КОНСТИТУАНТА: Віктор Чивокуня. Віктор Янукович зіграє картами Юлії Тимошенко\nВіктор Чивокуня. Віктор Янукович зіграє картами Юлії Тимошенко\nУкраїна стоїть в кроці від концентрації всієї державної влади в руках Віктора Януковича шляхом повернення йому набору повноважень, які мав Леонід Кучма.\nУ вересні після закінчення канікул Конституційний суд має оперативно розглянути подання депутатів коаліції про скасування змін до Конституції.\nСуддею-доповідачем, який писатиме проект висновку та виноситиме його на розгляд суду, призначений Cергій Вдовиченко - колишній суддя з Макіївки.\nДо Конституційного суду він потрапив у 2008 році за квотою президента Ющенка, якому надиктував це прізвище Віктор Янукович. Призначивши Вдовиченка, тодішній глава держави піддався на шантаж регіоналів, які блокували роботу КС, не даючи скласти присягу суддям.\nРегіонали, вимагаючи від Ющенка ввести свою людину, оперували у розмові з Банковою "поняттями". Ющенко в 2007-му звільнив з посади судді КС Сюзанну Станік? Звільнив.\nОскільки ця відставка неодноразово визнавалася у судах незаконною, регіонами вимагали повернути статус-кво - тобто щоб в складі КС за президентською квотою була "їхня людина". Оскільки для Ющенка поновлення Станік було неприйнятним через необхідність визнати власну помилку, він погодився ввести іншу кандидатуру.\nТак у складі КС і з'явився суддя Вдовиченко, який тепер виписуватиме обґрунтування нової політичної реальності. А голоси серед самих суддів для задоволення апетитів Януковича знайдуться - судячи з того, як КС всупереч своєму ж попередньому рішенню легалізував коаліцію тушок.\nПри чому найдраматичніше в цій історії те, що ухвалення змін до Конституції в 2004 році справді відбувалося з формальними порушеннями.\nЩе в 1998 році Конституційний суд постановив - якщо до законопроекту, який пройшов експертизу КС, потрапили зміни, то голосуватися він може тільки після нової ревізії поправок з боку суду.\n"У разі внесення в процесі розгляду у Верховній Раді поправок до законопроекту він приймається Верховною Радою України за умови наявності висновку Конституційного Суду про те, що законопроект з внесеними до нього поправками відповідає вимогам статей 157 і 158 Конституції", - ідеться у рішенні КС від 9 червня 1998 року (DOC).\nА в грудні 2004 року, коли у розпал помаранчевої революції приймали зміни до Основного закону, сталося як раз те, чого не повинно було бути - внесені поправки на експертизу до КС не направляли.\n"Українській правді" вдалося отримати текст подання про скасування політреформи Леоніда Кучми, підписаний 252 депутатами нинішньої коаліції.\nПредмет їхньої уваги - закон № 2222, яким 8 грудня 2004 року до тексту Основного закону були внесені зміни, які перетворили Україну на парламентсько-президентську республіку.\nСоратники Януковича нагадують, що цей закон про зміни до Конституції проходив перевірку в КС лише один раз - після схвалення в першому читанні.\n"Проте в процесі подальшого розгляду цього законопроекту Верховною Радою до нього були знову внесені нові інші поправки. Змінений законопроект не був направлений Верховною Радою до Конституційного суду для перевірки на відповідність вимогам Конституції, а натомість без відповідного висновку КС був розглянутий і прийнятий Верховною Радою як закон № 2222.\nОтже, закон №2222 є неконституційним повністю як такий, що розглянутий і прийнятий всупереч порядку внесення змін до Конституції, визначеному розділом 13 Основного закону\nПрийняття змін до Основного закону в неконституційний спосіб суперечить принципу верховенства права, що визначається і діє в Україні як демократичній, правовій державі.\nВиходячи з викладеного вище та керуючись статтями 150, 152, 159 Конституції, рішенням КС від 26 червня 2008, просимо визнати закон "Про внесення змін до Конституції" від 8 грудня №2222 неконституційним повністю у зв'язку з порушенням встановленої Конституцією процедури його розгляду та ухвалення".\nУ своєму поданні регіонали в 10 пунктах наводять невідповідність між тим, що схвалив попередньо КС, і що зрештою прийняли депутати.\nДеякі відмінності мають технічний характер.\nТак, в переліку повноважень Верховної Ради зазначається, що вона затверджує структуру, чисельність і функції СБУ, Збройних сил України та інших військових формувань. Так от, а в редакції Конституції, яка була легалізована КС, була інша послідовність - спочатку називалися Збройні сили. А потім - СБУ. Тобто суть не змінювалася, але відхід від автентичного тексту відбувся.\nВ іншому випадку, згідно з експертизою КС, в одній зі статей Конституції мало бути написано слово "прокуратуру", а написали "прокуратуру України".\nАле деякі правки мали і суттєвий характер.\nЗміни до Конституції, які пройшли попередню експертизу в КС, давали право президенту призначати половину складу цього самого Конституційного суду. Тобто так воно мало бути. Але в грудні 2004, коли приймалася політреформа, в Конституцію записали право президента призначати лише третину КС.\nІнший приклад. У редакції Конституцію, яку благословляв КС, не було норми, що обрана на дострокових виборах Верховна Рада має річний імунітет від розпуску. Але коли 9 грудня 2004 відбулося голосування за політреформу, то в тексті Конституції ця норма з'явилася.\nЩе один приклад. КС давав право зафіксувати в Конституції, що президент вносить подання лише на призначення глави СБУ. Натомість коли ухвалювали зміни до Конституції, то в процесі політичних торгів записали, що звільнення глави СБУ відбувається також за поданням президента.\nКрім того, в редакції змін, схвалених КС, політреформа мала вступити в дію через чотири місяці після голосування, тобто з березня 2005. Але потім, коли робили поступки Ющенку, цю статтю переписали. І конституційні зміни набули чинності з 1 січня 2006.\nЦя правка також не була санкціонована Конституційним судом.\nНа шляху до нинішньої ситуації, коли Віктор Янукович фактично отримав карт-бланш до узурпації влади, встигли наслідити всі політичні сили.\nСама природа змін до Конституції та нинішнього розподілу повноважень лежить у 2002 році. Тоді Віктор Медведчук зазнав нищівної поразки на виборах до Верховної Ради. Всупереч небаченим грошам і лояльності головних телеканалів Інтер і 1+1, його СДПУ(о) посіла останнє місце серед партій, що пройшли до парламенту з результатом 6,27%, поступившись соціалістам, які не мали і десятої частини таких ресурсів.\nЦе був момент, коли Віктор Медведчук повинен був остаточно зрозуміти, що він не має шансів на прямих виборах президента України. Натомість найкращі перспективи змінити Леоніда Кучму мав Віктор Ющенко - головний ворог Медведчука.\nТак в його голові лідера СДПУ(о) народилася ідея, яка розв'язувала би декілька задач.\nПо-перше, в разі перемоги Ющенка позбавляла би його повноти влади. Це мало зупинити реванш, якого в однаковій мірі боялися і Медведчук, і сам Кучма, і їхній тодішній головний зовнішній гарант Володимир Путін.\nПо-друге, зміни до Конституції перекроювали би політичне поле так, що основним осередком життя ставав парламент. Оскільки Медведчук провів таки СДПУ(о) до Верховної Ради, то навіть з не чисельною фракцією він міг би отримати ресурс влади.\nПід задачу внесення змін до Конституції Медведчук став главою адміністрації президента. Реалізовуючи сценарій, він знайшов однодумців у особі опозиціонерів - лідера комуністів Симоненка і соціалістів Мороза. Серед іншого, вони теж розуміли, що ніколи не стануть президентами, тому були зацікавленні у підсиленні парламенту.\nКрім того, зміни до Конституції були своєрідним гарантійним полісом у стосунках між тодішньою владою. Медведчук за будь-яких обставин мав не допустити об'єднання донецьких і Ющенка напередодні виборів президента.\nПереговори про можливий альянс велися в 2002 році за участі Азарова і Ахметова з одного боку - і Безсмертного та Порошенка з іншого.\nСаме під час однієї з таких зустрічей на дачі в Євгена Червоненка сам Ющенко запитав у Ахметова, які гарантії, що той його "не кине" - на що президент "Шахтаря" протягнув лідеру "Нашої України" розкриту для рукостискання долоню.\nЗірвати цей альянс Медведчук міг тільки заплативши ще вищу ціну - тобто якщо саме донецькі отримають право висунути кандидата, на якого працюватиме весь адмінресурс.\nВ результаті багатостороннього пакту навколо змін до Конституції "донецьким" відходила посада президента, але обмеження його повноважень мало уберегти інших союзників - у першу чергу Медведчука і СДПУ(о), у другу - Кучму і Пінчука.\nНа зовні вся ця ідея політреформи подавалася у обгортці запровадження в Україні європейської парламентської демократії.\n2003-2004 рік країна жила з думками про нову Конституцію. Однак у квітні 2004 механізм дав збій. При ухваленні змін в цілому не вистачило 7 голосів. Їх не додали представники коаліції, які вже вступили в переговори з Віктором Ющенком.\nПриміром, тоді не голосували Андрій і Леонід Деркач, а також Олександр Волков, який невдовзі став головним посередником вливання у вибори Ющенка грошей Березовського.\nОднак історія не завершилася так просто. В червні 2004 парламент 226 голосами знову ухвалює зміни до Конституції в першому читанні. Друге читання, де необхідно 300 голосів, мало відбутися на наступній сесії, яка відкривалася у вересні.\nУ цей період між першим і другим читанням до Конституції не можна було вносити жодної правки, навіть прибрати кому - не узгодивши це з Конституційним судом.\nАле з початком осені 2004 року змінився весь політичний ландшафт. З одного боку, рейтинг Януковича наближався до показників Ющенка, і донецькі відчули аромат перемоги, коли можна зірвати весь банк повноважень президента. З іншого боку, отруєння Ющенка неминуче вело історію в революційний фінал, де помаранчеві були впевнені в своїй перемозі.\nДо другого туру виборів 21 листопада 2004 ухвалення змін до Конституції "в цілому" не відбулося. Зате розпочався Майдан. У процесі виходу з кризи Кучмі вдалося нав'язати Ющенку свій формат. Лідер опозиції чомусь був невпевнений у своїй перемозі в третьому турі - навіть після всіх помаранчевих подій.\nЮщенко все одно вимагав змінити закон про вибори та перепризначити Центрвиборчком. З його складу прибрали тільки двох осіб - Ківалова і Бондика. В обмін на це Кучма поставив вимогу схвалити 300 голосами зміни до Конституції, які з червня 2004 чекали на друге читання.\n8 грудня відбулося пакетне голосування. Були прийняті зміни до Конституції. За які, до речі, проголосували 59 з 61 члена Партії регіонів та 58 з 59 депутатів Компартії, хоча сьогодні ці дві політичні сили вважають власні дії нелегітимними.\nПри цьому Юлія Тимошенко в момент ухвалення змін до Конституції зайняла позицію категоричного несприйняття. Хоча, здавалося би, вона як людина, перед якою Ющенко взяв таємні зобов'язання призначити її прем'єром, була би зацікавлена в обмеженні влади президента і підсиленні парламенту.\nТимошенко тоді привселюдно заявила, що зібрала підписи до Конституційного суду про скасування політреформи, і навіть повідомила, де вони зберігаються - "у сейфі в Олександра Турчинова".\nОднак, очоливши уряд, Тимошенко швидко втратила бажання боротися за повноту влади Ющенка. Подання, яке вона погрожувала зробити, так і не було спрямоване до КС.\nА на початку 2007 року БЮТ, будучи в опозиції, разом з Партією регіонів проголосували за закон "Про Кабінет міністрів", який ще далі ускладнював життя президента і додавав влади тодішньому керівникові уряду Януковича.\nТимошенко дивилася наперед і нові повноваження прем'єра вже тоді приміряла під себе.