ЖАХ ЛЮБОВІ або ЩЕМЕЛИНА | Художні твори | Гоголівська академія\nЖАХ ЛЮБОВІ або ЩЕМЕЛИНА\n© Юрій Кирик, 11-12-2009\n„Написав досить довгого листа, бо не мав часу написати короткого”, - писав Блез Паскаль. Цей парадокс стосується мови літератури. Не берусь навіть визначити цей жанр. Думаю, гріх невеликий - у літературі немає аж надто чіткої градації. Навіть важко розрізнити поезію з прозою. Справедливо Пушкін назвав свою поему Євгеній Онєгін романом, а Гоголь свій роман „Мертві душі” - поемою. У літературі все умовне. Що до змісту?.. „Кожна людина тільки й береться за перо, бо намагається віднайти в житті бодай якийсь зміст”, - писав Бєлінський. Літературні твори почав писати, коли свідомо повірив у Бога, відтак, маю надію, що мій скромний доробок не видасться читачеві, позбавленим змісту.\nЧому любов називають вічною темою? Переважна більшість книг, що ви їх на дозвіллі прочитали – про любов. Кіно й теле фільми теж у переважній своїй більшості про те саме. Та коли поставити запитання прямо, - що таке любов? Відповісти не можна. Можна спробувати виразити любов. Та й то не повністю. Дозволяючи пережити людині любов, Бог якби показує їй стан душі в раю. Відкриває двері у иншу, незнану їй Сферу.\nУ Києві я мешкав на березі Почайни…\nМоя Любове, ти скоро станеш спогадом любові, як ріка, на котрій я колись жив стала спогадом ріки …\nЛюди дозволили замулити її, забувши, що вони в ній хрестились. Затратити пам'ять може цілий великий народ…\nТо хіба ми маємо хоч найменший шанс не забути, що колись любились?\nЗатерлись береги, (аж ще двадцять тому років обриси виразно проступали…) Так забудуться, зітруться у пам'яті моїй твої прекрасні риси…\nМіліють ріки і міліє любов, аж врешті її голос умовкає зовсім.\n“Та річка була неперспективна” – каже нині увесь люд. Воно ж будь, де охреститись можна…\nСкільки разів ми й любов відміряли “перспективністю”. Цікавий вимір для Божого дару.\nЛогічно мислячі добрі психологи казали, що немає у нас майбутнього…\nТреба шанувати й логіків і психологів, але чи не краще тут прислухатись до лінгвістів, ті знають, що М А Й Б У Т Н Є – це є те, що М А Є Б У Т И…\nЩо ці два слова немає майбутнього разом ужити не можна. Вони мовний ляпсус.\nВам по дорозі?..\nУже два місяці ходять по дорозі двоє. Вулицями глухими, відлюдними, тупиковими, аби їх ніхто не побачив і вони не дай Боже не зачепились о гострий край людського осуду. Брестимуть вони й нині – не знаючи куди, бо сніг засліплює їм очі. Прокляті вони чи причинні? Та видати їм усе ж по дорозі, бо йдуть, і нікуди не приходять.\nТреба ставити крапки над « І »?\nНе вміє поставити крапку над «І»! - Звинувачення в нерішучості, чи незрілості… Не вміє покласти край… Осудити. Розірвати стосунки. Відрізати. Сказати: - «усе»! Розлюбити. Зганьбити. Словом, поставити крапку над «І» і довести свою дорослу рішучість, мудрість, здоровий глузд.\nА я так боюся тих фатальних крапок над «І», бо це ще й засвідчити свою непомильність… Це як засвітити по комусь свічку. А коли той хтось ще живий? А якщо ця свічка у руках живої істини? Лишу Тобі Боже, довірю ставити крапки на «І».\nЩасливі каштани. Їм травень запалює свічі.\nА нам хто освітить зневіри глухий лабіринт?\nКоли двоє ступають у свою незашлюблену весну, може охрипнути голос любові, як і зів’яти нерозпущений квіт. Ми пасуємо до себе - як квіти кульбаби: ти з жовтогарячою голівкою, а я її посивілим пухом. Забутий годинник узявся за свою катівську працю – відраховує час розлуки, (хоча ми ще разом), чи може, то він відраховує час нелюбові… Торкаю устами знайомі риси – таки уже не цілую, шукаю того, що мало б там залишитись. Бо любов, що принесла стільки болю, мала б залишати по собі бодай якийсь слід. Бодай якусь стигму…\nТак безглуздо виглядаємо у цій незашлюбленій весні, як безлистяний сад. Але у його чорних стовбурах нуртують соки й він лада-хвиля зацвіте. А наші почуття зав’яли, як нерозпущені пуп’янки пролісків у твоїй руці… Вірю, що навіть безкрилі птахи годні долетіти у вирій. Але не можна у вирій тікати… від від того, що тобі зябко, як узагалі не можна втекти від погоні, яку влаштовуєш собі сам.\nНЕ ДОРУЧЕНИЙ ДАРУНОК\nВ нас так багато не було, що не було нічого…\nТи кохаєшся у квітах. Шаленієш від троянд, зводять із розуму вишукані кольори тюльпанів. Та й ще, якісь екзотичні, яких я й не повторю, чудернацькі назви. Чекав весни. Мріяв тебе подивувати – повести у ранній ранок, прекрасний, як пташина пісня, у малу дерев'яну хату на околиці, де доживає віку пані Зваричева і щороку обсаджує свою хатинку квасолею. На весні вона втопає у квасолевому квіті. Що там мальви, що там рута! Я так хотів показати тобі той пречудовий цвіт квасолі. І запах. Що ми тямимо в запахах? Квасоля втопає у золоті бджіл, звідки вони сюди й прилітають! Таким манливим є для них отой запах. А у запахах вони тямлять краще за нас… Чи тобі дарував хто суцвіття квасолі? Чи така думка може зродитись лише у шизі поетів?\nНам не судилось дочекатись весни. Розійшлись дороги (якась дуже гидотна банальність!). Нехай уже й так. Ми справді, розбіглись та й іще по різних материках. І коли на твоїх життєвих дорогах (буде це Нью Йорк, чи Бразевіль) твій чоловік, чи коханець, гоноровий пан у кадилаку (не погоджуйся на менше, бо ти того варта!), запитає, яку піднести тобі квітку, скажи: «Найбажанішим був би квасолин цвіт, а ще б із бджілками й осами… І засвіти до нього очима… Маєш же ти право за його (чи уже, дай Боже, ваші) великі гроші побачите те, чого показати тобі я так і не встиг…\nP.S. Значно згодом переконався, що мій пієтет стосовно квіток квасолі має своє виправдання, прочитав у книжці Чеслава Мілоша Придорожний песик: "Дороті Ретеллейд кілька років проводила експеримент – у неї різні рослини слухали музику. Результати тих досліджень, здається, було опубліковано у книжці "The Sound of Music on Plants". Вона пускала з магнітофона кілька годин на день важку рок-музику кімнатним рослинам, і ці рослини за деякий час, вже за два-три тижні, помирали. Листя жовкло й опадало. стебла відверталися, тікали від джерела звуку, набуваючи аномальних, гротескних форм. Натомість, рослини, яким пані Ретеллейд ставила Баха, джаз, або релігійну індійську музику "сітар", прекрасно розвивалися, були сильні, а стебла, наприклад, квасолі, мандрували до джерела звуку, обвивалися довкола динаміків і навіть пробували через якісь шпарки втискуватися досередини". Як мало знаємо ми про квасолю!\nКубізмом ми вже перехворіли. Захворіймо колом,\nнаскільки воно досконаліше…\n«Кулізм» цілком може жити як новий мистецький напрямок»\nСутінки прокрадаються в кімнату нечутно, як кіт, що ступає по долівці своїми мікропористими лапками. Залазять нишком по кутках. Ще живу ілюзією дня, ще звично сягаю за яблуком, що у полумиску на столі і… промахуюсь. Я таки зіштовхнув яблуко, воно скотилось на підлогу і покотилось… А воно вже сутінки, й не догледиш куди покотилось…\n- «Ти ще докотишся!..» – голос із вічності батька. Любив невизначено широкі і врівночас погрозливі пророцтва. Яблуко, напевне, закотилось під тапчан і має шанс там зогнити або муміфікуватись, бо мені ліньки за ним нишпорити… Татові теж було ліньки доглянути за мною і я таки докотився… До нужденного життя, до безпробудного пияцтва.\nЯ вже скочував хлібні кульки і кидав їх на корм рибам у потік, де риби не водилося… А тепер запускаю камінці на озерному плесі по гунцвотськи, порушуючи спокійну задуму води, і від тих миттєвих торкань іде коло за колом… Слідкую, аби хто не доглянув мене за тим заняттям, аби не почав підраховувати, скільки, то разів камінець відскочив від плеса. Не люблю рахунків. Жодних! Ця дитяча забавка так нагадує моє життя. Не відгаданий кінець у хвилястій отій траєкторії… І я щоразу сам лечу отим камінчиком і називаю це своїм життям. І немає нічого дорожчого, за ту мить, коли черкнувши спокійного плеса, знову ширяєш у тихо прозоре небо.\nЩо приніс мені мій вік? Або, що я втратив? Це вже як хочете? Коли згадую про любов – поринаю у акварель дитинства. Акварель надто розмиту, аби бути реальністю. Акварельний сад, тремтливий і солодкий спогад, що зцілює зеленим спокоєм. Ніколи не писав зеленим, підсвідомо уникав того кольору, ще й інших, (своїх учнів), переконував, що він узагалі не існує, що не можна зеленим писати зелене… Певне той зелений спокій, я залишив тільки для себе, у своєму спогаді. Тут уже не болить кохання і не всихає грушка мого дитинства – сторожа моєї любові, яка укривала нас старими і добрими, як мамині руки вітами. Ніхто не може увійти у акварель моєї пам'яті…\nПам'ятаю, ти любила рахувати роки. Мої роки. Свої роки. А вони минуть, як і все минає. Коли мине двісті двадцять і один рік ми зустрінемось з тобою знову. Думаю, на Новий рік, який я за той час полюблю (а, може, принаймні, визбудусь щодо нього алергії…) і ми зустрінемось у хаті Луки (вона збудована «на совість» і, напевне, єдина до того часу витриває). Ми не можемо не зустрітись… (задля того, я готовий сповідувати вайшнавізм й вірити в реінкарнацію). Ти будеш зеленою ялинкою, (справді, чим же й бути тобі, як не зеленим деревом), і пахнутимеш морозом і лісом. Я ж буду скляною ялинковою кулькою, бо чим ще може бути творець «кулізму»?) Ми візьмемось за руки і розповімо один одному, що відбулось за 200 років, (бо 21 уже був!) 200 років розлуки. 