Зачіска як у марко ройса. Зачіски для волосся Modnytsya.com\n» » Зачіска як у марко ройса. Зачіски для волосся\nЗачіска як у марко ройса. Зачіски для волосся\nМарко Ройс - зачіска\nЗнаменитості досить часто стають законодавцями моди. І одним з таких еталонів можна назвати німецького футболіста Марко Ройса, зачіска якого полюбилася мільйонам чоловіків (і навіть жінок) у всьому світі.\nЯк виглядає стрижка, і її особливості\nБагато її так і називають - стрижка Марко Ройса. Насправді ж, мова йде про зачіску андеркат, яка народилася ще в 60-х роках минулого століття і яка користувалася тоді величезною популярністю.\nСьогодні мода повернулася - і андеркат знову на піку слави. Багато в чому завдяки своєму зірковому носію.\nТой, хто дивиться матчі за участю Марко Ройса, напевно помітив, що навіть в самі інтенсивні моменти гри голова футболіста виглядає привабливо. Зачіска не ламається і не обтрепиваются. І це одна з її особливостей, що досягається за рахунок виголених потилиці з скронями і волосся середньої довжини на маківці.\nГоловною ж фішкою стрижки андеркат є її довга чубчик - беззмінний елемент образу Марко Ройса і мільйонів його послідовників. Зачіска виглядає трохи недбало, брутально і дуже сексуально.\nВиди стрижки Марко Ройс, зачіска якого фактично робить образ спортсмена, завжди стрижеться приблизно однаково. А взагалі андеркат має кілька різновидів. Серед них такі:\nКласика - власне, це і є те, що ми бачимо на голові у футболіста: виголені скроні, такий же потилицю і пишна шевелюра.\nДенді - варіант для молодих бізнесменів і офісних працівників, які не можуть дозволити собі повністю лисі частини черепа, тому остригають потилицю і віскі максимально коротко. Пасма ж на маківці - довгі і прямі.\nГрадуйований андеркат - відрізняється від класики більш акуратним виглядом за рахунок градуювання пасом на маківці. Такий пом'якшений варіант може дозволити собі абсолютно будь-який чоловік.\nВиглядає стрижка андеркат, звичайно, блискуче. Але у зачіски є один істотний мінус - вона вимагає щоденного укладання. Цей момент потрібно обов'язково врахувати тим, хто планує постригтися аля Марко Ройс. Слід бути готовим щоранку стояти перед дзеркалом з гребінцем і гелем в руках.\nЯкщо така перспектива не відлякує, то ось, будь ласка, варіанти укладання :\nТрадиційний - довга чубчик просто зачісується назад. Варіант дуже підходить круглолицим хлопцям, оскільки візуально витягує фейс. Якщо ж поєднувати таку укладку з легкої неголеністю, то образ вийде по-справжньому брутальним.\nЧубчик набік - варіант для ділових чоловіків, що віддають перевагу класичному стилю. Особливо добре укладання виглядає при коротко стрижених, але не виголених скронях.\nЇжачок - укладання хороша для неформальних тусовок: походів в клуб або на той же футбол, зустрічей з друзями і т. Д. Щоб домогтися ефекту їжачка, потрібно добре розчесати попередньо вимиті і висушені волосся, нанести на них трохи гелю і наїжачити.\nІрокез - варіант для сміливих. Найбільш епатажний спосіб укладання стрижки андеркат, який часто вибирають молоді бунтарі, які не бажають проводити життя в задушливому офісі і найбільше на світі цінують свободу.\nАле, як вже зазначалося вище, навіть самі вільні особистості, які зробили зачіску під Марко Ройса, отримають, як мінімум, одну залежність. Від гелю і гребінця. Що ж, як то кажуть, краса вимагає жертв!\nГоловна Образи Зачіски Зачіска Марко Ройса фото\nЗачіска Марко Ройса фото\nОсновна робота маркетологів полягає в умінні якісно піднести товар кінцевому споживачеві. Товаром може бути не тільки конкретний предмет, а й цілий напрям, вид діяльності і навіть жива людина. Одним з найяскравіших прикладів є футбол. Популярність цього виду спорту немислима. Гра привертає все більше фанатів, серед яких представники всіх вікових груп, підлог і соціальних статусів. Піарники грають на всьому: дусі змагань, патріотизм, прихильності до гравців. Останні ж, в розрізі подібної тенденції просто не можуть дозволити собі виглядати погано, адже крім своїх умінь вони повинні просто подобатися вболівальникам. У зв'язку з цим, футболісти навіть перед самим складним матчем не забувають подбати про своїх зачісках. Найпопулярнішими серед гравців стали стрижки канадка і undercut. Ярим фанатом більш брутального андерката став Марко Ройс. Про нього і поговоримо.\nЦікаві статті по темі\nРойс відомий своєю грою в якості півзахисника дортмундської «Боруссії» і збірної Німеччини. Кар'єра двадцятишестирічного хлопця не завжди йшла гладко, але до своїх років він встиг домогтися поваги і визнання з боку світової громадськості. Марко не забуває і про своїх фанатів, завжди залишаючись стильним і доглянутим.\nЯк і більшість футболістів, однією з перших стильних стрижок Ройсом була обрана канадка. Подейкують, що вона прийшла до нас з двадцятих років минулого століття, де була популярна серед всіх верств населення. Зачіска ця дуже зручна, не заважає під час гри і при наявності рівних волосся не вимагає особливого догляду. Однак і канадку час від часу варто підстригати, в іншому випадку вона перетворюється на щось скуйовджене.\nКанадка дає можливість гарненько поекспериментувати над укладанням. Зачіску можна наїжачити, прілізать, поставити ірокезом, зачесати назад, вперед або набік. Останній варіант створює образ в стилі препп і ідеально підходить для світських заходів.\nЖиття футболістів складається не тільки з тренувань і матчів. У своєму повсякденному житті вони залишаються стильними та слідують актуальним тенденціям в світі чоловічої моди. Пропонуємо і вам наслідувати їхній приклад і дізнатися, яке взуття. костюми і сорочки до них варто вибирати в році.\nЯк правило, вдосталь награвшись з варіантами канадки, футболісти переходять на більш брутальний андеркат. Причин тому кілька. По-перше, undercut ще більш зручний, так як верхня частина стрижки зазвичай дещо коротший канадки. Це означає, що під час гри волосся не будуть лізти в очі. По-друге, андеркат в даний час більш популярний і ті, хто прагнуть слідувати трендам, з готовністю переходять на цю стрижку. По-третє, як не крути, помітна робота піарників. Часто, як тільки футболіст знаходить своє місце в тому чи іншому клубі і досягає певних успіхів і популярності, іміджмейкери змінюють його стиль на більш мужній. Undercut для цього підходить якнайкраще, так як здатний вельми сильно змінити обличчя.