n10 вересня 2020, 23:37 Читать новость на русском\nЛітак французької компанії Air France / Офіційний сайт Air France\nЄвропейські авіаперевізники повідомили про збільшення рейсів з Києва в зимовий період. До Парижа тепер можна буде дістатися в обидва вихідні, а до Берліна взагалі щоденно.\nНа сайті французької авіакомпанії Air France були опубліковані зміни в графіку курсування авіарейсів за напрямом Київ-Париж/Париж-Київ на період зимового сезону. Як повідомляє 24 канал, у розділі бронювання доступний пошук й покупка білетів на зиму 2020 та початок 2021 року.\nЧитайте також У Wizz Air ввели платну послугу "Місця поруч": якими будуть ціни та умови\nТак французькі перевізники зазначили, що з 27 жовтня цього року по 27 березня наступного базовими днями для перельотів стануть четвер, субота та неділя.\nЩо потрібно знати про Air France\nФранцузький національний авіаперевізник зі штаб-квартирою в Трамбле-ан-Франс, (північ Парижу), та одна з найбільших авіакомпаній у світі. Вона є дочірньою компанією Air France-KLM Group та одним із засновників глобального авіаційного альянсу SkyTeam.\nРаніше рейси здійснювалися переважно в будні дні – вівторок та четвер, а на вихідних дістатися до столиці Франції можна було лише в суботу.\nДо Берліну в будь-який час\nВ свою чергу, до Берліна з 27 жовтня взагалі можна буде літати щоденно. Про це повідомив лоукостер Ryanair.\nВ компанії заявили, що такі зміни стали реакцією на значне збільшення попиту збоку пасажирів.\nНаразі рейси з Києва до Берліна та в зворотному напрямку відлітають лише двічі на тиждень. Серед пасажирів ті, хто має дозволи на роботу, навчання та інші поважні причини.\nОкрім цього, як зазначили перевізники, зміни також торкнулися й приймаючих аеропортів. Замість звичного Шенефельда тепер рейси будуть здійснюватися з аеропорту Бранденбург.\nНагадаємо, що з Києва до Берліну можна дістатися й за допомогою іншої авіакомпанії. До столиці Німеччини здійснює рейси угорський лоукостер Wizz Air, який раніше також зазначав про наміри збільшити кількість перельотів за цим маршрутом.\nВ багатьох європейських країнах спостерігається істотне зростання кількості інфікованих.\nЗовнішні кордони Шенгенської закриті для громадян більшості країн світу.\nПід час бронювання варто звертати увагу на те, чи доступна можливість перенести рейс та чи пропонує авіакомпанія відшкодування (та в яких випадках воно діє).


Сервіс Humble Store, котрий зачастив радувати геймерів безкоштовними іграми, влаштував роздачу чергового хіта. На цей раз подарунок призначений для любителів стратегій в реальному часі. Протягом півтори доби можна буде абсолютно безкоштовно завантажити скандальну RTS Company of Heroes 2 від студії Relic Entertainment, відповідальної за серію Warhammer 40 000: Dawn of War. Гра припала до смаку всьому світу, але була вкрай неоднозначно прийнята СНД-спільнотою.\nУ сюжетної кампанії Company of Heroes 2 радянські солдати і офіцери зображені жорстокими катами, які розстрілюють мирних людей, цинічно палять будинки і всіляко безчинствують. Жителів країн колишнього СРСР таке подання їх предків, зрозуміло, засмутило. Пізніше відомий видеоблогер Євген Баженов (BadComedian) випустив ролик, де обрушився на творців гри з критикою. Це стало відправною точкою досить серйозного скандалу, в ході якого багато закликали бойкотувати стратегію. Втім, на думку представників преси і західних геймерів, проект вийшов гідним. Вони похвалили цікаві механіки і глибокий геймплей (до нього, до речі, претензій не було і у вітчизняних оглядачів). Тому люди, спокійно переносять «журавлину», цілком можуть випробувати дітище Relic. Момент для цього самий підходящий.\nДля отримання гри необхідно прив’язати свій обліковий запис в Steam до аккаунту на сайті Humble Store (спершу зареєструвавшись/авторизувавшись в сервісі) і «купити» одіозну стратегію за 0 рублів. Слід взяти до уваги, що акція, яка завершиться 16 грудня о 20:00 за московським часом, поширюється виключно на базову версію гри. Всі виходили для Company of Heroes 2 доповнення купуються окремо.\nПоделиться "Скандальну антирадянську стратегію роздають безкоштовно"\nЗапис було зроблено в рубриці Гра - 18.12.2017 - dj-s.\nСамий незвичайний спін-офф культової XCOM роздають безкоштовно\n← PlayerUnknown пообіцяв виправити всі проблеми консольної версії PUBG Платную дорогу Львов-Краковец будут строить не ранее 2019 года →


БОКС 3.2. Національні парки та конфлікти інтересів\nБокс 3.3. Рекреація, туризм і національні парки: світовий досвід\nВ.43 Научно технические парки: принципы создания, направления деятельности\nЗа рахунок яких джерел формуються позабюджетні регіональні фонди?\nБагаторічний досвід створення та функціонування національних парків у різних державах світу доводить, що їх можливості як місць відпочинку є обмеженими. Головною причиною цього обмеження є виконання НПП переважно природоохоронних функцій. Через це в багатьох індустріальних країнах виникла потреба організації нової, додаткової до національного парку, категорії охоронних територій здебільшого рекреаційного призначення – природних парків. Такі парки мають відвернути увагу відвідувачів від особливо цінних в науково-природничому значенні НП, й задовольнити зростаючі рекреаційні потреби суспільства. Природний парк як окрема категорія охоронних об’єктів був виділений на І Всесвітньому конгресі з національних парків, що відбувся в Сіетлі (США) у 1962 р.\nІснує великий міжнародний досвід функціонування таких парків, які в різних країнах мають назву природних, ландшафтних, регіональних тощо. В Україні заповідні об’єкти цієї категорії називаються регіональними ландшафтними парками (далі - РЛП).\nРЛП як організаційна форма охорони природи в Україні почав застосовуватись в практиці охорони природи з 1990 року, коли був створений перший в Україні РЛП “Дністровський каньйон” у Тернопільській області. Як категорія природно-заповідного фонду РЛП був введений в нашій країні 1992 року Законом України “Про природно-заповідний фонд України”.\nРегіональні ландшафтні парки в Україні є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об'єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення. Особливістю РЛП та їх основною відмінністю від НПП є те, що вони в більшій мірі, ніж національні парки, поєднують в собі природоохоронні та суто соціальні функції.\nОсновними цільовими функціями РЛП є: природоохоронна (збереження особливостей і краси ландшафту, цінних природних комплексів та об’єктів), охорона пам’яток культури і історії, рекреаційна (організація відпочинку і збереження високих рекреаційних якостей середовища), освітньо-пізнавальна (сприяння екологічній освіті, виховання патріотичного ставлення до рідної природи, культури та історії).\nОсновними завданнями регіональних ландшафтних парків є збереження цінних природних та історико-культурних комплексів та об'єктів, відтворення порушених природних комплексів, створення умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах, сприяння екологічній освітньо-виховній роботі.\nПридатність певної території для створення РЛП визначається його функціями та завданнями і залежить від наявності природних, культурних та історичних цінностей, можливостей проведення на їх базі екологічного виховання, різних видів рекреації, оздоровлення. Відповідно, бажано, щоб до території РЛП було включено відносно незмінені природні комплекси (типові або унікальні для даного регіону), природні екотопи з цінним рослинним і тваринним світом. Територія парку має бути “екологічно чистою”, тобто характеризуватись відсутністю значного забруднення території, не містити (та не відчувати вплив ззовні) виробництв, діяльність яких призводить до погіршення стану довкілля та зниження її рекреаційної, оздоровчої і природоохоронної цінності. На території РЛП мають бути об’єкти культурної та історичної спадщини, вона має бути привабливою та придатною для різних видів рекреації, мати освітню та виховну цінність.