200 років самотності. А коли нас знову розлучатимуть… і скажи, чому нас знову розлучатимуть? (Хоча чому, я здається, вже знаю, й тепер…) Аби тебе викинути на дровітню, а мене укласти у пуделко з ватою, я бризну з рук на підлогу…\nХлющить вода. Так час біжить захланний,\nУ ранок іду відважною ходою, зовсім не так, як удень чи у вечір, то пора суєти, коли Час квапить - тікає, чи наздоганяє, коли ходиш по світу, як по незнаному мінному полю – квапливо й сторожко. Лише ранніми ранками (хоча ні, іще раніше, це пора ніяк не визначена, бо про неї ніхто не знає), власне у ту пору я довільно маніпулюю стрілками часу мого життя, наперекір захланному часу, який нас пожирає, (й узагалі, таке враження, що у того дракона додалась іще одна голова)… То єдине чудовисько, перед яким насправді маю страх – бо беззбройний а, відтак, - безпорадний. Але є години, ні, напевне таки хвилини, але для мене нескінченно довгі, коли його присутності не відчувається, можливо, сам Час зупиняється, аби перевести власні стрілки, бо кожен сущий механізм має точку спокою. Предивна пора , коли може затверднути світло на такий собі білий кришталь і само із себе світитися. У ту заповітну хвилину, коли вслухатись, можна почути нечуване, якось я чув, як дрібно у стиглому яблуку тремтять зернята у тривозі розлуки. Безпечна зона. Час, коли усе можна побачити, почути й зрозуміти, а головне, що майже неможливе для людини – повірити, що цей Богом створений світ, розумніший за тебе, бо він цілісний і ніщо й ніхто в ньому не губиться, не пропадає – ні людина, ні мовлене слово, ні думка, ні тим більше почуття. Бо - усе це не наше, а Боже, бо світом Він, лиш користується, аби проявити Себе. Нині Господь показав збожеволілу нашу планету – тремтяча вранішня росинка на тонюсінькому всохлому стеблі, якій життя, - до сходу сонця, (коли от зараз не зірветься від подиху вітру). Росинка дрібно-дрібно тремтить, їй нерадісно й невтішно перебиратись у Незнане. А я й не злякався, бо коли я можу бачити увесь отой світ, усю цю нашу тремтливу планету, то не можу водночас належати їй, я винесений за її межі, і ніяк не пов'язаний з нею. Явлене знання - найбільший вияв Божої любові – моє перевоплочення, чи самоусвідомлення. По якомусь там календарю я – скорпіон, але, то бздури, бо по – житті я равлик, що усе прагне заховатись у тишу тиш своєї мушлі й стати невидимим. Нині я покидаю свою домівку – свій Страх. Єдине, чого варта боятись, це СТРАХУ. Натомість у білому кришталі світла, що світиться само із себе живу уже не я…\nЦей зв'язок кидатиме на неї тінь…\nЯк пояснити вам, невіруючим, що Любов є Божою субстанцією? Якщо Він, що ніс тільки цей один дар, - не зумів вас переконати, як можу зробити це я, смертний? Тінь любові не може нікого очорнити, бо Тінь Любові може бути лише білою. Вона може лише освітити.\nТи так раділа першим ище нерозквітлим проліскам, що її у ту холодну пору дбайливо закутали в целофан. Намагалась обігріти своїми завжди холодними руками, вичути аромат, чи зогріти теплом свого подиху. Того дня ми сколесили пів Львова, як завше довго й захоплено плануючи майбутнє, а повернувшись домів, спостерегли, що букетик прив’яв, так і не розпустившись…\nСвоєю любов'ю ти не маєш права нікому зашкодити. Бо та людина може бути не вільна, може бути священиком, або одруженим чоловіком. Не зрікайся почуттів, якщо вони високі й благородні - кохай!!! Однак, кохання - це перш за все бажання добра коханій особі і вже у другу чергу - бажання єдності з нею. І якщо добро коханої особи вимагає відмовитись від єдності з нею (якщо ця єдність буде їй на шкоду), то кохання це зробить. Інакше, це не кохання, а егоїзм. Кохання ж може бути чисто духовним, для нього необов'язково особового чи тілесного єднання. Таке єднання є найвищим вираженням коханням, однак, якщо того вираження не може бути, кохання все одно залишиться.\nНе був сином гір (хоча понад усе люблю гори), в мене немає навіть «свого села». Народився у місті, але не був стовідсотково міським, бо завше тікав із міста, - на трави. Люблю збирати трави, лише їх запах і монотонна мелодія турботливих й неспокійних бджіл, які завше видавались воплоченими ангелами, приводять у сущу гармонію єство. І, якщо треба себе якось визначити, то я – ЛЮДИНА ТРАВИ. Того літа Людиною Трави стала й ти. Нині ми ще можемо жити запахом трав нашого літа. Але запахи за рік вивітрюються, й трави втрачають на силі. Уже збираюсь по трави, а ти?\nНаша розпізнана любов схожа до зрізаних квітів. Вони якнайбуйніше розквітають, але біля коріння вода уже тягуча, застояна. Ми можемо ще й ще раз поміняти воду, але квіти усе рівно засохнуть.\nТо не є вимисел,- переважна більшість львів’ян своє щастя, свою половину віднаходили саме у горах. Якби, підтверджуючи баєчку, що там у горах, заблудилось щастя, і тільки там його можна віднайти. Тільки там можна відчути, як багато важить свіже повітря, тиша, спокій. Тай наші тато у горах в блуд пішли разом з неньков.\nКоли б світ був довершений і того ж існувала така собі велика теорія, що пояснює нам, що таке любов, що таке думка, що таке причина і т. д. ... коли б це було так, то було б зайвим переживати, наприклад, почуття любові, тай мислити взагалі. Але ми усе таки любимо. Хоча усе давно відомо, усе пережито, усе випробувано. Навіщо іще мої почуття, коли усе це мільйони разів уже відбувалось. Н а в і щ о?\nТому є лише одна відповідь: Цей світ, не задуманий Творцем, як довершена цілість, і я у своєму почутті унікальний і неповторний. Мої почуття не виводяться з чиїхось там почуттів. В иншому разі не потрібно було би ані моєї любові, ані усіх прекрасних і жахливих переживань із нею пов’язаних. Їх би цілком годен було замінити попереднім, добре класифікованим знанням про любов. Але ж так не є. Отже, світ улаштований, як щось, що є у стадії постійного становлення й у ньому завше знайдеться місце й для мене.\nМАРКО І ГАЛЬШКА\nМаленькі статисти у дзеркалі вищої долі…\nМарко і Гальшка, - найщасливіша пара – “індійський принц” і “китайський філософ”, (так їх нарекли рідні при появі на світ), ще й не усвідомлюють, що є парою, як із певністю ніколи не пам’ятатимуть своєї першої зустрічі, ані того, у що були зодягнені й яке у кого було волосся. Бо, як і належить особам королівської крові, їх перевдягають по декілька разів на день у різні шати, і ще кожних пару місяців повністю змінюють гардероб – такі привілеї стану…\nВони не подарували один одному навіть посмішки, бо ще не навчились сміятись. Чомусь народжуються лише з умінням плакати…\nГальшка ще принцесою не є, бо не збудовані сходи, на яких вона загубить свій чарівний срібний черевичок; ще не дібрались зоряні музики, які зіграють їм марш Мендельсона, а мо, й не зберуться ніколи, бо зіп’ється майстер, який мав скласти годинника, який би вибив час їхньої любові.\nТакі щасливі, бо живуть у найдивнішому калейдоскопі реінкарнацій, де усе, а головно вони самі дивовижним чином міняються, це викликає радісний подив й захоплення, бо, - ростуть… Я ж знаю инше – то від початку почали сплачувати данину ненажерному монстру по імені Час.\nВони зронюватимуть свої молочні зубчики, нігтики й волосячко, полюблять, а потім поламають й викинуть сотні забавок. Лиш два маленьких хрестики, що прикрасили їх ніжні тільця усе важчатимуть й на мить не дадуть про себе забути. Й кат з іменем Досвід уже розігріває своє одвічне знаряддя, аби ставити своє тавро. Учора на спільноті християнського життя юна учасниця визнала, що з острахом чекає свого повноліття. Вона усе зрозуміла.\nВи чули, у свої п’ятдесят я врешті навчився танцювати?\nСамовпевненість - риса усіх початківців не минула й мене.\n- Я б хотів запросити Вас, панно Доле, на вальс. Ви ж мені не відмовите? Ми так довго знайомі й такі непрості між нами зносини: визнаю, я по – дитячому бавився із Вами у під жмурки, ховаючись по закутинах залу, але, то було давно й я попросту не вмів танцювати… Ще вибачте за ті дурнуваті підморгування й двозначні жести, то, я так невправно залицявся… Ще пробачте мені, панно Доле, за те, що вас уперто “не помічав”; і… чи й простите мені мій найбільший переступ, - коли усіх переконував, що ви надто стара панна, аби звертати на Вас увагу. Ви маєте, за що на мене ображатись, панно Доле, але будьте милостиві й великодушні, прошу Вас, я готовий, і дозрів до першого з вами танку…\n- Ой леле, Панно, вибачте, я не витримую ритму, чи не можна повільніше, Доле? Я поламаю ноги од Ваших карколомних “па”. Ви така ніжна й витончена з вигляду панна, чого ж рука така важка на моєму плечі, що раз-у-раз угинаюсь? Ослабте обійми, прошу… Може я поведу бодай коло? Я привередливий партнер? Й обтоптав вам ноги? Але чому ми вальсуємо до виходу, панно Доле? Я так сподівався, що то перший наш танець можливо… Кажете, нічого не можливо? Він останній?\nЇї майже неможливо описати, хіба окреслити: “істота ненормованої краси з нетутешнім вогнем в очах”... Пойменована “Панею” самим фактом свого існування. Ніхто не годен привласнити її, як рабу. Прекрасне створіння, якій найбагатші, найвідоміші, найзнаменитіші у світі “пуриси” низько вклоняються й звертаються на “ви”.\nПоявляється нізвідки, бо ніде не має питомного місця, й запитує:\n- Ще мене хочеш, пестунчику?\nНеймовірне запитаннячко. Ходиш щасливий, мов качур у дощ - несповна розуму чи несповна щастя. Насолодно задоволений, мало чи не пісюняєш гарячим по колінах. Й збагнути не годен, - за що така честь? Розумієш, - це найбезглуздіше у піднебессі запитання: - Пані приходить як благодать, як милість Господня - на кого вкаже Божий перст.\nЗацна пані, безумовно, стота духовна. Та я, кому випало щастя її у себе загостити, засумнівався у нематеріальності цієї субстанції. Дух - мислилось, - величина без вимірна. Удача ж поводиться, як матеріальна стота, - не може врівночас бути там і сям... Повсякчас спостерігаю дивне урівноваження тієї величини. Та й мовиться - повезе у картах - втратиш у любові. Тобто, існує вона за якоюсь своєю, внутрішньою справедливістю: комусь повезе з жінкою, комусь пофортунить у бізнесі, когось підчікує удача на сцені...\nПані не терпить неповаги чи, бодай, миттєвої байдужості до себе... Віддаюсь їй повністю - забуваю за їжу і питво, ані не думаю про сон, а що головне, - не випускаю з теплих обіймів очей. Але я лише людина - заплющую від любовної знемоги очі, розплющивши... (краще я б їх не розплющував)! - стужавіла порожнеча. Багну, - потрапив у зовсім инший вимір часу. Той, у якому зараз, - уже нікому не потрібний - коли спати ще рано, а братися до якихось серйозних справ - запізно. Відтак живу уже у втраченому часі.\nНАГОДА ДЛЯ ГРІХА\nСв. Альфонс де Лігуорі наказав іменем Христа бісові, щоб той сказав, якої проповіді найбільше боїться. Відповідь була: "Проповіді про уникнення нагоди до гріха".\n- Ми поселимось з тобою десь далеко-далеко у глушині прекрасної Гуцульщини, десь за Космачем, можливо у Бабинопіллі. Відкриємо там невеличку ферму й розводитимемо сонячних зайчиків.\n- Невже ти гадаєш, що я іще не виросла з того віку, аби вірити чоловікам?\n- Шкода. Ядовгі роки жив мрією, що ми з тобою так і зробимо. Мені навіть гадалось, що нам удасться вивести нову породу сонячних зайчиків - кольорових...