\nВарто віддати Марко Ройс належне. Хлопець примудряється підтримувати свою стрижку в ідеальному стані і намагається варіювати укладання і в моменти проведення змагань і у вільній від футболу життя. Однією з фішок його андерката стало легке омбре, яке надає зачісці Марко більшого шарму і легкої недбалості. Варто відзначити, що, як і канадку, undercut можна використовувати не тільки для створення брутального способу, але і в якості доповнення до елегантного аутфіту, який у випадку з Ройсом знадобиться, наприклад, на врученні нагороди, прес конференції або будь-якому іншому світському заході.\nМожна як завгодно ставитися до футболістів, але з тим фактом, що ці чоловіки стали іконами стилю для безлічі фанатів посперечатися дійсно складно. А по сему, навіть якщо ви не є шанувальником футболу, пропонуємо час від часу переглядати чемпіонати, адже всі останні новинки зі світу зачісок найлегше дізнатися саме під час подібних заходів.\nЗачіска Марко Ройса\nМарко Ройс (Marco Reus) # 8212; знаменитий футболіст німецької Борусії. шанувальники якого звертають увагу на його відмінний стиль і зовнішній вигляд. Звичайно, окреме обговорення заслуговує Зачіска Марко, під назвою Undercat . яку зараз носять багато світові зірки.\nЗачіска з такою назвою була популярна ще в двадцятих # 8212; шістдесятих роках, а зараз знову повертається в моду. Варто звернути увагу на те, що така зачіска як у Marco Reus найбільше підійде власникам прямого волосся. Крім того Undercat вимагає певного догляду і щоденної укладки, тому чоловікам варто подумати, перш ніж так стригтися: чи зможуть вони підтримувати зачіску в ідеальному стані.\nУ будь-якому салоні, а також в будь-який перукарні ви зможете попросити фахівця зробити вам таку зачіску. Звичайно, при щоденній укладанні Undercat виглядає дуже стильно і ефектно. Зачіска додасть вашому образу молодості і яскравості.\nЯк зробити зачіску Марко Ройса\nВ даний час зробити Зачіску Марко Ройса не складе особливих труднощів: в інтернеті є безліч покрокових відео і фото, що показують як просто зробити Undercat. Укладати волосся з такою зачіскою доведеться щодня. Для цього вам знадобиться деякий час, а також засоби для укладання волосся: пінка або мус.\nПри виборі зачіски слід також врахувати форму обличчя, адже Undercat найбільше підійде для власників овальної форми обличчя. Також потрібно пам'ятати, що за зачіскою періодично доведеться стежити і кожен місяць трохи коригувати її в салоні або перукарні.\nЗачіска Marco Reus\nВ даний час Зачіска Marko Reus дуже популярна серед світових зірок шоу-бізнесу. Саме тому Undercat дозволить вам йти в ногу з часом, а також виглядати стильно і ефектно. Така зачіска стане відмінним доповненням вашого образу. Будьте яскравіше і ефектніше з модною і гарною зачіскою Undercat як у Marko Reus!\nЗачіска як у Китнисс Евердін Як зробити зачіску як у Лелі з деффчонок Зачіска як у Романенко з інтернів Зачіска як у Віки з кухні\nСподобалася наша стаття? Підлий посиланням соцмережах)


Зберіть листочки малини і висушіть: ліки від всіх бід | НЕВЖЕ\nЦікаве\t| 15 июля, 2021\nЛистя малини застосовують у вигляді відвару, настоянки, чаїв. Роблять з листя мазь. Воно має багатий біохімічний склад, в ньому міститься аскорбінова кислота, флавоноїди, органічні кислоти, мінеральні солі, в’яжучі та дубильні речовини, також в листі містяться саліцилати, які діють аналогічно аспірину.\nМалинове листя вживають при лікуванні простудних захворювань, як жарознижуючий і потогінний засіб. Настій з нього має також протизапальну та відхаркувальну властивість, використовується як профілактичний засіб під час епідемій вірусних інфекцій. При бронхітах, сильному кашлі, ангінах та інших запальних захворюваннях дихальних шляхів використовуються листя малини як у вигляді чаю (настою), так і у вигляді ополіскувача для горла.\nФлавоноїди, що входять до складу листя, мають кровоспинні властивості, користь флавоноїдів неоціненна при лікуванні захворювань, які викликають кровотечі. Листя малини використовується при лікуванні геморою, шлункових кровотеч, колітах і ентероколітах. Ця сировина також відома і антитоксичною дією, виводить з організму шлаки і токсини. В’яжучі властивості допомагають при розладах травлення і проносах.\nМогутня зміцнююча і імуностимулююча дія – ще один великий «плюс», яким володієть листя малини. Його використовують в складі вітамінних чаїв та напоїв для зміцнення імунітету. Полоскання ротової порожнини відваром листя допомагає позбутися від стоматиту та запальних процесів на яснах. Допомагає листя малини і при багатьох жіночих хворобах, можна приймати сидячі ванни з відваром з листя, при внутрішніх проблемах готують розчини для спринцювання і обробляють внутрішню поверхню статевих органів.HIPPІдеальний фруктовий перекус у зручній упаковціТвій малюк заслуговує на турботу\nСвіже листя малини, подрібнене в дрібну кашку, використовують як маску для обличчя, що рятує від вугрової висипки і запалень на обличчі. Відваром листя вмиваються для профілактики вугрів і гнійників. Мазі, на основі малинового листя, використовуються при лікуванні різних шкірних хвороб: екземи, псоріазу, шкірних висипах.\nМазь готують так: з свіжозібраної сировини віджимають сік і змішують з вазеліном або вершковим маслом в пропорції 1:4. Спиртовий настій листя малини – відмінний засіб від укусів різних комах, примочки до місць укусів дозволяють швидко зняти набряклість, свербіж і почервоніння.\nВідвар листя малини використовують також для зміцнення і покращення росту волосся.\nЛистя малини має такі лікувальні властивості:\nТакож листя малини використовують для зміцнення імунної системи і оздоровлення всього організму.\nРозім’яті свіжі листки малини прикладають до ударів, до гемороїдальних шишок, до ран, які довго не загоюються. Допоможе сік листя малини і при укусах комах.\nВідвари і настоянки листя застосовують всередину при багатьох захворюваннях. Ними ополіскують горло і використовують для спринцювання і ванн, обробляють шкіру і промивають очі при коньюктивіті.\nДжерелоПередрук без дозволу заборонено