\nНереалізовані подання Ющенка\nПісля того, як в 2007 році закон Тимошенко-Януковича про розширення повноважень прем'єра набув чинності, на Банковій почали діяти. Секретаріат президента підготувала подання до Конституційного суду про скасування політреформи взагалі за тими ж підставами, що і зараз - в зв'язку з порушенням процедури схвалення.\nДжерела "Української правди" стверджують, що Віктор Ющенко тоді підписав подання, але тодішній глава його адміністрації Віктор Балога... не відправив документ до КС.\nМожливо, оскільки в плани Балоги входило створення окремої політичної сили з перспективою участі в парламенті, він також не збирався послабляти своє наступне місце роботи.\nЗамість скасування політреформи Банкова пішла тоді за іншим сценарієм - шляхом розпуску парламенту.\nДалі були всім відомі події з достроковими виборами. Але в секретаріаті все одно час від часу виникли ідеї про скасування політреформи. Було підготовлено ще одне подання, яке також є в розпорядженні "Української правди".\nТам в 16 пунктах перераховувалися невідповідності між змінами до Конституції, які отримали зелене світло від КС, і тим, що прийняли депутати в грудні 2004 року.\nТодішній заступник глави секретаріату Ігор Пукшин декілька разів порушував перед Ющенком питання про підписання цього документу та направлення його до КС. Але тодішній президент наявний статус-кво порушувати не став.\nБудучи прем'єром, Янукович не почував дискомфорту від того, що його повноваження набуті ним внаслідок неконституційних змін Основного закону.\nОхороняв Конституцію від можливих нападок Ющенка і Олександр Мороз. Ставши спікером, за підтримки Януковича він провів через парламент закон, який забороняв Конституційному суду переглядати зміни до Конституції, які вже вступили в дію.\nЩоправда, у червні 2008 сам Конституційний суд визнав це табу незаконним. А зараз Янукович скористається цим вікном можливостей, забувши про власні заклики не чіпати Основний закон.\nНинішнє обурення регіоналів порушенням процедури при ухваленні Конституції таке ж абсурдне, як заклик порноакторки до цнотливості при перегляді картин Рубенса. Тому що порушення процедур супроводжує українських депутатів щоденно і вже багаторічно.\nНаприклад, Конституція вимагає від нардепів голосувати на засіданнях парламенту особисто.\nНародний обранець від Партії регіонів Рінат Ахметов не з'являвся на сесійних засіданнях парламенту вже три (!) роки, з дня складення присяги в листопаді 2007 року, але депутат Олександр Зац справно вставляє у гніздо його картку - і голос олігарха всупереч Конституції враховується при кожному голосуванні. Це саме стосується і багатьох інших прогульників серед нардепів.\nПро невідповідність між тими змінами до Конституції, які санкціонував КС, та тими, які прийняв парламент, було відомо завжди.\nАле серед політиків було досягнуто негласне рішення: "що відбулося - те відбулося", і країна продовжує жити в новій редакції Конституції.\nНинішні спроби Банкової воскресити Конституцію Леоніда Кучми свідчать про небачений цинізм регіоналів. Коли Янукович перебував на посаді прем'єра та користувався розширеними повноваженнями, його влаштовувала політреформа. Коли ж він став президентом і сам потрапив у пастку, яку розставив Ющенку в 2004, то повноважень йому стало замало.\nСьогодні Янукович має повноту влади, засновану на лояльній до нього коаліції. Згодом, після парламентських виборів, він цю підтримку може втратити. Але замість пошуку компромісу з фракціями нова влада обрала найлегший і найодіозніший спосіб - переписувати правила гри, де діалог заміняється диктантом.\nПри чому спроби посеред президентського терміну повернути собі повноваження, яких не було на момент інавгурації, має всі ознаки узурпації влади. Адже мандат виборця наданий Януковичу на п'ять років і під конкретні функції, виписані в нинішньому Основному законі.\nІ правила демократії такі, що зміни до Конституції можуть набувати сили тільки для нового президента - або після проведення дострокових виборів глави держави. Якщо на це не забракне волі у нинішніх господарів Банкової.\nВіктор Чивокуня, 31 серпня 2010 р.\n24.08.2010 Юлія Тимошенко. Чому я кажу про нову Конституцію?


О. О. Сердюк, Г. О. Марковська\nСердюк О. О., Марковська Г. О. Взаємозв’язок наркотизму та злочинності: дослідження серед ув’язнених в Україні [Електронний ресурс] // Новини української психіатрії. — Київ–Харків, 2009. — Режим доступу: http://www.psychiatry.ua/articles/paper315.htm.\n* Розширений варіант статті, опублікованої у виданні:\nСердюк О. О., Марковська Г. О. Взаємозв’язок наркотизму та злочинності: дослідження серед ув’язнених в Україні // Право і безпека. — 2009. — № 2. — С. 185–192.\nДослідження проблем зв’язку наркотизму та злочинності з’явились ще у кінці XIX — на початку XX ст. Існування цього зв’язку на сьогодні не викликає сумніву, але існує ряд питань, які потребують уточнення. До цих питань належить взаємний зв’язок зі злочинністю різних видів адиктивної поведінки.\nУ XX ст. тема наркотизму посіла стале місце в дослідницькій діяльності медиків, психологів, кримінологів та соціологів. В Україні наприкінці 90-х рр. було проведено низку соціологічних досліджень молодіжного наркотизму (В. О. Соболев, І. П. Рущенко, О. О. Сердюк, В. Н. Подшивалкіна, Т. Г. Каменська, Н. А. Мирошниченко, О. М. Балакірева та ін.) . Наприкінці ХХ ст. кримінологічними дослідженнями було визначено так званий «психопатологічний індекс», тобто середню частоту психічних відхилень у засуджених, яка виявилася доволі високою (68%). Алкоголізм та наркоманія розглядаються як психічні хвороби, і тому повинні враховуватися при обчисленні цього індексу. Окрім того, сталим є розуміння зловживання алкоголем як обтяжуючого чинника при скоєнні злочинів. У XX ст. питання про особливості вчинення злочинів особами з психічними аномаліями порушувало багато дослідників, було обґрунтовано особливу роль психічних аномалій у генезі злочинної поведінки, визначено поширеність психічних аномалій серед різних категорій злочинців .\nЗ метою вивчення взаємозв’язку адиктивної та злочинної поведінки у жовтні 2007 р. нами було проведено масове опитування ув’язнених, що утримуються у кримінально-виконавчих установах Харківської області (ВК № 18, ВК № 43 та ВК № 54, жіноча виправна колонія), з використанням формалізованого анкетного опитувальника. Всього було опитано 605 в’язнів. Для аналізу взаємозв’язку вживання алкоголю з типом скоєного злочину нами було виділено три групи злочинів: 1) майнові (ст.ст. 185–190 КК — крадіжка, грабіж, розбій, вимагання, шахрайство), 2) насильницькі (ст.ст. 115–156 КК — вбивство, заподіяння тілесних ушкоджень, інші злочини проти життя та здоров’я особи, а також злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи), 3) наркотичні (ст.ст. 305–324 КК — злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів).\nАналіз отриманих даних показує, що суб’єктивна оцінка респондентами гостроти наркотичних проблем є вищою, ніж суб’єктивна оцінка гостроти алкогольних проблем. Хоча масштаби та соціальні наслідки зловживання алкоголем значно більші, ніж масштаби зловживання наркотиками, проблема наркоманії сприймається як більш гостра, ніж проблема алкоголізму.\nРеспонденти, які скоїли наркотичні злочини, схильні занижувати гостроту саме наркотичних проблем. Але слід відзначити, що суб’єктивна оцінка алкогольних проблем цими респондентами є гострішою, ніж оцінка осіб, що скоїли майнові та насильницькі злочини.\nОпитані нами ув’язнені здебільшого підтримують легалізацію наркотиків. Респонденти, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, вважають легалізацію наркотиків набагато більш необхідною, ніж інші опитані. Найменш упевнені в її необхідності респонденти, що скоїли насильницькі злочини.\nТолерантність до споживачів наркотиків в усіх респондентів досить низька (значення за шкалою Богардуса — 6,2 бала, при максимумі в 7 балів, що відповідає найменшій толерантності). Серед тих респондентів, хто вживав наркотики, значення толерантності до споживачів наркотиків значно вище, ніж серед тих, хто наркотики не вживав. Серед тих респондентів, у найближчому соціальному оточенні яких були споживачі наркотиків, також спостерігається готовність прийняти людей, котрі вживають наркотики, на меншій соціальній дистанції, ніж серед тих, в оточенні яких споживачів наркотиків не було. Жінки виявились менш толерантними до споживачів наркотиків, ніж чоловіки. Для респондентів, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, властива більша толерантність до наркоманів. Це також зрозуміло, бо саме споживачі наркотиків є основними «партнерами» цих респондентів — або по незаконному бізнесу, або по споживанню наркотиків.\nСуб’єктивне емоційне ставлення засуджених до споживачів наркотиків є негативним, що свідчить про існування «негативного стереотипу» споживача наркотиків у свідомості засуджених. Але слід зазначити, що серед тих респондентів, які вживали наркотики, емоційне ставлення до споживачів наркотиків менш негативне, ніж серед тих, хто наркотики не вживав. Респонденти, у найближчому соціальному оточенні яких були споживачі наркотиків, також ставляться менш негативно до людей, котрі вживають наркотики, ніж ті, в оточенні яких споживачів наркотиків не було. Для респондентів, які скоїли насильницькі та майнові злочини, характерне негативне емоційне ставлення до спілкування зі споживачами наркотиків, а для респондентів, які скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, — позитивне. Можна зробити висновок, що респонденти, які перебували на близькій соціальній дистанції зі споживачами наркотиків, мали їх серед друзів та родичів (таких респондентів серед засуджених більше половини), значно більш толерантні до них та сприймають їх набагато менш негативно, ніж респонденти, у соціальному оточенні яких споживачів наркотиків не було.\nНайменшу частку в найближчому соціальному оточенні споживачі наркотиків становлять щодо респондентів, які скоїли насильницькі злочини. Приблизно у половини респондентів, що скоїли майнові злочини, були близькі родичі та знайомі — споживачі наркотиків. Серед трьох чвертей респондентів, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, були близькі друзі чи родичі — споживачі наркотиків. Це свідчить про істотний вплив наявності у соціальному оточенні респондентів споживачів наркотиків на спрямування їх кримінальної поведінки — порушення законодавства у сфері незаконного обігу наркотиків.\nОцінюючи зв’язок власного перебування у в’язниці з різними видами адиктивної поведінки, 54,8% респондентів визнали наявність такого зв’язку зі зловживанням алкоголем; 26,2% — із вживанням ін’єкційних наркотиків; 15,5% — з курінням «травички»; 14,3% — із вживанням неін’єкційних наркотиків; 10,2% — з азартними іграми. З усіх видів адиктивної поведінки найбільш явний та усвідомлений зв’язок із перебуванням у в’язниці визначається респондентами щодо зловживання алкоголем.\nДля виявлення розбіжностей у суб’єктивній оцінці респондентами зв’язку їх перебування у в’язниці з різними видами адиктивної поведінки нами було підраховано сумарні індекси. Значення індексів коливається від 1 до –1. Значення 1 означає, що респондент повністю згоден із тим, що його перебування у в’язниці пов’язано з тим чи іншим видом адиктивної поведінки. Значення індексу –1 означає, що респондент повністю не згоден, що його перебування у в’язниці пов’язано з тим чи іншим видом адиктивної поведінки (рис. 1). З усіх видів адиктивної поведінки найбільш явний та усвідомлений зв’язок з перебуванням у в’язниці визначається респондентами відносно зловживання алкоголем.