\nНа відміну від НПП, РЛП можуть створюватися поблизу великих міст. В цих умовах РЛП мають переваги саме як організаційна форма охорони природи: дозволяють враховувати роздробленість території, перетвореність природних умов, високі антропогенні навантаження, а також створюють передумови збереження невеликих, але досить добре збережених і цінних природних комплексів. Крім того, в цих умовах найбільш повно проявляються соціальні функції РЛП, зокрема можливість задоволення потреб міського населення у місцях відпочинку, можливість організації пізнавально-просвітницьких форм відпочинку тощо. РЛП є перспективною організаційною формою охорони природних територій саме в регіонах з високим ступенем господарської освоєності ландшафтів.\nЗагальною тенденцією у функціонуванні заповідних об’єктів РЛП є розширення спектру їх функцій. До функцій рекреаційного використання та збереження мальовничих ландшафтів з часом долучаються функції охорони природних та історико-культурних об’єктів, сприяння соціальному і економічному розвитку території, узгодженому з функцією охорони природи, організація туризму, екологічної освіти місцевого населення і відвідувачів, а також проведення наукових досліджень і моніторингу.\nТаким чином РЛП (ПП) є багатофункціональними заповідними об’єктами. Відповідно, основою для організації діяльності по їх охороні і використанню є функціональне зонування території. В Україні в межах РЛП можуть виділятися функціональні зони, з урахуванням тих самих вимог, що встановлені для територій національних природних парків. Тут можуть бути виділені такі зони: заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації, господарська. Влаштування території РЛП здійснюється на основі Проекту організації території РЛП, охорони, відновлення та рекреаційного використання його природних комплексів та об’єктів.\nВраховуючи щільність заселеності нашої країни, а також високий ступінь перетвореності ландшафтів, потреба в створенні РЛП в Україні є дуже значною. Потенціальні можливості для створення РЛП мають Українські Карпати, Прикарпаття та Західне Поділля, для яких характерні мальовничі ландшафти, багатий рослинний та тваринний світ, наявні мінеральні джерела, де збереглось багато археологічних та історико-культурних пам'яток. Багатством рекреаційного потенціалу відзначаються узбережжя Чорного та Азовського морів. Особливо важливим є створення РЛП у східній частині України, у зв'язку з її значною урбанізованістю. Актуальним є формування мережі РЛП і для центральної частини України, де НПП досі відсутні. Водночас, саме в цьому регіоні є багато історико-культурних цінностей та місць, пов'язаних з історією нашого народу.\nФормування мережі РЛП в Україні відбувається швидкими темпами. На 01.01.2002 р. уже в різних регіонах України діяло 37 РЛП (див. Додатки, табл. 2). Їх, загальна площа становить близько 500 тис. га, або 18% від площі ПЗФ та 0,8% від площі держави.\nЗаказники є однією з найбільш розповсюджених в Україні категорій заповідних об’єктів і мають суттєве значення в мережі її ПЗФ.\nЗаказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Вони виконують функції збереження та відтворення природних комплексів, видів чи природних ресурсів, підтримання загального екологічного балансу. Залежно від своєї природоохоронної, екологічної, наукової й іншої цінності заказники можуть бути загальнодержавного чи місцевого значення.\nЗаказниками загальнодержавного значення оголошують території, на яких наявні природні комплекси та об’єкти, збереження яких має національне значення, а саме: види, занесені до Червоної книги України (а також світових та європейських “червоних” переліків), території, на яких зберігаються рослинні угруповання, занесені до Зеленої книги України, території водно-болотних угідь міжнародного значення, території, яким притаманна виняткова господарська цінність (водоохоронна, ґрунтозахисна, лісогосподарська тощо), території, що забезпечують охорону генофонду цінних лікарських рослин та запасів їх сировини, унікальні печери, бальнеологічні ресурси тощо.\nЗаказниками місцевого значення оголошуються на територіях, природні комплекси та природні ресурси яких мають переважно регіональне або місцеве значення: види рослин і тварин, що підлягають особливій охороні на територіях областей та Автономної Республіки Крим, рослинні угруповання, типові та рідкісні для регіонів тощо.\nЗалежно від цільового призначення та необхідного режиму охорони заказники поділяються на типи, зміст яких наведено в табл.3.1.\nТаблиця 3.1. Типи заказників\nТип заказників Призначення заказників\nландшафтні призначені для збереження чи відновлення особливо цінних природних комплексів (природних ландшафтів)\nлісові призначені для збереження чи відновлення особливо цінних типових та унікальних для України та окремих її регіонів лісових насаджень, що мають природоохоронну, наукову або прикладну цінність\nботанічні призначені для збереження і відновлення чисельності цінних у науковому, господарському і культурному відношенні, а також рідкісних і таких, що перебувають під загрозою зникнення видів рослин і їх угруповань\nзагальнозоологічні призначені для збереження і відновлення чисельності цінних у науковому, господарському і культурному відношенні, а також рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення видів тварин, (підвидів, популяцій)\nорнітологічні призначені для збереження і відновлення цінних у науковому, господарському і культурному відношенні, а також рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення видів птахів, (підвидів, популяцій), створення сприятливих умов для птахів під час гніздування, линяння та зимівлі, міграцій\nентомологічні призначені для збереження і відновлення цінних у науковому, господарському і культурному відношенні, а також рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення видів комах\nіхтіологічні призначені для збереження і відновлення цінних у науковому і господарському відношенні, а також рідкісних та таких, що перебувають під загрозою зникнення видів риб, (підвидів, популяцій) в місцях їх нересту, нагулу та зимівлі\nгідрологічні призначені для збереження і відновлення цінних водних об’єктів і природних комплексів (болотних, озерних, річкових, морських)\nзагальногеологічні призначені для збереження цінних об’єктів і комплексів неживої природи (геологічних відслонень, виходів кристалічних порід, родовищ мінералів і інших корисних копалин, примітних форм рельєфу і пов’язаних з ним елементів ландшафту)\nпалеонтологічні призначені для збереження місць знахідок і скупчень решток або скам’янілих зразків викопної флори і фауни, що мають особливе наукове значення\nкарстово-спелеологічні призначені для збереження цінних у науковому та рекреаційному відношенні печер, поверхневих карстово-спелеологічних утворень печерних видів флори і фауни\nВіднесення заказника до одного з наведених вище типів вказує на той основний об’єкт охорони, заради якого територію було оголошено заказником. Це може бути ландшафт в цілому, або ентомофауна, іхтіофауна, окремий вид тощо. Зрозуміло, що для збереження якоїсь частини природного комплексу необхідно зберегти весь комплекс.