\n- Ти справді такий наївний фантазер? Таким ото примітивним способом задурюєш дівчатам голови? Чи косиш під блаженного?\nПосміхався, бо говорила, а по її серйозному личкові стрибали жовті зайчики випущені із клітки моїхокулярів. Чув дивний аромат її шкіри, волосся. Запускав своїх зайченят у “шкоду”, а того вона й не помічала.\n- Скажи, Оксанко, чи міг би я поцілувати тебе у крильце брови?\n- Куди, куди?\n- Розумієш, кохана, я залюбки поцілував би тебе у вушко, ротик, шиийку й навіть піхвочку. Та ми під зосередженою увагою перехожих, пантрує міліція, цнотливі американці підглядають у супутник, уже не кажучи, що Бог не зводить із тебе недремлючого ока. Оксана на мить припинилась. Ніжно торкнув утами той звабливий вигін.\n- Сподіваюсь цим твої забаганки на нині закінчаться? Скромно мовчав.\n- Вигадуєш нову екстравагантну небиличку?\n- Думаю. Про що цікаво?\n- Звідкиля беруться у цих загиджених будинках такі вродливі дівчата з таким бентежним ароматом тіла? Невже тут виростають? Й чому на моїй смітярці Дзідзя таки тхне смітниковим контейнером. Це усе одно, що сказати, ніби парфуми пахнуть жінкою...\nЛЮБОВ – РІЧ ЇСТИВНА\n- Любов, як на мене, річ цілком їстивна. Про це говориться ще у Біблії. Вона, як яблуко, яке з'їв Адам. Є любов, як маринований грибочок, який важко зачепити вилкою, є така, з якою не впоратись без ножа, а іще є ріденька, яку сьорбають ложкою...\nИЩЕ ПРО ЛЮБОВ...\nЯкщо ви когось дуже сильно любите, то ця любов теж стає частиною вас самих. Своєю любов'ю ви теж не володієте, це не власність. Це якість вашого існування.\nПритомившись роботою за комп’ютером, бо день його починався о четвертій ранку, обов’язково виходив надвір. Чимчикував у монастирський сад Кармеліток босих чи в Райський сад, аби обов’язково привітати з ранком, рожевим пасмом на овиді, уклонитись кучерявій яблуньці, яка вже й забула, як мали б виглядати яблука, але тій розбуялій весні все ж раділа. Дерева видати мудріші за нас, людей, - ще декілька років тому не міг спокійно переживати ці хвилини, коли відповідно й у його душі не розквітала квітка любови. Нині вже не потребував того душевного унісону. Відцвітають - те ж і про себе, але Все рвалось аби розквітати: півонії, сережки, яблуньки. Вони лагідно лягали на дно серця, сповнювали душу легкою замрією, солодкою благодаттю. Не може бути смутку й печалі в такий ранок, яким був дурнем, що сичав ненавистю вар’ював що не квітує сад у його серці. Відсвяткували ж бо бузки “Одцвітини”, без страху й печалі. Здіймаю кросівки, і ступаю по сивій од холодної роси траві, довкола зірчаті квіточки, що розсипались побіля дерев. Як гарно, як високо! Можливо, навіть, добре, що тут не вплетене особисте… Давно не було йому так добре, так безмрійно, як нині. Глибоко-глибоко вдихав холодне й свіже повітря, згадав, цей процес мудрі індуси називають – „пранаям”, бо воно із запаморочливим запахом уже, справді, не просто повітря, а загадкова “прана”, - енергія - життя.\nЖодні незлагоди, людські турботи, захланности не здатні ані на мить потьмарити світ краси, довершености, граційности. Умийся сльозами, заморочена душе, змий кіптяву та сміття клопотів, оглянься... бо ж світ такий широкий, такий ясний...\nНайбільше, чого можна сягнути в щасті кохати, це чистота. Моральна, фізична, духовна, що є основою внутрішнього багатства людини. Недарма ж висота й чистота завжди мисляться в парі: “чисті небеса”, “небесна чистота”, “білі сніги на вершинах”, тощо.\nПригадуєте, як починався відомий вірш Дмитра Павличка, - “Моя гріховнице пречиста// Моя лелія на багні...” Це поетичне свідоцтво, що від гріха, до очищення в лоні любові - одна мить. Але вона настає лиш тоді, коли закохана людина перебуває на межі своїх енергетичних, душевних можливостей, коли любить так, як “сіль свою Сиваш”,// Як ліс у грудні свій листок останній,// (М. Вінграновський). Тобто, як уперше й востаннє - без фальшу й підробок: “То мить, яка надходить після болю”// тобто завданого, - ніжна мить...” (Д. Павличко).\nТа в тім то й філософськи - благородний відтінок людського життя, що Господь обдаровує тим високим почуттям тільки обраних, котрі насправді заслуговують на звання людини талановитої в коханні. Тих, хто здатний не лише розпізнати земну мадонну з її “перлом чистоти”, а й зректися себе в ім’я кохання.\nСправді, істинно сказано: любов вартує рівно стільки, скільки вартує людина, котра любить.\nЯкщо існує поняття первородного гріха, то це означає, що фізіологія людського організму гріховна, инакше б не потяглась нитка продовження роду від первісних Адама і Єви. Проте, як ми вже згадували, від гріха, до очищення в любові - мить. Нею лише треба заволодіти. А для цього одвічні антагоністи - душа й тіло - мають вступити в ширший діалог, що привів би їх до згармонізованого фіналу. Як тут не згадати великого авантюриста Джакомо Казанову, який вбачав у коханій вищий сенс життя і ніколи не робив спроби ділити його на “високе почуття” й “плотську пристрасть”.\nНЕ ТРЕБА СЛІВ!\nУже в “Лісовій пісні” Леся похитує нашу віру в людське “раціо”. Поетка, заглибившись у світ лісової нечисті відчуває недостатність слів. Вона вже тоді “у тому, що в скалі сидить” прагне вийти за їх межі. У самій “Лісовій пісні” цей процес іще складніший - від не переходить від слів до мовчанки, а йде через розспіваність русалок, цієї досконалої музики - до тиші небуття. Тут маємо справу не просто з небуттям, а переходом у инший стан, у иншу сферу. Це смерть сущого, слова, і музики - Мавки. Ліс і все в ньому співає, кожна пташина, кожне дерево, повів вітру привносить у цей оркестр свою неповторну гармонію, у яку ми ввійти не годні. Годнісмо лише зберегти її, а значить, мовчати, нічим не порушуючи. Ліс навчає тиші. Ця тиша, і вслухання в наспіви лісу є своєрідним злиттям із Богом. Колись, гадав, що мої відчуття, не що инше, як поезія. Висока поезія не працює в земних, так би мовити регістрах, у неї инша, вище сфера, але чому обов’язково “вимріяна”, “нереальна”?.. І от, знайшов у Діонісія Арепагіта, у його “Містичному богослов'ї” таку цілком “не поетичну” думку: “... по мірі опускання від світу вишнього до долішнього і мова моя, відповідно стає багатослівнішою; ... а по мірі піднімання від світу долішнього до недосяжних вершин, мова моя стає небагатослівною, щоб після кінця шляху досягнути повної безсловесности, повністю розчинитися у (божественному) безмов’ї. Тоді досконалим логосом буде не конкретне слово чи музика, а власне їх відсутність, чи мовчання.”\nТреба віддати належне поетам, - вони до цього додумались. З поетично-музикальним рядом експериментував Варлен. Одначе, він на тому й зупинився. Мало хто відважувався йти далі. Це осявання прийшло й до Малларме, який увів у тканину вірша порожнечу між словами, тобто апелював до недомовленого, не взятого в слово, увів семантичне “ніщо”.\nПоезія, якщо це, справді, поезія, є виривання за рамки конвенції семантичного поля мови, культури й світу, як “сущого”. Це завжди спроба схопити щось принципово несхоплюване ні в слові, ні в чомусь иншому. Тобто, якщо бути строгим, це є мовлення порожнечі, “ніщо”.\nЛЮБОВ – ПІЗНАННЯ\nЄ хибна думка, що природу найкраще вміє відчути, і полюбити ботанік, пейзажист - маляр чи фотохудожник. Брехні. Коли бродив лісами й полями з мольбертом, це не дозволяло мені відчути повень природи. Її душі. Коли я вишукував ландшафти, які б якнайповніше заповнили мій етюд, почувався егоїстом. Переконаний, любов у всіх своїх проявах і вимірах живе за одними й тими ж законами, - коли хочеш лише брати, - це не любов. Художник щось хоче узяти від природи передовсім для себе. Є тут, безумовно, елемент користі.\nЛюбов до природи, це, мушу вам повісти, не просто любов, до її неперевершеної краси. Звичайно, ж, кожен фрагмент, кожна деталь тут вартує замилування: дерева, трави, квіти, птахи величні папороті - але коли милуєшся окремими фрагментами вислизає, часами неоглядно звітрюється дух пори року: весни, осені чи літа й самого місяця. Тут головне “увійти”, перейнятися духом, настроєм, словом п і з н а т и. Природу треба власне „пізнавати”. Це біблійне слово. Ісус так мовить про Слово, Він не радить нам його читати, чи слухати, а саме, „пізнати”. У Старому Заповіті „пізнанням” називають акт близкости між чоловіком і жінкою, ”коли двоє стають одним”. Людина злучається з Господом в акті пізнання. Закоханий у природу, той, хто прагне, аби природа говорила тут і зараз, теж мусить увійти в неї, стати з нею одним, пізнати її…\nХочу розповісти вам про чудо нашої вулиці, про Мілку. Жінку на яку всі хлопчаки Майорівки, яким виповнилось бодай тринадцять, дивились, що на той ласий льодяник, що їх продають у празники біля церкви. Не дарма, лиш почавши розповідь про Мілку, згадав про льодяника. Це, справді, солодкий спогад, як солодкою була ця чудо жінка. Найбільша поряд із першим причастям, подія в моєму житті. Полапую себе на тому, що оце я вперше наважуюсь про це говорити, бо Мілка пообіцяла: “коли писнеш бодай слово, - приб’ю. В очах її прочитав, що таки виконає свою погрозу, і мовчав. Хоча про цю пригоду хотілось розповісти всьому світу. Звичайно ж, “світом” були тоді для мене майорівські хлопчиська, які захоплено, а й ласо поглядали на Мілку, яка ніколи не помічала ані їх, ані їхніх поглядів.\nЧелінджеру все по цимбалах. Він закоханий. Щасливий як шмаркач, посилає “есемески” своїй пасії, і радіє, м'якне на очах коли надходить відповідь. Закохані, у якому віці вони б не були, (а йому за п'ятдесят), виглядають як несповна розуму, особливо коли в коханця волоссячко на маківці стає, що дитячий пух, животик звисає, а борода усуціль покривається памороззю... Ті рядки, написані застояною жовчю. Підсвідомо ненавиджу щасливих закоханих, що отримали тимчасову перепустку до раю. Можливо, навіть бажаю їхнього любовного падіння й спустошення. Переконаний - у п'ятдесят, це вже не любов, а фарс. Але Челінджер має мене “десь” з усіма моїми почуттями й почуваннями. Він з усією інтуїтивною генетичною мудрістю вдихає ці недовгі молекули щастя, ці крихкі атоми анрогідности, цю заколисуючу музику свого кохання.\n- Ти обіцяв мені дивну подорож... Ми поїдемо з тобою на Канари?\n- Можливо в Єгипет, до мумій, пірамід.\n- Ні ні.\n- Знаю, ти хочеш показати мені Вріндаван, духовну столицю Індії.\n- Я поведу тебе в инший вимір. У Сферу, де час зупиняється...