\nРис. 1. Індексна оцінка розбіжностей у суб’єктивній оцінці респондентами зв’язку їх перебування у в’язниці з різними видами адиктивної поведінки\nРеспонденти, що скоїли насильницькі злочини, найчастіше серед опитаних відмічають зв’язок між їх перебуванням у в’язниці і вживанням алкоголю та найменший зв’язок за рештою позицій. Респонденти, що скоїли майнові злочини, також відзначають зв’язок між їх перебуванням у в’язниці і вживанням алкоголю, але дещо менший. Респонденти, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, відзначають зв’язок з їх перебуванням у в’язниці і вживанням ін’єкційних наркотиків.\nСтосовно допустимих меж уживання алкоголю більшість респондентів вважає, що алкоголь можна вживати рідко і в обмеженій кількості. Стосовно допустимих меж уживання наркотиків половина респондентів дотримується думки, що їх не потрібно вживати ніколи, ще третина вважає, що іноді можна вживати «легкі» наркотики.\nНайширші межі споживання алкоголю визначають респонденти, що скоїли майнові злочини, а найвужчі — респонденти, що скоїли насильницькі злочини. Найвужчі межі споживання наркотиків визначають ті опитані, що скоїли насильницькі злочини; найширші — респонденти, які вчинили злочини, пов’язані з їх незаконним обігом. Це свідчить про прямий зв’язок між споживанням наркотиків та злочинною поведінкою у сфері їх незаконного обігу.\nВідсоток засуджених, які впевнені, що після звільнення будуть чи скоріше за все будуть вживати алкоголь, більш ніж удвічі вищий, ніж частка респондентів, упевнених, що будуть після звільнення вживати наркотики. Значно більше засуджених однозначно впевнені, що не будуть уживати наркотики після звільнення, порівняно з тими, хто однозначно впевнений, що не буде вживати алкоголь (рис. 2).\nРис. 2. Індексна оцінка намірів респондентів, що скоїли майнові злочини, насильницькі злочини та злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, вживати у майбутньому, після звільнення, алкоголь та наркотики (значення коливаються від –1 до +1)\nНайбільш упевнені в тому, що не будуть після звільнення уживати алкоголь, респонденти, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, але вони серед усіх опитаних з найбільшою вірогідністю повернуться до споживання наркотиків. Респонденти, які вчинили насильницькі злочини, повернуться до споживання алкоголю та наркотиків з меншою вірогідністю, ніж респонденти, що скоїли майнові злочини.\nБільшість респондентів вважає, що зв’язку між споживанням наркотиків та алкоголю не існує, але особи, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, менш упевнені в цьому, ніж інші респонденти. Близько половини респондентів вважає, що споживання «легких» наркотиків раніше або пізніше приведе до споживання «важких» наркотиків.\nОпитування засуджених показує, що близько половини респондентів, за їх твердженням, уживали наркотики. Якщо проаналізувати відповіді респондентів на питання щодо конкретних наркотичних речовин, виявляється, що препарати конопель вживали більше 70% опитаних (дехто з них не вважає препарати конопель наркотиками, тому ми бачимо дещо занижені показники самооцінки споживання наркотиків).\nНайменше споживачів наркотиків серед осіб, що скоїли насильницькі злочини, — 32%, дещо більше — серед осіб, які вчинили майнові злочини, — 49%, і найбільше споживачів наркотиків серед осіб, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, — 90%.\nНайбільш поширеними мотивами вживання наркотиків виявились псевдокультурні отиви вторинної раціоналізації поведінки (пояснення споживання наркотиків тим, що «легкі» наркотики не можуть спричинити серйозної шкоди, їх вживання має навіть позитивний бік), психологічні мотиви — гіперактивація поведінки (бажання покращити свій стан, підвищити активність, поліпшити настрій) та атарактична мотивація (прагнення позбутися неприємних переживань, думок), а також субмісивна мотивація (вплив друзів, товаришів, компанії). Менш вираженими є гедоністичні мотиви (прагнення до задоволення, бажання відчувати незвичні відчуття) та мотиви позбавлення від абстинентного синдрому (щоб нормально почуватися, щоб не було «ломки») (табл. 1).\nПроцентний розподіл відповідей на питання «Якщо Ви вживали наркотики, що Вас спонукало до цього?» серед респондентів, що скоїли майнові злочини, насильницькі злочини та злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків\nМотиви Майнові злочини Насильницькі злочини «Наркозлочини»\nЛегкі наркотики не можуть серйозно нашкодити, їх вживання має навіть позитивні сторони 22,4 17,2 26,7\nВплив друзів, товаришів, компанії 16,9 11,7 26,7\nВ житті треба все спробувати, а зупинитися можна в будь-який момент 13,3 9,4 21,8\nПрагнення стати «своїм» серед товаришів, серед них «так прийнято» 3,5 2,8 2\nВідсутність зовнішнього контролю 2,4 1,7 2\nЦе модно, престижно 3,1 2,2 2\nНевміння контролювати себе 2 2,8 2\nПрагнення до задоволення, бажання відчувати незвичні відчуття 12,2 8,9 26,7\nПрагнення позбутися неприємних переживань, думок, заглушити їх 19,2 12,2 43,6\nБажання покращити свій стан, підвищити активність і настрій 20,8 9,4 42,6\nЩоб нормально себе почувати, щоб не було «ломки» 8,2 3,3 36,6\nБув не в змозі пересилити тяги до вживання наркотиків, вживав завжди, коли вони в мене були чи коли мені випадала така нагода 4,7 0,6 20,8\nВживав наперекір всім, з духу протиріччя 2 3,3 4\nСеред трьох найбільш виражених мотивів уживання наркотиків в усіх групах респондентів присутня атарактична мотивація. Тобто осіб, які скоїли злочини, у споживанні наркотиків об’єднує саме прагнення позбутися неприємних переживань, думок, заглушити їх. Для респондентів, що скоїли майнові злочини, окрім атарактичної, характерною виявилась псевдокультурна мотивація вторинної раціоналізації та мотиви гіперактивації поведінки. Для респондентів, які вчинили насильницькі злочини, окрім атарактичної мотивації, характерними мотивами є псевдокультурні мотиви вторинної раціоналізації поведінки та субмісивна мотивація. Для респондентів, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, характерними є психологічні мотиви — атарактичні, гіперактивації поведінки та патологічна мотивація позбавлення від абстинентного синдрому.\nНайбільш поширеним шляхом уживання наркотиків є куріння «травички» (ним скористались 49% опитаних). Другим за поширеністю шляхом є внутрішньовенні ін’єкції (його використали 28% опитаних). Інші шляхи виявились менш поширеними. Серед осіб, які скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, частка респондентів, які робили внутрішньовенні ін’єкції, є загрозливо високою — 71%. Вживання наркотиків ін’єкційним шляхом можлна вважати ознакою регулярного споживання, і це з високою вірогідністю вказує на наявність у цих респондентів синдрому залежності. Серед опитаних, які скоїли майнові злочини, найбільше респондентів, які користувались інгаляційним шляхом уживання наркотиків. Вдихання хімічних препаратів характерно для уживання летючих розчинників та деяких сортів клею, головним чином тих, що містять толуол.\nНайбільш поширеними серед засуджених наркотичними речовинами є препарати конопель (їх уживали 71% опитаних), а також традиційно поширений серед ув’язнених «чифір» (його вживали 75% опитаних). Але, як ми вже зазначили вище, існує певна частина респондентів, які не визнають ці речовини наркотичними.\nЗвертає на себе увагу висока частка вживання наркотиків опійної групи. Кустарно виготовлені опіати вживали 39% респондентів, медичні опіати — 29%, трамадол — 33%, героїн — 20% опитаних. Димедрол як засіб потенціації дії наркотиків уживали 38% респондентів. Високою є і частка споживачів групи стимуляторів: так, первітін («вінт») вживали 30% засуджених, ефедрон — 19%, амфетаміни — 14%, а кустарно виготовлені препарати з лікарських засобів («Ефект», «Колдакт» тощо) — 12% опитаних. Препарати групи заспокійливих засобів, такі, як транквілізатори, вживали 18% респондентів, барбітурати — 13%, каліпсол — 10%, оксібутират натрію (бутират) — 8% опитаних. Галюциногенні засоби вживало порівняно менше респондентів: так, тарен уживали 20% опитаних, ЛСД — 13%, місцеві галюциногенні гриби — 5%, псилоцибін та мескалін — 3%, фенциклідин — 3% опитаних. Екстазі вживали 14% опитаних в’язнів. Інгалянти вживали 14% респондентів. Алкоголь вживали 92% респондентів. Курили тютюн до ув’язнення 92% і зараз курять 86% респондентів, бо тютюн не є забороненою адиктивною речовиною у в’язниці.\nЯкщо розглянути структуру вживання наркотиків залежно від типу скоєного злочину, можна визначити такі закономірності (табл. 2):\nсеред осіб, які скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, частка споживачів наркотиків набагато вища, ніж серед інших респондентів. Загрозливо високий відсоток становлять споживачі кустарних препаратів опію (76%), героїну (41%) та трамадолу (69%). Оскільки кустарні опіати — це ін’єкційні наркотики, можна зробити висновок, що серед осіб, які скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, більш ніж три чверті споживачів ін’єкційних наркотиків;\nприблизно вдвічі менше споживачів наркотиків серед осіб, що скоїли майнові злочини, але це не стосується такого класу наркотичних речовин, як галюциногени. Споживачів доволі екзотичних для України наркотиків — псилоцибіну, мескаліну та фенциклідіну — серед осіб, що скоїли майнові злочини, вдвічі більше, ніж серед осіб, які скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків. Споживачів ЛСД та тарену приблизно стільки ж, скільки серед осіб, які скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків;\nсеред осіб, які скоїли насильницькі злочини, найменше споживачів усіх адиктивних речовин, окрім інгалянтів; частка їх споживачів незначно більша, ніж в інших групах респондентів. Можна стверджувати, що кількість споживачів інгалянтів приблизно однакова для усіх груп респондентів.\nПроцент осіб, які вживали різні адиктивні речовини серед респондентів, що скоїли майнові злочини, насильницькі злочини та злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків\nМайнові злочини Насильницькі злочини «Наркозлочини»\nПрепарати коноплі: марихуана, план, анаша, дядя, гашиш, молоко, каша… 68,4 57,7 91,6\nОпіати медичні: морфін, омнопон, метадон, промедол, фентаніл… 27,1 13,7 59,8\nТрамадол, трамалгін 30,8 12,2 68,6\nОпіати кустарні: ханка, черняшка, солома, ширево, бинти… 36,4 19,3 76,1\nГероїн 18,8 8,6 40,5\nКокаїн, крек 14 6,1 22,4\nЧіфір 75 68,3 84,1\nПервітин («вінт») 25,9 9,8 65,1\nАмфетаміни, фенамін, метамфетамін 14,7 1,8 34,6\n«Ефект», «Колдакт», «Трайфед» та ін. 11,1 4,4 23,4\nЕфедрон (мулька, джеф) 18,2 7,9 40,2\nТранквілізатори: сібазон, радедорм, мепробамат та ін. 25 10,3 59,3\nБарбітурати: люмінал, барбаміл, етамінал натрію та ін. 12,2 6,8 26,9\nКетамін (каліпсол) 9,1 3,6 19,2\nОксібутират натрію («бутират») 6,3 2,7 24\nІнгалянти: клей, розчинники, ацетон та ін. 15,5 15,8 15,2\nДимедрол 34,9 24,1 62,2\nТарен 22,2 14,2 25,6\nЛСД (LSD, марки) 15,1 7,9 16\nПсилоцибін, мескалін, DMT 4 1,8 1,2\nФенциклидін (PCP) 4 1,8 2,5\nГриби, галюциногени місцевого походження 5,1 2,6 6,2\nЕкстазі (MDMA, E, XTC) 15,6 8,7 20,5\nІнші наркотики і психоактивні речовини 7,6 6,2 34,2\nАлкоголь (пиво, вино, коньяк, горілка) 91,4 90,5 93,5\nТютюн, сигарети (нікотин) 91,7 88,6 93,3\nСпроби припинити вживання наркотиків робили 52% респондентів (серед осіб, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків — 89%). Такі спроби можливо розглядати як ознаку синдрому залежності. За медичною допомогою до лікаря-нарколога з метою припинення вживання наркотиків звертались 21% усіх опитаних. Більшість прийняла таке рішення самостійно.