Заказать диссертацию ВИКОРИСТАННЯ КОМУНІКАТИВНИХ МЕТОДІВ ПОБУДОВИ ПОЛІТИЧНОГО ІМІДЖУ В ЗАСОБАХ МАСОВОЇ ІНФОРМАЦІЇ\nАльтернативное Название: ИСПОЛЬЗОВАНИЕ коммуникативных методов ПОСТРОЕНИЯ ПОЛИТИЧЕСКОГО ИМИДЖА В СРЕДСТВАХ МАССОВОЙ ИНФОРМАЦИИ\nУ вступі подано загальну характеристику дослідження: актуальність теми, об'єкт та предмет дослідження, зв'язок роботи з науковими програмами, основна мета та завдання, наукова новизна, методи дослідження, хронологічні рамки, наукова новизна одержаних результатів, практичне значення одержаних результатів, апробація результатів дисертації, публікації.\nУ першому розділі “Виникнення, розвиток та дослідження комунікативних медіаметодів” здійснено огляд наукових праць за темою дисертації. Аналіз досліджуваної тематики засвідчив, що у відомій в професійних колах літературі немає джерел, які описували б новітні комунікативні методи побудови іміджу в ЗМІ, подавали детальну класифікацію комунікативних методів. Досліджені роботи переважно стосуються окремих аспектів процесу побудови іміджу в ЗМІ, проте жодна не вивчала їх як єдиний комплекс.\nУ підрозділі 1.1 “Комунікативні методи формування політичного іміджу. Історична ретроспектива” простежено етапи розвитку іміджетворчих та PR-методів. В результаті дослідницького опрацювання наукового матеріалу було з’ясовано, що розробки наукових засад функціонування та постійного оновлення комунікативних методів на фундаментальній основі почали проводити у ХХ столітті паралельно з початком ґрунтовного дослідження іміджелогії, медіавпливу та паблік рілейшнз. Найбільшого поширення вони дістали на базі великих університетів Сполучених Штатів Америки у зв’язку з упровадженням магістерських науково-дослідних програм із дослідження масової комунікації.\nНа думку автора дисертації, еволюцію дослідження комунікативних методів можна вивчати крізь призму розробок із медіавпливу, іміджелогії та паблік рілейшнз. У ході дослідження наукової літератури дисертанткою було виявлено розбіжності у визначенні історичного періоду, коли можна говорити про початок використання комунікативних методів у політичній діяльності. Отже, час виникнення тих чи інших комунікативних методів також точно не відомий. Деякі науковці починають свої дослідження з моменту появи перших PR-бюро, які також виконували функцію іміджевих агенцій. Інколи вчені посилаються на досвід, набутий людством у галузі використання комунікативних методів для досягнення політичних цілей ще задовго до офіційного визнання паблік рілейшнз окремою наукою та появи термінології PR.\nІсторія людства так чи інакше завжди була пов’язана з комунікативним впливом. З огляду на дослідження західних учених, можна стверджувати, що корені використання комунікативних методів іміджелогії та паблік рілейшнз простежуються ще в доантичному світі. Поштовхами для винаходження нових елементів формування громадської думки стали наукові, технологічні революції, зміни суспільного устрою країн, виборчі процеси, внутрішні та зовнішні війни. Масштабні пошуки ефективних комунікацій та комунікативних методів пропаганди, їх тотальне використання як реального механізму для побудови іміджу нової політичної сили збігаються з початком націонал-соціалістичного руху в Німеччині. Наукові дослідження, які виявляли б нові комунікативні форми та методи впливу на маси, почалися в тридцяті роки минулого століття та пояснюються появою таких тоталітарних держав, як фашистська Німеччина й СРСР. Наступним кроком у становленні комунікативних методів формування іміджу у ЗМІ й громадської думки були 1933–1945 роки. Розвиткові методів комунікативного впливу на формування іміджу сприяла науково-технічна революція, зокрема, виникнення телебачення, а згодом – Інтернет-мережі.\nУ підрозділі 1.2. “Внесок учених у дослідження комунікативних методів побудови іміджу в ЗМІ” розглядаються провідні наукові персоналії, діяльність яких істотно плинула на розвиток комунікативних методів формування іміджу. В більшості наукових джерел комунікативні методи впливу на імідж згадуються як частина масової комунікації, а також як складова PR. Оскільки підбір комунікативних методів та їх функціонування у комунікативному просторі пов’язані з постійним впливом на свідомість громадян, історичний зріз дисертаційного дослідження можна розширити до вивчення світовими вченими ефекту медіавпливу.\nФундаментальні дослідження впливу масової комунікації почалися після Першої світової війни провідними вченими, що працювали в різних галузях науки. Зокрема, світові практики PR й іміджелогії визнають великий внесок Чиказького, Колумбійського та Йельського університетів у справу дослідження процесу комунікацій.\nСеред найбільш авторитетних вчених, що проводили дослідження в галузі медіавпливу, є Карл Ховленд, Пол Лазарфельд, Гарольд Лассуел, Самуель Стауфер, Дуглас Уеплс. Для розробки теоретичної частини дослідження було зроблено акцент на праці та дослідження вітчизняних і російських фахівців. Зокрема, багато уваги було приділено науковим роботам В. Різуна та його напрацюванням у галузі теорії масової комунікації.\nКрім того, основою для теоретичної та експериментальної частини стали роботи М. Феллера, К. Серажим, Б. Чернякова. Узагальнення сучасних поглядів на проблему визначення комунікативних технологій побудови політичного іміджу, а також вироблення класифікації означених методів зроблені на основі праць О. Чумікова, В. Бочарова, Є. Єгорової-Гантман, К. Плешакова, А. Дейян, Л. Девліна, Ф. Котлера, Р. Джосаліна, М. Керна, М. Малишевського, Д. Ольшевського, О. Лебедєва-Любимова, Р.-Ж. , Д. Бродера, С. Ліхтера, Р. Ентмана, М. Харгрівза, Г. Почепцова, Н. Ольшевського, Д. Видріна, В. Бебика, Дж. Пауелла, Г. Ріді, А. Улєдова, М. Власенка, С. Зорька, Г. Мехлера, Ж. Сегела, І. Вікентьєва, М. Гельмана, С. Бєлковського, Г. Павловського, К. Бондаренка, В. Карасьова, В. Цибулька, В. Небоженка.\nУ розділі 1.3. “Вітчизняна школа масовокомунікативної діяльності” досліджується внесок наукової школи Інституту журналістики Київського національного університету імені Тараса Шевченка. В роботі був проведений аналіз діяльності кафедр організації масовоінформаційної діяльності та теорії масової комунікації. Наукові публікації з проблем масової комунікації, ПР та іміджелогії можна зустріти у виданнях “Наукові записки Інституту журналістики”, “Актуальні питання масової комунікації” та інших збірниках, що видаються за участю професорсько-викладацького складу інституту. Дослідженнями політичної комунікації та реклами, масовокомунікаційних процесів у різні часи займалися: В. Різун, О. Чекмишев, В. Іванов, А. Москаленко, В. Олійник, В. Бугрим, О. Коновець, О. Порфімович, Н. Білан, Т. Смирнова, І. Бєлінська, В. Корнєєв.\nДжерелами інформації, окрім окремих монографій українських та російських авторів, є наукові статті у спеціалізованих фахових виданнях, збірники виступів на наукових конференціях, перекладна література, інформація на спеціалізованих Інтернет-сайтах. Одним із найефективніших методів дослідження, описання комунікативних медіаметодів побудови політичного іміджу є аналіз матеріалів друкованих ЗМІ та мережі Інтернет, листівок, буклетів, радіо, телепрограм та роликів політичної реклами. Для створення повної картини сучасних комунікативних методів також необхідно збирати, аналізувати наукові дослідження та розробки з текстології, шрифтознавства, фотографії, лексики.