Тема Вступ - Сторінка 10\nМодернізм Багатством літературних течій відзначається кінець XIX - початок XX ст.. Вони обєднані спільною назвою «модернізм»\nСоціалістичний реалізм Соціалістичний реалізм\nОсобливості розвитку сучасної літератури, її стильове та жанрове розмаїття\n1. Пригадайте та розкажіть про українських поетів-романтиків.\n2. Пригадайте за запишіть назви творів Т. Шевченка, в яких є риси романтизму. Доведіть свою думку.\n3. Доведіть, що твір П. Куліша «Чорна рада» має ознаки романтизму.\n4. Назвіть ознаки романтизму. Доведіть, що в поемі «Гайдамаки» Т. Шевченка є елементи романтизму.\nРеалізм (лат. realis - речовий, дійсний) — напрям у літературі й мистецтві, який полягає в правдивому, об'єктивному та всебічному відображенні. В епоху середньовіччя реалізмом називали один із напрямів середньовічної філософії, який приписував абстрактним поняттям реальне існування. У XVIII ст. під реалізмом розуміли тип мислення та поведінки, що відрізняється від типу мрійника, «ідеаліста». Реалістами називали людей, які ставили перед собою таку мету, яку можна було досягти.\nУ 20-х роках XIX ст. французькі критики називали реалізмом «нову школу» в літературі, яка відрізнялася від «літератури ідей» (класицизму) й літератури образів (романтизму). Французькі письменники (Ж. Шанфлері, Л. Дюранті) видали збірник статей під назвою «Реалізм» (1857 р.) і кілька номерів журналу з цією ж назвою. У журналі був опублікований маніфест реалістичної школи художника Г. Курбе, в якому звучали заклики змальовувати повсякденне життя народу, піднімати соціальні проблеми. Курбе створив дві знамениті картини «Дробильники каміння» і «Похорон в Орнані», які стали маніфестом реалізму в живописі. Дюранті писав, що завдання реалізму — створити літературу для народу. Журнал полемізував із романтиками, вимагав відмовитися від ідеалізації життя та героїв.\nПершими звернулися до теорії реалізму Д. Дідро й Лессінг. Проблеми реалізму впродовж XIX ст. хвилювали О. Бальзака, Г. Флобера, І. Тургенева, Л. Толстого. У працях І. Франка, Е.Золя термін «реалізм» вживався як синонім до терміна «натуралізм». Звідси й назва «натуральна школа».\nСуть реалізму добре розкрив один із найвидатніших його представників І. Нечуй-Левицький: «Реалізм чи натуралізм в літературі потребує, щоб література була одкидом правдивої, реальної жизні, похожим на одкид берега в воді, з городом чи селом, з лісами, горами і всіма предметами, котрі знаходяться на землі. Реальна література повинна бути дзеркалом, в котрому б одсвічувалась правдива жизнь, хоч і тонка, похожа на мрію, як сам одсвіт».\nРомантики змальовували виняткових героїв у виняткових обставинах, реалісти орієнтувалися на зображення звичайної «маленької людини» не в екзотичних, а у звичайних обставинах. Мова романтизму — поетична, реалісти використовують звичайну розмовну мову з діалектами й жаргоном. Однак реалісти не відмовляються від романтичного пафосу й тих прийомів зображення, які використовували романтики. Елементи романтизму є у творах Бальзака, Діккснса, Флобера, Достоєвського, Шевченка, Франка. Досвід романтизму зіграв позитивну роль для реалізму. Романтики були союзниками реалістів у боротьбі проти класицизму. До речі, реалізм взяв дещо й від класицизму, зокрема, раціоналізм, композиційну стрункість твору, логічність викладу матеріалу, окремі прийоми зображення персонажів (увага до інтелектуального життя людини, вірність обов'язку, суперечність між обов'язком і особистими інтересами). І романтики, і реалісти звернулися до конфлікту людини і суспільства.\nРеалізм відмовився від поділу предметів і явищ на естетичні і неестетичні. Він відтворює дійсність в усій повноті й достовірності.\nСтворюючи життєподібні образи й ситуації, реалісти не відмовляються від міфу, казки, алегорії, символу. Своїм завданням реалісти вважали творити для народу, служити йому. «...Возвеличу Малих отих рабів німих! Я на сторожі коло їх Поставлю слово,» — писав Т.Шевченко.\nЗ правдивістю пов'язана типізація. В усіх підручниках, виданих за радянських часів, є визначення реалізму, яке дав Ф. Енгельс: «На мій погляд, реалізм передбачає, крім правдивості деталей, правдивість у відтворенні типових характерів у типових обставинах». Це визначення не є точним, універсальним. Однак правдивість деталей, типові характери й типові обставини є особливостями реалізму Але в багатьох творах характерні обставини є винятковими, незвичайними. Типізація робить образи стандартними, спрощеними. Кожна особа сприймається як представник відповідного класу.\nНоваторство реалізму — у структурі характеру, його розвитку, у зв'язку з типовими обставинами. Характери реалістичних творів — багатогранні, умотивовані, розвиваються в логічній послідовності. Герої діють у конкретних суспільно-історичних умовах, які мотивують їх вчинки. Реалізм визнає не лише детермінованість поведінки людини, але й здатність піднятися над обставинами, протистояти їм. Реалісти відображають дійсність, сповнену гострими суперечностями, конфліктами. Вони дотримуються принципу соціальності й історизму. Поведінка героїв реалістичних творів зумовлена об'єктивними соціально-історичними умовами. Для реаліста людина — істота соціальна. Принцип історизму полягає у відтворенні колориту часу та місця, у розумінні історії як процесу якісних змін, які характеризують національно-історичну своєрідність того чи іншого етапу в кожній країні. Історизм і соціальність взаємозв'язані. Історизм конкретизує принцип соціальності, сприяє розкриттю розвитку соціальних умов. Вчинки героя випливають із особливостей характеру та психології, а характер і психологія зумовлені життєвими обставинами й соціальним середовищем. Зміна обставин життя позначається на долі героїв. Герої роману «Хіба ревуть воли, як ясла повні?» Панаса Мирного та Івана Білика, повісті «Борислав сміється» І. Франка соціально й історично конкретні.\nЗ принципом соціальності пов'язаний раціоцентричний психологізм. Маланка, Хома Гудзь («Fata morgana» М. Коцюбинського) постають перед читачем у соціальній та індивідуальній конкретності на тлі суспільно-історичних подій. Історизм не допускає статичності образів. Письменники-реалісти всебічно охоплюють життя людини і суспільства, побутові, родинні відносини.\nх творчість відзначається гуманізмом і народністю. Викриваючи паразитизм пануючих класів, реалісти з глибокою симпатією змальовують людей праці, їх духовну красу.\nВ українській літературі реалізм утвердився в першій половині XIX ст., цей реалізм має назву просвітительський. У творчості І. Котляревського поєдналися риси класицизму, просвітительського реалізму й сентименталізму. У творчості Г. Квітки-Основ'яненка (у бурлескно-травестійних віршах, одах, поемах, байках) просвітительський реалізм поєднується з класицизмом.\nУ просвітительському реалізмі важливе місце займало соціальне середовище. Орієнтація на виховне начало забезпечила провідне місце в літературі просвітительського реалізму міщанські драми, комедії, трагедії, роману виховання, сатиричним жанрам.\nЛірика не відзначалася жанровим багатством. М. Яценко це пояснює тим, що в просвітительському реалізмі в центрі уваги були «не індивідуальні характери та дослідження їх психології, а зображення долі людини, родових і станових її ознак».\nНа перший план вийшли «низькі» жанри — бурлескна поема, байка, народно-соціально-побутова драма, народна повість та оповідання. Чи не найбільш оперативним і дійовим жанром просвітительського реалізму була байка з різновидами байка-казка, байка-приказка («Могильні родини», «Грішник» Є. Гребінки, «Лікар і здоров'я», «Дві пташки в клітці» П.Гулака-Артемовського), байка-новела, байка-побрехенька («Підбрехач», «Солдацький патрет» Г. Квітки-Основ'яненка). У драмах І. Котляревського «Наталка Полтавка» й «Москаль-чарівник» поєднані сентиментальні та реалістичні риси, у комедії Г. Квітки-Основ'яненка «Шельменко-денщик» — класицистичні й реалістичні. Таке поєднання різних стильових систем спостерігається й у прозі, яка сформувалася після драматургії, зокрема у творах Г. Квітки-Основ'яненка.\nУ 40—60-х роках XIX ст. реалізм співіснував із романтизмом. Такий синтез романтичного і реалістичного начал є у творчості Т. Шевченка. У творах просвітительського реалізму піддавалися критиці окремі недоліки суспільного ладу, реалісти другої половини XIX ст. критикують усю самодержавно-кріпосницьку систему. У реалізмі 40—60-х років формуються етнографічно-побутова, соціально-побутова й соціально-психологічна течії.\nПосилення реалістичного напряму в українській літературі пов'язане з творчістю Т.Шевченка, Марка Вовчка, І.С. Нечуя-Левицького, А. Свидницького, Панаса Мирного, Івана Карпенка-Карого, М.Кропивницького, Ганни Барвінок. Література збагатилася в жанровому відношенні. Набули популярності суспільно-політична, елегійна лірика, сатира. Урізноманітнилася проза, з'явилися соціально-побутові, етнографічно-побутові, психологічно-побутові оповідання, соціально-психологічна новела, соціально-побутова, історична повість, соціально-психологічний роман, роман-хроніка. Збагачується проблематика літератури. Окрім селянської, письменники порушують тему духовенства, міщанства, інтелігенції.\nУ радянському літературознавстві реалізм був культовою художньою системою, його ставили над усіма іншими напрямами. У 30-ті роки XX століття поширилася концепція реалізму як єдино правдивого й найбільш прогресивного художнього методу. Розвиток літератури зводився до поступу реалізму. Погляд на еволюцію літератури як непримиренну боротьбу реалізму з антиреалістичними напрямами вже застарів.\nДехто з літературознавців відкидає термін «реалізм», сумнівається в існуванні реалістичного напряму. Так, в «Энциклопедическом словаре культуры XX века» (2001 р.) відзначається, що реалізм — «антитермін», термін «тоталітарного мислення», що такого напряму в XIX столітті не було. Реалістичні твори відносять до романтичних.\nУ 10—20-х роках XX століття проти реалізму виступають неоавангардистські течії, вони називають реалізм мистецтвом буржуазної епохи, приреченим на зникнення.\nРеалізм XX століття — відкрита художня система, яка взаємодіє з іншими напрямами, зокрема з модернізмом, перейнявши від нього такі особливості, як потік свідомості, колаж, монтаж, асоціативність, «телеграфний стиль».\n1. Запишіть прізвища українських письменників-реалістів.\n2. Доведіть, що твір І. С. Нечуя-Левицького «Кайдашева сімʹя» є реалістичним.\n3. Доведіть, що твір «Максим Гримач" Марка Вовчка є реалістичним.\n4. Підготуйте розповідь про реалізм будь-якого твору українського автора.\nБагатством літературних течій відзначається кінець XIX - початок XX ст.. Вони об'єднані спільною назвою «модернізм» (франц. moderne — сучасний, найновіший). Як конкретно-історичне явище модернізм з'явився у Франції, згодом поширився в інших європейських літературах. У XX ст. він став визначальною особливістю мистецтва.\nМ. Моклиця виділяє у вивченні модернізму три етапи. Перший — дожовтневий період і 20-ті роки. У цей час з'являються праці про символізм, їх автори — В. Брюсов, І. Анненський, А. Бєлий. Представники формального методу Р. Якобсон, Б. Ейхенбаум, В. Жирмунський, В.Шкловський зосереджують увагу на футуризмі. У другий період вивчення, а точніше боротьби з модернізмом (1930 - 1980 pp.), радянські дослідники викривають його за антиреалізм, нехтування соціальними проблемами, естетство («мистецтво заради мистецтва»), егоцентризм, містику, ідеалізм. Усі ці особливості властиві модернізму. Але М.Моклиця вважає, що «антиреалізм модерністів аж ніяк не варто вважати негативною рисою». Модерністи бачили обмеженість реалізму, полемізували з реалістами, утверджуючи свої естетичні принципи. Вони різко виступали проти натуралізму. Побутує думка, що в українській літературі модернізм постав не як заперечення реалізму, не як опозиція, він виростав із реалізму. Модерністи, як і реалісти, іноді оминали політику. Але ж політизація літератури й естетизація політики негативно позначилися на творчості багатьох радянських письменників. До того ж письменник, користуючись правом на свободу творчості, може виявляти або не виявляти зацікавлення політикою чи соціальними проблемами.\nЯкісно новий етап у вивченні модернізму почався з повернення в літературу видатних письменників XX століття. Творчість модерністів має елітарний характер, вона складна для сприйняття, це мистецтво «усвідомлено суб'єктивне». Модерністи виявляють глибоку увагу до підсвідомого в людській психіці. Реалісти змальовують характери як наслідок обставин, модерністи зосереджують увагу на психології людини. Теми, сюжети, образи вони беруть із фольклору, міфології, культурної історії, прагнучи дистанціюватися від реальності.