\n- Ой, а це можливо?\n- Ще трішки, і ми почнемо свою подорож.\n- Таки сьогодні? Не обманюєш?\n- Ось зараз. Він настає, - особливий час, де єдино можливий справжній прояв буття. П Е Р Е Д Н І Ч Ч Я. Зараз день буде змішуватися з ніччю, а ніч із днем. Треба не проґавити цієї миті. Ось бачиш, усе довкіл стало невимовно гарним, наповнилось дивними теплими барвами, якби зм'якло, і хоче розтанути, перетворитися в ніщо. Світло пересипається з тінню.\n- А й, справді, які дивовижні образи! Які істоти! А ще поміж них блукають привиди...\n- Це тіні, люба, найдовші, які лише можливі, тіні.\n- І це відбувається завжди, кожного вечора?\n- Не лише вечора, а й ранку.\n- Боже, чому ж я всього цього не бачила?\n- Бо ніколи не прощалась із днем, не зустрічала ранок.\n- Прийми обов’язок передранків і підвечір’я, і знатимеш усілякі новини з безмежжя світів, бо всі вони перед тобою розкриються.\nВечірка була студентська. Стихійна. Хтось відзначав захист диплому. У тісну кімнату гуртожитку людей набилось – тьма горлопашної публіки, половина не знали одне одного. Роль тамади, теж ніхто не поспішав на себе брати, то ж не дуже охочі до чаркування, поволеньки вислизали у сад, на території якого, власне й розташований гуртожиток. Так доля й звела мене ніс у ніс з міцненькою шатенкою, з якою до того й словом не прохопились. Перша простягла руку : Роза. Трохи здивувався міцному потиску руки. Досить висока, у простих відкритих сандаліях, біла парусинова сукня прямий трішечки продовгуватий ніс, що дуже пасував темного, що ледь прохоплювався пушку над справді чарівними вустоньками, які увесь час були в русі, вона їх закопилювала, покусувала, якби мала на меті, аби вцілості не потрапили в поле зору. Сукня тісно облягала її стан, чудові груди, впевнені рухи – все в ній дихало якимось таємничим зв’язком з землею, з довколишнім світом. А іще його хвилювала її манера чіплятись за його одяг, ідучи поряд, узявши його під руку її в абсолютна невумушеність і довірливість. Яка ти Роза? Ти Смоктунчик, відчув, як випружнилась уся – видати слово викликало не цілком гарні асоціації. Задирливо скинула очиці.\n-- Ти чого, дурненька, зростає у наших краях така квітка.\n-- А кращої назви їй що, не могли дати?\n-- Є в неї ище й инша – Щемелина. Та це все народні, є в неї лікарська назва – Медунка лікарська.\n-- Щемелина, - кажеш, це вже мені до снаги. Вона обійняла його й він нараз відчув , що вростає у землю разом з Медуницею, ніколи в житті не переживав нічого навіть схожого – що це? не міг збагнути, адже обіймався з десятком дівчат?\n- Смоктунчик, Медуниця, Щемелина, повторювали вуста утверджуючи й благословляючи якусь нову у собі самому сутність...\nПознайомився з нею на вечірці, а що ні він ані вона не виявляли бажання проводити цей прекрасний літній вечір Смоктунчики, -- перше визначення, яке дав ці Ця дівчинка була справжньою квіткою, із польоових, із тих, що саме любив. Смоктунчик, щемелина. а ище медунка лікарська зустрічається лиш на крайньому заході України.\nПивна бляшанка сипло, як стара бомжиха зітхнула, і зім'ята каблуком схлипнула востаннє реінкарнуючись в алюмінієвий диск, що літаючою тарілкою олминаючи перехожих врізався увітрину магазину поряд зі смітником.\n- не втрафив "бомбардир"! Ні на що він вже не годиться. Куди й подівалась інтуїтивно розрахована філігранна точність рухів, здавалось дарована йому самою природою.\nДзюня це стах розлютило, він зпересердя голосно вилаявся, що перехожі звернули увагу, оглянулись. Це його ще більше розлютило. Припадаючи на свої неслухняні ноги Дзюньо пошкандибав по тротуару натикаючись на спини тих, що йшли попереду. Його обурливо відштовхували, від чого його тіло цілком втрачало напрям, він мичав бо нічого зв'язного не могло з'явитись ні в голові, ні навіть язик уже не в стані був зв'язати не те, що фрази, йому не давалось уже й слово. Усе ж доторки сторонніх були йому неприємні. Він відмахувався від них рухами, що інакше, як конвульсійні важко було назвати. Руки його усе ще були великі й сильні, розпростерті, вони не вміщались на вузькій львівській вуличці, ковзали по кострубатих стінах будинків й від чого були в суцільних синцях і подряпинах. Чого вони штовхаються? Адже ніхто нічого не тямить у його житті. Варто б їх усіх добряче провчити! Та не зараз, не сьогодні. Сьогодні він надто понівечений. Надто самітній у цьому порожньому холодному коридорі, який провадить? веде невідомо куди. Чи губились ви колись у цьому місті, у самісінькому центрі? Чи заєте який це внутрішній відчай? Який тривожний щем хапає за горло?\nСтіни коридору поволі, але неухильно змикаються. Єдине бажання – перервати той лет. Приткнутись будь – де на лавчині, квітнику, або й навіть так, на тротуарі й заснути. Але залишки свідомості промовляли, що спати не можна, що опісля буде ще гірше. Головне, аби не погасло це мерехтливе світло, він зривався на біг, в очах людей це був дивний лет, скидався на камінь пущений з пращі невмілою рукою. Не знати яка сила примушувала його долати велетенські простори, наповнені злими й бездушними людьми.\nХіба той будинок безконечний? І що за дивна властивість у тих новобудов розтягуватись до безмежжя у просторі? Запас сил вичерпався доостатку. Треба б підкріпитись. Він обвів довкола змореним поглядом. Чи не приховалось десь неподалік чарівне місце, з виду дуже просте й непримітне, але таке помічне в його непростій ситуації. Його ангел завжди приводив його власне у таке місце. Завше це було схоже на чудо. "Дозаправка" в польоті. Ех! Аж надто понадіявся на автопілот... Тим разом, система, здається, підвела. Він посилав своє тіло в надії, що воно само зайде куди треба, знайде те, що потрібно. Але саме зараз у тіла виникло інше, ліниве бажання – не рухатись зовсім. Ніколи не був шматою. Він же Дзюньо! Завше уважав себе вольовим, мужнім фацетом, завше виходив переможцем у боротьбі із недолугим тілом, і ось на тобі, маєш, розслабився...\nНоги почали підгинатись, та зібравши останні сили Дзюньо кинув вперед своє тіло. Нерівна бруківка нараз стала ще й задиратись уверх, як Горгани, які запрошують до сходження, це найгірше, коли тіло затрачає управління, - зараз воно стало завалюватись набік, пропонуючи йому більш простий альтернативний варіант. Він як міг додав у швидкості, але тіло з упертістю заводного дитячого автомобільчика збочувало вліво. Йому жодним чином не вдавалось випрямити тіло, яке що літак, що нараз затратив керування. Він налетів масою усього свого тіла на якихось дівчаток збиваючи їх з ніг. Лайка застряла у горлі, коли побачив дзеркало води, що наближалось з шаленою швидкістю. Це був незворотній кінець.\nКупіль привела його до тями. Розплющивши очі з подивом знайшов себе у калюжі. Звичайно. він мріяв про відпочинок, але будь де, але ж у воді... Не по сезону приймати купелі. Процес підіймання був довгий. Він цілком забув як це робиться. Забув, що для того, аби підняти тіло потрібно опертись, тому спочатку прокатулявся у калюжі. Завив з пересердя, безпомічності й люті. Врешті обіперся на лікоть, знайшов точку опори. Зводився на ноги повільно, пам'ятав, що йому не слід розпрямляти ніг. Поволі вичовгував з калюжі погляд блукав довкола, намагаючись зорієнтуватись. Місце здалось йому знайомим. Холод почав пробирати до кісток. Слава тобі Господи у провулку він запримітив палатку. Кинувся до неї навскосяка, не розбираючи дороги. Буфетне віконце ухопив гарячково, мов втопаючий пліт:\n- Сто і п'ятдесят, - замовив, знав, коли нальють в одну склянку, може розхлюпати життєдайний дар. Спочатку перехилив "соточку". У другій склянці напою було менше, але пив його довго, цідив крізь зуби, сосав, що немовля, - праг аби алкоголь подразнював усі можливі рецептори, увіходив у кожну клітину його організму. Вивернув усі свої кишені, грошей вистачило іще на пляшку пива, яку він бережно усунув в кишеню.\nПоволі відійшов, і тут його серця торкнула чиясь долонька, своїми делікатними, невагомими пальчиками затиснула і відпустила. Не звернув на це уваги. Він, що пройшов через сотні запеклих бійок, що побував у двох реанімаціях, - нічого не боявся. До того ж світ знову йому посміхався, й навіть ласкаво підморгував. Дзюню лише не зрозумів – чим? Не зважаючи, що тіло було промокле, до нього поверталось тепло. Він, почав обіймати світ своїми довжелезними руками, достоту, як це чинить дитинча. Жінка яку мало не зачепив у пориві почуття гидливо поморщилась, відходячи убік. Дзюньо здивувався і сказав, що вона прекрасна й теж йому подобається... Та жінка не звертаючи анінайменшої уваги на роздобрілого Дзюня повернулась й пішла геть.\nДзюньо розгублено дивився їй вслід.\nТвір на любителя\n© Пардон Мамзель, 13-12-2009\nЗгенеровано за 1.2778708934784 сек.


У німецькому Борнхаймі чоловікам-мігрантам заборонили ходити в громадський басейн\nУ західнонімецькому місті Борнхайм, розташованому в декількох кілометрах від Кельна, мігрантам-чоловікам заборонили заходити в один з місцевих громадських басейнів.\n18:32, 15 січня 2016\nБасейн розташований по сусідству з центром прийому мігрантів і останнім часом від його клієнток почали надходити скарги на сексуальні домагання з боку приїжджих, передає Бі-бі-сі.\nЗаборону запровадив уряду міста. Як пояснив його представник Маркус Шнапка, у кримінально караних діях мігрантів не звинувачували. Заборону на вхід в басейн буде знято, коли приїжджі змінять свою поведінку, сказав Маркус Шнапка.\nУ Німеччині продовжується розслідування сотень нападів на сексуальному грунті, здійснених в новорічну ніч.\nМіністр внутрішніх справ федеральної землі Північний Рейн-Вестфалія Ральф Йегер, відповідальний за розслідування, заявив, що практично всі підозрювані в їх вчиненні - вихідці з Північної Африки і арабських країн.\nВсього в поліцію було подано 652 заяви, з них 331 стосується нападів на сексуальному ґрунті, у двох випадках мова йде про зґвалтування.\nВ четвер прокуратура Кельна оголосила нагороду в 10 тис. євро за будь-яку інформацію, яка приведе до розпізнання або затримання винних.\nКерівництво місцевих внутрішніх органів, включаючи самого міністра внутрішніх справ Ральфа Йегера, виявилося під величезним політичним тиском. У п'ятницю Йегер був змушений відправити у відставку главу кельнської поліції Вольфганга Альберса.