\nУ другому розділі дисертації “Класифікація комунікативних методів побудови політичного іміджу в ЗМІ” розроблено та представлено новітню класифікацію комунікативних методів побудови політичного іміджу в засобах масової інформації. Так, у підрозділі 2.1. “Методологія визначення комунікативних методів політичного ПР” подаються методологічні засади експериментальної частини дослідження. На думку автора, комунікативні методи формування політичного іміджу в засобах масової комунікації можна визначити як систематичні й послідовні дії, призначені для просування політичного іміджу каналами засобів масової інформації (комунікації), спрямовані на формування у суспільній свідомості образу політичного діяча, партії, ідеї тощо за рахунок зображальних, вербальних, текстуально-лінгографічних та інтелектуальних (маніпулятивних) засобів (визначення моє. – М. Б.).\nДля виявлення нових й вже відомих методів побудови політичного іміджу в ЗМІ та визначення тенденцій дослідження друкованих й аудіовізуальних ЗМІ варто проводити протягом кількох років.\nПід час дослідження комунікативних методів політичного PR було використано репрезентативну випадкову вибірку. Хронологія вибірки: 2001 – червень 2004 рр. – періодичний аналіз інформаційних матеріалів (частота збирання аналізованих матеріалів – від кількох разів на місяць до кількох разів на тиждень); липень-грудень 2004 року — щоденний огляд та аналіз обраних ЗМІ (у зв’язку з початком передвиборчої кампанії з виборів Президента України), січень-березень 2005 року — 2-3 рази на тиждень, квітень-червень 2005 року — випадковий вибір окремих ЗМІ. Тут автора досліджень цікавила інформація, яка могла би бути корисною для ілюстрації у дисертаційній роботі. Підготовка експериментальної частини кандидатської дисертації розпочалася зі збору матеріалів преси, електронних ЗМІ та телебачення, починаючи з 2002 року. Це дало змогу накопичити інформацію про політичних діячів, порівняти дані з більш пізніми публікаціями, що значно доповнювало досліджуваний матеріал та полегшило формування цілісної картини щодо іміджу деяких політиків. В 2001 році проаналізовано один номер, за 2002 – 10 номерів, за 2003 рік – 222 номери, за 2004 рік – 367 номерів за 2005 рік – 100 номерів друкованих засобів масової інформації.\nВпродовж 2002–2005 років автором було проаналізовано 1100 документів друкованих й електронних ЗМІ, 100 телевізійних документів з 700 джерел. У дослідженні використовувалися друковані, фото й відео, електронні документи. Аналізу підлягали матеріали, в тому числі й новині випуски, телеканалів “1+1”, “УТ-1”, “Інтер”, “5 канал”, “ICTV”, “ОРТ-М”, “РТР – планета”. Серед Інтернет-сайтів – українські й російські популярні Інтернет-портали, зокрема, www.ukr.net, www.NovayaGazeta.Ru, “Українська правда”, www.Proua.com, “Дзеркало тижня”, “Український Вибір”, “Український монітор”, “Известия.Ру”, “Политком.Ру”, www.Forum.com.ua, персональні сайти українських політиків та ін.\nПід час опрацювання матеріалів телебачення здійснювалося транскриптування сюжетів та документальних фільмів, тобто розшифровування ефірного матеріалу на паперовому носії. Головна умова дослідження – в кожному документі ЗМІ зустрічається кілька комунікативних методів. Наприклад, звичайне повідомлення може складатися з маніпулятивних елементів, шрифтових, зображальних, вербальних тощо.\nУ підрозділі 2.2. “Класифікація комунікативних методів створення політичного іміджу в ЗМІ” наводяться основні результати дисертаційного дослідження, а саме двоступенева класифікація виявлених комунікативних методів. З'ясовано, що комунікативні методи побудови політичного іміджу в засобах масової інформації допомагають досягти поставлених цілей, довести настанову політичної реклами до адресата, вплинути на нього й переконати.\nКлючовим результатом дослідження стало спостереження явища, коли виявлений метод може бути представлений на різних рівнях градації, адже він може виявити різні характеристики аналізованої одиниці дослідження. Наприклад, один і той самий метод може належать до PR, за методом впливу бути “чорним” або “сірим”, використовуватися лише у каналах комунікації телебачення чи радіо, за способом сприйняття бути візуальним тощо. Також слід зазначити, що в одному газетному матеріалі зазвичай застосовано кілька комунікативних іміджетворчих методів. Наприклад, критичну за змістом статтю можна супроводити фотографією, заголовком, шрифтами чи контекстом, що її зовнішній негативний імідж нівелюється під масивом добраних комунікативних елементів.\nУ дисертаційній праці запропоновано класифікацію комунікативних методів побудови політичного іміджу в ЗМІ, що ґрунтується на групуванні за спільними ознаками: І рівень класифікації комунікативних методів: за напрямком впливу (іміджеві та методи паблік рілейшнз); за способом сприйняття органами чуття (візуальні (зображальні), вербальні); за кольором використання методів – “білі”, “сірі”, “чорні”; за методом впливу (маніпулятивні та прості); за каналами засобів масової комунікації – пресові, телевізійні, радійні, Inte et. ІІ рівень комунікативних методів: вербальні комунікативні методи, візуальні (зображальні) комунікативні методи, текстуально-лінгографічні комунікативні методи, маніпулятивні комунікативні методи.\nУ підрозділі 2.3. “Комунікативні методи за напрямком впливу” подані дані щодо походження тих чи інших комунікативних методів, зокрема, з іміджелогії чи паблік рілейшнз. В цій частині дисертації представлені засади функціонування іміджу в площині мас-медіа та засади PR-діяльності. Визначено, що імідж – це не тільки красива зовнішня оболонка, так звана упаковка, а й судження, висловлювання, манера поведінки, стиль життя і реальний засіб впливу на масову свідомість. Особливо про це треба пам’ятати публічним людям, що живуть і працюють на очах суспільства й доля їхня залежить від того, наскільки вони йому сподобаються.\nОсновним критерієм побудови іміджу є прагнення запам’ятатися. Багато хто з іміджмейкерів чи інших людей, що виконують їхні функції, будують образ своїх клієнтів на епатажі, бажанні роздратувати і тим самим активізувати громадську думку. PR — це творення образу, наука й мистецтво контактів та підтримки добрих стосунків із громадськістю, без якої не може обійтися жодна особа, причетна до політики, культури, бізнесу та інших галузей суспільно-політичного життя країни.\nУ дисертації приділено увагу первинності іміджмейкингу та паблік рілейшнз. В текстах політичної комунікації можна впливати на свідомість, використовуючи як експлуатацію поточного іміджу, так і маніпулятивний інструментарій паблік рілейшнз. Виходячи із цього, до іміджевих методів впливу належить використання характеристик поточного іміджу для реклами в площині політичної комунікації, що є базою для подальшої маніпулятивної інтерпретації.