\nНа відміну від класичного реалізму модернізм яскравіше проявив себе не в прозі, а в поезії. Модерністи виявляють більше зацікавлення універсальним, культурно-історично далеким, ніж реальним. Вони прагнуть створити «нову дійсність», свій неповторний світ. Провідними стильовими прийомами модернізму є потік свідомості, монтаж, який прийшов у літературу з кіномистецтва, використання умовних форм, які створюють ірреальний, неправдоподібний світ.\nМодерністи руйнують традиційні конструктивні елементи твору. Вони іноді відмовляються від сюжету, художнього часу, простору, дії, персонажів, часто використовують іронію, ілюзію, пародію, ускладнену тропіку.\nМодернізм у кожній національній літературі мав свої особливості. У формуванні українського модернізму значну роль відігравало не тільки західне мистецтво, але й «філософія серця», споріднена з філософією життя. Західноєвропейські модерністи уникали соціальних і політичних проблем. Українські, за винятком молодомузівців і неокласиків, заангажовані національними питаннями.\nМодернізм має багато різновидів. У «Літературному словнику-довіднику» імпресіонізм, футуризм називаються напрямами; символізм, імажинізм, акмеїзм, сюрреалізм, експресіонізм, дадаїзм — течіями; неоромантизм, неокласицизм — стильовими хвилями, стильовими явищами. Мені більше імпонує думка тих, які вважають згадані категорії течіями. У західноєвропейських літературах існувала така послідовність течій: символізм, імпресіонізм, експресіонізм, неоромантизм, неокласицизм, неореалізм, сюрреалізм. В українській літературі всі ці течії співіснували і в часі, і в творчості письменників. Це пояснюється тим, що модернізм в Україні почав розвиватися пізніше.\nУ розвитку модернізму можна виділити три етапи: декаданс, власне модернізм і авангардизм. Декаданс (від франц. decadence — занепад) з'явився в період занепаду реалістичної доби наприкінці XIX століття у Франції. Його особливості: відчуття зневіри, втоми, відчаю, прагнення втекти від реальної дійсності. Декадентські настрої проявилися у творах таких письменників, як Артюр Рембо, Стефан Малларме, Поль Верлен у Франції, , Еміль Верхарн в Англії, Микола Вороний, молодомузівці, Григорій Чупринка в Україні, Дмитро Мережковський, Федір Сологуб, Зінаїда Гіппіус, Олександр Блок, Андрій Бєлий у Росії. Оскільки декаденство характерне для багатьох модерністських течій, його не варто виділяти в окрему стильову течію.\nАвангардизм (від франц. avant — попереду, garde — сторожа, передовий загін) з'явився в роки Першої світової війни й продовжує розвиватися сьогодні. Це мистецтво є формою заперечення, протесту, бунтарства, стихійної революційності, руйнування банальної офіційної культури. Авангардисти пародіюють усталені мистецькі цінності, традиційні художні засоби, руйнують межі між мистецтвом для еліти і масовою культурою.\nДо авангардизму зверталися Бертольд Брехт, Поль Елюар, Давид Бурлюк, Володимир Маяковський, Михайль Семенко, Валер'ян Поліщук. Авангардизм складається з таких літературних течій, як абстракціонізм, кубізм, футуризм, дадаїзм, сюрреалізм, конструктивізм, експресіонізм. Традиції авангардизму продовжують літературні групи Бу-Ба-Бу (Юрій Андрухович, Віктор Неборак, Віктор Недоступ), ЛУГОСАД (Іван Лучук, Роман Садловський, Назар Гончар). Неоавангардизм є завершальним етапом розвитку модерністської доби.\nНеоромантизм (грец. neos — новий, молодий і франц. romantisme) — стильова течія модернізму, яка виникла в українській літературі на початку XX століття. Леся Українка називала його новоромантизмом. Неоромантизм яскраво виявився в ліриці та драматичних творах Лесі Українки, прозі О. Кобилянської, Миколи Хвильового, О.Довженка, Ю. Яновського, поезії Олександра Олеся, Є.Плужника, Б.-І. Антонича. Термін «неоромантизм» використовували в 20-х роках О. Дорошкевич, О. Білецький, Я. Савченко, М. Доленго. Ця течія була, мабуть, найсильшою в новітній українській поезії. Неоромантики відмовилися від народницької тематики й поетики, шукали нових тем і засобів образного вираження. «Основними психологічними стимулами українського неоромантизму, — відзначає М. Неврлий, — було соціальне і національне визволення України в 1917 році, видимі перспективи нових культурних і політичних можливостей та масовий приплив творчих сил, що шукали свого динамічного вияву».\nНеоромантизм зберіг риси класичного романтизму, зокрема конфлікт із дійсністю, який породжував гострий напружений сюжет. Неоромантики відкинули матеріалістичне сприйняття світу, на перше місце поставили чуттєву сферу людини, емоційно-інтуїтивне пізнання. Вони представляли свої ідеали в яскравих художніх образах, виняткових героїв у виняткових обставинах, зосереджували увагу на дослідженні внутрішнього світу людини. Неоромантики використовували засоби символіки, гіперболізацію, гру кольорів і півтонів, дбали про багатство ритміки й строфіки. На відміну від класичних романтиків, які освоювали переважно сільську тематику, передавали переживання робітника, інтелігента («Червона зима» В. Сосюри), вони поетизували революційні події («Залізниця» В. Сосюри, «Повстання» В. Еллана-Блакитного, «Слово о полку» М. Бажана), історичних осіб («Тарас Трясило» В. Сосюри, «Галілей» Є. Плужника, «На Ігоревім полі» Т.Осьмачки, «Бондарівна» Марка Вороного), висловлювали тугу за духовними і моральними цінностями («Дев'ята симфонія» О. Влизька, «Нічний рейс» М. Бажана), почуття зневіри й розпачу в непівський і передкультівський періоди («Місто» В. Сосюри, «Сліпці» М. Бажана).\nТворам неоромантиків властивий динамізм, драматизм, вольове начало, загострений патріотизм, увага до національно-суспільних проблем, різке заперечення комуністичного тоталітаризму, туга за героїзмом, уславлення активної людини, «великого чину».\nТворчість неоромантиків окрилювала національна ідея. У середині 20-х років у творах неоромантиків з'являються мотиви розпачу, зневіри. Вони мали соціально-психологічні причини, у період непу підняли голови імперські сили. В. Сосюра, який із зброєю в руках воював за вільну Україну, писав, що його серце розколоте «на дві половини» («В мене серце на дві половини»), він проклинає зрусифіковане місто, заявляючи, що хоче стріляти «в кожні жирні очі, в кожну шляпу і манто».\nНеоромантичні тенденції були в Б.-І. Антонича, Б. Кравціва, поетів «празької школи» (О.Теліги, Олега Ольжича, І. Ірлявського).\nНеоромантизм - національна течія української літератури. Вона пройшла два етапи розвитку: початок XX ст. (Леся Українка, Олександр Олесь) і 20-ті рр. XX ст. (Микола Хвильовий, М. Бажан, О.Близько, Є. Плужник). Неоромантизм не був чистим, він використовував прийоми символізму (загадковість, недомовленість), футуристичні звукові ефекти, урбаністичні пейзажі, експресіонізму. Вершинним твором неоромантизму М.Бажана є збірка «Будівлі» — своєрідна філософія історії. У творах Миколи Хвильового, Є.Плужника і Д. Фальківського неоромантизм поєднується з імпресіонізмом, у прозі О.Кобилянської — із символізмом, Григорія Косинки — з неореалізмом, у поезії О. Влизька — з футуризмом.\nНеоромантизм характерний для англійської літератури (Р. Стівенсон, Дж. Конрад), французької (Е. Ростан, Ж.А. Барб'є д'Оревільї), польської (С. Пшебишевський, С.Висп'янський, Я. Каспрович), російської (В. Короленко, М. Горький, Л. Андреєв, Д.Мережковський, О. Ремізов).\nСимволізм (грец. symbolon — знак) — з'явився у 70—80-х роках XIX століття у Франції, згодом поширився в Австрії, Англії, Німеччині, Бельгії, Норвегії, Росії. Він був реакцією на позитивізм і натуралізм. Творча історія символізму почалася з літературних «вівторків» Малларме, у яких брали участь поети Р. Ґіль, П. Кіяр, Е. Мікаель, А. Жід, П.Клодель, П. Валері. Першими маніфестами символізму були «Трактат про слово» Р. Ґіля і стаття Ж. Морсаса «Літературний маніфест. Символізм». Поетика символізму яскраво виявилася в колективному збірнику «Сонети до Вагнера», у творах Ж. Мореаса, А. де Реньє («Заспокоєння»), С. Мерріля («Гамми»).\nПредтечею символізму вважають американського письменника, критика Едгара Аллана По, який вважав, що поет повинен насамперед вразити читача формою, ритмами, алітераціями, строфікою, пробудити в ньому підсвідоме, викликати емоційний шок. Ідеї Е. По розвивав французький поет Шарль Бодлер, який твердив, що поезія мусить викликати в читачів таке світле, високе, але неясне захоплення, яке викликає музика Ріхарда Вагнера, шокувати невиразними зв'язками між предметами і почуттями.\nНайбільші досягнення французького символізму пов'язані з творчістю Ш. Бодлера, А.Рембо. З 1880 р. починають свою творчість бельгійські символісти Е. Верхарн, М.Метерлінк, а наприкінці XIX ст. — австрійські Гуно фон Гофмансталь, Райнер Марія Рільке, німецький драматург Герхард Гауптман, англійський письменник Оскар Уайльд, росіяни Д.Мережковський, З. Гіппіус, К. Бальмонт, Ф. Сологуб, В. Брюсов, О. Блок, А. Бєлий, В. Іванов. На початку XX століття символізм набуває популярності в українській літературі. Його репрезентують М. Вороний, М. Філянський, В.Пачовський, П. Карманський, Г.Чупринка, П.Тичина, М. Рильський, Д. Загул, О. Слісаренко, Олександр Олесь, С. Черкасенко.\nСимволісти виступали проти реалізму, який, за словами В. Брюсова, перетворив мистецтво на просте відображення життя, і натуралізму з його фактографією, соціальним та біологічним детермінізмом. Реалізм, відзначав Бальмонт, перебуває в рабстві матерії, а символізм піднімається в сферу ідеальності. За спостереженням Брюсова, символізм є останньою стадією після реалізму в боротьбі за свободу творчості. С. Малларме писав, що завдання письменника не називати предмети, а «натякати» на них. Назвати предмет — значить знищити три чверті його поетичної чарівності. Символісти не описують факти, а передають сприйняття й переживання. У творах символістів органічно поєднуються явне і таємне, до того ж останнє є визначальним, очевидне і приховане. Символічний образ — багатозначний. У творах символістів пейзаж, дія, герої, кольори, звуки мають подвійне значення.\nПоетичне кредо символізму виразно постає з вірша М. Рильського «Під осінніми зорями»:\nПомітний слід залишив символізм в українській літературі. Він пройшов у своєму розвитку три етапи. Перший тривав до 1917 року, його репрезентували М. Вороний, Олександр Олесь, Г. Чупринка, П. Карманський, М. Філянський.\nДруге відгалуження символізму репрезентує Львівське угруповання «Молода муза». До нього належали поети В. Пачовський, П. Карманський, Б. Лепкий, О. Луцький, С.Чарнецький, М. Яцків. Третє — «Українська хата», яка в 1909 — 1914 pp. виходила в Києві. У ній друкувалися символісти М.Філянський, Г. Чупринка, В. Пачовський, П.Карманський, П. Тичина, М. Сріблянський. Український символізм виростав на ґрунті, який підготували М. Вороний, Олександр Олесь, поети «Молодої Музи» та «Української хати». Він набув завершеного характеру й оформився як національне культурне явище.\nСеред поетів символістів виділялися Д. Загул, Я. Савченко, П. Тичина, О. Слісаренко. Тичину пов'язує з символізмом музичність світосприйняття природи і життя. Арфи, флейти це поетична філософія П. Тичини. Усесвіт для нього — це насамперед музика, ритм, а життя — любов, танець, пісня. Його ріка горить, тремтить, як музика.\nСимволізм мав великий вплив на розвиток української літератури. Завдяки символізму виникли акмеїзм, футуризм, імажинізм, він вплинув на поетику експресіонізму та сюрреалізму.\n1. Складіть таблицю «Різновиди модернізму».\n2. Доведіть, що твори Лесі Українки мають ознаки неоромантизму.\n3. Проаналізуйте будь-який твір Олександра Олеся, довівши, що він має ознаки символізму.\n4. Проаналізуйте будь-який твір М. Вороного, довівши, що він має ознаки символізму.\nІмпресіонізм (франц. impression — враження) — з'явився спершу у французькому малярстві у II половині XIX століття (Едуард Моне, Клод Моне, Опост Ренуар, Едгар Дега, Каміль Піссарро). Його назва пішла від картини К. Моне 1873 року «Імпресія. Схід сонця». Основоположниками імпресіонізму в художній літературі вважають братів Едмона й Жуля Ґонкурів.