\nОсобливості режиму конкретного заказника визначаються на підставі обстеження території та наукового обґрунтування і визначаються комплексом факторів, зокрема: конкретною метою охорони, станом природних комплексів, впливом ззовні тощо. Тому режими різних заказників можуть значно різнитись.\nНа території заказника обмежується або забороняється господарська діяльність, здійснення якої може перешкоджати збереженню об’єкта охорони, тобто суперечить цілям та завданням заказника. Іншими словами, тут дозволяються ті види господарювання й в тих обсягах та в строках, які не впливають негативно на стан об’єктів охорони. Може бути ситуація, коли заборона якогось виду користування ресурсами розповсюджується на частину території заказника.\nОголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок у їх власників або користувачів, на яких і покладається забезпечення режиму охорони та збереження території. У зв’язку з цим в питаннях охорони заказників існують певні проблеми.\nЧасто територія одного заказника знаходиться у віданні декількох землекористувачів. Землі деяких заказників (або їх частини) взагалі не мають постійних користувачів і тоді заказник знаходиться у віданні місцевих рад (сільських, селищних, міських). Часто виконання завдань, що покладаються на заказник, вимагає не тільки пасивної охорони території, а й виконання конкретної практичної природоохоронної діяльності. Оскільки для здійснення цієї діяльності потрібні відповідні фахівці, то координація та проведення наукових досліджень у заказниках (як і пам’яток природи та заповідних урочищ) покладається на співробітників природних заповідників, що розташовані поблизу заказника.\nСлід підкреслити, що заказники відіграють важливу роль у сучасній мережі ПЗФ України. Завдяки великому різноманіттю, багаточисельності та розміщенню в різних за природними і соціально-економічними умовами регіонах, вони фактично являють собою систему підтримки заповідників та НПП, яка підвищує ефект діяльності останніх.\nПриродно-заповідний фонд України має в своєму складі (станом на 1.01.2002 р.) 2556 заказників, із яких 283 мають загальнодержавне значення. Частка кількості заказників від загальної кількості територій і об’єктів ПЗФ становить близько 36%, а їх загальна площа - близько 40% від площі ПЗФ і 1,7% від площі держави. Розміри окремих заказників варіюють в дуже широких межах – від 1 га до десятків тисяч га. Близько 80% заказників загальнодержавного значення мають площі в діапазоні 100 – 10000 га, біля 18% - до 100 га. Найбільшим серед них є ландшафтний заказник Сулинський (Полтавська та Черкаська області), площею 31161,3 га.\nТермін “пам’ятка природи” уперше ввів Олександр фон Гумбольт у XVIII ст. Під час подорожі (1799-1804 рр.) Південною Америкою він побачив у Венесуелі велетенські дерева із родини мімозових. У своєму звіті про подорож він висловив думку про необхідність збереження таких об’єктів як “реліквій природи” або “пам’яток природи” і ввів це поняття у природоохоронну літературу.\nПам’ятка природи як категорія заповідних об’єктів застосовується в багатьох країнах, але часто, в різних країнах це поняття дещо відрізняється за змістом. На початку XX ст. велись дискусії про те, що саме потрібно вважати за пам’ятку природи – об’єкти живої чи неживої природи, окремі видатні витвори природи чи великі за площею природні ділянки, а чи й створені людиною елементи ландшафту.\nЗа визначенням Закону “Про природно-заповідний фонд України”, пам’ятками природи оголошуються окремі унікальні природні утворення, що мають особливе природоохоронне, наукове, естетичне та пізнавальне значення. Територія чи окремий природний об'єкт, що мають особливу природоохоронну, наукову, пізнавальну, культурну, естетичну, господарську, оздоровчо-рекреаційну чи іншу цінність, є унікальними чи типовими для держави, оголошуються пам’ятками природи загальнодержавного значення. Територія чи окремий природний об'єкт, що мають велику цінність, є унікальними чи типовими для певного регіону, оголошуються пам’ятками природи місцевого значення.\nЗалежно від характеру, походження і необхідного режиму охорони пам’ятки природи поділяються на такі типи:\n- комплексні – до яких можуть бути віднесені:\n· ділянки мальовничих місцевостей,\n· еталонні ділянки недоторканої природи,\n· локальні території, на яких серед антропогенно зміненого ландшафту збереглись рештки природних екосистем,\n· природні ландшафти з унікальними формами рельєфу (гори, групи скель, ущелини, каньйони, групи печер, льодовикові цирки і долини, моренно-валунні гряди, гігантські полої тощо),\n- ботанічні – представляють собою:\n· місця зростання цінних, реліктових, ендемічних, рідкісних і зникаючих видів рослин,\n· лісові масиви та ділянки лісу, особливо цінні за своїми характеристиками (породним складом, продуктивністю, генетичними якостями тощо), а також зразки видатних досягнень лісогосподарської науки і практики,\n· окремі гаї, дерева-довгожителі та їх біогрупи, дерева, що мають історико-меморіальне значення, дерева оригінальних форм, окремі екземпляри екзотів і реліктів, а також природні об'єкти штучного походження - стародавні алеї, парки, бульвари,\n- зоологічні – оголошуються в місцях мешкання цінних, реліктових, ендемічних, рідкісних і зникаючих видів тварин, в місцях гніздування птахів, колоніальних поселень тварин тощо,\n- гідрологічні – до яких відносять природні об'єкти, що відіграють важливу роль у підтримці гідрологічного режиму певних територій та мають водоохоронне значення -\n· витоки річок, водно-болотні комплекси, ділянки заплав невеликих річок, ділянки морського узбережжя,\n· окремі водні об’єкти – озера, ставки, водоспади,\n· природні гідромінеральні комплекси - термальні і мінеральні водяні джерела, родовища лікувальних грязей,\n- геологічні – являють собою геологічні відслонення, що мають особливу наукову цінність:\n· опорні розрізи, стратотипи, виходи рідкісних мінералів, гірських порід і корисних копалин,\n· геолого-географічні полігони, у тому числі класичні ділянки з особливо виразними слідами сейсмічних явищ, а також оголення розривних і складчастих порушень залягання гірських порід,\n· останці, прояви карсту, печери, гроти, окремі мальовничі скелі, льодовикові валуни, визначні гори, еталонні ділянки родовищ корисних копалин, місцезнаходження рідкісних чи особливо цінних палеонтологічних об'єктів, а також геологічні об'єкти штучного походження, наприклад, старі кар'єри тощо.\nВідповідно до мети оголошення, на території пам’яток природи забороняється будь-яка діяльність, що загрожує збереженню або призводить до деградації чи зміни їх первісного стану. За умови дотримання цих вимог пам’ятки природи можуть використовуватись у наукових (моніторинг стану навколишнього середовища, вивчення природних екосистем і їх компонентів), культурно-освітніх, оздоровчо-рекреаційних і естетичних цілях. Враховуючи велику різноманітність територій і об’єктів, що оголошуються пам’ятками природи, режими їх охорони та використання є надзвичайно різними. Припустимі види використання визначаються для кожної пам’ятки природи залежно від характеру й особливостей території чи об’єкту, їх стану, оточуючої території. Забезпечення дотримання встановленого режиму покладається на власників або користувачів земель та об’єктів, оголошених пам’ятками природи.