\nУ розділі 2.4. “Вербальні комунікативні методи” подано розширені відомості про вплив мовних виробів політиків на формування та закріплення іміджу. Вербальні комунікативні методи вже визначалися вченими як фактор упливу на імідж політиків. У 33% проаналізованих матеріалів було виявлено посилання на мовні “вироби”, або “продукти” політиків та найбільш стійкі вирази політичних вербальних іміджетворчих методів.\nВербальний імідж підкреслює природні характеристики “носія” і діє в прямому й зворотному напрямках впливу. Описуючи прямий вплив комунікативних методів на імідж політика, автор зосередила увагу на вмінні вільно володіти рідною мовою. Ця проблема характерна для всіх пострадянських країн, окрім Російської Федерації, мовою якої користуються політики СНД. Також відомо, що на манеру розмовляти та на активний лексичний запас впливає середовище, в якому перебуває людина, зокрема, професія, освіта, місце проживання. І, навпаки, під час спілкування вимова та манера вести розмову дає великий масив інформації про людину.\n“Зворотний” вплив вербальних комунікативних методів характеризується тим, що вербальний імідж у своїй основі – це “первинний” продукт. В інструментарії паблік рілейшнз є тренінги, які можуть скорегувати тембр голосу, позбавити акценту, виправити артикуляцію, проте існують риси, які не можна змінити. Це так звана мовна харизма — сукупність логічних, стилістичних, граматичних, звукових індивідуальних особливостей особи, яка створює певний образ. Політик значно полегшує завдання іміджмейкерів, якщо вміє влучно й яскраво описати ситуацію, запам’ятатися, висловити думку, заінтригувати публіку. В цьому разі він не потребує додаткових рекламних заходів, зокрема, матеріалів у ЗМІ.\nВстановлено, що вербальний імідж – це думка, яка формується про людину на основі її мовної продукції. Отже, лексичний запас, вимова, інтонація, грамотність, тональність та логічна побудова фраз і структурних частин промови, змістова наповненість, говірка людини – це складові іміджу.\nУ розділі 2.5. “Текстуально-лінгографічні комунікативні методи” описано лексично-стилістичні, лінгографічні особливості текстів політичної комунікації, які формують імідж політика певними елементами тексту: особливим підбором лексики, анекдотів, фразеологізмів, стилістики, використанням часу дієслів (майбутнього, минулого), займенників, використанням шрифтів, кольорів, використанням вставок і цитат, версткою й розміщенням текстів та телевізійних сюжетів тощо. Під час експериментального дослідження було виявлено 360 прикладів яскравого використання текстуально-лінгографічних методів, що становить 30 відсотків. До одиниць тексту було віднесено такі фрагменти тексту, які мають особливу семантику й стандартизоване характерне оформлення: переліки, цитати, посилання, дати, числа, скорочення, знаки, власні назви, умовні позначення. Текстовими засобами, або засобами актуалізації семантики тексту, є шрифтові (гарнітура, стиль, кегль) й не шрифтові (розрядка, лінійки, колір) виділення, спеціальні архітектонічні засоби тощо. В цьому підрозділі проаналізований зв'язок між заголовками (45% одиниць вживання усередині групи), лексичними іміджетворчими елементами тексту (синонімічні ряди, стилістика, вживання арго, професіоналізмів, гумору), кольором (30% вживання всередині групи), шрифтами та кеглем (18,6% випадків), розміщенням та обсягом матеріалу, версткою телевізійних програм та підвищенням ефективності комунікативних методів. Основний висновок підрозділу - напрям вивчення текстуально-лінгографічних комунікативних методів є досить перспективним для подальших наукових розробок, адже текст може впливати на людську свідомість на глибинному рівні. Для цілеспрямованих наукових досліджень текстуально-лінгографічних комунікативних методів побудови політичного іміджу відкривається можливість поглибленого й деталізованого аналізу іміджетворчих характеристик логічних наголосів (для аудіовізуальних ЗМІ), кольору, шрифтів, верстки, текстових виділень, розміщення матеріалів, гумору.\nУ підрозділі 2.6. “Зображальні комунікативні методи” розкрито можливості різних елементів комунікативних іміджевих візуальних методів. Зображальні комунікативні технології побудови політичного іміджу – це сукупність засобів, які дають іміджетворчу інформацію про політика шляхом візуалізації його образу. До цієї групи належать фотографії, карикатури, малюнки, відеоряд телевізійних програм. Підрахувати точну відсоткову частку зображальних методів в експериментальній частині було не доцільним. За рахунок того, що всі текстові повідомлення супроводжуються фотоматеріалами, а в основі роботи телебачення є саме зображення, гіпотетично частка зображальних комунікативних методів у конструюванні візуального образу в очах аудиторії становитиме біля 100%. Зображальні технології дають змогу політику стати пізнаваним для аудиторії, яка, у свою чергу, за допомогою фотографії чи “живої” картинки дізнається “не вербалізовану” інформацію. Наприклад, за манерою одягатися, жестами, мімікою можна здогадатися про психологічні риси політика, які неможливо приховати навіть після спеціальних імідж-тренінгів. У вказаному підрозділі розглядаються комунікативно-іміджетворчі можливості фотографії, карикатури, зовнішнього іміджу, жестів та міміки.\nУ підрозділі 2.7. “Комунікативні методи за “кольором” іміджмейкингу” зазначені функціональні засади “білих”, “сірих” та “чорних” комунікативних методів. Так звані “білі”, “сірі” та “чорні” методики — це реалії сучасної практики комунікативної іміджелогії. Якщо з “білими” методами усе зрозуміло, то “сірі” та “чорні” є продуктами виборчих кампаній початку 1990-х років, в яких активно відбувалося використання адміністративних ресурсів, втручання криміналітету, застосування протизаконних засобів впливу на виборців і маніпулювання свідомістю громадян, що не звикли до передвиборчої агітації.\nУ підрозділі 2.8. “Маніпулятивні та прості комунікативні методи” визначено структуру цього виду комунікативних методів, а також названо нові та найбільш цікаві з них. До маніпулятивних методів автором дослідження було віднесено іміджетворчі елементи засобів масової інформації, які впливають на суспільну свідомість шляхом навіювання. Це найбільша група, сформована в результаті аналізу вибірки. В 100% проаналізованих матеріалів використовуються маніпулятивні технології (57,1% – “сірі” та “чорні”, 43,9% – “білі”).