\nІмпресіоністи виступали проти натуралізму, але не заперечували натури як об'єкта зображення. Вони відтворювали світ у русі, враховуючи, що кожне явище відкривається очам щораз новими гранями. Імпресіоністи вважали, що твори повинні виникати без попереднього осмислення чи задуму, ніби інстинктивно, бо не можна охопити широку панораму подій, об'єктивна істина людині недоступна. Треба малювати тільки те, що бачиш, звідси ідея спостереження на природі. Н.Калиниченко писала, що українські письменники вважали імпресіонізм протестом проти застиглих штампів. Вони шукали нові форми й засоби, звертаючись безпосередньо до життя, прагнули змалювати не предмет, а враження від нього.\nОбраз у імпресіоністів виникає при безпосередньому погляді на предмет не всебічно, а фрагментарно, етюдно, незавершено. Імпресіоніст є свого роду колекціонером вражень. Письменник-імпресіоніст створює не готову картину, а ескіз до неї. Жертвуючи широтою зображення, він прагне знайти таку деталь, яка б відповідала душевному стану героя або слугувала б контрастом до нього.\nНове світовідчуття вимагало й нових мовно-стилістичних засобів, яскравих тропів, ускладнених асоціацій, посиленої емоційності, використання безсполучникових речень та інверсій. У творах письменників-реалістів домінувало раціональне начало, типізація життя людини і суспільства, в імпресіоністів переважало почуттєве, інтуїтивне. Предметом художнього дослідження імпресіоністів стає індивідуальне та індивідуалістичне, вони зосереджують увагу на проблемі самотності, протиставленні людини і світу.\nУ творах імпресіоністів змінюється концепція людини. У літературу входить герой стражденний і бунтівний, з комплексами, втомлений і водночас агресивний.\nРозвитку імпресіонізму в українській літературі сприяла, за словами Ю. Кузнецова, «сама українська ментальність, зокрема, притаманні їй індивідуалізм та ліричність». Він з'явився в прозі наприкінці XIX століття й мав лірико-романтичне забарвлення, що єднало його з неоромантизмом та символізмом. Це добре помітно у творах М. Коцюбинського, зокрема у повісті «Тіні забутих предків», в етюдах, образках, акварелях. Зорові образи у творах М.Коцюбинського часто переплітаються із звуковими.\nВершиною імпресіоністичного письма М. Коцюбинського є новела «Intermezzo». Враження від навколишньої дійсності і внутрішні переживання її автор передає зоровими картинами. Образи квітів, птахів відображають внутрішні процеси, які відбуваються в душі героїв. Дійові особи твору — «ниви у червні», «сонце», «зозуля», «жайворонки». Сценою дії є душа ліричного героя з її болями, утомою, радощами й надією. Як справжній виплеск зливи переживань звучать слова: «Погаси сонце й засвіти друге на небі». Через конфлікт між громадським обов'язком і втомою, зневірою письменник розкриває соціальні (художник і суспільство) та психологічні переживання.\nІмпресіоністична образність характерна для творів В. Еллана-Блакитного, В. Чумака, Олександра Олеся, Є. Плужника, Т. Осьмачки.\nї використовували символісти (П. Верлен, С.Малларме, М.Метерлінк).\nІмпресіонізм рідко виступав у чистих формах, найчастіше схрещувався із символізмом, експресіонізмом.\nЕкспресіонізм (лат. expression — вираження) утвердився в Німеччині на початку XX століття. Елементи експресіонізму спершу з'явилися у творах художників, які об'єднувались у товариства навколо журналів. Відомі об'єднання «Міст» (Е. Гаккель, Е.А.Кірхнер, М. Пехштайн), «Синій вершник» (Ф. Марк, В. Кандинський, А. Макке), «Штурм» (О. Кокошка). Першим вживав термін «експресіонізм» у 1911 році засновник журналу «Буря» X. Вальден. Теоретиками експресіонізму були Курт Пінтус і Казимир Едшмід. Найвідоміші поети-експресіоністи — Ґ. Гейм, Й. Бехер, Г. Тракль, Г.Бенн, Ф. Верфель, Я. Ван-Годдис. Серед прозаїків — К. Едшмід, Л. Франк, Г. Мейрінк.\nЕкспресіоністи виступали проти позитивістського емпіризму (усі знання ґрунтуються на досвіді ), копіювання й відображення дійсності. Вони вважали, що митець повинен виражати її суть. «Експресіоніст не описує - він співпереживає. Він не відображує — він зображає. Він не бере, він шукає». Для експресіонізму характерна нервова емоційність, трагічність світовідчуття.\nТворчість експресіоністів породжена духовною кризою, яку переживала інтелігенція на початку XX ст., зокрема Першою світовою війною та революціями.\nУ творах експресіоністів важливе місце займає проблема вини і кари. Вони переконані, що земне життя — фільтр, який може очистити людину й привести до Бога. Утрачаючи віру в Бога, людина втрачає мету життя, добровільно карає себе, очищаючи душу. Кожен із нас бере на себе відповідальність за провини людства. Ця проблема глибоко розкрита в новелі В.Стефаника «Новина». «Ідея твору в тому, — зазначає В. Пахаренко, — що людина для самооновлення, досягнення вічного життя мусить убити в собі своє егоїстичне «я», що прив'язує її до примітивного, гріховного земного світу. Кажучи про вдівство та матеріальні нестатки Гриця, автор натякає на убозтво його душі, психічної реальності. Дві доньки, яких він ніяк не може нагодувати, — уособлення його самотності душі, яка страждає, гине в душевному убозтві, психічній примітивності (оте себелюбне «Я» не дає цій особистості «своїм життям до себе дорівнятись». Холод і пустка у Грицевій хаті - це стан його душі... Спостерігшії мертвії її ія дітей, батько кинувся не добувати їм харч, а молитися. Стефаник ніби натякає, що йдеться не про фізичний, а про духовний голод, не про земні, а про трансцендентні проблеми». Учинивши злочин, Гриць іде віддатися в руки поліції.\nНа думку експресіоністів, біль, страждання дають можливість людині осмислити суть існування, сенс буття. У їх творах важливе місце займає смерть, нею закінчуються людські страждання. Мотив смерті є у творах В. Стефаника «Шкода», «Скін», «Портрет», «Сама-саміська».\nЕкспресіонізм спершу був насамперед формою протесту проти війни, приреченості людини та смерті. Експресіоністи вважають, що людство знаходиться напередодні апокаліптичної катастрофи, світ ворожий для людини, вона приречена на муки й страждання. Твори експресіоністів пройняті болем за людину.\nЕкспресіонізм стрічається в практиці різних літературних жанрів. У ліриці — у поетичному зображенні сновидінь, у гротескних поемах (Г. Тракль, Б. Брехт), у прозі — з ліричними фантастичними, гротескними елементами (Ф. Верфель, Л. Франк), у драматургії, де іноді діють умовні абстрактні персонажі (Чоловік, Жінка, Народ).\nЕкспресіоністична образність притаманна багатьом творам української літератури («Червоний роман» Андрія Головка, «Вальдшнепи» Миколи Хвильового, «Маклена Ґраса» М.Куліша, «Сонячна машина» В. Винниченка). В українській поезії вона найсильніше виявилася у творчості Т. Осьмачки, який починав як символіст. «У широчезних розмірах Осьмаччиної поетичної уяви, — відзначає М.Неврлий, — виростають надзвичайно оригінальні, експресіоністські своїм характером образи. Вони здебільшого гнітючі й навіть інколи неестетичні, бо поезія експресіоністів, прокламуючи різні контрасти життя і природи, зверталась і до зворотного боку — Erhabene (прекрасного)». Ось кілька рядків з його творів:\n1. І бризкає кров аж у стелю світів;\n2. Від борони небо кров'ю червониться;\n3. А твоє тіло, наче пса старого, // ми витягнемо догнивать;\n4. Я об сухую лутку і слизьку // Сам груди розвалю свої бентежні;\n5. І відти крики враз несамовиті // Зґвалтували дикий переляк...\n6. І страшно замовчали, в тишу вкриті, // Аж бомбою неначе степ набряк...\n7. Од борони небо кров'ю // червониться // кров'ю північ червоно // заносить.\nЕлементи експресіонізму є у творах «Кров полонянок», «Слово о полку» М. Бажана, «З вікна», «Маки», «Віра» В. Сосюри, «Голод», «Псалом залізу» П. Тичини.\nНеореалізм (італ. neorealismo від грец. neos — новий і лат. realis — суттєвий, дійсний) — стильова течія в українській літературі, яка утвердилася у 20-ті роки XX століття у творчості Григорія Косинки, В. Підмогильного, В. Винниченка, Б. Антоненка-Давидовича, І.Сенченка, а в 60—70-ті — Григора Тютюнника, І. Чендея. Неореалізм сформувався на основі класичного реалізму й натуралізму, але відмовився від принципу зображення життя у формах самого життя. У творах неореалістів документальна достовірність поєднується з філософсько-аналітичним заглибленням у життя та ліризмом. Неореалісти переосмислили концепцію особистості в літературі. На місце бунтарів типу Миколи Джері, Чіпки Вареника приходять звичайні люди з багатим внутрішнім світом, складною душевною організацією. Письменники зосереджують увагу не стільки на їх діях і вчинках, скільки на думках, переживаннях, прагнуть пізнати ірраціональну (незбагненну ) суть характерів. Порівнюючи класичний реалізм із неореалізмом, В. Пахаренко зауважує: «Якщо в класичному реалізмі... переважали пізнавальні цілі, проступала навіть суто утилітарна, публіцистична настанова, то в неореалізмі органічно поєдналися пізнавально-аналітична і естетико-творча настанови, поступово стиралася опозиційність, скорочувалася відстань між реальним та ідеальним, загальним та індивідуальним, особистим і соціальним, спостерігально-сповіщальним та модельованим. Зник схематизм типу, він перетворюється на характер, в основі своїй залишаючись із символом... Класичний тип відзначався приналежністю до певного суспільного середовища та до певного психофізіологічного ґатунку (типу темпераменту), функції індивідуальності героя були вельми обмежені, кожна дійова особа несла в собі програму родових ознак, що і зводило особистість до одного якогось роду людей».\nНеореалісти, розкриваючи характери персонажів, акцентують увагу на боротьбі протилежних начал у душі людини, відчуженні особистості в суспільстві. Важливу роль у творах неореалістів відіграє художня деталь, яка важить більше, ніж розлогі описи й розлогі сюжети в реалістичних творах.\n- зазвичай автори не пропонують читачам простих, однозначних вирішень психологічних колізій, намагаються зрозуміти й об'єктивно подати позицію кожної зі сторін досліджуваного конфлікту.\n1. Робота за варіантами ( три). Розповідати про визначений стиль.\n2. Доведіть, що твір В. Стефаника «Новина» має ознаки експресіонізму.\n3. Доведіть, що твір М. Коцюбинського «Intermezzo» має ознаки імпресіонізму.\n4. Доведіть, що твір М. Хвильового «Я (Романтика )» має ознаки імпресіонізму.\nФутуризм (італ. futurismo від лат. futurum — майбутнє) — відгалуження модернізму, авангардистська течія 10—30-х років XX століття. Виникла вона в Італії у 1909 році. Автором першого маніфесту футуристів був поет Філіппо Томмазо Марінетті (1876—1944 рр.). Згодом з'явилися маніфести італійських художників У. Боччоні, Дж. Северіні, Л. Руссоло. У 1910 році побачив світ футуристичний роман Ф. Марінетті «Мафарка-футурист», а в 1912 — антологія «Поети-футуристи», яка відкривалася «Технічним маніфестом футуристичної літератури».\nФутуристи виступали проти літературних традицій. Вони закликали знищити музеї й бібліотеки, звільнити Італію від гангрени професорів і археологів. Старій культурі, яка, за їх словами, оспівувала лінощі думки й бездіяльність, футуристи протиставили нову, що возвеличувала зухвалий натиск, стройовий крок, небезпечний стрибок, ляпас і мордобій. Ф.Марінетті заявляв, що війна є «гігієною світу», «великою симфонією», «лише вона може очистити світ. Хай живе озброєння, любов до Батьківщини, знищувальна сила анархізму, високі ідеали знищення всього і вся».\nІталійські футуристи підтримували ідеологію фашизму. Вони закликали до жорстокості й насильства, заявляли, що без жорстокості нема мистецтва, без агресивності нема шедеврів.\nФутуристи виступали проти психологізму в літературі, бо психологія, мовляв, вичерпана до дна й на зміну їй прийде лірика неживої матерії. На їх думку, розпечене дерево або залізо викликає сильніші переживання, ніж усмішка чи сльози жінки. Вони прагнули зруйнувати межу між образом і побутом, мистецтвом і життям. Ф. Марінетті заявляв, що література повинна «влитися в життя й стати невід'ємною його частиною».\nФутуристи, закликали іменники ставити, як вони спадають на думку, викинути з мови стерті образи та «линялі» метафори, з'єднувати слова без службових слів. Футуристи шокували публіку заумною мовою, підкреслюючи, що не шукають розміри в підручниках, бо кожен рух породжує новий ритм.\nУ різних країнах футуристи мали свої імена. В Англії їх називали вортистами (анг. vortex — вихор), у Франції — пароксистами (грец. paroxynos — подразнення) і динамістами, у Німеччині — «Nielend» (він пропагував колективізм і знеособлення, письменники публікували твори анонімно).