\nОпитування показує, що перші спроби вживання тютюну та алкоголю головним чином здійснюються у віці від 12 до 17 років, перші спроби вживання наркотиків (препаратів конопель, таблеток та порошків, ін’єкційних наркотиків) — у віці від 14 до 19 років. Для осіб, які скоїли майнові злочини та злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, не існує розбіжностей у віці першої спроби, а для осіб, які скоїли насильницькі злочини, верхня вікова межа першої спроби алкоголю та тютюну дещо вища. Серед осіб, що скоїли насильницькі злочини, перші спроби вживання ін’єкційних наркотиків здійснювались раніше, ніж в інших респондентів (незважаючи на те, що в цій групі респондентів рівень вживання цього виду адиктивних речовин набагато нижчий, ніж серед інших опитаних).\nАналіз споживання алкоголю серед засуджених (табл. 3) засвідчив, що 92% респондентів вживали алкоголь, з них 33% — регулярно, 52% — часто, але не регулярно, 6% пробували декілька разів і 2% робили одиничні проби. Приблизно такі дані властиві і для груп респондентів, що скоїли різні злочини. Найбільше споживачів алкоголю серед осіб, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, але серед них найменше регулярних споживачів алкоголю. Це можна пояснити використанням алкоголю для вікарної (замісної) інтоксикації, коли неможливо отримати наркотики. Найбільше регулярних споживачів алкоголю серед респондентів, які вчинили майнові злочини.\nПроцентний розподіл відповідей на питання «Як часто Ви вживали алкоголь?», серед осіб, що скоїли майнові злочини, насильницькі злочини та злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків\nУсі респонденти 8,0 1,5 5,6 52 32,9 92\nМайнові злочини 8,6 0,9 4,5 50,9 35,1 91,4\nНасильницькі злочини 9,5 2 6,8 48 33,8 90,5\n«Наркотичні» злочини 6,5 2,2 7,5 62,4 21,5 93,5\nНайбільш вираженою виявилась традиційна (культурально обумовлена) та атарактична мотивація вживання алкоголю. Причому прагнення респондентів за допомогою алкоголю позбутись неприємних відчуттів та емоцій виявляється сильнішим за тиск мікросоціального оточення і навіть за прагнення пристосувати особистий досвід під вимоги «алкогольного мікросередовища», які є серед «звичайних людей» набагато більш вираженими, ніж психологічні мотиви. Тому яскраву вираженість атарактичної мотивації можна вважати характерною ознакою структури мотивації вживання алкоголю особами, які скоїли правопорушення.\nСлід відзначити, що традиційні, культурально розповсюджені мотиви споживання алкоголю властиві усім групам респондентів, а атарактична мотивація більш притаманна респондентам, що скоїли насильницькі злочини.\nДещо менше, але все ж таки велике значення за цією мотиваційною шкалою в осіб, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, має вікарна інтоксикація алкоголем (вживання алкоголю з метою позбутись симптомів наркотичної абстиненції у разі відсутності доступу до наркотиків). Серед осіб, що скоїли майнові злочини, атарактична мотивація виражена набагато слабіше, ніж гедоністична, і саме прагнення до задоволення є основним психологічним мотивом споживання алкоголю для цих респондентів; крім того, для них усі мотиви соціальної тріади виражені чіткіше, ніж мотиви психологічної, на відміну від інших респондентів.\nУ свідомості респондентів, що скоїли насильницькі злочини, мотивація споживання алкоголю виражена та генералізована більше, ніж у інших опитаних, це відбувається за рахунок сильного вираження психологічної мотивації, а саме атарактичних мотивів.\nЯк і у випадку із споживанням наркотиків, більше половини респондентів коли-небудь намагались припинити вживання алкоголю, і серед осіб, що скоїли насильницькі злочини, цей показник найбільший. Поряд з тим, що частка споживачів алкоголю серед осіб, що скоїли насильницькі злочини, найменша, велика кількість спроб припинити споживання алкоголю може свідчити про найбільшу обтяженість уживання алкоголю патологічними наслідками для цієї групи респондентів.\nЗ усіх респондентів за медичною допомогою до лікаря-нарколога з метою припинення вживання алкоголю звертались 14% опитаних. Більше половини респондентів робили це за власною ініціативою. Серед осіб, що скоїли насильницькі злочини, за медичною допомогою з метою припинення вживання алкоголю звертались усього 10%. Значна різниця між кількістю самостійних спроб припинити вживання алкоголю (72%) та кількістю звернень за медичною допомогою (10%) серед респондентів, які скоїли насильницькі злочини, показує прихований характер розвитку алкогольної залежності серед цих респондентів, можливо, це також вказує на побоювання респондентів викрити злоякісний патологічний характер споживання алкоголю, наявність синдрому залежності від алкоголю.\nАналіз уживання наркотиків та алкоголю у в’язниці дозволяє зробити декілька узагальнень. По-перше, вживання алкоголю у в’язниці виявляється менш поширеним, ніж уживання наркотиків. Алкоголь вживають 5%, а наркотики — 7% ув’язнених. Це можна пояснити тим, що алкоголь транспортувати у в’язницю набагато складніше, ніж наркотики. По-друге, серед осіб, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, частка тих, хто вживає наркотики, перебуваючи у в’язниці, менша (4%), ніж серед інших респондентів (6% — насильницькі злочини, 7% — майнові злочини). По-третє, серед осіб, що скоїли майнові злочини, найбільше тих, хто вживає алкоголь, перебуваючи у в’язниці (4%). Для тих, хто скоїв злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, цей процент становить 3%, для тих, хто скоїв насильницькі злочини, — 2%.\nАналіз впливу вживання алкоголю та наркотиків на злочинну поведінку показує, що у стані алкогольного сп’яніння вчиняли правопорушення 66% респондентів, у стані наркотичного сп’яніння — 22%, з метою знайти гроші на наркотики — 18% респондентів (табл. 4).\nПроцентний розподіл позитивних відповідей на питання «Чи вчинювали Ви правопорушення у стані алкогольного сп’яніння, наркотичного сп’яніння, а також з метою дістати гроші на наркотики?» серед респондентів, що скоїли різні злочини\nУсі респонденти Майнові злочини Насильницькі злочини «Наркозлочини»\nВчинювали правопорушення у стані алкогольного сп’яніння 65,5 70,1 64,4 57,1\nВчинювали правопорушення у стані наркотичного сп’яніння 21,9 22,4 10,9 35,4\nВчинювали правопорушення з метою знайти гроші на наркотики 17,7 18,7 5,3 38,5\nНайбільше респондентів, що скоювали злочини як з метою дістати гроші на наркотики, так і в стані наркотичного сп’яніння, серед осіб, які засуджені саме за злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків. Серед респондентів, що скоїли майнові злочини, їх кількість приблизно на третину нижча. Найменше осіб, які скоювали злочини з метою дістати гроші на наркотики і в стані наркотичного сп’яніння, серед осіб, засуджених за насильницькі злочини.\nНайвищі показники скоєння злочинів у стані алкогольного сп’яніння спостерігаються серед засуджених за насильницькі злочини (70%), менше — серед осіб, які скоїли насильницькі злочини (64%) і найменше — серед респондентів, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків (56%). Але слід зазначити, що в усіх випадках більше половини засуджених скоїли злочини у стані алкогольного сп’яніння. Безумовно, стан алкогольного сп’яніння є впливовим фактором, що спонукає людину до злочинної поведінки.\nПідсумовуючи сказане, ми можемо впевнено стверджувати, що споживання наркотиків та алкоголю тісно пов’язано зі злочинною поведінкою. Загальні кількісні показники споживання наркотиків в 10 і більше разів перевищують аналогічні показники для законослухняної молоді. Крім того, ґрунтуючись на описаних вище особливостях, можна виділити узагальнені характеристики патернів споживання алкоголю та наркотиків для осіб, що скоїли різні злочини.\nДля осіб, що скоїли майнові злочини, більш характерне інтенсивне регулярне споживання алкоголю разом із найменшим ступенем усвідомлення власної залежності від алкоголю чи негативних наслідків його вживання. Споживання наркотиків серед них достатньо інтенсивне в кількісному аспекті та має певну психологічну обтяженість, тобто велику роль у ньому відіграють неконкретизовані психологічні проблеми, яких ці особи намагаються позбутись завдяки вживанню наркотиків. Однак це споживання не має характеру вираженої залежності.\nДля осіб, що скоїли насильницькі злочини, властиве найменш інтенсивне і найменш регулярне споживання алкоголю, поряд із найбільшим негативним впливом на їх поведінку й усвідомленням цього негативного впливу. Споживання алкоголю впливає на цих респондентів найбільш негативно. Споживання наркотиків серед них є найрідшим і найменш психологічно обтяженим та має соціальний характер.\nДля осіб, що скоїли злочини, пов’язані з незаконним обігом наркотиків, характерне інтенсивне нерегулярне споживання алкоголю, що має, головним чином, вікарний характер. Споживання наркотиків серед них має виключно патологічний характер. Воно характеризується найбільш вираженою залежністю і найбільшою інтенсивністю. Більш ніж три чверті таких респондентів — споживачі ін’єкційних наркотиків. Злочинна діяльність, пов’язана з незаконним обігом наркотиків, має здебільшого вторинний характер і виникає внаслідок залежності від наркотиків або розвивається паралельно з нею (це характерно для 90% цих злочинців).\nБезумовно, перераховані вище особливості адиктивної поведінки серед осіб, що скоїли різні види злочинів, потребують подальшого вивчення, але представлене дослідження показує переваги саме соціологічних методів, які надають можливість детально розглядати зв’язок наркотизму та злочинності.


Автобус — школі\nНОВИНИ # 17.2 - 26.11.2013\nВ Потіцькій ЗОШ навчаються не лише юні поточани, а й діти з сусідніх сіл Польового, Коритища та Кип'ячки, яким складно добиратися на навчання. Саме тому Потіцька школа була включена в програму "Шкільний автобус" по лінії Міністерства освіти і науки України. 2 листопада сюди надійшла довгоочікувана приємна звістка: "Автобус можна отримати".\nТож вже через два дні ми з начальником відділу освіти райдержадміністрації В.А. Нечипоренком поїхали в ЗАТ "Бориспільський автозавод" і отримали новий автобус "БАЗ-2215". Цим вирішилось питання з підвозом дітей в школу, а також на районні і обласні олімпіади, різного роду змагання і конкурси.\nОсобливо приємно дітям усвідомлювати, що вони відтепер матимуть можливість поїхати в будь-який час на екскурсію. Автобус довірили досвідченому водію з 35-річним стажем І.Д. Житньову. Витрати по технічному обслуговуванню автобуса і пальному взяв на себе відділ освіти Миронівської райдержадміністрації.\nО. ЗВАРИЧ, директор Потіцької ЗОШ


Apple представила нові емодзі | Аспекти - найважливіші сфери життя в Україні і світі\nApple представила нові емодзі\nКомпанія Apple анонсувала нові емодзі, які незабаром з’являться на всіх пристроях. Будуть не тільки зображення людей і тварин, а й жести, а також трансгендерні значки.\nАмериканська корпорація Apple додасть нові емодзі, які будуть доступні на всіх пристроях. Так, у колекцію додадуться зображення птаха додо, бобра, матрьошки, ніндзя, італійський жест Ma che vuo (Що ти хочеш?). Зображення з’являться в оновленій версії iOS 14, пише MacRumors.\nТакож компанія розширить можливості кастомізації образу з Memoji. У зображень чоловічка з’являться нові зачіски і головні убори: шапочка медсестри, велосипедний шолом і академічна шапочка.\nТакож можна буде відправити стікери дружнього вітання, обіймів або збентеження.\nРаніше ми писали, що з’явилися нові подробиці про iPhone 12. Інсайдер повідомив інформацію про оперативну пам’ять нових пристроїв Apple і відмінності між різними моделями.