\nВ сильно освоєних регіонах категорія пам’яток природи набуває виняткового значення для охорони малих за площею природних комплексів, що є необхідним для формування (або підтримання) екологічно збалансованої просторової структури ландшафту. Пам’ятка природи – переважаюча за кількістю об’єктів категорія ПЗФ України. Станом на 1.01.2002 р. в Україні нараховується 3028 пам’яток природи, з них 132 – загальнодержавного значення. В законодавстві України немає обмежень щодо площ, які можуть мати території та об’єкти цієї категорії. Проте, на практиці, пам’ятки природи в Україні – це здебільшого невеликі за площею і справді унікальні території або унікальні об’єкти, для яких часто при заповіданні взагалі не визначається площа (наприклад для окремих дерев чи джерел). Біля 70% пам’яток природи загальнодержавного значення мають площі від 10 до 100 га, найчастіше – декілька десятків га. Близько 10% пам’яток природи – мають площу менше 1 га. Найбільшою за розмірами є ботанічна пам’ятка природи “Холодний яр” у Черкаській області площею 553,0 га.\nЧастка пам’яток природи в ПЗФ України за кількістю становить близько 43 %, а за площею всього 0,9%.\nЗаповідні урочища (синоніми: резервати природи, заповідні ділянки природних ландшафтів) поряд із пам’ятками природи і національними парками є однією з найстаріших форм охорони природних об’єктів, яка найбільш широко застосовується в європейських країнах. Перші з них були організовані в колишній Чехословаччині 1838 року для охорони пралісів. Заповідними урочищами оголошуються лісові, степові, болотні та інші відокремлені цілісні природні територіальні комплекси, що мають важливе наукове, природоохоронне й естетичне значення. Заповідні урочища оголошуються з метою охорони їх в природному стані.\nОсобливості заповідних урочищ визначені в самій назві цієї категорії. Урочище – це примітна (визначна) ділянка місцевості з чітко сформованими природними межами (наприклад, степова балка, водойма тощо). Тобто, вимогою для території заповідного урочища є територіальна цілісність і природність меж. Водночас для їх території має бути встановлений суворий заповідний режим - тут забороняється будь-яка діяльність, що порушує природні процеси, які відбуваються у природних комплексах. Вимоги цього режиму аналогічні до режиму, встановленого для природних заповідників (див. § 2.2.1).\nФункціональне призначення заповідних урочищ – збереження у природному стані цілісних ландшафтів. Ця функція визначає важливу роль заповідних урочищ у комплексному збереженні біологічного та ландшафтного різноманіття, а також у вивченні природних процесів, що протікають в них. Не важко помітити, що аналогічні функції виконують і природні заповідники, заповідні зони біосферних заповідників і національних природних парків. Та, на відміну від цих категорій ПЗФ, які є природоохоронними територіями загальнодержавного значення, заповідні урочища – території місцевого значення. Крім того, оголошення певної території заповідним урочищем провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об’єктів у їх власників або користувачів. Тобто на базі цих територій не створюються природоохоронні установи, а для управління ними - спеціальні адміністрації. Забезпечення режиму охорони та збереження території заповідних урочищ покладається на власників або користувачів відповідних земельних ділянок.\nДо основних проблем, що потребують вирішення для забезпечення збереження природних комплексів заповідних урочищ, належать: вивчення стану територій та динаміки процесів, що відбуваються в природних комплексах, розробка теоретичних засад і методичних рекомендацій щодо встановлення сприятливого режиму охорони території конкретного заповідного урочища (обґрунтування режиму абсолютної чи регульованої заповідності), практичне втілення науково обґрунтованого режиму, тобто здіснення, при необхідності, конкретної природоохоронної діяльності, пошук можливостей покращення умов охорони (збільшення площі, створення охоронних зон). Можливості землекористувачів (землевласників) щодо розв’язання цих проблем є обмеженими, тому координацію та проведення наукових досліджень в межах заповідних урочищ, розробку методичних рекомендацій та деякі інші види діяльності мають здійснювати фахівці природних заповідників, розташованих у регіоні.\nВ складі ПЗФ України зараз нараховується 759 заповідних урочищ, загальною площею 84,1 тис.га, що становить 3,2% від його площі. Більша частина заповідних урочищ має незначні розміри – декілька десятків га. Але серед них зустрічаються як дуже малі – менше 1га, так і відносно великі – до декількох тис. га. Найбільше заповідне урочище – “Дністровські плавні” в Одеській області має площу 7620,0 га.\nПерші ботанічні сади на території України почали організовуватись на початку XIX століття. У 1804 році був закладений ботсад при Харківському університеті, у 1806 р. – при Вищій Волинській гімназії у м. Кременці, у 1812 році – Нікітський ботанічний сад у Криму. Ботанічні сади створюються з метою збереження, вивчення, акліматизації, розмноження в спеціально створених умовах та ефективного господарського використання рідкісних і типових видів місцевої та світової флори шляхом створення, поповнення і збереження ботанічних колекцій, ведення наукової, навчальної та освітньої роботи.\nВідповідно до наукової, культурної, естетичної та господарської цінності їх територій та колекцій, ботанічні сади можуть бути загальнодержавного чи місцевого значення. До складу природно-заповідного фонду ця категорія була введена у 1983 році.\nБотанічні сади загальнодержавного значення є науково-дослідними природоохоронними установами, тоді як ботанічним садам місцевого значення статус науково-дослідної установи може бути наданий у встановленому порядку.\nДілянки землі та водного простору з усіма природними ресурсами вилучаються з господарського використання і надаються ботанічним садам у постійне користування.\nБотанічні сади можуть бути як окремими юридичними особами, так і входити до складу науково-дослідної установи чи навчального закладу. Для управління ними створюються спеціальні адміністрації, в складі яких є наукові і науково-технічні співробітники, адміністративно-господарський персонал й служба охорони, або вони обслуговуються штатами того органу, у віданні якого перебувають.\nНа ботанічні сади покладається виконання таких основних завдань: збереження в штучних умовах колекцій живих рослин (особливо рідкісних і зникаючих видів) й інших ботанічних об'єктів, що мають наукове, навчальне, економічне і культурне значення, проведення науково-дослідних робіт, проведення учбово-педагогічної і науково-просвітницької роботи в галузі ботаніки й охорони природи, рослинництва і селекції, декоративного садівництва і ландшафтної архітектури.\nДо основних напрямків наукових досліджень, що здійснюються ботанічними садами відносяться: організація спеціальних експозицій, колекційних і експериментальних ділянок, розплідників, гербаріїв, допоміжних лабораторій, організація експедицій і участь в експедиціях інших установ з метою вивчення і мобілізації рослинних ресурсів і поповнення колекційних фондів, створення насінних фондів, обмін насіннями і живими рослинами з різними установами й організаціями, первинне вирощування, селекція і розмноження нових цінних у господарському відношенні видів рослин природної флори і інтродукованих культурних рослин для їхнього впровадження в різні галузі господарства, розробка наукових основ і методів захисту інтродукованих рослин від шкідників і хвороб, розробка наукових основ декоративного садівництва і ландшафтної архітектури, проведення наукових конференцій і нарад, публікація наукових праць, каталогів насіння рослин, видання науково-популярної літератури, путівників і інших посібників, пов'язаних з науково-дослідною роботою і популяризацією діяльності ботанічних садів.