\nІнші особливості мав футуризм у слов'янських країнах. Найбільш яскраво виявив себе в Росії. Футуристи заявили про себе у 1911 році «Прологом егофутуризму» І. Северяніна. У 1913 році В.Хлєбніков, брати Д. і М. Бурлюки, В. Маяковський, В. Каменський підготували збірник «Ляпас громадському смаку». Російські футуристи творили штучні слова, нелогічні синтаксичні конструкції. Головним принципом футуризму стало «слово як таке», таке слово видозмінює мову. Російський футурист О. Кручоних, наприклад, написав такий вірш:\nВін заявляв, що в цих п'яти рядках більше російського національного, ніж у всій поезії О.Пушкіна.\nСвоїм збірникам творів футуристи давали екстравагантні антиестетичні назви типу «Ляпас громадському смаку», «Дохлий місяць».\nФутуристи захоплювалися словотворчістю, вигадуванням різних неологізмів. Яскравим підтвердженням цього є вірш В. Хлєбнікова «Заклятье смехом»:\nО рассмешищ надсмеяльных — смех усмейных смехачей!\nО, иссмейся рассмеяльно, смех надсмейных смехачей!\nУкраїнський футуризм мав наслідувальний характер (такої думки М. Зеров, П.Филипович, М.Неврлий, Ю. Ковалів, В. Пахаренко). Він зневажливо ставився до культурної спадщини, патріотичних почувань. Лідер українського футуризму Михаиль Семенко у маніфесті «Сам» заявляв, що його нудить від заяложених ідей, там, де є культ, немає мистецтва. Досягнувши «вершини академізму та класицизму», мистецтво пішло «деструктивним шляхом», потрібно «добивати його, деструктувати», «з уламків старого мистецтва створювати нове «мета мистецтво», «після-мистецтво». «Без остаточної деструкції практично неможливо збудувати конструкцію майбутньої штуки». Заява М. Семенка «Я палю свій «Кобзар» була сприйнята як зневага до національних святинь. М. Семенко виступав не проти Шевченка, а проти нудного хуторянства, провінційності, профанації творчості національного генія.\nУ творчому доробку М. Семенка особливе місце займає урбаністична тематика, він естетизував техніку, машину. Динаміку сучасного міського життя втілював у форму верлібра без розділових знаків, об'єднував і роз'єднував різні слова. Вірш поета «Місто» мав таку форму:\nМ. Семенко вітав революцію, руйнування устоїв життя, електрифікацію, механізацію. Соціальні мотиви звучать у його памфлетах, відкритих листах, поезофільмах «Тов. Сонце», «Поема повстання», «Степ».\nО. Ільницький називає М. Семенка поетом, який не знає спочинку. «Семенко, — писав він, — зважився захопити під українську поезію нові території й використати українську мову в немислимі способи. Завдяки методам водночас рішучим і тонким він змушує своїх читачів подумати про поезію, літературу й письменника геть по-новому».\nДругий період українського футуризму починається виходом у 1918 році в Києві «Універсального журналу» і створенням групи «Фламінго» До неї прилучилися Ґео Шкурупій, О. Слісаренко, В.Яровий, художник Анатоль Петрецький.\nТретій період розвитку футуризму пов'язаний із появою журналу «Нова генерація» (1927—1930pp.), який відстоював незалежність українського слова. На сторінках журналу друкувалися статті про новаторський характер творчості Шевченка, журнал називав Шевченка другом футуристів.\nПоетика футуризму позначилася на творчості О. Влизька, В. Хмелюка, С. Гординського. Спорідненою з футуристами була група конструктивних динамістів на чолі з В. Поліщуком, який прагнув синтезувати футуризм, імпресіонізм та неоромантизм.\nФутуризм — одне із найяскравіших явищ українського мистецтва. Він об'єднав оригінальних талановитих митців, доля яких була трагічною. О. Ільмицький відзначає, що футуризм варто вивчати, бо він здобуток як української, так і європейської літератури.\nСюрреалізм (франц. surrealisme — надреалізм) — авангардистський напрям, який зародився у 20-х роках XX століття у Франції. Уперше термін «сюрреалізм» використав французький поет Гійом Аполлінер. Свою п'єсу «Груди Тирезія» (1918 р.) він називав «сюрреалістичною драмою». Стилю сюрреалізму передувала школа ідеореалізму, заснована французьким поетом Сен Полем Ру в 1893 році. Вона базувалася на філософії платонізму. Філософським підґрунтям сюрреалізму були інтуїтивізм А. Бергсона, психоаналіз Фройда, аналітична психологія К.Ґ. Юнга.\nТеоретиком сюрреалізму став англієць Андре Бретон, який із Філіппом Супо створив програмний твір сюрреалізму — «автоматичний» текст «Магнітні поля». У 1924 році А. Бретон опублікував «Маніфест сюрреалізму». За визначенням А. Бретона, сюрреалізм — «психічний автоматизм», що нехтує раціональністю, намагаючись вирватися з-під контролю розуму. Поет критикував реалізм, який вважав «ворожим будь-якому інтелектуальному та моральному пориву». Він заявляв, що шляхом осягнення реальності є підсвідоме, завдання сюрреалізму — відтворити потік свідомості, його предмет — асоціації, сни, уява, інтуїція (вміння розпізнавати істину на основі здогаду, пошуки прихованого від людського ока, невідомого, непізнаного, відтворення плину думок, не скутих логікою і законами розуму. На думку А. Бретона, розум, логіка, мораль сковують творчі можливості митця.\nУ розвитку сюрреалізму значну роль відіграв дадаїзм. Припинивши своє існування на початку 1920 року, він знайшов продовження у сюрреалізмі. Дадаїсти Бретон, Арагон, Тцара, Супо заклали фундамент сюрреалістичного напряму. Дадаїзм пропагував бунт, деструкцію, був антимистецтвом, сюрреалізм заявляв, що ставить за мету глибоко проникнути в суть життя, переробити його і змінити. Сюрреалісти прагнули створити нову художню реальність, реальнішу (надреальнішу) за існуючу засобами «автоматичного письма» з парадоксальним, випадковим зіткненням думок та образів. Вони вважали, що образ може з'явитися внаслідок зближення віддалених одна від одної реальностей і чим віддаленішими будуть ці реальності, тим сильнішим буде образ, тим більше буде в ньому «емоційної сили й поетичної реальності». Моделлю сюрреалістичного образу є «зустріч на операційному столі швейної машинки з парасолькою».\nУ сюрреалістичних картинах часто зустрічаються дивовижні скелети, поруч з ними - мікроскопічні постаті людей, на їх очах згорає розірване жіноче тіло, біля нього - кістки й черепи. Такий хворобливий світ художньої фантазії Сальвадора Далі, який ілюструє фройдівську філософію про приреченість людини на самотнє існування. Цей мотив провідний у творах М. Ернста, Е. Іонеско, С.Беккета. У них людина приречена, пригнічена, живе передчуттям смерті. Символом приреченості часто виступає «мертвий годинник», не здатний показувати час.\nПоетика сюрреалізму вплинула на розвиток західного театрального мистецтва. Французький драматург і критик Антонен Арто створив театр жорстокості, суть якого — відмова від зображення дійсності. А. Арто вважав, що в театрі людина має подорожувати у світ позасвідомого, така подорож повинна переконати в безперспективності людського існування, даремності людських зусиль. У героїв творів А. Арто варварство, тяжіння до злочинів, канібалізм, еротичні фантазії є в прихованому внутрішньому світі людини.\n«Стиль сюрреалізму, — відзначає Ю. Ковалів, — проіснував майже до кінця 60-х років XX століття, хоч його ознаки простежувались і пізніше, зокрема в українській літературі, розкриваючи її національну специфіку... Український сюрреалізм зорієнтований на освоєння архетипів міфологічної свідомості, відображених у фольклорі, до якого французькі сюрреалісти, за спостереженням Ю.Косача, ... звернулися лише після Другої світової війни».\nСюрреалізм чи не найяскравіше представлений у творах Б.-І. Антонича. Він писав, що прагне замкнути в коло океанічну первинність, технізовану постприроду, спотворений людиною «зелений світ». У його віршах «Апокаліпсис», «Сурми останнього дня» — ускладнені образи, асоціативні зв'язки. Місто постає як приречена антиприрода. Кохання, яке в сільських умовах є окрасою життя, у місті перетворюється на «корчі болю й насолоди, людина тут виродніє і спотворюється». Прикметний з цього погляду вірш Б.-І. Антонича «Концерт з Меркурія» :\nБур’ян дахів, співуче зілля, міцний кущ — антени.\nСюрреалістичні елементи наявні у творах Галі Мазуренко, Емми Андієвської, Ю.Тарнавського, Б.Бойчука, Василя Барки, П. Тичини, В. Голобородька, М. Воробйова.\nАбстракціонізм (лат. abstractio — віддалення) — авангардистська стильова течія, яка зародилася в образотворчому мистецтві, а згодом поширилася на всі види мистецтва. Засновником абстракціонізму був російський художник Василь Кандинський (1872—1944 рр.). У 1913 році художник К. Малевич заснував течію супрематизм (лат. supremus — найвищий, зверхній). У розвиток теорії та практики абстракціонізму значний внесок зробив нідерландський художник Піт Мондріан (1872—1944 рр.). Він вважав, що реальний світ є причиною болю, страху, страждань, цих негативних емоцій може позбавити людину абстракціонізм. Абстракціонізм для нього — своєрідний максималізований раціоналізм, який виключає емоційне ставлення до подій і явищ життя. Недоліком старого мистецтва Мондріан вважав захоплення матеріальними предметами і природою, закликав денатуралізувати мистецтво, звільнити його від матеріальності.\nХарактерними особливостями абстракціонізму є крайній суб'єктивізм, релігійний містицизм. Абстракціонізм опирався на філософію А. Шопенгауера, Ф. Ніцше, 3. Фройда, К.Ґ. Юнга і А. Бергсона. Твори абстракціоністів — це нагромадження геометричних фігур і кольорових плям. К. Малевич використовував у своїх картинах два кольори — білий і чорний або один білий. У трактаті «Від Сезана до супрематизму» він писав, що глядачі повинні пристосовуватися до розуміння формалістичних творів. На його думку, «хто відчуває живопис, менше бачить предмет», людина, яка «бачить предмет», не здатна «відчувати живопис». В. Кандинський розшифрував кожен колір, білий вважав великим мовчанням, сірий — безнадійно нерухомим, зелений асоціювався у нього з товстою здоровою нерухомою коровою, жовтий — з духовним теплом. Таке тлумачення кольорів має суб'єктивний і умовний характер. Абстракціоністам не вдалося розробити систему загальновизнаного трактування кольорів і фігур.\nРаціональними й переконливими є їх думки про синтез мистецтв, зокрема живопису та музики, поезії та живопису. Абстракціоністи основою творчого процесу вважали імпровізацію, яку ототожнювали зі спонтанністю й «вібраціями душі».\nПро абстракціонізм у поезії можна судити із збірника «Ослиний хвіст і мішень» (М., 1913), який складають шумові й легатні вірші. У Шумових віршах — подвоєння і потроєння приголосних:\nСчтрп трч ждрв\nСмк гпр вчнц\nХд брн рвач\nВб згж хнв\nспржвчихлш (А. Лотов)\nУ легатних віршах актуалізуються голосні:\nА Е І О (Альдо Палацески)\nТакого типу є вірші у творчому доробку футуриста М. Семенка:\nГк бк вк дк ик тк\nТакі приклади подані в «Літературознавчій енциклопедії» (т. 2), автор-укладач Ю.І. Ковалів.\nСоціалістичний реалізм (лат. socisalis — суспільний, real is — дійсний) — унітарний, псевдохудожній напрям і метод радянської літератури, що сформувався під впливом натуралізму й так званої пролетарської літератури. Він був провідним у мистецтві з 1934 по 1980 рік. Радянська критика пов'язувала з ним найвищі досягнення мистецтва XX століття. Термін «соціалістичний реалізм» з'явився у 1932 році. У 20-х роках на сторінках періодичних видань велися жваві дискусії щодо визначення, яке відобразило б ідейно-естетичну своєрідність мистецтва доби соціалізму. Ф.Гладков, Ю. Лебединський пропонували назвати новий метод «пролетарським реалізмом», В.Маяковський — «тенденційним», І. Кулик - революційно-соціалістичним реалізмом, О. Толстой — «монументальним», Микола Хвильовий — «революційним романтизмом», В. Поліщук — «конструктивним динамізмом». Зустрічалися й такі назви, як «революційний реалізм», «романтичний реалізм», «комуністичний реалізм».\nГостро сперечалися учасники дискусії й про те: один має бути метод чи два - соціалістичний реалізм і червоний романтизм. Автором терміна «соціалістичний реалізм» був Сталін. Перший голова Оргкомітету СП СРСР Гронський згадував, що в розмові зі Сталіним пропонував назвати метод радянського мистецтва «соціалістичний реалізм». Завдання радянської літератури, її метод обговорювалися на квартирі М. Горького, у дискусіях постійно брали участь Сталін, Молотов і Ворошилов. Таким чином, соціалістичний реалізм виник за сталінсько-горьківським проектом. Цей термін має політичний зміст. За аналогією виникають назви «капіталістичний», «імперіалістичний реалізм».