Архивы Осень - Страница 20 из 179 - Мандрия UA\nЗа 8 місяців у Туреччину відвідали 465 тис.180 українців. Сезон продовжено до листопада\nСезон може бути продовжений, особливо для ринків Великобританії, Росії та України. Є ймовірність, що сезон на цих ринках триватиме до кінця листопада\n12 днів відпочинку на Занзибарі, готель зі сніданками — $749 з одного\nДати найдешевших турів: 7-18 листопада. Приймає готель Varadero Zanzibar Hotel & Restaurant 3* зі сніданками. Вартість на двох — $1498.\nНовий список МОЗ та дозвіл на в’їзд іноземців\nМОЗ України опублікував 25 вересня 2020 року новий список країн червоної зони. А з 28 вересня 2020 року в Україні припиняє діяти заборона на в’їзд іноземців.\nМаврикій відкрився, але з умовою 15-денного карантину\nЛише на 15-й день перебування на острові туристи зможуть переїхати в свій заброньований готель і насолоджуватися райським відпочинком посеред Індійського океану\nМальдіви взимку: 9 днів відпочинку з перельотом — $1156\nТризірковий готель Kaani Beach знаходиться на острові Маафуші, на сонячному пляжі в оточенні кокосових пальм.\nВідсвяткуй Всесвітній день туризму в своєму улюбленому місті!\nТуризм найбільше постраждав в час пандемії, тож у підтримку цього важливого розділу нашого життя будемо в цей день подорожувати, розважатися і запасатися враженнями.\nДомінікана, готель Whala!Boca Chica 3* з 20 жовтня — $1142 за одного\nЧартери на Домінікану стартують з середини жовтня, і перший рейс уже майже заповнений. Ми підібрали оптимальний тур «ціна-якість».


Лавров нарахував 200 "бандерівців" в Білорусі. Нацкорпус: Це маячня сумного коня - новости Украины, Політика - LIGA.net\nЛавров нарахував 200 "бандерівців" в Білорусі. Нацкорпус: Це маячня сумного коня\nСергій Лавров (Фото: Erik S. Lesser)\nНа території Білорусі нібито знаходяться більше 200 "натренованих екстремістів" з України, які хочуть радикалізувати протести проти режиму президента Олександра Лукашенка. Про це заявив на прес-конференції міністр закордонних справ Росії Сергій Лавров.\nЛавров стверджує, що в Білорусі нібито знаходяться представники Нацкопрусу, Тризуба Степана Бандери, Правого сектора, С14 - всього понад 200 "екстремістів", натренованих в таборах в Україні.\n"Всі ці структури займаються провокуванням радикальних дій в Мінську та інших містах. Фінансують відповідні заходи. Навчають тих, кого вони бачать перспективними екстремістськими лідерами", - сказав він.\nЛавров також заявив, що цьому є "підтверджені дані". Ким, де і коли це було підтверджено, він не уточнив.\nПрес-секретар Нацкорпусу Роман Чернишев слова Лаврова заперечує.\n"Маячня сумного коня", - сказав він журналісту LIGA.net.\n9 серпня 2020-го в РБ пройшли вибори президента. ЦВК оголосив, що переміг Лукашенко. Після закінчення виборів почалися масові протести, які були жорстоко придушені владою. Робочі найбільших підприємств почали виходити на страйки. Опозиція не визнала перемогу Лукашенка, протести продовжилися.\nДивіться також: "Подарунки" для Лукашенка, 200 000 чоловік на мітингу і нові затримання - фоторепортаж\nЛатвія оголосила Лукашенка і топ-керівництво Білорусі персонами нон-грата 31.08.2020Лукашенко: Нам готували цю "заворушку" США заради "кордону" між Прибалтикою й Україною 21.08.2020Протести в Білорусі. Опозиція не буде перешкоджати участі Лукашенка в нових виборах 20.08.2020\nбілорусь протести націоналісти правий сектор сергій лавров нацкорпус екстремісти


2. різновиди інвестіцій та їх использование у процесі реструктуризації економіки\nРозмір 16.68 Kb.\nСкачати 16.68 Kb.\n1. Функція корисності. Оптимальний план споживання\nПрісвоюючі ті чи інші ранги альтернативним варіантам удовольствие потреб, споживач Вихід Із субєктівного уявлення про корисність для себе різніх благ.\nКорисність - це задоволення, Пожалуйста споживач отрімує від споживання товарів чи послуг або від будь-якої ДІЯЛЬНОСТІ. На мнение більшості СУЧАСНИХ дослідніків, корисність НЕ підлягає кількісному віміру (ордіналістська точка зору), тому блага, як носії певної корисності для споживача, могут буті віміряні только порядковий: споживач здатно візначітіся з черговістю, послідовністю, в Якій ВІН оббирати бі т блага для удовольствие своих потреб. Існує такоже Інша точка зору (кардіналістська), яка допускає кількісне вимірювання корисності. Таке вимірювання Досить умовно, оскількі немає чітко візначеної одиниці віміру. Тому надалі для порівняння різніх корисностей вікорістовуватімемо Умовні бали, Які споживач прісвоює благ.\nКорисність - Поняття Виключно індивідуальне: ті, Щ ° Для одного споживача может мати скроню корисність, іншім может спрійматіся як антиблаго. Хтось понад усе цінує зранку чашку міцної кави, а хтось за будь-якіх умів ее НЕ Питим.\nЕкономічна теорія Вихід з того, что между корісністю та кількістю споживання продуктів існує Певний функціональний звязок. Его відображає функція корисності, як співвідношення между ОБСЯГИ спожитих товарів та послуг и рівнем корисності, которого досяг споживач:\nU = f (Qx, QY, ..., Qn), (1)\nде U - корисність; Qx, QY, Qn - ОБСЯГИ відповідніх спожитих товарів.\nДля побудова моделі поведінкі споживача введемо ще одне припущені: нехай споживач формує свой набор лишь за рахунок двох товарів (X и У). Тоді функцію корисності можна подати у спрощений виде:\nU = f (Qx, QY). (2)\nЕсли Тижневий харчове споживання студента формується за рахунок піріжків (товар У) и котлет (товар Х) І то можна найти Такі їх набори, что ма ють однаково корисність для споживача. Перелік таких наборів утворює сітку споживача.\nГранична корисність (MU) - це Приріст удовольствие; Який отрімує людина, спожіваючі Додатковий одиниць товару. Граничну норму заміщення можна легко віразіті співвідношенням граничної корисності товару X та У:\n? QXMUY = -? QYMUY; (4)\nMRSXY = - (? Qy /? ОХ) = (MUXI MUY). (5)\nОскількі при збільшенні обсягів споживання якогось товару степень удовольствие потреб споживача растет, то від кожної новой порції ВІН матіме менше удовольствие, чем від попередньої. Цю залежність и відображає закон спадної граничної корисності. При пересуванні по крівій байдужості вниз споживання товару X растет, и его гранична корисність зменшується, а споживання товару У зменшується, и его гранична корисність растет, тому Дріб у Формулі (5) буде зменшуватіся.\nСубєкт підпріємніцької ДІЯЛЬНОСТІ может Здійснювати фінансове інвестування у таких формах:\n1) вкладення Капіталу до статутних ФОНДІВ спільніх підприємств;\n2) вкладення Капіталу у Прибуткові види копійчаних ІНСТРУМЕНТІВ;\n3) вкладення Капіталу у Прибуткові види фондових ІНСТРУМЕНТІВ.\nІнвестиціями у виробничі фонди (реальними інвестиціями) віступають вкладення Капіталу у засоби виробництва, а такоже інвестиції, спрямовані на Приріст матеріально-технічних запасів. Існують Такі види реальних інвестіцій:\n* Інвестиції оновлення, что здійснюються за рахунок коштів фонду відтворення ЗАСОБІВ праці, что були спожіті у виробничому ціклі;\n* Інвестиції Розширення, або чисті інвестиції, Які здійснюються за рахунок части національного доходу або за рахунок фонду чистого нагромадження.\nДовгострокові фінансові інвестиції - це інвестиції на період более одного року, а такоже усі інвестиції, Які НЕ могут буті вільно реалізовані в будь-який момент, фінансові інвестиції, Які согласно з відповіднімі положеннями (стандартами) обліковуються за методом участия в Капіталі других підприємств, інші фінансові інвестиції.\nПоточні фінансові інвестиції - фінансові інвестиції на строк, что НЕ перевіщує один рік, Які могут буті вільно реалізовані в будь-який момент (кроме інвестіцій, Які є еквівалентом копійчаних коштів).\nІнвестиції оновлення разом з інвестиціями Розширення являються собою Валові інвестиції.\nУ міжнародній практике застосовують Такі показатели, что характеризують інвестиції у виробничі фонди:\n1) ОБСЯГИ інвестіцій, тобто вартісній вирази Капіталу, что вкладається;\n2) норма інвестіцій - відношення ОБСЯГИ інвестіцій до валового національного продукту (ВНП) чи валового внутрішнього продукту (ВВП). ВНП представляет собою Сукупний ВАРТІСТЬ Вироблення товарів и Надання послуг як у межах країни, так и за ее межами, а ВВП - сукупна ВАРТІСТЬ Вироблення товарів и Надання послуг у межах країни;\n3) коефіцієнт приросту капіталоємності характерізує ефективність інвестіцій та ефективність нагромадження. Показник візначається як відношення валових інвестіцій в основному капітал до приросту ВНП за тією ж период;\n4) нагромадження - использование части національного доходу на Розширене відтворення. Представляет собою Приріст основних ФОНДІВ, матеріально-технічних запасів, невіробнічіх ФОНДІВ, а отже, Збільшення обсягів виробництва продукції та послуг.\nУ странах з ринкового економікою значення наведення показніків відрізняється залежних від уровня развития країни, стану ее економіки у поточний период.\nСогласно із Законом України "Про інвестіційну діяльність" інвестиції, спрямовані у відтворення основних ФОНДІВ и на Приріст матеріально-виробничих запасів, здійснюються у форме капіталовкладень.\nКапіталовкладення - це грошовий виразі сукупності витрат на создание Нових, розширення, реконструкцію, технічне переоснащення діючіх підприємств та оновлення основних ФОНДІВ, Впровадження новой техніки у виробничих галузь народного господарства, будівництво обєктів усіх галузь соціальної СФЕРИ та Виконання проектних и геолого-розвідувальних робіт. Таким чином, обєктамі капіталовкладень віступають виробничі основні фонди, оборотні фонди (матеріально-виробничі запаси), основні фонди невіробнічого призначення, а такоже витрати на відтворення основних ФОНДІВ.\nІноземні інвестиції. Іноземні інвестиції в економіку України послідовно регулювалися такими законодавчо актами:\n1) Законом України "Про захист іноземних інвестіцій на территории Ураїні" від 10.09.91;\n2) Законом України "Про інвестіційну діяльність" від 18.09.91\n3) Законом України "Про Іноземні інвестиції" від 13.03.92\n4) Декретом Кабінету міністрів України "Про режим іноземного інвестування" від 20.05.93\n5) Законом України "Про Державну програму заохочення іноземних інвестіцій в Україну" від 17.12.93;\n6) Постанова Кабінету міністрів україни "Про концепцію создания спеціальніх (вільніх) економічних зон в Украхні" від 14.03.94.\nПосле Прийняття Закону України "Про режим іноземного інвестування" (1996 р) більшість згаданіх законодавчо АКТІВ Втратили силу. У тій годину Кожний з переліченіх законодавчо АКТІВ БУВ свого часу необхіднім и створював сприятливі законодавчо середовище для іноземних інвесторів.\nТак, согласно із Законом України "Про захист іноземних інвестіцій на территории України" (1991 р) передбачало, что інвестиції, прибутки, законні права та Захоплення іноземних інвесторів захіщаються законами України. Держава не має может реквізуваті Іноземні інвестиції, за вінятків стіхійного лиха. Іноземним інвесторам гарантуєтья можлівість переказу за кордон їх прібутків та других сум, отриманий на законних підчставах. Такі норми діють и сегодня.