Купити Лук LongBow Legacy 68 в Україні. ✔Кращі ціни ✔широкий асортимент ✔доставка ☎(098) 466-13-56 ☎(066) 877-22-90\nВаріант лука --- Виберіть --- 68"-30# 68"-40#\nLongBow Legacy - класичний варіант традиційного довгого лука. Лук виготовлений з якісних екологічних матеріалів. Закінцівки лука посилені під "швидку" тятиву. Даний варіант лука завдовжки 68 дюймів відмінно підійде для чоловіків. Лук універсальний, підійде як для правші, так і лівші!\nСила натягу: від 26 # до 40 #. Можна вибрати необхідний Вам варіант в розділі «Доступні варіанти»\nМакс. довжина розтяжки лука: 33"\nМатеріали: ясен, ламінований прозорим скловолокном\nLongBow Legacy - традиційний лук в класичному вигляді. Модель не розбірна і виглядає як єдине ціле.\nВ основі лука LongBow Legacy лежить ясен, ламінований прозорим скловолокном.


Коментар 1. Що таке комуністична партія | Велика Епоха\nВступ до книги «Дев’ять коментарів»\nБільше п'яти тисяч років китайський народ створював на землі квітучу цивілізацію, виплекану ріками Янцзи і Хуанхе. За цей тривалий період приходили і зникали династії, а китайська культура то розцвітала, то згасала. Великі і приголомшливі події розігрувалися на історичній сцені Китаю.\n1840 рік, який історики зазвичай розглядають як початок сучасної епохи Китаю, став початком руху Китаю від традиційного життя до модернізації. Китайська цивілізація пережила чотири визначальні події, які кинули їй виклики і вимагали пошуку відповідей. Перші три події включають вторгнення до Пекіна на початку 1860-х років англо-французьких союзницьких сил, китайсько-японську війну 1894 року і російсько-японську війну 1905 року  на північному сході Китаю. На ці три «виклики» Китай відповів рухом вестернізації, який був відзначений ввезенням до Китаю сучасних товарів і зброї, реформами інститутів [влади] під час «руху реформ 1898 року»  і спробою наприкінці останньої династії Цін встановити конституційне правління, а пізніше — демократичною революцією 1911 року .\nНаприкінці Першої світової війни Китай, хоча і був серед переможців, але не потрапив до кола сильних держав того часу. Чимало китайців вважали, що спроби «відповідей» на перші три події провалилися. «Рух четвертого травня»  став четвертою спробою дати відповідь на попередні «виклики» і став апогеєм вестернізації китайської культури за допомогою комуністичного руху та його радикальної революції.\nЦя стаття розглядає цю останню подію, результатом якої стало зародження комуністичного руху і створення комуністичної партії. Після 160 років, протягом яких загинули насильницькою смертю близько ста мільйонів людей і було майже повністю знищено традиційну китайську культуру і цивілізацію, давайте проаналізуємо вибір, який зробив Китай, або те, що, можливо, було нав'язано Китаю.\n1. Опора на насильство і терор для завоювання й утримання влади\n«Комуністи вважають ганебною справою приховувати свої погляди і наміри. Вони відкрито заявляють, що їхні цілі можна досягти лише шляхом насильницького повалення всього заведеного суспільного ладу». Цю цитату взято з останнього розділу «Маніфесту комуністичної партії» — основного документу партії. Насильство — це той єдиний засіб, використовуючи який комуністична партія одержала владу. Цю характерну рису було передано всім наступним формаціям партії, що з’явилися після її народження.\nФактично, першу у світі комуністичну партію було засновано через багато років після смерті Карла Маркса. Наступного року після Жовтневої революції 1917 року народилася Всеросійська комуністична партія (більшовиків), пізніше відома як Комуністична партія Радянського Союзу. Ця партія росла за рахунок застосування насильства проти «класових ворогів» і підтримувалася за допомогою насильства над членами партії і звичайними громадянами. У період сталінських чисток 30-х років компартія Радянського Союзу знищила більше 20 мільйонів так званих шпигунів, зрадників та інакодумців.\nКомуністичну партію Китаю (КПК) було засновано в Третьому комуністичному інтернаціоналі як частину Комуністичної партії Радянського Союзу, тому вона природно успадкувала готовність убивати. У першу громадянську війну в Китаї між комуністами і Гоміньданом  з 1927 по 1936 рр. населення у провінції Цзянсі скоротилося з 20 до 10 мільйонів. Про шкоду, заподіяну насильством, можна судити вже із цих цифр.\nВикористання насильства може бути неминучим у спробі захопити політичну владу, але в історії ніколи не було режиму, який настільки жадав би вбивати, як компартія, особливо в мирний час. З 1949 року кількість смертей, викликаних насильством КПК, перевищила кількість загиблих у війнах 1927—1949 років.\nПереконливим прикладом використання насильства компартією Китаю є її підтримка кампучійських «червоних кхмерів». Під час правління «червоних кхмерів» чверть населення Кампучії (нинішньої Камбоджі — прим. ред.), зокрема більшість китайських іммігрантів та їхніх нащадків, було вбито. Компартія Китаю досі перешкоджає міжнародному співтовариству засудити «червоних кхмерів», щоб приховати сумнозвісну роль КПК у геноциді.\nУсі найбільш жорстокі революційні збройні формування і деспотичні режими у світі підтримують тісні зв’язки з компартією Китаю. Крім «червоних кхмерів», сюди входять комуністичні партії в Індонезії, на Філіппінах, у Малайзії, В'єтнамі, Бірмі, Лаосі і Непалі. Всіх їх підтримує компартія Китаю. Багато лідерів у цих комуністичних партіях — китайці; деякі з них і нині переховуються в Китаї.\nСеред інших комуністичних партій маоїстського взірця — «Світлий шлях» у Південній Америці та японська Червона армія, злочини яких засудила світова спільнота.\nОдна з теорій, яку використовують комуністи, — соціальний дарвінізм. Комуністична партія використовує теорію міжвидової боротьби, описану Дарвіном, для пояснення людських відносин і людської історії, стверджуючи, що класова боротьба є єдиною рушійною силою суспільного розвитку. Таким чином, «боротьба» стала основною «вірою» комуністичної партії, знаряддям у досягненні й утриманні політичного контролю. Відомі слова Мао явно виказують цю логіку «природного відбору»: «Чи можуть існувати 800 мільйонів людей без боротьби?».\nВ іншому висловлюванні Мао, також відомому, стверджується, що Культурну революцію  треба проводити «кожні сім чи вісім років». Систематичне використання сили є для компартії Китаю важливим засобом підтримки власного правління у країні. Мета використання сили — насадження страху. Кожна боротьба і рух служили своєрідним тренуванням у терорі, щоб китайці тремтіли всім серцем від страху, підкорилися страхові і поступово стали підконтрольними партії.