МУКАЛТИН® ФОРТЕ З ВІТАМІНОМ C Галичфарм інструкція, показання, аналоги, ціни в аптеках\nМУКАЛТИН® ФОРТЕ З ВІТАМІНОМ C Галичфарм\nтаблетки жувальні блістер, № 20, 100\nСуміш полісахаридів із алтеї лікарської 0,1 г\nВінниця-АПТЕКА БАМ-42.72 грн./уп.\nЖитомир-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-44.95 грн./уп.\nЗапоріжжя-АПТЕКА БАМ-42.70 грн./уп.\nКиїв-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-43.75 грн./уп.\nКропивницький-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-43.25 грн./уп.\nЛуцьк-АПТЕКА БАМ-43.50 грн./уп.\nЛьвів-АПТЕКА БАМ-42.73 грн./уп.\nМиколаїв-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-44.95 грн./уп.\nОдеса-АПТЕКА АКС СОЦІАЛЬНА-43.66 грн./уп.\nПолтава-АПТЕКА БАМ-42.70 грн./уп.\nРівне-АПТЕКА БАМ-43.50 грн./уп.\nСуми-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-43.25 грн./уп.\nТернопіль-АПТЕКА БАМ-43.50 грн./уп.\nУжгород-1 СОЦІАЛЬНА АПТЕКА-44.74 грн./уп.\nХарків-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-43.25 грн./уп.\nХерсон-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-44.98 грн./уп.\nХмельницький-АПТЕКА БАМ-44.99 грн./уп.\nЧеркаси-БАЖАЄМО ЗДОРОВ’Я-44.98 грн./уп.\nЧернігів-АПТЕКА БАМ-42.73 грн./уп.\nЧернівці-1 СОЦІАЛЬНА АПТЕКА-44.74 грн./уп.


Рубідій - "Злий джин" » Українські реферати\nУкраїнські реферати та твори » Биология и химия » Рубідій - "Злий джин"\nСкільки років нашій планеті? На жаль,"Метрика" про народження Землі не збереглося, а самаж вона (як і всяка не дуже молода особа) ретельно приховує свій вік.Але коли є загадка, то завжди знаходяться і бажають її розгадати. Суперечка про те,коли в просторах Всесвіту утворилася наша "обитель", триває вжебагато століть. Якщо вірити Біблії, це сталося зовсім недавно - близько шеститисячоліть тому. Згідно ж сучасними науковими уявленнями, Земля"Живе на світі" вже приблизно 4,5 мільярда років (вельмиповажний вік, чи не так?).\nУ ролі свідків, готових підтвердити правильністьцієї точки зору, виступають найдавніші гірські породи планети. До останньогочасу самими "старими" вважалися породи, знайдені в Африці, врайоні Трансвааля: їм приблизно 3,4-3,5 мільярда років. Але в 1966 році молодийновозеландський вчений Вік Макгрегор на західному узбережжі Гренландії, біля входу вАмералік-фіорд, виявив породи, які виявилися старше, ніж трансваальскіе,майже на добрих півмільярда років. А встановити це вдалося за допомогою такзваних рубідій-стронцієвих "годин". Що ж вони собоюпредставляють?\nЩе на початку нашого століття великий англійський фізикЕрнест Резерфорд запропонував для визначення віку мінералів і гірських порідскористатися відкритим за кілька років до цього явищем радіоактивності.Справа в тому, що атоми радіоактивних хімічних елементів, що входять до складуземної матерії, постійно випромінюють ті чи інші ядерні частинки, перетворюючись наатоми іншого елемента. Найцікавіше, що швидкість такого перетворення незалежить ні від температури, ні від тиску, ні від будь-яких інших чинників. Алезате кожен хімічний "індивідуум" характеризується своїм періодомнапіврозпаду - часом, протягом якого розпадається рівно половинанаявної кількості радіоактивного елемента. У одних речовин цей періодтриває лише мільйонні частки секунди, в інших досягає сотень трильйонів років.\nПеріод напіврозпаду одного з"Довгожителів"-рубідію-87 (на його частку припадає близько 28% природнихзапасів рубідію) - 48 мільярдів років. Мимовільно випускаючи електрони, цейізотоп повільно, але вірно перетворюється на стабільний (не піддається подальшомурозпаду) ізотоп стронцію з тим же масовим числом (87). Оскільки відомозвичайне співвідношення між цим ізотопом і його найближчими"Родичами" (ізотопами з масовими числами 88, 86, 84), неважкообчислити, скільки в гірській породі "наднормативного" стронцію-87,тобто того, який утворився в результаті радіоактивного розпаду рубідію-87.\nНу, а визначивши до того ж кількість вихідної"Сировини", можна підрахувати, як довго тривав процес перетворення, т.тобто дізнатися вік гірської породи.\nЯкщо гренландским гірським породам за допомогою ізотопіврубідію та стронцію вдалося довести свою глибоку старовину, то найвищігори нашої планети - Гімалаї - завдяки цій же парі хімічних елементівзмогли переконати науковий світ у тому, що вони значно молодше, ніжпередбачалося до останнього часу. Так, тривалий час вважалося, що гірськімасиви Центральної Азії утворилися сотні мільйонів років тому. Порівнянонещодавно японські вчені, скориставшись рубідій-стронцієвий"Годинами", ретельно досліджували зразки гімалайських порід івстановили помилковість існуючої точки зору.\nВчені дійшли висновку, що цей район земної кулідвічі піддавався найсильнішим геологічним стисканням. Перше стиснення, врезультаті якого сформувалася базова структура (або, інакше кажучи, свогороду фундамент) Гімалаїв, відбулося 450-500 мільйонів років тому, а друге,завдяки якому на цьому фундаменті були споруджені найвищі гори Землі, -всього якихось 15 мільйонів років тому.\nІснують й інші подібні методи - радіовуглецевий,уран-гелієвий, уран-свинцевий, калій-аргоновий і т. д., але для дуже соліднихпроміжків часу, мабуть, найбільш підходящими є рубідій-стронцієвих"Годинник". Отже, рубідій допомагає встановити приблизний вік Землі. Аяк давно він сам відомий людині? На це питання можна дати гранично точнийвідповідь.\nНародження рубідію відбулося в 1861 році. Ця подіяне вислизнуло від допитливого погляду двох чудових німецьких вчених - хімікаРоберта Бунзена і фізика Густава Кірхгофа, що розробили в 1859 роціспектральний метод аналізу речовин, за допомогою якого через рік їм вдалосявідкрити цезій.\nПродовжуючи досліджувати різні мінерали, вонивиявили в спектрі саксонського лепідолітом дві невідомі раніше темно-червонілінії. Так сигналізував про свою появу на світ новий елемент, який ібув названий рубідій, що в перекладі з латинської означає "червоний".\nЦе дає рубідій підставу вважати себе майжеоднофамільцем рубіна - відомого дорогоцінного каміння. Але якщо рубін і справдічервоний, то про рубідій цього не скажеш: як і більшість металів, вінсріблясто-білого кольору. Рубідій дуже легкий (легше магнію) і дуже м'який(Як віск) метал. Йому явно протипоказано перебування в жарких місцях нашоїпланети: температура плавлення рубідію всього 38,9 В° С, тому під палючимипроменями південного сонця він може буквально розтанути на очах. Щоб закінчитисловесний портрет рубідію, вкажемо ще одну особливу прикмету: пари його сполукнадають полум'я пальника характерний пурпуровий відтінок.\nВперше металевий рубідій зумів одержати в 1863році Р. Бунзен. Для цього йому довелося "перевернути гори", а вірніше,випарувати ціле "озеро" - понад 40 кубометрів Шварцвальдськиймінеральної води, в якій також був виявлений новонароджений елемент. Але цебув тільки початок. З упаренного розчину вчений осадив суміш хлороплатінатикалію, цезію і рубідію. Тепер треба було розділити нерозлучну трійцю.Скориставшись більш високою розчинністю калійних з'єднань, Бунзен шляхомбагаторазової фрикційної кристалізації спочатку видалив "з поля"калій. Розділити цезій і рубідій було ще складніше, але й це завдання вдалосявирішити. Завершила справу сажа, яка відновила рубідій з його кислоготартрату (солі винної кислоти).\nЧерез чверть століття відомий російський хімік М.М.Бекетов запропонував інший спосіб отримання металевого рубідію -відновленням його з гідроксиду алюмінієвим порошком. Учений проводив цейпроцес в залізному циліндрі з газовідвідної трубкою, яка поєднувалася зіскляним резервуаром-холодильником. Циліндр підігрівався на газовому пальнику,і в ньому починалася бурхлива реакція, що супроводжувалася виділенням водню ісублімацією рубідію в холодильник. Як писав сам Бекетов, "рубідій женетьсяпоступово, стікаючи, як ртуть, і зберігаючи навіть свій металевий блисквнаслідок того, що снаряд під час операції наповнений воднем ". В нашідні цей метал "видобувають" головним чином з хлориду, впливаючи нанього металевим кальцієм у вакуумі при 700-800 В° С.\nЯк не складно виділити чистий рубідій з йогоз'єднань, але це тільки півсправи: не менше клопоту пов'язано з його зберіганням."Свіжий" метал негайно запаюють в ампули з особливого скла, вяких створено вакуум або знаходиться інертний газ. Іноді "камероюпопереднього ув'язнення "служать металеві посудини, заповнені"Сухим" (ретельно зневоднених) гасом або парафіновим маслом.Тільки при дотриманні цих умов можна бути впевненим, що "продуктпідлягає тривалому зберіганню ". Чим же викликані такі суворі заходи"Покарання"?\nВиною всьому - буйний характер бранця. Вивільнитийого з ув'язнення-все одно, що випустити злого джина з пляшки. За хімічноюактивності рубідій в сім'ї металів поступається тільки своєму "старшомубрату "цезію. Опинившись на волі, тобто на повітрі, рубідій тут жезагорається і згоряє яскравим рожево-фіолетовим полум'ям, утворюючи жовтийпорошок - надпероксід рубідію.\nВиниклий "пожежа" не можна гасити водою:метал реагує з нею ще більш бурхливо, з вибухом, причому розлучена зкиснем водень негайно загоряється, "підливаючи масла у вогонь".При цьому рубідій зовсім не рахується з фізичним станом води: навітьзамерзнувши і перетворившись на лід, вона не перестає бути об'єктом нападокагресивного металу. Подібно до того як відбійний молоток шахтаря врубається впласт вугілля...


Розпочався День депутата (ФОТО) - Новости - Мариупольский городской совет\nУ ці хвилини в ПК «Молодіжний» триває День депутата. Депутатському корпусу презентована Стратегія Маріуполя до 2021 року. Доповідачі виступають в 14 напрямках.\nТак, керуючий справами виконкому міської ради Олександр Кочурін презентував напрямок «Новий муніципалітет», де розповів про поліпшення якості організаційної структури та оплату праці співробітників.\nПро заходи, що здійснюються адміністрацією, які спрямовані на поліпшення показників у боротьбі з корупцією присутніх поінформував заступник міського голови Ярослав Хотнянський в напрямку «Відкрита влада».\nПро поліпшення якості автопарку, комфорт і безпеку пересування містом в напрямку «Сучасний транспорт та якісні дороги» говорив директор Департаменту транспорту і зв'язку Василь Клат.\nНизка питань, які сьогодні мають розглянути депутатам, стосуються житлово-комунального господарства, сфер охорони здоров'я та освіти, соціального захисту населення.\nНа засіданні депутатський корпус ознайомиться з заходами щодо зниження обсягів викидів шкідливих речовин в атмосферу, з програмами, які націлені на зниження енерговитрат комунальними підприємствами.