\nЗ комунікативних методів у вибірці зустрічалися такі іміджетворчі комунікативні елементи: “свідчення очевидця”, “спекулювання темою” (наприклад, спекулювання темою громадянства Катерини Чумаченко), “літературна парадигма” (використання популярних літературних творів, подальша їх переробка в негативному для політика контексті), “дискредитація суперників”, “навішування ярликів” (коли для спонукання аудиторії до уявлення певного образу використовувалися прізвиська політиків чи характеристики-ярлики), “страшилки” (для залякування аудиторії), негативний контекст згадування імені кандидата (38,7% матеріалів), порівняння політика з негативною історичною чи публічною особою з репутацією невдахи, слогани, прогнози, коментарі, рейтинги та моніторинги, інтерпретація фактів, метод “маніпулювання технологією” (нова та досить перспективна для глибинного наукового дослідження і практичного використання іміджетворча методика “чорного” та “сірого” PR, суть якої полягає в поясненні позиції політика в ракурсі певної PR-технології та в масовій подачі в ЗМІ матеріалів про PR, установки, підтримка кандидата (розміщення повідомлення про підтримку кандидата тими чи іншими соціальними верствами, партіями, структурами, особами або регіонами), інтерв’ю з оточенням, “деталізація”, ключові фрази (автори текстів виділяли жирним шрифтом, врізом чи кольором іміджетворчі частини тексту, на які аудиторія має обов’язково звернути увагу), “думка експерта”, “третя особа”, “думка іноземних ЗМІ”, “листи громадськості”, інформаційний привід, міф / антиміф, запитання, тема (експлуатація теми, яка підкреслює певні риси політика). Також було виділено прості методи впливу, що належать до інструментарію “білих” технологій (зустріч із виборцями, теледебати, розповсюдження листівок, колір, музика, гумор, лексичний виклад). Вони належать до вербальних, текстуально-лінгографічних, візуальних (зображальних) методів тощо та розглянуті в інших підрозділах дисертації.\nУ підрозділі 2.9. “Комунікативні методи за каналами засобів масової інформації” розглядаються методологічні технології, притаманні для кожного окремого ЗМІ, які можуть істотно вплинути на формування образу політика. Кількісні показники вживання тих чи інших методів визначаються лише розміром вибірки. В даному дослідженні вивчалося 1100 документів преси й Інтернету та 100 документів телебачення. Можливості радіо не вивчалися, адже, на думку більшості вчених, сучасна радіомережа майже не впливає на побудову політичного іміджу.\nУсі ЗМІ напряму пов’язані з маніпуляціями суспільною свідомістю, адже за своєю природою вбудовані в керовану систему соціальних масових комунікацій. При контент-аналізі мас-медіа виявилося, що протягом виборчої кампанії спостерігалося таке явище як “іміджеві інформаційні війни ЗМІ” та взаємна дискредитація ЗМІ запевняли аудиторію у неправдивості чи тенденційності засобів масової інформації, які належать протилежному табору. Коментарі супроводжувалися перенесенням недоліків ЗМІ на кандидата, якого вони підтримують. Ця категорія становила 2,2% від загальної кількості проаналізованих документів. Було виявлено факти розміщення текстів позитивного характеру, спрямованих на корегування іміджу політика в очах громадськості протилежного політичного стану. При цьому матеріали про певного політика розміщувалися в опозиційному ЗМІ. Але з наукової точки зору вважати це явище тенденцією не можна, бо фактична частка таких матеріалів у виборці становила 0,5%.\nВизначено, що телебачення має значний вплив на свідомість за рахунок щоденного висвітлення подій (новин), демонстрації спеціалізованих документальних фільмів, політичних ток-шоу та теледебатів, авторських іміджевих програм, проведення “гарячих ліній” з політиками (прямі ефіри), політичних рекламних роликів. Преса – іміджеві статті, поява глянцевих видань (спеціалізуються на розміщенні іміджевих статей: “Публичные люди”, “Наш політик”, “Мер”, “Державна справа”, “Президент”, “Viva”, “Кореспондент”, “Профиль-Україна”, “Бизнес” та багато інших).\nІнтернет привертає увагу піарменів доступністю для великої аудиторії, можливістю спілкуватися в режимі on-line, вигідно просувати персональні сайти та проводити масовані іміджеві кампанії, зокрема, й із застосуванням “чорного PR”. Завдяки своїм можливостям Інтернет дає змогу створювати ігри, суть яких підкреслює позитивні чи негативні риси політика. В Інтернет-просторі останнім часом набули популярності банери, які яскравими заголовками залучають увагу користувачів та переводять їх на потрібні гіперпосилання. На жаль, більшість банерних заголовків несуть у собі риси “чорних” маніпулятивних методів.\nУ третьому розділі дисертації “Політична комунікація в контексті використання медіаметодів” розглядається співвіднесення отриманих даних із тенденціями розвитку сучасної політичної комунікації. Визначено, що комунікативні технології у паблік рілейшнз стають дедалі витонченішими, могутнішими, ефективнішим. Проте у науковій літературі комунікативні методи формування іміджу не класифікувалися, а розроблялися лише за фактом потреби у них, не проводилися дослідження зворотного ефекту, який може дати той чи інший засіб пропаганди, деякі комунікативні технології взагалі не вважалися такими у зв’язку з недостатнім рівнем вивчення. Багато методик та методів зараз розглядаються під новим кутом зору. Поштовхом для їх розвитку є потреба структур, що займаються політичним консультуванням, у нових наукових розробках. Комунікативні методи під впливом часу можуть втрачати свою ефективність. Тому нові засоби активізації комунікативного впливу постійно оновлюються, з урахуванням національних, соціальних та економічних умов.\nУ дослідженні встановлено, що, починаючи із середини 1999 року, однією з особливостей передвиборчих перегонів стала масована “мозкова атака” через засоби масової комунікації. На той час комунікативні PR та іміджеві методи завдяки зусиллям вітчизняних учених були адаптовані для місцевої ментальності. Адже пріоритети однієї нації не завжди збігаються із пріоритетами іншої нації. Наприклад, більшість вітчизняних політологів сходяться на думці, що президентська кампанія 2004–2005 рр. показала повний крах російських розробок і технологій. Тому й комунікативні методи слід підбирати індивідуально для кожної країни та кожної кампанії.