\nІнтелектуальні інвестиції. Однією зі складових ІНВЕСТИЦІЙНОГО Сайти Вся є ринок інтелектуальніх товарів и услуг. Обєктом цього Сайти Вся Виступає Особливий товар - інтелектуальна власність індівідуума чи колективу. Звідсі - две форми інтелектуальної власності: Індивідуальна и колективна. Кроме того, інтелектуальна власність может буті розподілена на кілька відів:\nІ) Виключно власність - запатентована чи захищено авторським правом;\n2) інформаційна власність - у виде Надбання знань, Ідей, досвіду, навичок, кваліфікації. Вона НЕ має правового захисту та реалізується у виде інформаційних послуг на контрактній Основі через Вивчення, освіту чи публікацію;\n3) Ліцензійна власність - у виде придбаних інвестором прав власності за чи Користування, Які фіксуються ліцензіями.\nМожна виокремити ще один вид інтелектуальної власності, Який НЕ может буті запатентований, оскількі его авторами могут віступаті кілька індівідуумів чи колектівів. Така власність має властівість Швидко перетворюватіся з віключної на суспільне надбання. Прикладом ее слугують ОКРЕМІ Ідеї та пропозиції, Які реалізуються у законодавчий та нормативних актах, втрачаючі при цьом авторство. З метою захисту прав на таку власність авторизованого корістуються услуг спеціальніх реєстраційніх фірм, что фіксують ПРІОРИТЕТ. Інший способ захисту такой власності за - способ Першої Публікації.\nОбєкти інтелектуальніх інвестіцій класіфікуються за видами інтелектуальної власності. У Першу Черга це Винахід, корисна модель, промисловий зразок, знак для товарів та послуг.\nВинахід (корисна модель) - це результат Творчої ДІЯЛЬНОСТІ людини в будь-Якій Галузі технології. Право власності за на Винахід засвідчується патентом терміном Дії 20 років, корисна модель патентується на 5 років з можливіть подовжений терміну ще на 3 роки.\nПромисловий зразок - це результат Творчої ДІЯЛЬНОСТІ людини у сфері художнього конструювання. Таким результатом может буті форма, Малюнок, ін. Патенти на промислові зразки видають терміном на 10 років з можливіть подовжений терміну ще до 5 років.\nЗнак для товарів и услуг - це Позначення, за Яким товари та послуги одних віробніків відрізняються від товарів та послуг других. Право власності за на знаки засвідчується свідоцтвом на срок 10 років з можливіть Наступний періодічнім подовжений щоразу на 10 років.\nВ Україні обєкти інтелектуальної власності реєструються у Державному комітеті України по вопросам інтелектуальної власності (Держпатенту України).\nОбєктамі інтелектуальної власності могут буті такоже наукові Теорії, математичні методи, плани, правила, програми для обчіслювальної техніки, художні твори ТОЩО.\nЗалежних від виду інтелектуальна власність по-різному реалізується на Сайти Вся інтелектуальніх товарів и услуг.У більшості віпадків інтелектуальні товари та послуги стають обєктом інвестіцій, однак смороду могут буті реалізовані й на споживчий ри-НСу. Інвестор прідбаває інтелектуальні товари та послуги для использование в інвестіційній (підпріємніцькій) ДІЯЛЬНОСТІ з метою Подальшого Отримання доходу. Тому вкладення в інтелектуальну, власність могут носить назв інтелектуальніх інвестіцій.\nІнтелектуальні інвестиції здійснюються у виде:\n1) придбання Виключно прав Користування - купівля патентів, ліцензій на Винахід, промислові зразки, товарні знаки;\n2) придбання інформаційних послуг через найманими різного роду спеціалістів - вчених и практіків за контрактом чи у виде разового придбання інформаційних послуг (консультування. Експертиза, рекомендації та ін);\n3) придбання науково-технічної продукції, тобто інтелектуальніх товарів у матеріальній форме (проектно-кошторисної документації, програм, методик, ноу-хау);\nФінансування інтелектуальніх інвестіцій может здійснюватіся за рахунок трьох джерел: бюджетних асігнувань и коштів державних підприємств; приватно-підпріємніцького Капіталу; спонсорськіх коштів, субсідій окремий фірм чи приватних осіб. Щодо первого з переліченіх джерел, то воно здійснюється державою З метою підвищення інтелектуального потенціалу Суспільства. Споживача інтелектуальніх товарів и услуг, Які фінансуються з держбюджету, віступають шірокі верстви населення, Які навчаються у Середніх школах, ПТУ, ліцеях, коледж, технікумах, вузах, Працюють у державних НДІ, купують Навчальна літературу за державн пільговімі ценам. Інтелектуальні інвестиції до науково-дослідніцької ДІЯЛЬНОСТІ реалізуються у виде венчурних проектів, через создания різного роду науково-дослідніцькіх, інжінірінговіх та консалтингових фірм. Таку форму інтелектуальніх інвестіцій відносять до інновацій.\nПосередницькі Функції на Сайти Вся інтелектуальніх товарів и услуг здійснюють брокерські фірми та науково-консультаційні центри, что розпоряджаються банками Даних про найновіші винаходи, промислові зразки, науково-технічні розробки, Які захіщені патентами та ліцензіями, інші інтелектуальні товари и послуги. Такі фірми ма ють кож банки Даних про діпломованіх спеціалістів, Які могут залучатіся до Здійснення того чи Іншого інвестиційного проекту на контрактній Основі.\nБільшість стран з ринкового економікою ма ють у своєму розпорядженні в інтелектуальній сфере цілійряд установ, Які функціонують за рахунок субсідій з боку фірм та окремий приватних осіб. Такі недержавні фонди, асоціації, центри, університети та коледжі назівають неприбуткових закладами, а фірми та приватних осіб, Які віступають у роли інвесторів, - донорами. Подібний альтернативний бюджетному та підпріємніцькому сектор Який здійснюються інтелектуальні інвестиції, як и про іійні цілі. Результатом ДІЯЛЬНОСТІ таких закла-ій сфере є покращення життєвого уровня окре-і отже, виграш Суспільства в цілому.\nІнноваційна форма інвестіцій. Інноваційна діяльність Виступає однією з форм інвестування, Пожалуйста у даного разі здійснюється з метою Впровадження Досягнення науки и техніки у виробництво та соціальну сферу.\n1) випуск та Розподіл принципова Нових відів техніки і тех-юлогій;\n2) прогресивні міжгалузеві структурні зрушення;\n3) реалізацію довгострокового науково-технічних програм з трівалімі термінамі окупності витрат;\n4) фінансування фундаментальних ДОСЛІДЖЕНЬ з метою Здійснення якісніх змін у системе продуктивних сил країни;\n5) розробка та впровадження Нових ресурсозберігаючих технологій, Які спрямовані на покращення економічного та екологічного стану.\nПід інноваціямі розуміють вкладення ІНВЕСТИЦІЙНОГО Капіталу у нововведення, Які прізводять до кількісніх та якісніх покращень підпріємніцької (виробничої) ДІЯЛЬНОСТІ.\nПідготовка, обгрунтування, Освоєння та контроль за ВПРОВАДЖЕННЯ інвестіцій у нововведення и є інноваційний процес. Головними особливо его є ціклічність, поетапна реалізація нововведень та Виключно високий степень ризики, повязаний з низьких вірогідністю успішного втілення новой Ідеї у новому віді продукції (ця вірогідність ставити, як правило, около 9-10%).\nЗакон України "Про інвестіційну діяльність". - Закони та постанови. - К., 1992.\nКоломойцев В.Е. Інвестиційна сфера економіки України: стан, проблеми та перспективи. - Луганськ, 1997..\nПересада А.А. Інвестиційний процес в Україні. - К .: Видавництво "Лібра", 1998..\nШевчук В.Я., Рогожин П.С. Основи інвестіційної ДІЯЛЬНОСТІ. - К .: Генеза, 1997..


Що таке Біблія – Слово\nПозначки «Що таке Біблія»\nПередусім, варто звернути увагу, що Біблія, взагалі – не одна книга, а ціла збірка книг. Першим, що ви побачите, відкривши Біблію, буде зміст – список книг, які до неї входять. Як мінімум, там будуть перераховано 66 книг. У цьому випадку на титульному аркуші буде написано “канонічні книги”. Це означає, що ваше видання Біблії містить абсолютний …\nБіблія – це єдина книга, яка може називатися книгою, бо в тому сенсі, в якому ця Книга являється книгою, жодна інша книга не може бути. Більше того, усі інші книги ми маємо лише завдяки Біблії. Саме для поширення цієї Книги Ян Гутенберг винайшов 500 років тому друкарський верстат. Більше того, більшість народів, які живуть на …


Політична орієнтація - Енциклопедія TechTrend\nПолітичні орієнтації являють собою обгрунтування переваг з точки зору засвоєної людиною системи цінностей. Вони пов'язані з переконаннями людей щодо цілей і засобів дії влади, політичних партійі лідерів. На основі цих переконань люди приймають рішення про підтримку політичного курсу або про протидію йому, про участь і неучасть у виборах, про підтримку певної партії і кандидата на виборах.\nПолітичні орієнтації є центральнимиелементами політичної свідомості людей, що формують їх готовність до політичної участі. Згідно з раніше запропонованої концепції соціальних установок, поведінковий аспект виноситься за межі самої їх класифікації, так як установка розглядається в якостівідносини до дії, яке не завжди реалізується в самій дії. Це неузгодженість між установками і реальною поведінкою людей пояснюється не тільки суперечливим впливом соціальних умов, але і суперечливим характером самої системи установок,які засвоюються і змінюються протягом життя людини.\nПолітична орієнтація кандидатів в депутати міської Думи практично ролі не зіграла.\nДо якої політичної орієнтації місцеве самоврядування переважно тяжіє.\nPешающее вплив наполітичні орієнтації молоді справляють засоби масової інформації, особливо телебачення.\nЦя зміна в політичній орієнтації мала наслідком розворот творчих сил з області технологічної ефективності на користь ефективності соціальної. Вдеяких урядових колах вважали, що в першу чергу ресурси повинні спрямовуватися на зростання соціального добробуту.\nКожна з автокефальних церков дотримується політичної орієнтації, залежною від соціальних умов, в яких брало існуєНайбільша з них -PАЇНСЬКА православна церква - лояльно ставиться до Радянського державі, активно виступає в боротьбі за мир, за запобігання ядерної загрози. На чолі її стоїть патріарх Московський і всієїPуси.\nКожна з автокефальних церков дотримуєтьсяполітичної орієнтації, залежною від соціальних умов, в яких брало існує. Найбільша з них -PАЇНСЬКА православна церква - лояльно ставиться до Радянського державі, активно виступає в боротьбі за мир, за запобігання ядерної загрози. На чолі її стоїть патріархМосковський і всієїPуси.\nPазнородние за своїм світоглядом і політичної орієнтації групи, що складаються головним чином із студентів і інтелігенції. Оголошують марксизм застарілої філософією, заперечують революційну роль робітничого класу і комуністичноїпартії. Часто проповідують украй лівацькі, терористичні методи боротьби з капіталістичним суспільством.\nВеличезне значення для політичної культури мають політичні орієнтації, цінності, установки - все те, що формує переконання, готовність до дії.\nВсе це безумовно знаходить відображення в політичних орієнтаціях. Політика в цілому стає агресивною і спрямованої на руйнування і знищення опонента, який сприймається як ворог. Прагнення до пошуку угоди і партнера практично відсутня. Все частішеу вирішенні тих чи інших конфліктів використовуються силові методи. Населення або всіма шляхами прагне дистанціюватися від політики, не вірячи в її результативність, або шукаючи захисту, починає згадувати сильну руку, здатну навести порядок. У сукупності все цесуттєво послаблює систему стримувань і противаг по відношенню до диктаторським режимам і замість реформ і руху вперед створює передумови для приходу до влади нових диктаторів. Відмічуване дослідниками полівіння суспільства в значній мірі пов'язано самеіз зневагою з боку влади до соціальних проблем, в тому числі до проблеми бідності.