Кожен день в історії: події 5 серпня, про які ти повинна знати - tochka.net\nПодії 5 серпня, які увійшли в історію\nКожен день в історії: події серпня, про які ти повинна знати © instagram.com/jeveley/\n1850. Народився Гі де Мопассан, французький письменник.\n1884. На острові Бедлоу в Нью-Йорку закладений перший камінь у фундамент статуї Свободи.\n1891. Випущені перші дорожні чеки ("American Express").\n1903. Народився Борис Гмиря, український оперний і камерний співак. Він був одним з провідних майстрів радянської оперної сцени завдяки широкому діапазону і м'якому тембру.\n1921. У американському місті Дейтоні успішно випробуваний перший в світі автомобіль, керований по радіо.\n1955. Відбулася урочиста церемонія з нагоди випуску мільйонного "Фольксвагена 2". Девізом цього часу в житті німців стає популярна фраза, пов'язана з "Фольксвагеном", - "Він член моєї сім'ї".\n1967. Відбувся реліз дебютного студійного альбому британської групи Pink Floyd, що отримав назву The Piper at the Gates of Dawn.\n2001. Американський мандрівник Стів Фоссет в шостий раз почав кругосвітню подорож на повітряній кулі.\nУ всьому світі пиво є одним з найпопулярніших слабоалкогольних напоїв. В Ісландії, Великобританії, Німеччині та США навіть є свої власні свята на честь пива. А ось Міжнародний день пива - це спільне свято для шести континентів Землі. Щорічно свято припадає на першу п'ятницю серпня.\nДень народження світлофора (іноді для стислості званий просто День світлофора) відзначається 5 серпня. Офіційного статусу він не має, але коли такі дрібниці зупиняли любителів відзначати ті чи інші події, що здаються їм важливими?\nПропонуємо тобі послухати альбом The Piper at the Gates of Dawn:\nКожен день в історії: події 5 липня, про які ти повинна знати


Будинок сімейного типу до дня Миколая забезпечили дровами\nРодина Кравченків – унікальна. Починаючи з 2006 року Надія та Валерій Кравченки стали батьками для більш як 20 дітей.\nДіти, батьки котрих позбавленні права на піклування, сироти та дітки з неблагополучних сімей знайшли нову родину – дитячий будинок сімейного типу Кравченків. Сьогодні на утриманні у них перебуває 8 хлопчиків від 10 до 17 років. У кожного складна історія і завеликий для такого віку життєвий досвід.\n«Ми не любимо називатися закладом», - каже Надія Кравченко і додає – «Ми – мама і тато. Діти, коли дорослішають, до нас приїжджають вже зі своїми дітьми, привозять майбутніх дружин, телефонують радитися, хіба ж ми заклад, ми – родина!»\nНа часі Кравченки активно розбудовують обійстя у села Піски під Житомиррм. У дітей свої затишні кімнати, велика тренажерна зала, спортивний майданчик з турніками…. Зрозуміло, що такий об’єм родині важко осилити самотужки.\nОбласне управління лісового і мисливського господарства відгукнулося до прохання цієї великої сім’ї і разом із Святим Миколаєм та подарунковими кошиками забезпечило їх дровами на опалювальний період та необхідним матеріалом для завершення будівництва спортивного майданчику. Адже саме спорту глава сім’ї приділяє найбільшу увагу. Діти «не пропускають» жодного сезону: взимку – лижі, ковзани, влітку – туристичні походи та веломаршрути.\nСправжнім сюрпризом для родини і, особливо, дітей стали ялинки у горщиках, про які Кравченки мріяли давно. Лісівники розказали діткам, як правильно доглядати за такою зеленою красунею і пообіцяли навесні разом висадити ялинки.


Європейські країни можуть повчитися в України протистоянню інформаційній агресії - Тверезий погляд\n23 листопада в Брюсселі, Бельгія, відбувся спеціальний семінар «Незручна правда: роль медіа у формуванні громадської думки у країнах Східного партнерства на прикладі України: виклики та переваги європейської інтеграції», організований Місією Норвегії в Європейському Союзі, Естонським центром Східного партнерства та Українським кризовим медіа-центром. Регулятора у сфері телерадіомовлення представляв на заході член Національної ради Валентин Коваль.\nПід час семінару було представлено результати дослідження, проведеного Українським кризовим медіа-центром, щодо змісту новин, які стосуються Європи та країн Східного партнерства і транслюються на території Російської Федерації. Було проаналізовано випуски новин головних російських каналів, які користуються авторитетом і високою довірою глядачів: «Первый канал», «Россия 1» і «НТВ». За період з 1 липня 2014 року по 30 червня 2017 року на цих каналах для російської аудиторії було показано 45 тисяч негативних сюжетів в новинах та ток-шоу, з них 39% стосувалися Європи, 31% – України, 27% – Сполучених Штатів Америки. Також дослідження показали, що співвідношення негативних та позитивних новин про Європу становить 83% до17%.\nКількість негативних новин значно переважає над кількістю рекламних повідомлень, що свідчить про значний медіатиск на аудиторію. Наприклад, якщо рекламні ролики однієї з найбільш активних торгових марок «Кока-Кола» транслюються 6 разів на день на цих каналах, то показ негативних сюжетів – 17 разів на день.\nНа разі дослідження перебуває на обговоренні у низки європейських інституцій, згодом воно стане публічним і буде оприлюднено також і на сайті Національної ради.\nПід час другої частини семінару було розглянуто методи протистояння європейських країн інформаційній агресії з боку Росії. На разі майже у всіх європейських країнах є розуміння того, що Росія впливає на інформаційний простір інших країн. По-перше, через соціальні мережі, по-друге, шляхом домовленостей з певними ЗМІ: в англомовному світі – це російський телеканал іномовлення «Russia Today», в інших країнах – це якісь місцеві ЗМІ, які готові позитивно ставитися до Росії.\nУ рамках обговорення викликів і загроз в інформаційній сфері член Національної ради Валентин Коваль поінформував, що протягом останніх трьох років Національна рада обмежила ретрансляцію 80 російських телеканалів в українських кабельних мережах, що стало одним із головних кроків у боротьбі з російською інформаційною агресією. Також восени минулого року в Україні було значно обмежено розповсюдження в інтернеті російських соціальних мереж і пошуковиків.\nОдин з головних висновків, до якого дійшли учасники обговорення, що Україна – це країна, в якої Європа може повчитися протистояти інформаційним випадам із боку агресора.\nОсобливу увагу було приділено питанню перегляду гайдлайнів міжнародних організацій, які переймаються відстеженням стану свобод у світі, зокрема свободи слова та принципів демократії. Щоразу, як в Україні було заборонено будь-який з російських пропагандистських засобів, freedom watchers закидали, що Україна досить недемократична. Член Національної ради наголосив, що ці організації мають переглянути свої принципи оцінки ситуації, які сформовані ще у 70-80-х роках минулого століття. Ці підходи мають відповідати сьогоденню, бо інакше неможливо протистояти інформаційній агресії. Учасники семінару підтримали цю позицію і вирішили звернутися до міжнародних організацій, які стежать за станом свободи слова, про перегляд методології оцінки стану свободи слова з огляду на кризову ситуацію, гібридну війну, воєнні дії, які ведуться в Україні.\nПід час семінару йшлося також і про реформу суспільного мовлення в Україні. Зокрема, наголошувалося на проблемах, пов’язаних з недофінансуванням мовника у 2018 році. У багатьох країнах Європи суспільні мовники посідають перші позиції в рейтингу і мають високі показники, натомість в Україні поки що частка телеперегляду Національної суспільної телерадіокомпанії становить 0,7%. В Україні понад 74% загального телеперегляду тримають чотири головні медіагрупи, і для того, аби просувати ідеї євроінтеграції, міжнародні організації мають співпрацювати з приватними компаніями також.\nУчасники семінару зробили три головні висновки:\nРосія веде потужну інформаційну війну проти ідеї Євросоюзу на внутрішньому ринку та проти окремих цінностей Європейського Союзу на зовнішніх ринках. Європа має активно протидіяти.\nУкраїна – це країна, у якої можна повчитися протистояти інформаційній агресії.\nПотрібно звернутися до міжнародних організацій, які стежать за станом свободи слова, про перегляд їх гайдлайнів.\nНеобхідно переглянути підходи і дефініції щодо сучасних інформаційних воєн\n← Вперше Вселенський Патріарх Варфоломій відслужив Літургію, присвячену вшануванню жертв Голодомору 1932-1933 років\nУ країні має бути посилено контроль за рекламуванням лікарських засобів →


) Net спільно з Viva Figura запустили новий проект Схуднення. Тут ти зможеш дізнатися, як схуднути результативно і назавжди, та при цьому так, щоб це було доступно, економно, зручно і легко. Схуднути і не набрати вагу знову - доступно разом з Viva Figura/shutterstock\nХочу схуднути! Бажання не даються нам без сил на їх втілення. Тепер ти можеш реалізувати свою мрію про стрункість і красу без титанічних зусиль. Онлайн курс ефективного схуднення VivaFigura - це твій шанс назавжди увійти в світ стрункості й успіху без перешкод у вигляді таблеток, проносних чаїв і сумнівних біодобавок. Тут немає однокомпонентних дієт, виснажливих тренувань та інших загрозливих здоров'ю методів.\nЗ Viva Figura схуднення проходить комфортно, а душевну рівновагу залишається стабільним. Почни шлях до бажаної стрункості з нами і вже через тиждень попрощатися з першими зайвими кілограмами.\nСистема схуднення Viva Figura складається з ряду психосоматичних, психологічних, диетологических і фізіологічних інструментів впливу на фігуру, які дозволяють усунути першопричини збільшення маси тіла, тому проблема зайвої ваги вирішується назавжди.\nРекомендації наших фахівців дозволяють схуднути без голодування, відмови від улюблених продуктів і радикальної перебудови свого способу життя. Запатентована лайтовий система харчування (враховує, скільки грамів ваги додає нам різноманітна їжа), яка лежить в основі методики, дає можливість схуднути господині будинку без шкоди для живлення всієї родини, скинути зайву вагу після пологів і під час грудного вигодовування.\nViva Figura використовує унікальну методику, розроблену на основі узагальнення 15-річного досвіду роботи Слов'янської клініки. Більше 70 тисяч людей вже змогли позбутися зайвої ваги за цією системою. Вони комфортно і впевнено худнули без хірургічних втручань, таблеток, дієт і виснажливих тренувань. Тепер твоя черга! Як би важко ти не худла раніше, забудь про це.\nТепер мрія про стрункість легко, цікаво і комфортно досяжна! Залишається просто почати худнути ЗАРАЗ!