\nСьогодні тероризм став головним ворогом цивілізованого і вільного світу. Використання жорстокого терору КПК, що покладається на державний апарат, стало набагато масштабнішим, тривалішим, а його результати — більш руйнівними. Сьогодні, в XXI сторіччі, ми не повинні забувати про цей успадкований характер комуністичної партії, оскільки це неодмінно зіграє вирішальну роль у визначенні долі КПК в майбутньому.\n2. Використання брехні для виправдання насильства\nРівень цивілізованості режиму можна виміряти ступенем використання насильства цим режимом. Вдаючись до насильства, комуністичні режими, безперечно, роблять величезний крок назад у розвитку людської цивілізації. На жаль, комуністична партія розглядалася як прогресивна тими, хто вірив, що насильство — природний і неминучий рушій суспільного розвитку.\nЦе прийняття насильства слід розглядати як продовження неперевершеного і вмілого використання комуністичною партією обману і брехні, що стало другою рисою, яку успадкувала компартія Китаю.\n«З молодих років ми вважали США привабливою країною. На наш погляд, це викликано тим, що США ніколи не окуповували Китай і не нападали на нього. Суттєвішим є те, що китайські громадяни мають гарну думку про США завдяки демократичному і відкритому характеру її народу».\nЦе витяг з редакційної статті офіційної газети компартії «Сіньхуа Жибао» від 4 липня 1947 року. Всього три роки потому компартія Китаю послала солдатів боротися з американськими військами в Північній Кореї, описуючи американців як найбільш злісних імперіалістів у світі. Кожен китаєць континентального Китаю здивувався би, прочитавши цю редакційну статтю, написану більше 50 років тому. КПК заборонила всі публікації, що цитують подібні ранні висловлювання і опублікувала варіанти, переписані заново.\nЗ часу приходу до влади компартія Китаю використовувала подібні махінації в кожному новому «русі», зокрема: «викорінення контрреволюції» (1950—1953 рр.), «співпраці державних і приватних підприємств» (1954—1957 рр.), «проти правих елементів» (1957 р.), Культурній революції (1966—1976 рр.), бійні на площі Тяньаньмень  (1989 р.) і зовсім недавно з 1999 р. — у переслідуванні Фалуньгун. Найганебнішим інцидентом було переслідування інтелігенції в 1957 році. Компартія Китаю звернулася до інтелігенції з пропозицією висловити свої думки, а потім репресувала їх як «реакціонерів», використовуючи їхні власні слова як свідчення «злочинів». Коли деякі розкритикували переслідування як змову чи «темну змову», Мао публічно заявив: «Це не темна змова, а відкрита стратегія».\nОбман і брехня відігравали дуже важливу роль у захопленні й утриманні контролю з боку КПК. Китай має найдовшу і найповнішу історію у світі, і китайці, особливо китайська інтелігенція, з покоління в покоління використовували історичний досвід для оцінки дійсності і навіть для особистого духовного росту. Для того, щоб історія служила режимові, компартія Китаю ввела практику змінення та приховування історичної правди. Компартія у своїх пропагандистських матеріалах і публікаціях переписала історію багатьох періодів, починаючи з «Весни й Осені» (770—476 рр. до н. е.) і «Періоду міжцарської війни» (475—221 рр. до н. е.) до Культурної революції. Подібні зміни історії тривали протягом більш ніж 50 років (з 1949 р.), а всі спроби відновити історичну правду зупиняла КПК.\nКоли насильство стає занадто слабким, щоб утримувати контроль, КПК вдається до обману і брехні, які служать виправданням і маскуванням силових дій влади.\nТреба визнати, що обман і брехню винайшла не комуністична партія, але вони були старим огидним методом, який компартія безсоромно використовувала. Компартія Китаю обіцяла землю селянам, фабрики — робітникам, свободу і демократію — інтелігенції і мир — усім. Жодну з цих обіцянок не було виконано. Одне покоління китайців померло обманутим, а інше покоління й далі обманюють. Це найбільше нещастя всього китайського народу.\n3. Визначальні принципи, що безперервно змінюються\nУ 2004 році під час теледебатів у передвиборній президентській кампанії США один з кандидатів сказав, що людина може змінювати свою оцінку чого-небудь, але не повинна міняти «віру або основні цінності», інакше такій людині не можна довіряти. Це висловлювання має глибоку основу.\nКомуністична партія якраз і є яскравим прикладом політичного хамелеона. Наприклад, за минулі 80 років з часу свого заснування партія провела 16 Усекитайських з'їздів КПК і 16 разів змінювала Статут партії. Протягом п'яти десятиліть свого правління компартія внесла п'ять великих поправок у Конституцію КНР.\nІдеал комуністичної партії — соціальна рівність, яка веде до комуністичного суспільства. Однак керований комуністами Китай став нацією, що має найбільш серйозну економічну нерівність. У той час, коли численні члени компартії насолоджуються багатством, 800 мільйонів людей у Китаї живуть за межею бідності.\nКерівна теорія КПК бере свій початок від марксизму-ленінізму, до якого було додано маоїзм, а тепер — ідеї Дена і «потрійне представництво» Цзяна. Марксизм-ленінізм і маоїзм не сумісні з теоріями Дена та ідеологією Цзяна, вони, по суті, суперечать їм. Така суміш комуністичних теорій, яку використовує КПК, — справді рідкість у людській історії.\nПринципи компартії Китаю дуже суперечать один одному, починаючи від ідеї глобальної інтеграції, що виходить за рамки етнічної держави, до сьогоднішнього крайнього націоналізму; від повного скасування приватної власності й усіх експлуататорських класів до нинішнього заохочення вступу капіталістів у партію. Вчорашні принципи повністю перевернулися у сьогоднішній політиці, і завтра очікуються подальші зміни. Незалежно від того, скільки разів КПК змінить свої принципи, її мета залишається ясною: одержання й утримання влади, а також підтримання абсолютного контролю над суспільством.\nВ історії компартії Китаю було більше десятка рухів, які ознаменувалися боротьбою «не на життя, а на смерть». Насправді, вся ця боротьба збігалася з переданням влади після чергових змін основних принципів партії. Кожна зміна принципів відбувалася через неминучу кризу, з якою стикалася компартія Китаю, і яка погрожувала її легітимності і виживанню. Чи було це співпрацею з партією Гоміньдан, проамериканською зовнішньою політикою, економічними реформами, розширенням ринку або посиленням націоналізму — кожне з цих рішень було прийнято в момент кризи, і всі вони були пов'язані із захопленням або зміцненням влади. Кожен виток переслідування якоїсь групи і наступного скасування переслідування був пов'язаний зі змінами основних принципів КПК.\nНа Заході кажуть, що істина живе довго, а брехня мінлива. У цьому висловлюванні є своя мудрість.