\nВизначення методу вперше було сформульоване на І з'їзді письменників СРСР в 1934 році. У статуті Спілки радянських письменників відзначалося, що соціалістичний реалізм є основним методом радянської літератури, він «вимагає від письменника правдивого, історично-конкретного зображення дійсності в її революційному розвитку. При цьому правдивість та історична конкретність художнього зображення повина поєднуватися з завданням ідейної переробки й виховання трудящих у дусі соціалізму». У цьому визначенні схарактеризовані типологічні ознаки соціалістичного реалізму, сказано, що соціалістичний реалізм є основним методом радянської літератури. Це означає, що іншого методу не може бути. Соціалістичний реалізм став державним методом. Слова «вимагає від письменника» звучать, як військовий наказ. Вони свідчать, що письменник має право на несвободу — зобов'язаний показувати життя «в революційному розвитку», тобто, не те, що є, а те, що має бути. Мета його творів — ідеологічна й політична — «виховання трудящих у дусі соціалізму». Визначення соціалістичного реалізму має політичний характер, воно позбавлене естетичного змісту.\nСоціалістичні реалісти змальовували життя таким, яким хотіли бачити за логікою марксизму. У їх творах місто поставало як уособлення гармонії, а село — дисгармонії й хаосу. Уособленням добра був більшовик, уособленням зла — куркуль. Куркулями вважали працьовитих селян.\nУ творах соціалістичних реалістів змінилося трактування землі. У літературі минулих часів вона була символом гармонії, сенсом існування, у них земля — уособлення зла. Втіленням приватновласницьких істинктів часто виступає мати. В оповіданні Петра Панча «Мамо, вмирайте!» дев'яностоп'ятирічна мати Гната Голода довго й тяжко помирає. Але герой може вступити до колгоспу лише після її смерті. Сповнений відчаю, він кричить «Мамо, вмирайте!»\nПозитивними героями літератури соціалістичного реалізму були робітники, селяни-незаможники, а представники інтелігенції поставали як жорстокі, аморальні, підступні.\nРадянські письменники мали повне право хвалити радянський спосіб життя, але не мали права на найменшу критику. Соціалістичний реалізм був і жезлом, і дубинкою. Митці, які недотримувалися норм соціалістичного реалізму, ставали жертвами репресій і терору. Серед них М. Куліш, В. Поліщук, Григорій Косинка, М. Зеров, В. Бобинський, О. Мандельштам, М.Гумільов, В. Стус. Він скалічив творчі долі таких талановитих митців, як П. Тичина, В.Сосюра, М. Рильський, О. Довженко.\nПроблеми методології соціалістичного реалізму стали об'єктом гострих дискусій у 1985—1990 роках. Критика соціалістичного реалізму опиралася на такі аргументи: соціалістичний реалізм обмежує, збіднює творчі пошуки митця, це система контролю над мистецтвом, «свідоцтво про ідеологічну благодійність» митця.\nСоціалістичний реалізм вважався вершиною реалізму. Виходило, що соціалістичний реаліст вище реаліста XVIII—XIX ст., вище Шекспіра, Дефо, Дідро, Достоєвського, Нечуя-Левицького.\nЗвичайно, не все мистецтво XX століття соцреалістичне. Це відчували й теоретики соціалістичного реалізму, які в останні десятиліття проголосили його відкритою естетичною системою. Насправді ж у літературі XX століття існували й інші напрями. Соціалістичний реалізм припинив своє існування, коли розпався Радянський Союз.\n1. Складіть тези до теми.\n2. Складіть тести до теми ( робота в групах ).\n3. Дайте відповіді на тести.\n4. Чи існував насправді соціалістичний реалізм, на вашу думку?\nПостмодернізм (лат. post — після, за і франц. modernisme — сучасний) — напрям, який прийшов на зміну модернізму. Постмодернізм з'явився на Заході в другій половині XX століття й став визначальним напрямом в естетиці. Цей термін уперше вжив Р. Ранвіц у праці «Криза європейської культури» (1917 p.). А. Тойнбі використовував його в працях з історії для характеристики періоду після модернізму. Наприкінці 50-х років XX століття постмодерністами називали представників "чорного гумору" (К. Кізі, К. Воннегута, Д. Геллера).\nУ західноєвропейському літературознавстві термін «постмодернізм» вважають синонімом деконструктивізму й постструктуралізму. Постмодерністська література пройшла етапи нової критики, нового роману й драми абсурду.\nУ розробку теорії постмодернізму значний внесок зробили французькі філософи-постструктуралісти М. Фуко, Ж. Дерріда, Р. Варт і американські письменники В. Гасе, Д.Бартельм, Дж.Барт. Не залишаються осторонь проблем постмодернізму й українські літературознавці. Свідченням цього є статті Лілії Лавринович, Р. Семківа, Марти Коваль, Світлани Руссової, опубліковані на сторінках журналу «Слово і час» протягом останнього десятиліття. «Постмодернізм сьогодні, — відзначає Світлана Руссова,— це химерний феномен, ані зміст, ані термінологія якого поки що не з'ясовані остаточно.\nПід знаком питання — хронологічні межі цього явища. Різні дослідники зараховують до постмодерністів Пушкіна, Гоголя, Достоєвського, Булгакова й Набокова. По-різному й оцінюють феномен постмодернізму. У той час, як одні вчені переконані в тому, що цього явища не існує взагалі, інші наголошують на важливості боротьби з ним». Д. Дроздовський зауважує, що постмодерна ситуація у своїй онтології не є ані позитивним, ані негативним явищем. «Я не схильний вважати, що ця ситуація — щось на кшталт вибуху, катастрофи, а швидше криза». Кризовим явищем другої половини XX століття називає постмодернізм П.Іванишин: «Постмодернізм та схожі доктрини нагадують радше малохудожню, але маргінальну гру в літературу, яка навряд чи загрожує екзистенції цих народів. У контексті ж глибоко поруйнованої радянським режимом української культури (візьмімо хоча б стан української мови), яка ще й досі, на мою думку, перебуває під дамокловим мечем бездержавності, такі кризові явища загрожують не просто виродженням естетичних пошуків чи деформацією літературних способів пізнання, а й чимось значно болючішим і нищівним». Мистецтво постмодернізму на рівні інтенції спрямоване, за словами П.Гванишина, «в бездуховність, нігілізм, спустошення».\nЛілія Лавринович вважає, що «мистецький постмодернізм, попри свою зовнішню епатажність, самоіронію та подекуди веселі ігри, — не криза культури, а закономірна реакція на кризу людини, втрату нею самобутності й духовного осердя».\nРозглянемо особливості постмодернізму. За В. Пахаренком, він виявляється на онтологічному, гносеологічному та естетичному рівнях.\nОнтологічний рівень. В. Пахаренко, порівнюючи постмодернізм з модернізмом, слушно відзначає: модерністи вважали, що якимись філософськими концепціями (комуністичною, фашистською, фройдівською, «філософією життя», неокантіанством тощо), можна осягнути та поліпшити світ, і силкувалися перебудувати, перевести його з «нерозумного», на їхній погляд, у «розумний стан», а «постмодерністи завдяки гіркому історичному досвідові зробили висновок, що предмет (світ) чинить опір людському впливові; на всяку дію відповідає протидією... Таким чином, межа між модернізмом і постмодернізмом — у ставленні до ідеології. Якщо модерн визначала наскрізна ідеологізація (найяскравіші її вияви — комуністична та фашистська моделі держави, суспільства), то постмодерн є відчуттям універсальної порожнечі, після втрати ідеологічних ілюзій».\nЕстетичний рівень. Постмодерністи вважали, що всі сюжети, мотиви, образи використовувалися в літературах попередніх епох, отже художній твір — це алюзія, ремінісценсії, колажі, цитати, а письменник - конструктор, який творить свою реальність не підпорядковуючись ідеологіям. Постмодернізму властивий еклектизм (еклектик - людина, яка поєднує різні суперечливі погляди, стилі; еклектика — напрям античної філософії II ст. до н. е., для якого характерне поєднання різних філософських систем, тенденція до стирання відмінностей між учнями і школами, поєднання несумісних ідей, тенденцій, оцінок).\n2. Намагаються поєднати різні філософські релігії й культури, їх твори відзначаються надмірною ерудованістю.\n4. Постмодернізму властивий ігровий стиль. Постмодерністи обігрують старі класичні й неокласичні зразки творів, пародіюють, травестіюють здобутки літератури попередніх епох.\n7. Іронічність і пародійність — характерні ознаки стилю постмодерністів. У лицедійстві й пародії немовби відбувається звільнення людини від хаосу історії.\nЛілія Лавринович, аналізуючи творчість українських постмодерністів (Ю. Андруховича, В.Винничука, В. Неборака, О. Ірванця, Ю. Іздрика, Т. Прохазька) доходить висновку, що українському постмодернізму притаманні такі риси:\nМає рацію Л. Лавринович, що український постмодернізм різний за тематикою, стилістикою, рівнем рецептивної спроможності. Він — унікальне явище української культури. Т. Гундорова називає постмодернізм завершенням українського модернізму і водночас «чинником, який продовжує і розвиває авангардистські тенденції 20—30-х років... Прикметно..., що неоавангардистські та постмодерністські інтенції в українській літературі 1990-х збігаються». У цьому особливість українського постмодернізму, який з'явився в середині 1980-х років. У рамках українського постмодернізму Тамара Гундорова виділяє "карнавальний" варіант (група «Бу-Ба-Бу», твори Юрія Іздрика, Тараса Прохазька, Євгена Пашковського), феміністичний (Оксана Забужко), «київську іронічну школу» (Володимир Діброва, Богдан Жолдак, Лесь Подерев'янський) і неоавангард 1990-х років (Сергій Жадан, Андрій Бондар, Володимир Цибулько).\nОсобливості розвитку сучасної літератури,\nїї стильове та жанрове розмаїття


Вінниця.info | У Вінниці на Тяжилові сталась масштабна ДТП за участі п’яти авто, мопеда і тролейбуса. Відео\n16 червня 2021, 10:40\nУ Вінниці 15 червня близько 18.15 години на вулиці Ватутіна сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої травмувались троє людей. Відео з аварії вінничани виклали в мобільних додатках.\nЯк повідомили Вінниця.info у відділі комунікації поліції Вінницької області, внаслідок аварії травмувались неповнолітні водій та пасажирка мопеду і водійка одного легковика. Поліцією призначено ряд експертиз для встановлення причин автопригоди.\n«За попередньою інформацією слідства, кермувальниця BMW допустила зіткнення з мопедом Honda під керуванням 17-річного вінничанина, який рухався в попутному напрямку та в подальшому зіткнулась з іномаркою Chevrolet. Від удару водій двоколісного транспортного засобу, виїхавши на смугу зустрічного руху, допустив зіткнення з автомобілями Ford Focus та Volkswagen. Після зіткнення з іномаркою BMW кермувальниця Chevrolet виїхала на зустрічну смугу, де зіткнулась з іномаркою Renaul та тролейбусом, під керуванням 61-річного вінничанина.\nУ результаті автопригоди 17-річні водій та 16-річна пасажирка двоколісного транспортного засобу госпіталізовані до лікарні.\nТакож в автопригоді травмувалась кермувальниця Chevrolet. Жінку госпіталізовано до нейрохірургічного відділення міської лікарні.\nВодії освідувані, вони тверезі», - повідомили в поліції.\nСлідством розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України (порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами).\nЗа таке правопорушення передбачено до 3-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.\nВінниця.info, фото та відео з мобільних додатків\nТеги: ДТП на Тяжилові


НАВІТЬ ЯКЩО БАБА ЯГА БУДЕ ПРОТИ, ФІЛАРМОНІЙНЕ ЛІТО ПРОДОВЖУВАТИМЕ РАДУВАТИ ДІТЛАХІВ\nЗахопленими вигуками, сміхом та бурхливими аплодисментами казкових героїв комедійної музичної казки "Баба Яга проти" зустріли чернігівські малюки, які 12 червня 2018 року завітали на театрально-концертне дійство до Чернігівського обласного філармонійного центру фестивалів та концертних програм.\nЧарівну історію про пригоди як вже добре знайомих казкових героїв, так і нових популярних персонажів мультфільмів підготували артисти під керівництвом режисера-постановника Оксани Кравчук. Простота сюжету, в якому Баба Яга намагається нашкодити добрим героям, вдало поєднується зі справжніми цирковим номерами, танцями та піснями.\nВлаштоване театралізоване свято є одним із численних сюрпризів, що очікують на дітей різних вікових груп протягом усього літа. То ж щоб канікули не стали нудними і одноманітними, батькам радимо слідкувати за нашою афішею і приводити своїх діток до філармонійного центру.\nНайближчу запальну історію під назвою "Чари флори" юні глядачі зможуть переглянути вже 15 червня 2018 року. В основі сюжету розбишака Василь разом з дітьми у залі познайомиться з різними представниками флори і фауни, дізнається про актуальні екологічні проблеми та про свою власну надзвичайно важливу роль у дивовижному навколишньому екосвіті. Запрошуємо до перегляду!