Поліпшення інвестиційного клімату: Урядом Росії вживаються заходи, спрямовані на\nУрядом Росії вживаються заходи, спрямовані на поліпшення інвестиційного клімату.\nПравові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території Росії, спрямовані на ефективне функціонування народного господарства та забезпечення рівного захисту прав, інтересів і майна суб'єктів інвестиційної діяльності незалежно від форм власності, були визначені в Законі РРФСР "Про інвестиційну діяльність у РРФСР", прийнятому Верховною Радою РРФСР в червні 1991 р. У липні 1991 р. був прийнятий Закон "Про іноземні інвестиції в РСФСР", спрямований на залучення та ефективне використання іноземних матеріальних і фінансових ресурсів, передової зарубіжної техніки і технологій , управлінського досвіду. Для початкового етапу економічних перетворень в проголосила суверенітет Росії ці закони мали прогресивний характер і зіграли свою позитивну роль. У наступні роки вони були доповнені низкою нормативних документів, конкретизують і розвивають умови інвестування для вітчизняних та іноземних інвесторів - Указами Президента РФ, постановами Уряду РФ. Необхідність їх розробки та прийняття була зумовлена тим, що залучення різних джерел і схем інвестування вимагає стрункої законодавчої системи з організації та регулювання державних і приватних коштів.\nПрийняті починаючи з 1992 р. нормативні акти, незважаючи на відмінності в механізмі їх дії, можна об'єднати в три основні групи: що створюють умови для змішаного фінансування та залучення приватних інвестицій для реалізації державної інвестиційної програми; формують нові організаційні структури для забезпечення державних гарантій приватним капіталовкладенням; надають інвесторам податкові пільги для активізації їх інвестиційної діяльності. Однак інвесторам в сучасних умовах необхідні закони, що забезпечують ефективність і безпека функціонування їх капіталу, а цей процес, як зазначено вище, затягується.\nПочинаючи з 1994 р. Урядом Росії було здійснено ряд заходів, спрямованих на поліпшення інвестиційного клімату для вітчизняних та іноземних інвесторів (пільги оподаткування прибутку комерційних організацій з іноземними інвестиціями; звільнення від податку на додану вартість та спецналога імпортованого технологічного обладнання та запасних частин до нього, а також кредитів в іноземній валюті, отриманих платниками податків від іноземних банків і кредитних установ; скасування обмежень у кількості розрахункових (поточних) і бюджетних рахунків підприємств, установ, організацій у банках та інших кредитних установах і ряд інших) .\nЦя робота була запланована і на 1995-1997 рр.. по комплексу взаємопов'язаних економічних, правових, організаційних та інформаційних напрямків, серед яких на першому плані знаходяться забезпечення захищеності особи і власності інвесторів; вдосконалення правової бази для інвесторів у фінансовому, валютному, податковому, тарифне й нетарифне регулювання, забезпечення стабільності законодавства; створення системи гарантування і страхування іноземних інвестицій, механізму заставних операцій у зв'язку з приватними вітчизняними та іноземними інвестиціями; розмежування компетенції федеральних і регіональних органів при вирішенні питань регулювання інвестицій, усунення дублювання з боку різних відомств і ін\nОсновні принципи заявленої Урядом для реалізації в 1995-1997 рр.. інвестиційної політики (з урахуванням необхідності подолання подальшого спаду виробництва та обмежених фінансових можливостей держави) були наступні:\nа) послідовна децентралізація інвестиційного процесу на основі розвитку різноманітних форм власності, підвищення ролі внутрішніх (власних) джерел накопичень підприємств для фінансування їх інвестиційних проектів;\nб) державна підтримка підприємств за рахунок централізованих інвестицій при перенесенні центру ваги з безповоротного бюджетного фінансування на кредитування на поворотній і платній основі. Збереження безповоротного бюджетного фінансування переважно для соціально значимих об'єктів, що мають некомерційний характер і не мають власними джерелами фінансування;\nв) розміщення обмежених централізованих капіталовкладень і державне фінансування інвестиційних проектів виробничого призначення суворо відповідно до федеральними цільовими програмами і виключно на конкурсній основі. Обов'язковою умовою прийняття рішення про фінансування повинні бути попередня експертиза кожної інвестиційної програми і проекту на предмет їх відповідності цілям і пріоритетам соціально-економічної політики, безумовної окупності капіталовкладень, посилення держконтролю за цільовим витрачанням коштів федерального бюджету, що спрямовуються на інвестиції у формі безповоротного фінансування та кредитування;\nг) значне розширення практики спільного (пайової) державно-комерційного фінансування інвестиційних проектів, у тому числі із залученням капіталів з країн СНД і незалежного бізнесу. Така практика повинна сприяти заповнення нестачі централізованих коштів для здійснення державних програм капітального будівництва;\nд) використання частини централізованих (кредитних) інвестиційних коштів на реалізацію особливо швидко окупаються і ефективних інвестиційних проектів і об'єктів малого бізнесу, незалежно від їх галузевої належності і форм власності для прискорення структурно-технологічної перебудови виробництва;\nе) вдосконалення нормативної бази з метою залучення іноземних інвестицій.\nУ 1995 р. на будівництво об'єктів соціального комплексу було виділено близько 60% від загального обсягу капіталовкладень з федеральних джерел. При цьому кошти направлялися на виконання цільових федеральних програм: забезпечення житлом військовослужбовців; переселення громадян з районів Крайньої Півночі; першочергові заходи щодо зміцнення матеріально-технічної бази охорони здоров'я, освіти, культури; підтримку і розвиток РАН; ліквідацію наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних випробувань на Семипалатинському полігоні та радіаційну реабілітацію Уральського регіону; запобігання затоплення та підтоплення населених пунктів; реконструкцію об'єктів, що відносяться до федеральної власності. Державна підтримка спрямовувалася на будівництво соціально значимих об'єктів охорони здоров'я, освіти, культури і т.д.\nБюджетне інвестування має спрямовуватися на завершення будівництва і введення в дію об'єктів Російської академії наук та її регіональних відділень, що мають високу технічну готовність, підтримання найважливішої частини НДДКР, забезпечення функціонування академмістечок. Науково-дослідні організації прикладної науки повинні забезпечувати будівництво об'єктів за рахунок власних коштів та інвестиційних кредитів.\nЦе найважливіше завдання стабілізації виробництва і прискорення прогресивних структурних змін в економіці. Ключовим завданням у цьому напрямку є поступовий перехід від прямих державних капітальних вкладень в житлове будівництво до цілеспрямованої державної підтримки населення через систему субсидій та оподаткування. Виходячи з цього було намічено послідовно проводити курс на стимулювання розвитку різних форм житлового будівництва, створення сприятливих умов для залучення на ці цілі позабюджетних джерел фінансування.\nПередбачається надання безоплатних субсидій на будівництво і придбання житла. Повинна бути розширена практика іпотечного кредитування, а також аукціонного продажу частини споруджуваного житла, мобілізації додаткових коштів у сферу житлового будівництва.\nРозвиток матеріально-технічної бази АПК в регіонах буде здійснюватися насамперед за рахунок залучення і використання власних коштів підприємств, товаровиробників і населення, бюджетних коштів територій, державних інвестиційних кредитів, коштів приватного вітчизняного та зарубіжного капіталу та інших позабюджетних джерел.\nЗ урахуванням стану економіки АПК, очевидно, в 1995-1997 рр.. значна роль має бути відведена Федеральному фонду фінансової підтримки найважливіших галузей для фінансування витрат, пов'язаних з вирішенням цільових проблем сільськогосподарського виробництва. При цьому велика частина коштів фонду повинна виділятися на поворотній основі.\nПри реалізації інвестиційної та структурної політики в промисловості необхідно, з одного боку, підтримати проект реорганізації та закриття нежиттєздатних підприємств, а з іншого - стимулювати розвиток промисловості і виробництв, здатних стати "точками" перспективного зростання в економіці .\nІнвестиції в нафтовидобувну, газову і нафтопереробну промисловості повинні фінансуватися в основному без державної підтримки з федерального бюджету, за рахунок залучення іноземних інвесторів до розробки розвіданих родовищ в умовах найбільшого сприяння і пільг. У нафтовидобувній промисловості практично всі капітальні вкладення виробничого призначення пов'язані безпосередньо із забезпеченням самого процесу видобутку нафти, з них до 85% - зі створенням нових потужностей, а решта - з підтриманням діючих потужностей.\nУ газовій промисловості інвестиції, які безпосередньо забезпечують буріння нових свердловин і облаштування промислів, тобто створюють нові потужності з видобутку газу, становлять 30-35% загальних обсягів капітальних вкладень виробничого призначення. Більше половини інвестицій даної галузі повинні направлятися на будівництво газопроводів і об'єктів підземного зберігання газу.\nУ нафтопереробної промисловості інвестиційні ресурси мають направлятися переважно на реконструкцію діючих установок поглибленої переробки нафти і підвищення виходу світлих нафтопродуктів.\nВ електроенергетиці інвестиції повинні орієнтуватися на істотне збільшення робіт по заміщенню вибувають енергетичних потужностей в результаті зносу діючого обладнання, а також на демонтаж енергоблоків АЕС першого покоління.\nВугільна промисловість традиційно є дотаційною галуззю. Більшість шахт, незважаючи на введення вільних цін на вугілля, залишаються нерентабельними і не можуть розвиватися без державної підтримки. Державні інвестиційні ресурси мають бути спрямовані на будівництво найбільш ефективних гірничодобувних підприємств з відкритим способом видобутку вугілля.\nУ хімічній промисловості головним завданням є раціональне використання державних інвестицій у поєднанні з широким залученням позабюджетних джерел.\nУ медичній промисловості інвестиційні ресурси передбачається направити на розвиток потужностей щодо забезпечення населення та охорони здоров'я Росії лікарськими засобами та виробами медичної техніки нового покоління.\nФінансування може здійснюватися за рахунок державних централізованих капіталовкладень, в тому числі виділяються на поворотній основі.\nЦивільне машинобудування значною мірою неефективно. Державні інвестиційні ресурси передбачається направити на розвиток конкурентоспроможної машинобудівної продукції наукомістких виробництв. В автомобілебудуванні акцент буде зроблений на створення потужностей з випуску малотоннажних автомобілів вантажопідйомністю до 1,5 тонни. У металургійному комплексі основною метою є отримання конкурентоспроможної продукції, істотне поліпшення екологічної ситуації, забезпечення соціальної стабільності. Державні інвестиції будуть спрямовані на підтримку існуючих імпортозамінних і створення нових потужностей. Основними джерелами фінансування капіталовкладень є власні кошти підприємств та галузевої інвестиційний фонд.\nУ будівельному комплексі основні інвестиції будуть направлені на структурну перебудову виробництва будівельних матеріалів, виробів і конструкцій для невиробничого будівництва. Що стосується підприємств транспорту, то має бути передбачено фінансування з федерального бюджету на безповоротній основі витрат на технічне підтримання та реконструкцію гідротехнічних споруд і споруд внутрішніх водних шляхів, створення спеціалізованої бази для їх ремонту та обслуговування.\nЗасоби по галузі "зв'язок" спрямовуватимуться на реалізацію цільових програм: розвиток системи супутникового зв'язку мовлення РФ "Росія"; розвиток поштового зв'язку РФ і т.д.\nУ концепції середньострокової програми Уряду РФ на 1997-2000 рр.. визначено основні напрямки інвестиційної політики:\n1. Стимулювання накопичення і створення сприятливого клімату для інвестицій. У цьому напрямку діє зниження інфляції, важливе значення матиме реформа підприємств, оскільки вона передбачає заходи щодо захисту прав власників, підвищенню прозорості підприємств для інвесторів. У цьому ж напрямку буде діяти податкова реформа. Стимулами для інвестицій будуть: створення консолідованих груп платників податків; дозвіл включати у витрати підприємства витрати, пов'язані зі страхуванням найважливіших видів комерційних ризиків (страхування вантажів, врожаю сільськогосподарських культур, засобів транспорту, основних виробничих фондів); за рахунок скорочення термінів амортизації і використання нелінійної амортизації підприємства отримають можливість ефективно і протягом перших місяців або років списати більшу частину витрат, пов'язаних з придбанням основних засобів і нематеріальних активів.