\nЗа результатами дисертаційного дослідження, 100% досліджених документів ЗМІ несуть відверто маніпулятивний характер. Зокрема, “чорні” маніпуляції за кількістю переважають “білі” комунікативні технології. Серед “білих” комунікативних методів найбільшу перспективу мають вербальні технології, вплив кольором та гумором. Дослідження довело перспективність поєднання кількох комунікативних методів в одному PR-тексті. Наприклад, якщо газетна стаття містить в собі яскравий заголовок та підзаголовок, легкий зрозумілий виклад, багатий лексичний запас (зокрема, коли текст написаний із уживанням фразеологізмів чи афоризмів), повідомлення, характерне для “головного героя”, якісні та інформаційно насичені фотографії. Проте, окремо можна виділити такий метод як “тема”, адже повідомлення має зацікавити та сфокусувати увагу. Не кожна тема може викликати резонанс. І, навпаки, наголошуючи на певних темах, можна досягти комунікативного ефекту. Аналізуючи пресу, яка підтримувала майбутнього президента, було визначено, що штабом уживалися професійні дії щодо політичної реклами. Під час аналізу виявлено використання більшості провідних методів одночасно (музика – “Разом нас багато”, позитивний контекст для помаранчевого кольору та негативний контекст для біло-синього кольору, зовнішній вигляд лідерів опозиції, продуманий вербальний імідж).\nАналізуючи сучасний ринок політичної реклами та комунікативних методів, можна зробити висновок, що серед тенденцій розвитку політичної рекламної комунікації можна зазначити такі стратегії: а) масштабність політичних кампаній; б) адресні звертання до різних верств населення; в) охоплення політичними комунікаціями Інтернет-простру. В майбутньому політична реклама виходитиме з позицій брендингу, тобто політичний образ рекламуватиметься з позицій просування певного бренду на політичному ринку.\nУ висновках узагальнено результати дослідження. Комунікативні технології побудови політичного іміджу в засобах масової інформації є важливою складовою частиною політконсультування. Вони потребують постійного оновлення, бо можуть викликати стійке звикання, що відбивається на їх ефективності.\n1. Під час дослідження історії вивчення комунікативних методів було виявлено, що як окремий напрям вони майже не розглядалися, а вважалися частиною іміджелогії, паблік рілейшнз, комунікативістики та медіавпливу. Але використовувати їх почали ще із прадавніх часів.\n2. За результатами дослідження запропоновано двоступеневу класифікацію комунікативних методів. Перший рівень: за напрямом впливу, за способом сприйняття, за кольором методів, за методом впливу, за каналами масової комунікації. Другий рівень: вербальні, візуальні (зображальні), текстуально-лінгографічні, маніпулятивні.\n3. Найбільшою за кількістю виявлених методів стала інтелектуально-маніпулятивна група. Її елементи зустрічалися у 100% досліджуваних документів. Одним із популярних інтелектуальних іміджетворчих методів є рейтинги, маніпуляції з темою (“розкрутка” теми, “придушення” теми), створення інформаційних приводів, негативне згадування політиків (38,7%). Втім, виявилися і такі методи, що займали порівняно незначну масову частку, наприклад, недоліки газет, журналів та телеканалів, які належать певним політикам, що переносяться на імідж власників, у своїй групі становлять лише 2,2%.\n4. Цікавими новітніми методами є: використання мовних виробів політиків для більшої “впечатки” у пам’ять (вербальні методи становили 33%), акценти на зовнішньому вигляді, жести, міміку у візуальних ЗМІ, технології верстки телевізійних програм, використання граматичних форм для посилення установок, розміщення матеріалів на шпальті, використання гумору при створенні текстів політичної іміджевої комунікації, комунікативні можливості заголовків (у своїй групі становили 45%), маніпуляції з кольором (30%), застосування порівнянь (політик – політик, політик – історична особа, політик – актор, політик – кінообраз), використання в текстах “страшилок” з метою дискредитації іміджу, використання астрологічних політичних прогнозів як засобу скерування комунікативного іміджу, розкрутка технології маніпуляції технологією, “підтримка кандидата” й деталізація опису.\n5. В результаті дослідження можна виробити певні уявлення про тенденції щодо використання комунікативних методів політичного іміджетворення. Аналізуючи сучасний ринок політичної реклами та комунікативних методів, можна зробити висновок, що серед тенденцій розвитку політичної рекламної комунікації можна зазначити такі стратегії: 1) масштабність іміджетворчих політичних кампаній у засобах масової інформації; 2) адресні звертання до різних верств населення; 3) намагання усіляко звертати увагу аудиторії на ключові послання політичної іміджевої комунікації; 4) при проведенні пропагандистських (контрпропагандистських) кампаній автори текстів використовують разом кілька комунікативних методів для посилення іміджетворчого впливу. Дія відбувається одночасно на кількох напрямках: вербальному, візуальному тощо. Велика кількість комунікативних методів в одному тексті призводить до жорсткої атаки на масову свідомість; 5) автори текстів постійно намагаються дати установки для сприйняття іміджу (негативного чи позитивного); 6) в результаті проведеного аналізу досліджуваного матеріалу було виявлено, що під час останньої передвиборчої кампанії в Україні спостерігалося інтенсивне використання маніпуляцій з рейтингами та моніторингами, інформація, що дискредитує політика, його оточення та прихильні до нього ЗМІ, використовувалися “страшилки”, спостерігалося створення негативного контексту тощо; 7) протягом останніх двох років спостерігається тенденція до розширення кордонів потоку інформації, спрямованої на створення іміджу; 8) не менш популярним новітнім іміджетворчим методом є “технологія маніпулювання технологією”, суть якої полягає у “поясненні” населенню, за допомогою яких ПР-методів їм “задурюють голови”; 9) не зменшують свої позиції іміджеві статті (30% у своїй групі) та іміджеві телепрограми; 10) найбільш популярним каналом ЗМІ є телебачення (70%) за рахунок доступності та більшої привабливості; 11) спостерігається стійка тенденція до візуалізації іміджу; 12) передбачається інтенсивне охоплення політичними комунікаціями Інтернет-простру.\n6. Спочатку варто рекламувати певну політичну ідею (наприклад, лібералізм, незалежність від старої політичної еліти), а потім подавати “готового” політика. Для першого етапу підготовки належного ґрунту в суспільній свідомості та підготовки лідера під цю ідею на перший план виходить саме пошук нових ефективних комунікативних методів побудови політичного іміджу в засобах масової комунікації.\n7. Вивчення комунікативних методів побудови політичного іміджу в засобах масової інформації розкриває нові обрії для глибинних та розширених досліджень. Можна розробляти більш деталізовану класифікацію комунікативних методів, поглиблено досліджувати окремі види та підвиди комунікативних методів.