Артлайф :: Різновидів сковорід\nЩодня ми використовуємо скорода у своєму побуті і життя без цього предмета ніякне актуальна. У наш час дуже величезний вибір і ви можете, від круглої і до квадратної, з ручками і без. Сковороди мають різне покриття і склад. Ще до нашої ери сковороди виготовлялися з кеці (грузинський матеріал "глина або камінь"). Використовувалися для різних випічок, обсмажування. У нашому сучасному світі, що стосується сковороди, то аспектїх дуже широкий. Одні мають покриття з антипригарних матеріалів, по-народному - це тефлон. Різновидів сковорід дуже багато, ось деякі з них:\nЖаровня. Виготовлена ??з нержавіючої сталі, маючи теплорозподільчих дно. Цю сковороду найчастіше застосовують для гасіння і смаження м'яса, риби, овочі;\nМлинцева сковорода. У цих сковорід низькі стінки, щоб тісто прогрівалося рівномірно. Сковорода з антипригарним покриттям, млинці легко знімаються, а вона в свою чергу легко миється;\nСотейник. Цей предмет має функцію каструлі та сковорідки і зберігає тепло за рахунок товстого дна і стінок.\nЦі всі сковороди і багато інших виготовляються з різних матеріалів. Нержавіюча сталь не змінює смак і колір їжі, але тут же вона не любить перегріву, їх потрібно обов'язково змащувати маслом або жиром перед будь приготуванням. Наймодніший матеріал сковороди з якого вона зроблена це алюміній. Він легкийі містить в 10 разів більше тепла в порівнянні з іншими. Чавун вважається самою довговічною і зносостійкого посудом. Ці сковороди за рахунок чавунних переваг мають ефект "російської печі": це коли страва не тільки нагрівається, а й гаситься. Ця сковорода дуже добре підходить для тривалого приготування їжі. Усім жінкам, які частину свого жізні і часу проводять на кухні, бажаємо мати в своєму розпорядженні тільки хороші і якісні предмети виготовлення. Всім приємного приготування.\n← Причини появи надмірної... Склерозування:... →


“Для вирішення проблем потрібен час і відповідне законодавство” | новини Володимир | -Місто Вечірнє\n“Для вирішення проблем потрібен час і відповідне законодавство”\nОпубліковано admin 30/07/2016 - 12:00\nУ розмові з кореспондентом «Міста вечірнього» Зимнівський сільський голова В’ячеслав Католик відповів на запитання жителів територіальної громади\n- В’ячеславе Артуровичу, до газети «Місто вечірнього» останнім часом звертаються жителі Зимнівської об’єднаної територіальної громади як зі схвальними відгуками у вашу адресу, так і з наболілим. Насамперед хотілося б почути про успіхи!\n- Я налаштований на те, щоб про успіхи і результати говорити в кінці року, коли звітуватиму перед громадою. Але вже сьогодні готовий сказати, що проблем стало менше. Багато часу займає підготовка до вирішення того чи іншого питання. Багато чого не передбачено законодавством, а тому потрібен час на врегулювання певних питань. Коли я обійняв посаду, найболючішим питанням майже в кожному селі були дороги. Це, до речі, була й одна з причин, яка створювала проблеми з перевізниками. Нині ми асфальтуємо вулицю Зелену в Зимно, вулицю Шевченка в Льотничому, а також вулицю Перемоги в селі Островок. Оскільки я торкнувся теми доріг, яка хвилює майже всіх мешканців громади, хочу сказати, що за сприяння ОДА та обласної ради за співфінансуванням із Зимнівською сільрадою виділено 600 тисяч гривень для ремонту дороги до Сельця.\n- Ви є ініціатором проведення у кожному населеному пункті свята села. Чим це викликано?\n- Ці свята об’єднають жителів територіальної громади, розбудять нашу приспану роками культуру, а культура нам необхідна. У нас в основному одні і ті ж звичаї та традиції, але у кожному селі свої нюанси, свої обряди, і свята сприятимуть взаємозбагаченню.\n- Що планується в колишньому приміщенні Зимнівської сільської ради?\n- В приміщенні перебуватиме група швидкого регулювання. Там знаходитиметься дільничний інспектор. Проводитиметься нічне чергування. Взагалі група складатиметься з 9-ти чоловік. Дільничний інспектор весь час перебуватиме в громаді, раз у квартал звітуватиме на сесіях, буде присутнім на щотижневих нарадах. Обласним управлінням поліції групі виділено автомобіль.\n- А зараз про неприємні моменти. Знову виникла проблема з перевезенням пасажирів за маршрутом Володимир-Волинський-Чесний Хрест. Замість 5-ти рейсів знову - 3, а найболючіше – це відсутність першого рейсу. Людям доводиться долати чималу відстань пішки.\n- Я розумію, що це проблема. Та справа в тому, що маршрут Володимир-Волинський-Чесний Хрест є міжміським. А тому це питання в компетенції обласної ради. У серпні відбудеться тендер по перевезенню. Докладемо всіх зусиль, щоб питання вирішити позитивно.\n-У деяких селах виникли проблеми з великими заростями чагарників, які стають пристанищем для хижаків і створюють далеко не естетичний вигляд населеного пункту. Заростають місця історичного значення. Хто має цим займатися?\n- Питання благоустрою – це справа старост сіл. І я в повній мірі питатиму з них. Потрібно залучати людей з центру зайнятості. Слід місцевим господарям, у яких є техніка, наводити порядок у селі. Для прикладу наведу Володимирівку. Там майже повний порядок з благоустроєм. і це завдяки місцевому господарю. Щодо історії, є велика кількість місцевих і міжнародних грандів по підтримці історичних місць.\n- До редакції «Міста вечірнього» звернувся колишній завгосп Льотничівської ЗОШ і представив власні світлини, які викривають кричущі недоліки ремонту в навчальному закладі. Ви можете прокоментувати цей факт?\n- По-перше, більш як 50 відсотків недоліків допустив сам колишній завгосп, який проявив безвідповідальність і скористався ослабленням контролю з боку дирекції. Тепер ця людина звинувачує інших. Є посадові інструкції і їх потрібно дотримуватися.\nПо-друге, в школі вже працює новий завгосп. Це Андрій Боровець, який ліквідував майже всі недоліки, допущені попереднім завгоспом. По-третє, за моїм розпорядженням була створена комісія, яка перевіряла залишки основних засобів, інших матеріальних активів, малоцінних та швидкозношуваних предметів і запасів. Ніяких кричущих порушень ця комісія не виявила, про що складена довідка від 30 липня поточного року. В кінці року буде проведена повна інвентаризація всіх шкіл на території об’єднаної громади.\nЗвертаючись до всіх мешканців територіальної громади, хочу сказати, що для вирішення проблем потрібен час і відповідне законодавство. Має бути активна співпраця з депутатами, і я щиро вдячний всім, хто підтримує наші добрі починання.\nАнтоніна Булавіна с. Зимне, Володимир-Волинський район


У Новорічну ніч у Рівному нацгвардійці посилять патрулювання - Новини по-рівненськи\nГоловна » Новини » У Новорічну ніч у Рівному нацгвардійці посилять патрулювання\nУ Новорічну ніч у Рівному нацгвардійці посилять патрулювання\n29-Гру-2021 / переглядів: 298\nНацгвардійці військової частини 3055 Національної гвардії України у Новорічну ніч виконуватимуть завдання служби з охорони громадського порядку у посиленому режимі.\nПатрулювати нацгвардійці будуть спільно з працівниками поліції. Основна увага буде приділена місцям масового скупчення людей. У Рівному в Новорічну ніч охороняти громадський порядок правоохоронці будуть до 4:00 години 1-го січня.\n«Основним нашим завданням є не допустити випадків правопорушень у святкову ніч, – говорить заступник командира бригади зі служби полковник Олександр Клімчук. – Розуміємо, що біля головної ялинки міста буде дуже багато людей, тому звичний час патрулювання було збільшено. Закликаємо усіх громадян дотримуватись правопорядку під час святкування та про усі правопорушення повідомляти правоохоронців».\nУ Рівному столичні фахівці навчають медиків бригад екстреної допомоги\nРівненські патрульні допомогли водієві загасити автомобіль, що раптово загорівся


Тобто об\_'єктивно ЗМІ заповнюють всю надавану теоретичну імперативну нішу, поза залежністю від того, яка роль їм приділяється. І в цьому значенні імперативним фактором ЗМІ як системи, тобто фактором, що визначає саме існування тієї або іншої системи, є корисний її результат, що здійснюють нею функції, тобто, проповідуєма ідеологія. Поняття ідеологія згадується при цьому в науковому змісті, а саме як вчення про думки й поняття.\nПри описі механізму реалізації культуроформуючих функцій журналістики неможливо пройти повз основні думки І. Гердера, що затверджував, що культура \_"надає форму людині\_". Можна спостерігати, що ця думка знаходить широке застосування в сучасної культурології, що тверять, що \_"культура однозначно детермінує, тобто, причинно спричиняється просторові зв\_'язки соціальних регуляторів життєдіяльності людей\_". Тому при розгляді змісту культуроформуючих функцій журналістики неможливо не прийти до думки, що вони в основному повторюють зміст основних функцій культури [10, с. 20].\nПідтримка єдності й цілісності людської діяльності у двох видах: історичному і структурно-системному — це основна функція культури;\nЛюдинотворча функція — формування адекватної даній суспільній системі типу особистості;\nФункція передачі соціального досвіду — обмін досвідом між поколіннями, країнами й народами;\nГносеологічна функція — пізнання навколишнього середовища й самопізнання;\nРегулятивна функція — визначення поведінки в тій або іншій ситуації [16, с. 374].\nУ самому загальному змісті символ — це якийсь довільний знак, якому в соціумі прийнято привласнювати категоріальні характеристики того або іншого реально існуючого живого або неживого об\_'єкта.\nСтиль як спосіб вираження власної культури в мові, одязі, манері поводження, манері виразу власних думок у розмові або на листі є однією із самих індивідуальних характеристик культури. Стиль — це особливе й специфічне в людині і ії поведінці. Зрозуміло, далеко не завжди проходження власноручно обраному або розробленому стилю може бути корисною для даної конкретної людини. Дуже багато людей не вміють або бояться виражати свій власний стиль, перетворюючись у якусь середньостатистичну публіку, що не має ніяких особливих виразних рис. Саме для таких людей існує й бурхливо розвивається індустрія моди, у якій розробляються якісь \_"актуальні\_" норми й правила в одязі, у манері розмовляти, у манері оточувати своє життя тими або іншими потрібними або марними, але \_"моторошно модними\_" речами [22, с. 220].\nРоль стилістичних функцій культури, тобто тих функцій, у яких, власне й розробляються розумові механізми, що знаходять своє вираження в зовнішньому стилі людини, рівнозначна комунікативним функціям журналістики. З їхньою допомогою людина усвідомлено виражає своє ставлення до навколишнього світу, до устояних правил поведінки, до політичного ладу, нарешті. Не даремно, наприклад, на початку шістдесятих років, у часи \_"відлиги\_" у країні з\_'явилося дуже багато \_"стиляг\_", що одягалися нарочито \_"стильно\_", по-чудернацьки. Всім своїм виглядом вони показували, що їм зовсім набридла колишня сталінська сіра одноманітність в одязі й манері поводження. Правда, треба відзначити й той факт, що вдягалися вони хоч й \_"стильно\_", але несмачно.\nЗ поняттям стилю тісно пов\_'язане поняття канону. Канон — це чітко й однозначно прописані у формальних документах, правилах, уставах й інших документах норми творчої діяльності, відступ від яких різко й рішуче припиняється, у тому числі й шляхом остракізму художника, його вигнанням з того або іншого художнього середовища. До середини 80-х років вигнання із Спілки художників, письменників, журналістів означало повне професійне забуття даної людини, для якого залишався лише один шлях — творча смерть або, з кінця 70-х років, еміграція [3, с. 343].