\n4. Як партійна сутність підміняє і знищує природу людини\nКомпартія Китаю взяла за зразок режим ленінського типу. З початку появи партії було встановлено три основні напрямки її діяльності: ідеологічна, політична та організаційна лінії. Ідеологічна лінія виробляє філософську основу комуністичної партії. Політична лінія ставить цілі. Організаційна лінія вказує, як досягаються цілі в жорстких організаційних рамках.\nПочаткова вимога до членів партії і тих, хто перебуває під владою КПК, — це беззаперечна покора. Так діє організаційна лінія.\nУ Китаї більшість людей знає про нещирість членів компартії. В особистому житті члени КПК, як і звичайні люди, відчувають щастя, гнів, горе і радість. Вони можуть мати гарний характер, а також недоліки звичайних людей. Вони можуть бути батьками, чоловіком і дружиною або друзями. Але партійні принципи вищі за людську природу і почуття. Вони, згідно з вимогами комуністичної партії, перевищують людське. Таким чином, людське стає відносним і нестійким, тоді як принципи партії стають абсолютними, безсумнівними і беззаперечними.\nУ роки Культурної революції батько і син катували один одного, чоловік і дружина боролися між собою, мати та дочка одна на одну зводили наклепи, а студенти та викладачі ставилися один до одного як вороги. Партійна сутність провокувала конфлікти і ненависть. У ранній період правління компартії Китаю деякі її високопосадовці не могли нічого вдіяти, коли членів їхніх родин оголошували класовими ворогами. Це знову ж виходило із сутності партії.\nВлада партійної сутності над особистістю базується на безперервній ідеологічній обробці компартією протягом усього життя. Вона починається в дитячому садку, де затверджені партією відповіді на питання заохочуються, навіть якщо вони не відповідають здоровому глуздові або природному сприйняттю дитини. Від початкової школи до університету учні отримують політичну освіту. Вони навчаються давати затверджені партією відповіді, інакше їм не дозволяється складати іспити й отримувати вищу освіту.\nЧлен партії, незалежно від його особистих думок, у розмові з іншими зобов'язаний дотримуватися лінії партії. Організаційна структура компартії Китаю — гігантська піраміда з центральною владою на вершині, що контролює всю ієрархію. Ця унікальна структура — одна з найважливіших особливостей режиму КПК, що сприяє досягненню абсолютної однодумності.\nСьогодні компартія Китаю повністю перетворилася на політичний орган, що бореться за підтримання власних інтересів. Вона вже не переслідує жодної з високих цілей комунізму. Організаційно партійна структура залишилася попередньою, та її вимога до одностайності не змінилася. Ця партія, ставлячи себе вище за людство і людську природу, позбувається будь-яких організацій чи людей, яких вважає загрозою для власної влади, чи то звичайні громадяни, чи високопосадовці КПК.\n5. Злий дух суперечить природності та людяності\nВсі явища у світі проходять життєвий цикл народження, зрілості, розпаду і смерті.\nНа відміну від комуністичного режиму, некомуністичні суспільства, навіть ті, які страждають від жорсткого тоталітарного правління і диктатури, часто дозволяють до деякої міри самоорганізацію і самовизначення. Давнє китайське суспільство фактично управлялося відповідно до дворівневої структури. У сільських районах громади були центрами незалежної громадської організації, в той час як організація життя в містах засновувалася на гільдіях. Вертикальне управління не простягалося нижче рівня округу.\nНацистський режим, можливо, найбільш жорстокий з некомуністичних режимів, усе ж залишав право на приватну власність. Комуністичні режими знищили всі форми громадського управління, незалежні від партії, замінивши їх жорсткими централізованими структурами влади.\nЯкщо налагоджені знизу-вгору соціальні структури, що формуються природно, беруть до уваги можливість самовизначення особистості або групи, то комуністичний режим протистоїть цьому за своєю суттю.\nКомуністична партія не дотримується загальноприйнятих стандартів людяності. Довільно трактуються поняття добра і зла, так само, як всі закони і правила. Комуністи не дозволяють убивство, за винятком тих, хто визнаний ворогом компартії. Синівське благочестя вітається, якщо тільки батьки не вважаються класовими ворогами. Доброта, праведність, помірність, мудрість і вірність хороші, але не прийнятні, коли партія не бажає і не хоче визнавати ці традиційні чесноти. Комуністична партія повністю відкинула універсальні стандарти людяності і засновується на принципах, що суперечать природі людини.\nНекомуністичні суспільства, в цілому, визнають двоїсту природу людини — добру і злу; вони спираються на заведений суспільний договір для підтримки рівноваги в суспільстві. За комуністичних режимів саме поняття людської природи заперечується, і не визнаються ані добро, ані зло. Усунення понять добра і зла, згідно з К. Марксом, дозволяє повністю змінити старий суспільний лад.\nКомпартія не вірить у Бога і навіть не поважає фізичну природу. «Життя, прожите в битві з Небесами, битві із Землею, боротьбі з людьми, сповнене радості» — таким був девіз КПК у період Культурної революції. Величезне страждання було заподіяно китайському народові і його землі.\nКитайці традиційно вірять у єдність Неба і людини. Лаоцзи казав у «Даодецзіні» : «Людина підпорядковується Землі, Земля — Небу, Небо — Дао, а Дао — природності». Люди і природа існують тільки за гармонійних відносин з грандіозним Усесвітом.\nКомуністична партія дійсно є своєрідною живою сутністю. Однак вона виступає проти Природи, Неба, Землі і людей. Це злий дух, що протилежний природі Всесвіту.\n6. Деякі риси одержимості злим духом\nКерівні органи комуністичної партії безпосередньо ніколи не беруть участь у виробничій чи творчій діяльності. Тільки-но вони захоплюють владу, то проникають у маси, керуючи і маніпулюючи ними. Через побоювання втратити контроль вони поширюють свою владу аж до базових одиниць суспільства. Вони монополізують засоби виробництва і вилучають багатства суспільства.\nУ Китаї влада організацій компартії простягається всюди і керує всім, але ніхто не бачив фінансових звітів КПК, ураховуються лише звіти держави, місцевих органів влади і підприємств. Від центрального уряду до сільських комітетів державні посадовці завжди стоять нижче партійних функціонерів. Витрати партії забезпечуються державою і оплачуються з державної скарбниці.\nОрганізація компартії діє як гігантський злий привид, який долучився до кожної одиниці й осередку китайського суспільства так само тісно, як тінь невідступна від людини. Вона глибоко проникла в кожен капіляр, кожну клітину суспільства своїми найдрібнішими кровососними щупальцями і з їх допомогою контролює і маніпулює суспільством.