\nВиключно важливу роль буде грати розвиток ринку капіталу, насамперед облігаційних ринків підприємств, і інституту фінансових посередників, що діють на ньому. У період реалізації програми держава буде вживати зусилля щодо сприяння як інвестиційним функцій банків, так і формуванню небанківських інвестиційних інститутів, таких, як пайові інвестиційні фонди (ПІФи), страхові компанії тощо\n2. Сприяння підвищенню ефективності інвестицій, розробка і реалізація преференційних заходів для інвесторів та об'єктів інвестицій. Перш за все це буде здійснюватися через пріоритет приватним інвестиціям, як більш ефективним. Враховуючи високі інвестиційні ризики, ще існуючі в Росії, держава братиме на себе частину цих ризиків у частці з приватними інвесторами.\n3. Збільшення обсягів державних інвестицій. Поряд зі зниженням бюджетного дефіциту державні інвестиції до 2000 р. повинні бути збільшені до 3-3,5% ВВП проти нинішніх 2%. Повинна бути поліпшена їх структура. Державні інвестиції у виробництво повинні розподілятися тільки на конкурсній основі.\n4. Пріоритети промислової політики будуть будуватися на таких принципах: заохочення галузей і підприємств, що виробляють реально і потенційно конкурентоспроможну на світовому ринку продукцію; заохочення галузей і підприємств, що призводять до появи на ринку принципово нових і з покращеними споживчими і експлуатаційними характеристиками товарів, що дозволяють розширити позиції на існуючих товарних ринках і завоювати нові; заохочення виводу і конверсії потужностей, скорочення виробництва, ліквідації підприємств в неперспективних галузях на основі загальнодержавних галузевих і регіональних програм; гармонізація державних стандартів Російської Федерації з міжнародними стандартами і перш за все зі стандартами Європейського Союзу; вдосконалення нормативно-правової бази промислової політики; регулювання цін на продукцію природних монополій.\nІнформація, релевантна "Поліпшення інвестиційного клімату"\nполіпшенню інвестиційного клімату, створює умови для припливу капіталів в конкурентоспроможні галузі реального сектора, відкриває шлях до відновлення економічного зростання. Скорочення бюджетного дефіциту веде до зменшення державних запозичень і до збільшення фінансових ресурсів, які могли бути використані як приватних\nполіпшення інвестиційного клімату, в якому доводиться діяти підприємствам. Загальний обсяг інвестицій в основний капітал у порівнянних цінах знизився в порівнянні з попереднім роком (табл. 20.2). Таблиця 20.2. Основні показники капітального будівництва (у% до відповідного періоду попереднього року) Показники 1994 1995 1996 1998 Інвестиції в основний капітал - всього 76 90 82 93\nполіпшення інвестиційного клімату та створення гарантій для іноземних інвесторів. Функціонування євроринку, який знімає обмеження на переміщення між країнами позикових капіталів шляхом спрощення валютного режиму. Велика частка мігруючого капіталу (близько 60%) припадає на міграцію приватного капіталу. У даному випадку експортерами капіталів виступають як приватні банки, так і приватні\nполіпшення інвестиційного клімату осу-ществляя ряд заходів податкового та митного регулювання, спрямованих на надання пільг іноземним інвесторам. Так, від податку на додану вартість (ПДВ) звільнено: | технологічне обладнання, комплектуючі і запасні частини до нього; | товари, що ввозяться в якості внеску до статутних фондів підприємств з іноземними інвестиціями та\nполіпшення інвестиційного клімату в Росії і механізму взаємодії іноземних інвесторів з міністерствами і відомствами, органами виконавчої влади РФ; по податкової, митної і валютної політики в Росії; з поліпшення іміджу Росії як країни, що приймає інвестиції. Уряд РФ прийняв рішення про покладання функцій щодо координації діяльності федеральних органів виконавчої\nполіпшенню загального інвестиційного клімату, необхідні подальший розвиток ринкових відносин на земельному ринку, орієнтація на нинішню ринкову ситуацію і вимоги ринку. Щоб земельна власність використовувалася більш ефективно, тобто приносила максимальний дохід від використання і сприяла поліпшенню загального інвестиційного клімату, в першу чергу необхідна реалізація\nполіпшення насамперед підвищувати конкурентоспроможність вітчизняних товарів і послуг Автаркія - економічна самозабезпеченість однієї або декількох країн; відокремлення економіки країни від економік інших країн Агрегирование - з'єднання окремих приватних показників в єдиний загальний показник. Наприклад, зведення цін (їх динаміки) окремих товарів у показник загального рівня цін (індекс цін)\nполіпшенням зовнішньої кон'юнктури інвестиційний стрибок 2000-2001 років, перетворитися на свого роду «інвестиційний клімакс». Вже сьогодні в найбільш важливих для розвитку країни сферах життєзабезпечення та інфраструктури, які утворюють капіталомісткі галузі з повільною окупністю, спостерігається провал. Досить вказати на те, внаслідок грубих помилок держави (який скасував під тиском\nполіпшення економічної кон'юнктури. Вхідні в доросле життя «діти демократії» є дітьми національної катастрофи - в масі своїй вони не мають реальних знань і навичок і навіть здоров'я, позбавлені яких би то не було соціальних орієнтирів. Необхідно стимулювання народжуваності, що включає як мінімум достатню для мінімального утримання дитини допомога, що збільшується з кожним\n6.1.1. Основи російської соціальної політики\nполіпшення матеріального становища та умов життя людей; | забезпечення зайнятості населення, підвищення якості та конкурентоспроможності робочої сили; | гарантії конституційних прав громадян у галузі праці, соціального захисту, освіти, охорони здоров'я, культури, забезпечення житлом; | переорієнтація соціальної політики на сім'ю, забезпечення прав і соціальних гарантій, що надаються


Свати приїхали ще влітку і забрали невістку з дитиною до себе, на місяць. Але Дарина не повернулася. – Якщо ти мене любиш, – сказала Дарина чоловікові, – ти переїдеш до нас. – Мені тут, з мамою поруч, зручніше. Так, швидше за все наша сім’я розвалилася – чоловік Дарини не може зрозуміти причину, чому дружина пішла від нього, зaлишивши сина без батька — Погляд\nСвати приїхали ще влітку і забрали невістку з дитиною до себе, на місяць. Але Дарина не повернулася. – Якщо ти мене любиш, – сказала Дарина чоловікові, – ти переїдеш до нас. – Мені тут, з мамою поруч, зручніше. Так, швидше за все наша сім’я розвалилася – чоловік Дарини не може зрозуміти причину, чому дружина пішла від нього, зaлишивши сина без батька\n-Куди він поїде, – сумно відповідає на питання Галина Аркадіївна, – тут квартира своя, тут робота престижна, за яку, між іншим, платять добре. А там що? Жити у тещі і працювати за 5 тисяч? Так мучиться син, так страждає. Він же свою Дарину любить, та й сина вона відвезла. За матеріалами\nВіктор, син Галини Аркадіївни одружився 4 роки тому на молоденькій студентці останнього курсу столичного ВУЗу. Дарина була приїжджою, її мама і тато жили на Півдні. Віктору було 28 років, він уже був самостійним, працював, навіть жив окремо від батьків в двокімнатній квартирі, яку успадкував від свого діда.\n-Сам пробився, – пишалася Галина Аркадіївна, – машину купив, в квартирі ще до знайомства з Дариною зробив хороший ремонт, придбав меблі. А потім і оголосив: одружуюся. Дарині залишалося вчитися ще півроку, але зі студентського гуртожитку вона з’їхала відразу після того, як Вітя зробив їй пропозицію.\nЧерез тиждень приїхали подивитися на життя дочки і батьки дівчини.\n-Батько там цілком нормальний, – каже Галина Аркадіївна, – а ось мама …\nВсе прискіпливо оглянула, все голосила, як її дитятко буде жити-господарювати, все хвилювалася, а ну як мій син буде її дочку ображати.\n-Може бути закінчить Дарина навчання і ви до нас? – звернулася до Віктора майбутня теща, – Як ви тут одні? А коли малюк на світ з’явиться? Хто ж вам тут з ним допоможе. Я так переживаю.\n-Хоча я тут, – обурюється Галина Аркадіївна, – я на пенсії і ще в силах, невже я не стала б допомагати з дитиною? Та й Вітя з дружини пилинки здував. Спочатку і Дарина погодилася, що в столиці жити краще: є куди сходити, є можливості для працевлаштування. На деякий час питання щодо місця проживання сім’ї само собою і затихло.\n-Тільки з ранку до вечора невістка на телефоні з мамою висіла, – каже Галина Аркадіївна, – про все: як прокинулися, що одягла, яка погода, що приготувала, як приготувала, що я сказала, що Вітя каже.\n-Мамо, – просив син, – стався з розумінням, Дарина ще молоденька зовсім, вона дуже до мами прив’язана. Батько у них – колишній військовий, Дарина його майже і не бачила, а мама їй життя присвятила. За кожною дрібницею Дарина дзвонила мамі, вона радилася з нею що купити, як вибрати, куди поїхати відпочити, які вибрати штори, що надіти Віктору в гості.\nЗрештою мама була першою, кому Дарина повідомила про те, що чекає дитину.\n-Прибігла тут же, – каже Галина Аркадіївна, – продуктів навезла, порад надавала. Поки Дарина дитину чекала і мені спокою не стало.\n-Поїдьте до них, – просила свати по телефону, – дочку нудить весь час, вона ні прибрати, ні приготувати, ні білизну попрасувати не може. І нехай вона прямо при Вас тиск виміряє, я хвилююся.\nНароджувати Дарину відвезли до батьків: інакше вона сама влаштовувала чоловікові істерику, що боїться, і її батьки діставали зятя по телефону.\n-Там вона нікому не потрібна, – плaкала теща, – там і не підійде ніхто, а тут у нас все схвачено, та й після доньці я допоможу у всьому.\nДарина народила хлопчика, з яким 3 місяці жила у батьків. Віктор брав відпустку, потім ще тиждень за свій рахунок, коли сподівався перевезти дружину і сина в столицю. Але Дарина передумала їхати і залишилася у батьків ще на деякий час.\n-Звичайно, – каже Галина Аркадіївна, – там вона лежить весь день, як принцеса, а сваха над нею крилами махає, як орлиця над орлям. Адже навіть називали онука Михайликом в честь батька свахи, Вітю і не запитали.\nПісля повернення в столицю Дарина раз у раз скаржилася мамі по телефону, що вона втомлюється, що їй не допомагають, допомагають мало або допомагають не так. Михайлика годували так, як скаже мама Дарини, його виводили гуляти після того, як мама звіряла погоду в столиці по інтернету і радила, що одягнути. Одного разу вже півторарічного онука залишили на кілька годин у свекрухи, а самі Вітя з дружиною пішли в гості до друзів.\n-Істерика була, – розповідає Галина Аркадіївна, – я Михайлику приготувала пюре з паровою котлеткою. -Мама сказала, що свинину не можна, – кричала Дарина на свекруху, – тільки яловичину і курку.\nМама сказала, що не можна, як ви можете так легковажно ставитися до здоров’я онука. Моя мама ні за що б такого не дозволила, якби була поруч! Більше Галина Аркадіївна з онуком не залишалася.\nСин намагався з дружиною поговорити, але Дарина вдарилася в сльози: мене немає кому захистити, мама говорила, що чоловік завжди черствий.\n-Влітку приїхали свати і забрали її з Михайликом до себе, на місяць, як говорили, – продовжує Галина Аркадіївна, – місяць пройшов, а вони не повернулися.\n-Якщо ти мене любиш, – сказала Дарина чоловікові, – ти переїдеш до нас. Мені тут з мамою поруч зручніше, до столиці я не повернуся. Ну і що, що квартира. Можна ж продати там і купити тут.\nІ взагалі, навіщо квартира? У батьків трійка, нам тут буде зручніше, Михайлик завжди під наглядом.\nВіктор відмовився переїжджати. Мужику за 30 років, є житло, навіщо жити з тещею і тестем? Заради примх дружини?\n-Мама сказала, значить ти мене так любиш, – плaкала Дарина, – любив би переїхав. -А ти любиш? – в свою чергу запитав Віктор.\n-Так і повернувся один, – каже Галина Аркадіївна, зітхнувши, – так ні, на повернення Дарини він вже й не сподівається.\nВона все життя буде за мамину спідницю триматися. Батько Дарини покрутив біля скроні пальцем на свою дружину і дочку, а що він може зробити проти подвійних бабських істерик. Тільки онука шкoда, без всяких причин буде рости без батька.\nЯ не поїду, – відповів Галині Аркадіївна син, – справа навіть не в роботі і не в квартирі. Ми будемо жити і я навіть чхнути не матиму права без поради тещі. Воно мені треба? Вона в гості приїжджала, так були питання: не так подивився на її дочку, їй не так відповів.\nТак, швидше за все наша сім’я розвалилася. Дарина так і не подорослішала. І не збирається.\nЯк вважаєте, Віктору треба було боротися за сім’ю? Переїхати за нею, якщо вже така «мамина донька» в дружини дісталася? Або все правильно і сім’я з незрілою людиною неможлива?\nPrevious PostПісля кількох місяців зустрічей Марія і Василь вирішили поєднати долі. Пришвидшило визначну подію Маріїне становище. Одразу ж після одруження Василь почав зводити добротний двоповерховий будинок. Гарував на заробітках за кордоном. А потім прийшло горе в їхню родину, Марія і досі не вірить, що все це з нею сталося\nNext Post— Мені вже набрид цей хутір! Скільки тут можна жити? От пощастило тим людям, чиї батьки багаті. Вони ж мають змогу дозволити собі все! Не те що я. Уже не можу дивитися на це село. Краще б осліпла! — невдоволено викрикувала Софія. Та вже через кілька місяців у Софії різко погіршився зір. Навіть досвідчені лікарі не могли встановити, що це за несподівана хвороба і які причини її виникнення. Лише бабуся все знала