Наші роботи (Портфоліо) | Заказать сайт | Создание сайтов\nРозробка інтернет-магазину Radio-Shop з сучасним і адаптивним дизайном. Розширений функціонал: фільтр, акції, знижки, експорт/імпорт товарів, особистий кабінет. SEO-оптимізація. CMS OpenCart 3.\nСтворення односторінкового сайту (Лендінгу) для студії віртуальної реальності "VegaVR" з сучасним, адаптивним дизайном і зручним функціоналом бронювання. CMS WordPress\nСтворення туристичного сайту Sea travel tours. Сучасний, адаптивний дизайн і зручний функціонал. CMS WordPress.\nСтворення інтернет-магазину VieruHome з адаптивним дизайном. Зручний фільтр і пошук товарів. Легка процедура оформлення замовлення. Онлайн оплата. Інтеграція з Розетка і Prom.ua. CMS OpenCart 3.\nСтворення сайту-каталогу КБ “Граніт”\nСтворення сайту-каталогу КБ "Граніт" із сучасним, адаптивним дизайном та зручним функціоналом. Сайт створено згідно побажань клієнта по дизайну та структурі сайту. Сайт має розділи: каталог продукції компанії, сторінки інформативного характера, новини, фотогалерея для товарів, контакти. CMS WordPress\nСтворення сайту-каталогу Євродім\nСтворення сайту каталогу Євродім "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном. Сайт створений відповідно до побажань клієнта по дизайну і структурі сайту. Сайт має розділи: каталог продукції магазину, сторінки інформативного характеру, новини, фотогалерея кожної категорії товарів, контакти.\nРозробка інтернет-магазину FashionWay “під ключ”. CMS Opencart 3.\nРозробка інтернет-магазину "під ключ" FashionWay з адаптивним дизайном. Зручний фільтр і пошук товарів. Легка процедура оформлення замовлення. Онлайн оплата. Прорахунок вартості доставки. Варіативний товар. CMS Opencart 3.\nСтворення інтернет-магазину жіночого одягу Avangard "під ключ" з адаптивним, стильним дизайном і зручним функціоналом. Багатофункціональний каталог товарів з фільтрами. Технологія Rich snippets. Замовлення в один клік. Зручний кошик. Легка процедура оформлення замовлення. Інтернет-магазин розроблений на CMS Magento.\nРозробка інтернет-магазину Ігра-Toys\nРозробка інтернет-магазину Ігра-Toys з адаптивним дизайном. Інтернет-магазин з продажу іграшок та дитячих товарів. Розробка логотипу. Інтернет-магазин розроблений на системі управління OpenCart 2. Особливістю цього сайту є простота в дизайні і легкість у використанні.\nСтворення сайту-каталогу Околайт\nСтворення сайту-каталогу Околайт "під ключ" з сучасним, адаптивним дизайном і зручним функціоналом. Сайт має розділи: каталог продукції компанії з фільтром по обладнанню, сторінки інформативного характеру, фотогалерея для товарів, контакти. CMS WordPress\nРозробка інтернет-магазину Альтаком Груп\nРозробка інтернет-магазину "Альтаком Груп" з адаптивним дизайном. Зручний фільтр і пошук товарів. Легка процедура оформлення замовлення. Купівля товарів в роздріб і оптом. Створення логотипу для компанії. CMS OpenCart.\nСтворення сайту Love Easteurope\nСтворення сайту Love Easteurope "під ключ". Адаптивний дизайн. Розроблено логотип для компанії. Сайт з продажу турів: опис, фотогалерея, реєстрація клієнтів. Підключені способи оплати: банківський переказ, PayPal, Western Union і ін.\nРозробка сайту-каталогу Магора\nРозробка сайту-каталогу Магора. Сайт створений відповідно до побажань клієнта по дизайну і структурі сайту. Розроблено багатофункціональний фільтр по товарах з підбором потрібної продукції.\nСтворення інтернет-магазину Key-smt. CMS Magento\nСтворення інтернет-магазину з продажу ключів Key-smt з адаптивним дизайном і широким функціоналом. Багатофункціональні каталог товарів і сторінка товару. Легка процедура оформлення замовлення. Інтернет-магазин розроблений на CMS Magento.\nСтворення інтернет-магазину "Світ мийок" з адаптивним дизайном. Зручний фільтр і пошук товарів. Легка процедура оформлення замовлення. Різні способи оплати та доставки товару. Розроблено логотип для компанії. CMS OpenCart.\nСтворення інтернет-магазину Gobelins "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном. Зручний фільтр по каталогу і "розумний пошук" робить пошук потрібної продукції легким і швидким. Технологія Google Rich Snippets. CMS OpenCart 2.\nСтворення інтернет-магазину Mbbaby. Magento 2\nСтворення інтернет-магазину дитячого одягу Mbbaby "під ключ" з адаптивним, стильним дизайном і зручним функціоналом. Багатофункціональний каталог товарів з фільтрами. Технологія Rich snippets. Маркетингові інструменти. Легка процедура оформлення замовлення. Інтернет-магазин розроблений на CMS Magento 2.\nРозробка інтернет-магазину SmartFilter. CMS Magento\nРозробка інтернет-магазину SmartFilter "під ключ". Адаптивний дизайн і багатий функціонал. Продумана структура і зручна навігація. Підключення Google Rich Snippets для відгуків та мікророзмітки Schema.org. Сайт розроблений на CMS Magento.\nСтворення інтернет-магазину на Opencart 2 – Сідло\nСтворення інтернет-магазину на Opencart 2 - Сідло "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном. Інтернет-магазин з продажу сідел і кінної упряжі з натуральної шкіри. Каталог сайту з фільтрами по категорії. Легка процедура оформлення замовлення. Є функція "Швидке замовлення".\nСтворення інтернет-магазину SexyCat. CMS OpenCart. Сайт був створений згідно із заповненим Замовником Брифом із зазначенням всіх нюансів по розробці структури, функціоналу та дизайну інтернет-магазину. Весь функціонал інтернет-магазину створювався для зручності потенційних покупців.\nGKS Веб-Студія розробила сайт "під ключ" з унікальним дизайном і зручним функціоналом. Цей сайт - це інтернет-магазин, реалізований, як landing page. Адаптивний дизайн.\nСтворення сайту Carsons London\nGKS Веб-Студія розробила сайт "під ключ" з унікальним дизайном і зручним функціоналом. Адаптивний дизайн.\nСтворення дошки оголошень для агенства нерухомості Мир Квартир "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном. Дошка оголошень має зручний пошук по об'єктах нерухомості. Всі об'єкти розбиті на три категорії: Оренда, Продаж, Купівля.\nСтворення інтернет-магазину Savoy "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном і багатим функціоналом. Інтернет-магазин жіночого одягу має дві ціни для кожного товару: оптова ціна і роздрібна. Інтернет-магазин розроблений на системі управління Magento.\nСтворення сайту ZZCleaning\nСтворення сайту "під ключ" - від розробки унікального дизайну до зручного функціоналу і легкості у використанні. Адаптивний дизайн.\nСтворення дошки оголошень нерухомості LuxHouse "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном і багатим функціоналом. Дошка оголошень містить у собі об'єкти нерухомості в Італії, Англії, Швейцарії, Америки.\nСтворення корпоративного сайту UCapital\nСтворення корпоративного сайту "під ключ" з адаптивним унікальним дизайном. Особливістю цього сайту - є краса в дизайні і унікальність в сфері діяльності, представленої на сайті.\nСтворення сайту каталогу Fish Farming "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном. Сайт створений відповідно до побажань клієнта по дизайну і структурі сайту. Сайт має розділи: каталог продукції рибного обладнання, сторінки інформативного характеру, новини, фотогалерея, контакти.\nFaragir - це відома програма для розрахунку бухгалтерії в Ірані. Сайт для цієї компанії був створений "під ключ" відповідно до побажань клієнта щодо дизайну і функціоналу сайту. Сайт має адаптивний дизайн. Був розроблений функціонал сайту, за допомогою якого клієнти, які придбали програму, можуть отримувати консультації по використанню інструментів даної програми.\nСайт ГДР (Готові Домашні Роботи) був створений «під ключ» відповідно до побажань клієнта щодо дизайну і функціоналу сайту. Сайт має адаптивний дизайн. На сайті сторінка «Питання-Відповідь» реалізована у вигляді форуму для відвідувачів, де можна обговорювати продукцію компанії, писати свої відгуки та пропозиції, створювати теми.\n"ResinJam" - це відома велика фабрика з виробництва промислового клею в Ірані. Цей сайт команда GKS Веб-Студії зробила «під ключ». Був створений багатофункціональний Інтернет-магазин з унікальним дизайном. Розроблено особистий кабінет для менеджера інтернет-магазину і кабінет для кожного клієнта, де можна відстежувати всі покупки онлайн.\n"Business Group" - це компанія, яка надає послуги імміграції в США. Цей сайт команда GKS Веб-Студії зробила "під ключ". Був розроблений з нуля дизайн і сам сайт. Особливістю цього сайту - є краса в дизайні і зручність у використанні.\nCудак – Моє улюблене місто\n"Cудак - Моє улюблене місто" - це сайт-гід по місту Судак і його пам'ятним місцям. Цей сайт команда GKS Веб-Студії зробила по дизайну, наданим замовником. Особливістю сайту є інтерактивна карта міста Судака, яка уособлює собою своєрідний путівник по різних місцях міста.\nBorah Сумки авторської роботи\n"Borah" - це сумки авторської роботи. Цей сайт команда GKS Веб-Студії перенесла з однієї CMS (Joomla) на іншу CMS (Wordpress) і виконала деякі доробки. Особливістю цього сайту є стильне рішення галереї продукції.\nСтудія йоги Inlakesh\n"Студія йоги Inlakesh". Команда GKS Веб-Студії проводить обслуговування даного сайту і консультації з виникаючих питань.\n"Топ Хаус" - це компанія з продажу будівельних та оздоблювальних матеріалів. Цей сайт команда GKS Веб-Студії відновила після втрати замовником доступу до нього. Завданням було створення точної копії сайту.\n"Зірка рибака" - це рибопромислова компанія Криму. Цей сайт команда GKS Веб-Студії зробила "під ключ". Був розроблений з нуля дизайн і сам сайт. Родзинкою сайту є простота у використанні і легкий ненав'язливий дизайн.\n"Belleville Shoes in Canada" - це Інтернет-Магазин взуття в Канаді. Цей сайт команда GKS Веб-Студії зробила відповідно до побажань клієнта, що стосуються структури і дизайну. Особливістю є потужна структура інтернет-магазину і зручність користування для відвідувачів сайту.\n"Arcmaian" - це компанія дизайну інтер'єру. Цей сайт команда GKS Веб-Студії зробила "під ключ ". Був розроблений з нуля дизайн і сам сайт. Родзинкою цього сайту є галерея і сучасна технологія "Before/After". Також було зроблено SEO-просування.\nСтворення інтернет-магазину меблів ReaMart "під ключ" з унікальним адаптивним дизайном і багатим функціоналом. В інтернет-магазині створена легка процедура оформлення замовлення. Додавши товар в корзину, клієнту достатньо витратити пару хвилин для того, щоб оформити замовлення.\nJustwood – Меблі\n"Justwood" - це компанія з виготовлення меблів у Києві. Для цього сайту команда GKS Веб-Студії неодноразово проводила роботи редакційного характеру по контенту, а також консультації по дизайну та просування сайту в пошукових системах.\nСЕО сайту GKS Веб Студії\nПросування сайту GKS Веб Студії почалося 18 березня 2015 з нульових позицій. За 2 місяці проведення робіт по просуванню сайт значно піднявся у світовому рейтингу Alexa, як у світі, так і в Україні. Сайт вийшов у топові позиції пошукових систем\nОптовий Інтернет-Магазин жіночого одягу Savoy. Команда GKS Веб Студії проводить просування даного інтернет-магазину і виконує роботи редакційного характеру в дизайні і функціоналі самого сайту.