\nТака специфічна система одержимості злим духом мала місце в людській історії в минулому, але лише частково або тимчасово. Ніколи вона не існувала так довго і не керувала суспільством так безроздільно, як під керівництвом компартії.\nЗ цієї причини китайські селяни живуть у бідності і тяжкій праці. Вони повинні забезпечувати не тільки традиційне чиновництво міст, але й таку ж, або навіть більшу за чисельністю, номенклатуру партійних функціонерів.\nЗ цієї причини китайські робітники масово втрачають роботу. Всюдисущі кровососні щупальця панівної компартії протягом багатьох років витягують кошти з виробничих підприємств.\nЗ цієї причини китайській інтелігенції так важко знайти інтелектуальну свободу. Поряд з прямим керівництвом, усюди присутня тінь партії, що не займається нічим іншим, окрім контролю над людьми.\nНечистий дух повинен повністю контролювати того, хто ним одержимий, щоб висмоктувати енергію для свого існування.\nВідповідно до сучасної політології, влада черпає силу з трьох головних джерел: сила, багатство і знання. Комуністична партія ніколи не вагалася перед використанням одноосібного контролю і насильства, щоб забрати в людей їхню власність. Та більше того, вона позбавила людей свободи слова і друку. Вона піддала насиллю дух народу, аби отримати повний контроль над ним. З цієї точки зору, лиховісне панування компартії контролює суспільство настільки жорстко, що це навряд чи можна порівняти з будь-яким іншим режимом у світі.\n7. Заглянути в себе і позбутися одержимості КПК\nУ «Маніфесті комуністичної партії», першому програмному документі компартії, К. Маркс проголосив: «1848 рік. Привид бродить Європою — привид комунізму». Через сто років він уже більше ніж просто привид. Він знайшов конкретне матеріальне тіло. Він поширився по всьому світові подібно до епідемії, знищив десятки мільйонів життів, відібрав у сотень мільйонів власність, вільну свідомість і дух.\nОсновний принцип комуністичної партії — знищити всю приватну власність, щоб ліквідувати експлуататорський клас. Приватна власність — основа всіх соціальних прав і часто несе в собі риси національної культури. Люди, у яких відбирають приватну власність, позбавляються також свободи думки і духу. Вони можуть також втратити право на отримання соціальних і політичних свобод.\nЗіткнувшись з кризою виживання, компартія була змушена у 80-ті роки реформувати економіку Китаю. Деякі з прав на приватну власність було відновлено. Це створило пробоїну в масивному механізмі твердого контролю компартії. Ця пробоїна стала збільшуватися, оскільки члени КПК кинулися нагромаджувати особисті багатства.\nКомпартія Китаю, будучи злісним привидом-паразитом, спираючись на силу, обман і безперервну зміну фасадів і образів, тепер демонструє ознаки розпаду, болісно реагуючи на будь-яку незначну перешкоду. Вона намагається вижити, накопичуючи все більші багатства і посилюючи контроль, але ці дії тільки збільшують розмах кризи.\nНині здається, що Китай процвітає, але соціальні конфлікти в країні розгорілися до небачених масштабів. Використовуючи політичні інтриги минулого, китайська компартія може зробити спробу відступу, реабілітувавши жертв бійні на площі Тяньаньмень або Фалуньгун, або обрати іншу групу як ворога, й надалі керуючи таким чином за допомогою терору.\nНа «виклики» попередніх ста років китайська нація відповідала імпортом зброї, перетворенням системи і проведенням жорстоких революцій. Було загублено безліч життів, і значною мірою було втрачено надбання традиційної китайської культури. Виявилося, що ці «відповіді» зазнавали невдач. Коли свідомість китайців охопило хвилювання і занепокоєння, компартія скористалася можливістю, щоб вийти на сцену, і відтоді керує цією найдавнішою у світі цивілізацією.\nУ майбутніх випробуваннях китайський народ неминуче знову постане перед вибором. Незалежно від того, яким буде вибір, кожен китайський громадянин має усвідомити, що найменше сподівання на компартію тільки збільшить шкоду, завдану китайській нації, і тільки додасть нової енергії зловісній одержимості КПК.\nМи повинні залишити всі ілюзії і ретельно проаналізувати самих себе, не піддаючись ані ненависті, ані жадібності, ані пристрасті. Тільки тоді ми зможемо позбутися жахливого контролю порочної примари компартії останніх 50 років. Заради свободи нації ми можемо відновити китайську цивілізацію, засновану на повазі до людської природи і загальному співчутті.\nКоментар 2. Походження комуністичної партії Китаю\n1 — Російсько-японська війна тривала з 1904 по 1905 роки.\n2 — «Сто днів реформ» — період з 11 червня по 21 вересня 1898 р., коли імператор Айсіньгьоро Цзайтянь (Гуансюй) (правління 1875—1908 рр.) останньої династії Цін (маньчжурська династія, 1616—1911 рр.) зробив спробу втілити серію ліберальних реформ у Китаї. Консервативні вищі кола знаті й імператриця Цисі виступили проти реформ і, організувавши змову, скинули Гуансюя. При владі опинилася Цисі.\n3 — Сіньхайска революція (1911—1913 рр.) призвела до повалення династії Цін і створення Китайської республіки, що проіснувала до 1949 р.\n4 — «Рух четвертого травня». Масовий антиімперіалістичний рух у Китаї в травні-червні 1919 року.\n5 — Гоміньдан — партія, створена в 1912 р. прихильниками Сунь Ятсена, першого президента Китайської республіки. З 1927 по 1949 рр. Гоміньдан (Націоналістична партія Китаю) керує Китаєм. Пов’язана з іноземним капіталом. Після 1949 р. існувала як тайванський Гоміньдан.\n6 — Велика культурна революція (1966—1976 рр.), ініційована Мао Цзедуном, як акція червоного терору. Завершилася в рік смерті Мао.\n7 — «Інцидент четвертого червня» 1989 року став результатом серії протестів молоді та студентів, які виступали за демократичні перетворення. Центром протестів стала площа Тяньаньмень у Пекіні. Масові мирні виступи молоді і студентів було жорстоко придушено із застосуванням танків, що призвело до численних людських жертв. За приблизними оцінками, кількість жертв коливається від 400—800 чоловік («Нью-Йорк Таймс») до 2600 осіб (китайський «Червоний хрест»), а число потерпілих — від 7000 до 10000 чоловік.\n8 — «Даодецзін» («Книга шляху і чесноти») є одним із найбільш важливих канонів даосизму. Написаний Лаоцзи (Поважний учитель). Лаоцзи жив у VI столітті до н.е. в державі Чу. Він був придворним архіваріусом і консультував Конфуція з питань ритуалів. Переказ свідчить, що в старості Лаоцзи попрямував на Захід. На кордоні Китаю його зупинив вартовий, попросивши викласти його вчення. Тоді Лаоцзи написав працю з 5000 ієрогліфів, відому як «Даодецзін». Закінчивши її, Лаоцзи пішов далі на Захід, і більше про нього не було згадок.