\nНОВІ ЛІВІ - різнорідні за своїм світоглядом і політичної орієнтації групи, гл. Критика буржуазного суспільства і культури розповсюджується ними і на соціалістичнесуспільство.\nАвтор поставив завдання виявити, наскільки відмінності в соціально-економічній і політичній орієнтації впливають на можливості співпраці країн, що розвиваються в рамках їх галузевої асоціації; простежити роль індивідуальних, групових таколективних заходів в механізмі функціонування ОПЕК як цілого поряд з самостійним значенням окремих її учасників.\nУ всіх країнах, що розвиваються, незалежно від їх соціально-економічної і політичної орієнтації, діють основні положеннябуржуазного патентного права, яке було їм нав'язано в період політичної залежності.\nСеред громадянPоссии немає чіткого уявлення про нинішній політичній орієнтації влади. Всього трохи більше чверті з них вважаютьPоссію демократичнимдержавою. Не згодні з цим твердженням 25% опитаних, а ще 34% з відповіддю вагалися. Дуже важливий рівень довіри громадян до основних державним і загальновідомим інститутів політичної системи.\nПодібні факти негативно позначаються наетнокультурних процесах і політичних орієнтаціях населення. З одного боку, низькокваліфіковані маргінальні верстви вчорашніх сільських жителів, вирваних зі звичного середовища, не можуть формувати стійкі зразки міської національної культури, будь то нормиспілкування або твори мистецтва. З іншого боку, саме в їхньому середовищі в силу того, що вони знаходяться в найбільш важкому соціальному становищі, з'являється тенденція до сприйняття екстремістських націоналістичних гасел.\nВона представлена ??безліччю церков ісект, специфіка діяльності і політична орієнтація яких брало обумовлені конкретними соціальними умовами їхнього існування.\nНа якій підставі базується твердження про першочергову залежності системи оподаткування від політичної орієнтації державив період зміни суспільно-політичної формації.\nАналіз соціологічної інформації показує, що в російському суспільстві збільшилася різноманітність політичних орієнтації. У сучасному суспільстві реально існує весь спектр політичних переконань - відмонархічних до анархічних, від релігійних до фашистських, від ліберальних до комуністичних.\nДійсно, можна припустити, що рівень доходів в сім'ї формує політичну орієнтацію, зворотне навряд чи має місце, хоча й може мати місце; аналогічніміркування можна провести і за іншими ознаками.\nВідсутність систематизованого цілеспрямованого освіти в сучаснійPоссии чревато серйозними витратами: втратою політичної орієнтації, притупленням або спотворенням історичної пам'яті, пасивністюполітичної поведінки, байдужістю і апатією. Політична заданість в умовах СССPповедінки людей, які зображували свою активність і причетність до політичного життя, після короткого пожвавлення інтересу до неї на початку 90 - х років змінилася відчуженістю відщо відбувається на політичній сцені і різким зниженням інтересу до політичних подій.\nАле в той же час перед ними стояло завдання підвести під свою політичну орієнтацію відповідний ідеологічний фундамент. І вихід бь: л знайдений на шляхах етізаціісоціального вчення. Церква не є політичний організм, але церква не може і жити поза життям, міркували обновленці. Сучасна ж життя характеризується гострою боротьбою між капіталом і працею. Що в таких умовах має робити церква.\nЗ точки зорузмінилася соціально-історичної ситуації, стосовно молодого покоління, крім чітко вираженої політичної орієнтації, показово увагу до освітнього рівня післяреволюційної молоді. Це перше покоління, яке виросло в умовах переходу домасовому професійній освіті.\nPазлічние підходи держав даної групи до вирішення цих питань - один з дуже характерних прикладів впливу їх соціально-економічної і політичної орієнтації на стратегію використання нефтеденег. Причомуіноземні інвестори, нерідко майже нарівні з місцевими приватними підприємцями, тут користуються пільгами і перевагами, мабуть, безпрецедентними в світі, що розвивається.\nЕкономісти іншого штибу, що аргументують помилковість вибору такого шляху, звертаютьувагу на той факт, що відсутність вPоссии чіткої політичної орієнтації та пріоритетів на створення державного регулювання власного виробництва призвело до некерованого стихійного процесу вивезення сировини і ввезення товарів в основному широкого вжитку-за кордону. Це обернулося економічної пасткою для країни з перспективою перетворення її в сировинну базу західних країн. Стосовно до вибору національних моделей ринкової економіки завдання постсоціалістичних країн полягає в тому, щоб подібний вибірвідбивав би не тільки їх специфіку, але і прогресивні процеси сучасного функціонування ринкових систем.\nУ відкритому суспільстві, де збереглося мало бар'єрів, що заважають просуванню вгору, ті, хто піднімаються вгору, мають тенденцію відходити від політичноїорієнтації класу, з якого вони походять, і приймати політичне забарвлення класу, в який вони перейшли. Аналогічно виглядає поведінка тих, хто знижує своє становище. Таким чином, ті, хто піднімаються у вищу страту, менш консервативні, ніж її постійні члени,але більш консервативні, ніж постійні члени нижчої страти. З іншого боку, скинуті вниз є більш лівими, ніж стабільні члени верхньої страти, але не в такій мірі, як стабільні члени нижчої страти. Отже, рух в цілому сприяє стабільності і вВодночас динамізму відкритого суспільства.\nНаприклад, апарат будь-якого виборного органу влади з точки зору суворої теорії являє собою саме структуру, оскільки покликаний забезпечувати функціонування влади незалежно від її політичної орієнтації. Напрактиці часто апарат формується безпосередньо під впливом перемогли на виборах політичних сил і являє собою цілком певним чином орієнтовану систему з заданими політичними установками.\nЯк показують відповіді на ці питання,найбільш цінними здобутками демократії для росіян в цілому виявляються відкритість суспільства, пов'язана з можливостями вільного виїзду за кордон; різноманіття політичних орієнтації, представлене партіями, рухами та засобами масової інформації;систематичні вибори в органи державної влади. Найбільшою мірою росіяни готові поступитися заради наведення порядку несправедливо нажитими за роки реформ станами нових росіян, стиль життя яких найчастіше викликає неприйняття і масове роздратування.\nСьогодні вPоссии більшість віруючих, судячи з друку і небагатьом соціологічними дослідженнями, шукає в вірі, у зверненні до церкви духовність, тобто швидше етичну, ніж політичну орієнтацію. І цього не змінює той факт, що політичні сили часом прямопротилежної толку намагаються використовувати релігію в прямих політичних цілях. Цьому протистоїть досить характерне для сучасної релігійності розуміння віри як внутрішнього вибору, як особистого рішення.\nУ вузькому соціальному значенні під вихованнямрозуміється спрямований вплив на людину з боку громадських інститутів з метою формування у нього певних знань, поглядів і переконань, моральних цінностей, політичної орієнтації, підготовки до життя.\nСписок Сорокіна, зрозуміло,далеко не повний, тим не менше дуже репрезентативний: названі імена найбільших учених, письменників і поетів, які незалежно від їх переконань і політичної орієнтації в сучасних їм умовах як би уособлювали обрану ними область науки і мистецтва.\nПредметна і концептуальна область була істотно розширена за рахунок вивчення соціально-культурної дистанції контактуючих народів, когнітивного дисонансу, взаємодії груп з політичними інститутами і неформальними об'єднаннями, їх легітимності, а такожполітичних орієнтації, реакцій на депривацію, орієнтації на модернізацію і політичну трансформацію, етнічних інтересів, етніцізма і націоналізму (що розуміється як прагнення до здобуття політичного даху), рівня етнічної мобілізації, гіперетнічності.\nЯк констатувало Нарада комуністичних партій країн Латинської Америки і Карибського басейну, в нашому регіоні загострюється класова боротьба, а маси робітників і селян і значна частина середніх верств і інтелігенції займають все більш впливові позиції івпливають на політичну орієнтацію своїх країн; видні круги церкви і навіть армії в ряді країн починають грати прогресивну роль.\nНаприклад, у радянській системі освіти, яка мала безліч різноманітних переваг, одним з недоліків булапідвищена ідеологізація у змісті гуманітарних курсів, тобто соціальний інститут, вирішальний завдання професійної підготовки, насправді здійснював і іншу практичну мету - політичної орієнтації.\nТаким чином, в прийнятій нами класифікації партій (див.рис. 30) Єдність розташовується праворуч від центру, але не на нижньому (консервативному), а на верхньому (ліберальному) ділянці політичного поля, оскільки правоцентристська позиція в умовах сучасноїPоссии сприяє привнесення елементів лібералізму в консервативнуполітичну орієнтацію і зближує Єдність і СПС.\nЗа таких обставин, в обстановці настільки різноманітних протиріч, ми повинні глибоко пізнати нові соціальні процеси, враховувати їх, ніколи не упускати з виду основних ворогів - імперіалізм і олігархію,підтримувати окремі сторони діяльності уряду і боротися проти інших, виступати за спільні дії всіх прихильників корінних змін, яка б не була в даний час їх політична орієнтація, і в особливості розгортати діяльність мас іздійснювати масову роботу в масштабах, в тисячу разів більше звичних, домагаючись таким шляхом гегемонії робітничого класу.\nНезалежно від політичної орієнтації вищі ешелони влади, якщо вони зацікавлені в збереженніPоссии як потужної держави, не можуть неставити інших стратегічних цілей.\nЦі три групи цінностей виявляються певними і вельми важливими орієнтирами в політичній боротьбі. У відповідності з вибором політичних орієнтації будується і система авторитетів у соціологічній теорії і політичноїпрактиці.\nУ них була власна система політичної орієнтації, досить гнучка і мала глибоку основу.\nІноді в суспільному і політичному житті відбувається акумуляція соціальних цінностей населення не тільки однієї держави, але і ряду регіонів,а іноді і світу. Так, на сучасному етапі розвитку людства люди різної політичної орієнтації протестують проти мілітаризації суспільства, політики агресії та війни, расової та національної дискримінації, обмеження прав жінок, погіршення становища молодогопокоління, корупції, хижацького ставлення до використання природних ресурсів і навколишнього середовища.\nСучасна західна соціологія - надзвичайно складне і суперечливе освіту, представлене безліччю різних шкіл і течій. Вони відрізняються один віддруга своєї теоретичної спрямованістю, політичною орієнтацією, часом виникнення, історичною долею. Існувало й існує чимало спроб систематизації сучасних соціологічних поглядів.\nПряме або непряме участь релігійних груп вполітичного життя суспільства залежить головним чином від двох обставин - ідеології, якої дотримуються члени тієї чи іншої релігійної групи, і об'єктивних умов, в яких вони знаходяться, їх соціального стану. PЕлігу - навіть одна і та ж релігія - може бути основою різних політичних орієнтацій, оскільки релігійні вірування існують не в чистому вигляді, а комбінуючи з тими чи іншими елементами світської ідеології і разом з ними утворюють певну систему цінностей, що впливає на політичну орієнтацію віруючих.