ПОДІЛЬСЬКА КАДРИЛЬ УКРАЇНСЬКИХ КАНАДЦІВ\nІз колоритними подільськими танцями, фольклором і традиціями у Кам’янці-Подільському знайомилися хореографи з Канади. До нашого міста представники української діаспори завітали в рамках проекту «Ukrainian Dance Workshop Tour - 2015».\nЗ 5 до 7 червня закордонні гості відвідували виснажливі майстер-класи місцевих хореографів, цікаві історичні лекції музейників. Та, звісно ж, не обійшлися без екскурсії Старим містом. Найпліднішою в турі танцівників у Кам’янці була субота. Цього дня протягом чотирьох годин у хореграфічному залі РЦКМ «Розмай» канадці відточували рухи подільських танців із репертуару народного ансамблю «Кам’янчанка» міського Будинку культури. Результатом майстер-класу став виступ іноземців на фестивалі «Подільський родовід», що цими днями проводився на Алеї закоханих. Тут канадці виконали старовинний подільський танець\nХІХ ст. «Ювківська кадриль», якому навчилися в «Кам’янчанки». Познайомившись із місцевими хореографами, учасники «Ukrainian Dance Workshop Tour» домовилися про реалізацію таких проектів у майбутньому.


Принципи, завдання та функції маркетингу. (om.net.ua - сайт Освітніх Матеріалів та рефератів)\nСучасні проблеми маркетингу в Україні\nЗ огляду на, що з питань використання маркетингу немає єдиної точки зору, необхідно вивчити умови, необхідні для застосування маркетингу. Такими умовами є:\nа) наявність рьнка покупця;\nв) довгострокова мотивація підприємств;\nг) свобода діяльності в зовнішньому середовищі, т. е. свобода вибору постачальників, і у внутрішньому середовищі;\nд) свобода вкладення капіталу;\nе) свобода розміщення робочої сили.\nВ даний час в Україні починають формуватися зазначені умови. Саме зараз доцільно впроваджувати в практику окремих злементи маркетингу.\nОднак, існує ряд проблем, що ускладнюють застосування і використання маркетингу на вітчизняних підприємствах. До їх числа можна віднести наступні:\n1. Подолання психологічного бар'єру недовіри з боку керівників господарських суб'єктів до необхідності і доцільності використання принципів і елементів комплексу маркетингу на підприємствах.\n2. Організація маркетингу і його правове забезпечення. Необхідно створити служби маркетингу, розробити положення про зтой службі, визначити її статус, а також розробити функціональні обов'язки працівників. Маркетингова служба повинна стати координаційним центром діяльності підприємств і розробником рекомендацій щодо визначення стратегії ітактікі підприємства. Вона повинна спрямовувати та координувати всю діяльність підприємства.\n3. Укомплектування служб маркетингу фахівцями, які повинні бути професіоналами і володіти теорією і практикою маркетингу, бути компетентними в управлінні, товароведении, комерційної діяльності, економіки, статистики, психології, соціології.\n4. Інформаційне забезпечення. При орієнтації підприємства на маркетинг необхідно мати у своєму розпорядженні такою системою інформаційного забезпечення, яка дозволила б обгрунтувати будь-яке управлінське рішення і отримати достовірну інформацію про реакцію ринку на реалізацію прийнятого рішення.\nПри вирішенні указанньх проблем важливу роль відіграє вивчення теорії та методології маркетингу, а також підготовка фахівців нового профілю, які володіли б прийомами активної комерційної діяльності на ринку, методами системного ситуаційного вирішення проблем виробництва и реалізації товару, гнучкого пріспособлепія до змін на ринку.\nТема 14. Планування, організація і контроль маркетингової діяльності «-- попередня | наступна --» Виробничо-збутова функція маркетингу.


Все про вина Закарпаття - Туризм - TCH.ua\nАктивний початок розвитку виноробства сягає ХІІІ ст. Втім, дехто з істориків вважає, що перше вино тут виготовляли ще у ІІІ ст. З початку ХVIII ст., коли в Угорщині добігло кінця панування турків, на Закарпатті почалась нова епоха розвитку виноградарства. В цей період активно завозяться технології та нові сорти винограду з Європи. В ХІХ ст. виноробство зазнає серйозного удару, адже з новими сортами та інноваціями на Закарпаття потрапляє філоксера - шкідник, який знищує близько 2700 гектарів виноградників. Лише у 1885 році починається планомірне відновлення виноградних насаджень.\nРівно посередині між найбільшими містами Закарпаття Ужгородом та Мукачевом розташоване село Середнє. Цікаве воно не лише місцезнаходженням та назвою, але й тим, що є одним з центрів виноробства в регіоні. Тут діє завод "Леанка", що виробляє легендарну "Троянду Закарпаття", марочні "Берегівське", "Середнянське" вина. Також у цьому селі туристів зацікавить наявність давніх винних підвалів.\nфото: Олег Григор'єв\nНа берегах мальовничої річки Латориця розкинулось місто Мукачево. Саме місто порадує своїм затишком та чистотою. На горі, поруч із залізницею, височіє візитівка місцевості – мукачівський замок Паланок. Цей військово-архітектурний ансамбль не залишить байдужим нікого. Тут є музейні експонати та оглядовий майданчик з прекрасною панорамою міста. Звичайно ж, у замку присутній дегустаційний зал. Знаходиться він у старовинному підвалі. Тут відвідувачам пропонують вина торгової марки "Чизай", що виробляється у місті Берегове. Історія зберегла відомості, що вина з урочища Чизай колись завойовували серця європейської знаті. Станом на сьогодні продукція успішно поставляється до Чехії, Росії, США, Ізраїлю. З традиційних білих вин тут наявні "Совіньон", "Шардоне", з червоних – "Мерло", "Сапераві", "Каберне".\nЯк мекка серед туристів, що відвідують винне Закарпаття, Мукачево відоме своїм традиційним фестивалем "Червене вино". Проходить він щорічно в переддень Старого Нового Року. Кожен раз захід збирає все більше і більше гостей. Сюди приїздять не тільки винороби Закарпаття, але й їх колеги з закордону. Серед учасників винного свята - професійні винороби і приватні особи, що привозять бочечку домашнього вина. Кваліфіковане журі визначає переможців у різних номінаціях.\nГарний настрій та легкий хміль - неодмінні супутники дійства. Звичайно, є і такі шанувальники вина, котрі після численних дегустацій ледь пересуваються фестивальною територією. Загалом, тут можна знайти вино на будь-який смак. Представлені популярні дешеві вина, десертні, марочні столові та ін. Гурмани можуть знайти й елітні напої, що мають гарну репутацію і в Європі.\nНе оминули винні традиції й столицю Закарпаття – Ужгород. Саме тут щорічно проходить фестиваль молодого вина "Божоле". Чудовим місцем для поціновувачів сонячного напою стане дегустаційна зала ужгородського замку. Знаходиться вона в історичному підвалі та має вишуканий інтер'єр. Для дегустації в певному порядку подають шість видів вина та легку закуску. У закладі представлено продукцію приватних виноробів.\nОдними з найпотужніших виробників вина у Закарпатті вважаються винороби з міста Берегово. Тут, як вже згадувалось, успішно діє підприємство "Чизай". Його виробнича інфраструктура складає близько 5 гектарів території. Щовесни місцеві виробники влаштовують фестиваль білого вина. Для туристів цікавим буде не лише місцеве вино, але й саме місто: Берегово є осередком угорської культури в Україні.\nОстаннім великим центром винної справи є Виноградів. Це невеличке містечко, що має давні традиції з виготовлення цього шляхетного напою. Свою теперішню назву воно отримало у післявоєнний 1946 рік. До цього місто мало назву Севлюш, що з угорської мови означає "виноградний". Тут також проводиться винний фестиваль під назвою "Уґочанська лоза". Метою заходу організатори називають відновлення традицій виноробства та збереження етнічної ідентичності краю. Душевну атмосферу заходу забезпечує місце його проведення – парк барона Перені. Зберігся тут і прекрасний палац, що зацікавить шанувальників архітектури.\nТуризм 31.10.2014 16:01


Стихійні лиха забрали понад 410 тис. життів за 10 років\n19 Листопада 2020 23:33\nУ минулому році в світі відбулося 308 природних катастроф\nУ світі за останні 10 років в результаті стихійних лих, пов'язаних з погодою і кліматом, загинули понад 410 тис. осіб, повідомляє Meteovesti. Так, за десятиліття 83% всіх лих, спровокованих природними причинами, викликані такими екстремальними явищами, як повені, шторми і хвилі тепла, які привели до загибелі людей в переважній більшості в країнах з середніми і низькими доходами. Кількість постраждалих досягла 1,7 млрд. При цьому найбільш смертоносними лихами були екстремальні температури і шторми.\nЦікаві факти про погоду Техас побив температурний рекорд 11 Травня 11:37\nПротягом 10 років необхідно направляти на ці цілі по 50 млрд доларів щорічно. За словами експертів, ці кошти не йдуть ні в яке порівняння з економічними наслідками пандемії COVID-19, які вже перевищили 10 трлн доларів. Виявляється, що протягом перших місяців нинішньої пандемії коронавіруса в світі було зареєстровано понад 100 стихійних лих, від яких постраждали більше 50 млн чоловік. У 2019 року в світі було 308 природних катастроф, пов'язаних з погодою і кліматом, які привели до загибелі 24 396 осіб, а число потерпілих досягло 97,6 млн.\nПопередня новина На Владивосток обрушився крижаний шторм 20 Листопада 2020 08:36\nНаступна новина Град розміром з тенісний м'яч засипав місто в ПАР 19 Листопада 2020 22:31


Повернення делегації РФ до ПАРЄ привітали в МЗС Німеччини » Слово і Діло\nМЗС Німеччини вітає повернення Росії до ПАРЄ\nФото: Хайко Маас\nМіністерство закордонних справ Німеччини вітає рішення про повернення делегації РФ до ПАРЄ - Парламентську асамблею Ради Європи.\nПро це заявив голова МЗС ФРН Хайко Маас, повідомляє прес-служба відомства, пише «Слово і Діло» у вівторок, 25 червня.\n«Тепер важливо, щоб ми розробили механізм, за допомогою якого окремі держави можуть бути покарані у разі проступку відповідно до статуту. Парламентська Асамблея має зіграти тут важливу роль. Нові правила зміцнять Раду Європи», - написав він.\nВідзначимо, що делегація Німеччини частково підтримала рішення повернути РФ до ПАРЄ.\nПісля цього, президент України Володимир Зеленський заявив, що розчарований рішенням асамблеї затвердити без обмежень повноваження делегації Російської Федерації. Він розповів, що нещодавно обговорював це питання із канцлером Німеччини Ангелою Меркель. Однак, було ухвалене інше рішення.\nТакож Зеленський зазначив, що йому цікаво, як ПАРЄ після рішення про повернення РФ до асамблеї тепер вимагатиме звільнення українських полонених моряків.\nТакож нагадаємо, РФ висунула свого кандидата на посаду заступника голови ПАРЄ.