\nВсе це дуже швидко призвело до загострення відносин з Верховною РадоюPоссии, політична орієнтація якого мінялася під впливом настроїв тих верств населення, які зазнали найбільшої шкоди від невдалих реформ. Єльцина до серії нецивілізованих дій, що закінчилися фактичною відміною Конституції і розгромом парламенту. Відповідальність за кровопролиття 3 - 4 жовтня 1993 несуть обидві сторони конфлікту - Президент, який став ініціатором конфлікту, а також Верховна Рада і його прихильники, які не змогли залишитися в рамках мирних дій щодо стабілізації ситуації.\nЦі цінності мають ліберально-консервативний характер, проте вони відповідають швидше правої, ніж лівої політичної орієнтації.\nPРосійсько уряд, активізуючи зв'язки з народами Кавказу, не тільки вивчало їх політичну орієнтацію (PРоссія або Туреччина), але намагалося конкретно розглядати питання про можливість приєднання цих народів доPоссии. Створена Кавказька лінія від моря до моря, що включала значні території з козачим населенням.\nОстанній розглянутий питання верифікації моделі - прийнятність результатів для користувача. Можливо, клієнту потрібен цілком певний результат, відповідний його розумінню, упередженню чи політичної орієнтації. Якщо клієнт дає дані для включення в модель, то відповідальність за їх якість і якість прийняття рішень на їх основі лягає на клієнта.\nІснують загальні принципи та умови побудови систем доходів кожного рівня влади. Вони продиктовані об'єктивними економічними, політико-правовими, технічними умовами і повинні однаково дотримуватися державами з різною політичною орієнтацією. Система доходів повинна забезпечувати умови, при яких функціонування органів влади всіх рівнів результативно, дієво. Це можливо, якщо величина доходів бюджетів відповідає їх витратним зобов'язанням і доходи надходять до бюджету регулярно.\nГоловна » Технічна енциклопедія. Том 1 » П » Політична орієнтація


П'ятеро дітей і один дорослий були застрелені в США\nУ США чоловік застрелив шістьох осіб, з них п'ятеро - діти\n19:01 02 лютий Київ, Україна\nУ штаті Оклахома США чоловік скоїв напад на сім'ю, скориставшись рушницею, зловмисник застрелив дітей і главу сім'ї.\nПро це йдеться в повідомленні місцевого телеканалу KJRH-TV.\nПоліція прийняла дзвінок про вбивство людей в одному з будинків міста Маскогі в ніч на вівторок, 2 лютого. Правоохоронці прибули на виклик і побачили людину з рушницею. Підозрюваний спробував втекти від поліціянтів, але був затриманий.\nУ будинку поліціянти виявили п'ятьох загиблих: чотирьох дітей і чоловіка. Ще одна поранена дитина була доставлена на медичному вертольоті в клініку в Талсі, де пізніше померла. Також в Талсі лікується жінка, яка отримала важкі поранення під час нападу.\nЗа інформацією поліції, підозрюваний пов'язаний з потерпілими, але поки невідомо як. Правоохоронці вважають, що причиною трагедії став конфлікт між членами сім'ї.\nТеги: сша вбивство діти


Трикотажний річний шарф - Шиємо легко - Все про шиття - Ший сама\nТрикотажний річний шарф\nТак як моя мама живе дуже далеко від мене, щоб зробити що-небудь для неї. Але я думаю, ви, хлопці, можете зробити для вашої мами приємний подарунок на 8 Березня. Так ось вам урок для виготовлення легкого свіжого літнього шарфа.\nЗа що я люблю шарфи, так це за те, що вони є прекрасним подарунком для більшості людей і вони дуже прості. Ви можете зробити шарф незалежно від того, який рівень майстерності у вас. Вони дуже поблажливі в тому сенсі, що пару рядків тут і там не роблять великої різниці. Можливості прикраси практично безмежні, і ви можете використовувати безліч різних типів тканин, які дадуть різні результати, але все одно всі будуть добре виглядати.\nТак ось мій урок на літній шарф, виконаний з нещільним переплетенням ниток тканини. Я використовувала джутову тканину, щоб зробити його, але ви можете використовувати практично будь-яку тканину, яка зіткана рихло.\nРихло сплетеною тканини: 41 дюймів x 36 дюймів\nБлискітки і бісером муліне у відповідність з контраст кольору: 1 моток\nВузька атласна стрічка: 3-4 ярдів\nВишивка ниткою контрастного кольору\nОббивна голка. Або будь-яка голка з великим вушком під нитку.\nТепер давайте зробимо наш шарф:\nВиріжте два шматки з тканини. Довжина 41 x ширина 15 дюймів.\nВідріжте ще два шматки. Довжина 7.5 дюймів х ширина 15 дюймів.\nТепер зшиваємо дві великі частини (правої сторони разом) з їх меншими (ширина) сторонами. Ось те, що ви будете мати на даний момент.\nТепер пришити два більш дрібні шматки (тільки з одного боку) до основної тканини на кінцях. Оверложить сторону, яка має бути зверху, а необроблений край повинен збігатися з кінцем основної тканини. Якщо у вас немає оверлока, ви можете просто її пришити і закріпити її рядком зигзаг, так як він не сиплеться.\nТепер вибрати одну або дві нитки від верхньої тканини шириною близько 2 дюймів від одного кінця. Зробити те ж саме на іншому кінці. Ви побачите вузький проміжок на тканини. Його складно помітити в цій картинці, але якщо подивитися уважніше, то ви побачите свого роду лінію, що йде по діагоналі від близького верхнього лівого кута в правий нижній.\nТепер використовуйте цю вузьку лінію в якості направляючої і вручну зшийте так.\nТепер витягніть нитки з обох країв шарфа.\nТепер ви маєте гарні і густі китиці на кінцях шарфа.\nВи можете подарувати подарунок, як є, чи можете прикрасити його. Я розповім про деяких варіантах прикрас у моєму наступному пості.


Діабетична нейропатія — причини, симптоми, лікування — Zdorovia\nГоловна » Хвороби та лікування » Діабетична нейропатія — причини, симптоми, лікування\nДіабетична нейропатія — причини, симптоми, лікування\nв Хвороби та лікування 12.12.2016\t57 переглядів\nДіабетична нейропатія характеризується ураженням нервів, за рахунок яких спинний і головний мозок управляє внутрішніми органами, м’язами. Звертаємо вашу увагу, що діабетична нейропатія є поширеним небезпечним ускладненням цукрового діабету, при якому виникає ряд неприємних симптомів. З-за соматичних порушень з’являється нестерпний біль, яка може перетворити людину на інваліда – з’являються проблеми з ногами. У разі вегетативних збоїв порушується серцевий ритм, все може закінчитися раптовою смертю. Ускладнення виникає не відразу, а через кілька років.\nДіабетична нейропатія розвивається через 20 років, після того, як діагностують діабет. Часто таке відбувається, якщо людина не дотримується необхідної дієти, веде пасивний спосіб життя, відмовляється від фізичних навантажень.\nЗ-за того, що постійно скаче глюкоза в крові, порушується робота всіх органів, відбуваються збої в нервовій системі, все закінчується кисневим голодуванням.\nКорисно знати! Якщо своєчасної пройти курс терапії і вилікувати діабетичну нейропатію, ви уникнете важких ускладнень, повністю позбудетеся від хвороби. При несвоєчасно наданої допомоги хвороба ще більше прогресує.\nУ медицині виділяють такі фактори нейропатії:\nПостійно підвищується цукор в крові.\nТривалий час розвивається цукровий діабет.\nПідвищені ліпідний рівень.\nЗапалені і пошкоджені нерви.\nПри розвитку діабетичної нейропатії глюкоза уражає дрібні судини, капіляри, негативно впливає на білки, вони перестають виконувати свою функцію, перетворюються на отруту для нервової системи.\nВиділяють такі неприємні ознаки хвороби:\nТурбує кинджальний біль.\nПече в ногах.\nПоколює в кінцівках.\nПорушується координація рухів під час ходьби.\nПорушується функція статевої системи.\nПощипує в руках, ногах, німіють кінцівки періодично.\nПомітно обвисають м’язи очей, обличчя, шиї, спостерігається в’ялість шкіри.\nВиникають проблеми з рухливістю очного яблука.\nТурбує кинджальний біль в м’язовій системі.\nДовгі нервові волокна починають хворіти на діабет, в результаті повністю втрачається чутливість в ногах. Потім з’являються такі симптоми: сильна біль і тиск в ногах, висока температура, людина втрачає орієнтацію в просторі.\nЧасто діабетики, коли наступають на щось гостре, не відчувають болю. Така ж ситуація у випадку перелому ноги, при носінні тісного взуття. Деякі скаржаться, що не відчувають температуру води.\nВажливо! Необхідно терміново лікувати сенсомоторную нейропатію, інакше все закінчиться грибковими ранами, виразками і діабетичною стопою. При гострій сенсорної нейропатії людина різко худне, страждає від депресії.\nНормалізувати стан хворого можна тільки, якщо привести в норму глікемічний показник. В даному випадку частішає серцебиття, дихання, порушується ритм серця, людина страждає від нетримання сечі.\nНа першій стадії знижується чутливість в тканинах, спостерігається сильний біль у кінцівках.\nНа другій стадії больові відчуття розвиваються в усьому тілі, іноді хворий відчуває оніміння, печіння, поколювання в кінцівках, яке збільшується вночі.\nПеревірити рефлекси – ослаблені вони або повністю відсутні.\nПеревіряється чутливість до різних температур.\nПроводиться тест з допомогою голки, в даному випадку перевіряється чутливість тканин до больових відчуттів.\nЕлектронейроміографія допомагає виявити провідність нервових імпульсів в м’язах.\nНа пізній стадії хвороби проводиться дослідження на:\nКількість білка в сечі.\nВимірюється рівень креатиніну та сечовини в крові.\nДіагностується загальний стан хворого.\nНасамперед необхідно знизити цукор в крові, а надалі постійно стежити за ним. Лікування включає в себе комплекс заходів, а також дієтичне харчування, активний спосіб життя, медикаментозне лікування, за допомогою якого можна знизити цукор в крові:\nВітаміни У допомагають поліпшити прохідність в нервових імпульсах, не дають впливати цукру на волокна нервів.\nАльфа-ліпоєва кислота активізує вироблення ферментів, що відновлюють нервові волокна, клітини. Кислота допомагає очистити організм від різних токсичних речовин.\nАктовегін покращує кровообіг в дрібних судинах, що живлять нервові волокна.\nКальцій, калій захищають від судом, оніміння в кінцівках.\nАнтибіотики призначають для лікування ран, виразок, які сильно гниють.\nВажливе значення мають знеболюючі засоби, які полегшують стан хворого. Як правило, лікування триває місяцями, головне постійно вимірювати рівень глюкози в крові.\nЛегше запобігти ускладнення цукрового діабету, ніж його лікувати:\nВажливо постійно контролювати тиск, тому що гіпертонія призводить до спазму капілярів, голодування нервів.\nОбов’язково потрібно посидіти на дієті. Так ви зможете проконтролювати свою вагу.\nВідмовтеся від різних шкідливих звичок – алкоголю, нікотину.\nЗаймайтеся спортом, щоб нормалізувалися всі обмінні процеси, підвищився імунітет і покращилося загальне самопочуття.\nНе ходіть босоніж, щоб не пошкодити шкіру.\nРетельно доглядайте за особою, використовуйте пом’якшувальні, зволожуючі засоби.\nОсвойте комплекс вправ, щоб поліпшити циркуляцію крові в ногах, попередити розвиток атеросклерозу.\nНосіть тільки зручний, якісний, ортопедичне взуття, краще всього з натуральної шкіри.\nОтже, якщо ви страждаєте цукровим діабетом, зробіть все, щоб попередити ускладнення.