За добу шляховики ліквідували понад 880 кв. м ямковості на дорогах | Рідний Київ\nЗа добу шляховики ліквідували понад 880 кв. м ямковості на дорогах\n28 Лютого 2014 15:52\nШляховики продовжують ліквідовувати аварійно-небезпечну ямковість на столичних автошляхах та тротуарах. З початку року, як повідомили в КК «Київавтодор», фактичний обсяг виконаних робіт вже склав більше 8 тис. м2, повідомляє прес-служба КМДА.\nТак, протягом четверга, 27 лютого, у Деснянському районі ямковість ліквідовано на площі 123 м2. Зокрема, роботи проводилися на вулицях: Т. Драйзера, Бальзака, Закревського, Віскозній, Шолом-Алейхема, Милославській, Жукова, Кіото, просп. Ватутіна, Маяковського, Лісовій тощо.\nУ Шевченківському районі шляховики працювали за адресами: вул. Олегівська, Соляна, Мельникова, Печенігівська, Підгірна, Лук’янівська, Половецька, Ю. Коцюбинського, ріг Обсерваторної та багатьох інших.\nВ Оболонському районі роботи проводилисяна вулицях Героїв Сталінграда, Героїв Дніпра, Полярній тощо. У Солом’янському районі –вул. Радченко, Б. Гаріна, Антонова, просп. Червонозоряний, Перемоги тощо.\nТакож у всіх районах міста автодорівці проводили ряд підготовчих робіт на окремих ділянках.\nЯк зауважили в «Київавтодорі», загалом у 2014 році заплановано ліквідувати ямковість загальною площею 126 тис. м². Насамперед, до кінця травня працівники корпорації відремонтують дорожнє покриття в найбільш проблемних місцях. У цілому ж поточний ремонт столичних доріг очікується завершити до кінця серпня поточного року.


Салат з квасолею без м’яса: 10 рецептів приготування | Кулінарія\nІспанський салат з квасолею\nСалат з квасолею без ковбаси\nСалат з квасолею і спаржею\nЗдрастуйте, дорогі читачі мого блогу. А ви знаєте, що дотримуватися дієти насправді досить легко. Для цього необхідно володіти деякими секретами. Салат з квасолею без м’яса дозволить вам худнути з комфортом і не відчувати почуття голоду. Щоб урізноманітнити раціон, я приготувала багато цікавих і оригінальних рецептів страв.\nДієтичне та корисне страву, так як містить білок, вуглеводи і грубі волокна. До того ж він готується без майонезу.\nВідкрийте банку з квасолею, зцідіть зайву рідину.\nЗ’єднайте всі продукти, заправте спеціями, соком лимона і оливковим маслом.\nВізьміть болгарський перець жовтого кольору, тоді страва набуде більш ошатний вигляд.\nАпетитне і поживне блюдо, можна взяти консервовані боби або використовувати свіжі.\nОгірки наріжте колечка, цибулю півкільцями і полийте їх лимонним соком.\nТомати розділіть на 4 частини.\nДодайте до овочів цілі оливки, квасоля і зелень.\nПолийте маслом і перемішайте.\nБлюдо буде виглядати гарніше, якщо всі продукти порізати крупно. Виняток становить цибулю, великі шматки дадуть гіркоту, а дрібні, додадуть легку пікантність.\nСмачне і гостре блюдо, традиційно для кухні Південної Америки. В рецепті використовуємо варені бобові, для цього треба буде замочити їх на ніч у холодній воді.\nКвасоля покладіть в каструльку і поставте варитися на повільний вогонь до повної готовності.\nВідкрийте банку з кукурудзою, злийте зайву рідину і промийте під проточною водою.\nПомідори і цибулю наріжте кубиками, чилі – тонкими кружечками.\nЗ’єднайте всі продукти, додайте спеції, лимонний сік, масло і перемішайте.\nЯкщо у вас проблеми зі шлунком, то чилі можна не додавати.\nНіжний, грузинський салат, містить багато вітамінів, завдяки гранату та великої кількості зелені. Хоча рецептів такої страви існує безліч, я вибрала, що припав до смаку.\nволоські горіхи, нечищене – 1 склянка;\nДля приготування виконаємо наступні дії:\nКвасоля промийте і залийте водою на ніч, вранці поставте на плиту і варити трохи більше години.\nЦибулю наріжте кубиками і обсмажте до золотистого кольору.\nГоріхи потовчіть в ступці, додайте часник, видавлений через прес і подрібнену кінзу.\nГранат розділіть навпіл, з однієї частини видавіть сік і влийте його в горіхову масу.\nЗ’єднайте квасоля з цибулею і заправте сумішшю, посипте хмелі-сунелі, перемішайте.\nГотову страву прикрасити зернами граната з другої половинки фрукта.\nТаке блюдо можна використовувати не тільки в якості закуски, але і розглядати, як повноцінне друге, гаряче.\nНаріжте гриби пластинками, цибулю півкільцями і обсмажте на сковороді.\nЗ квасолі зцідіть зайвий сік і з’єднайте з грибною сумішшю.\nДодайте, подрібнений часник і соєвий соус.\nПри подачі можна прикрасити рубаною кінзою, вона підсилює смак страви.\nЦікавий рецепт, завдяки маленьким хитрощам, набуває екзотичний і незвичайний смак.\nЯкщо є час, замаринуйте квасоля, це дозволить їй зберегти її яскравий зелений колір і додасть смаку оригінальності.\nДля цього залийте овочі оцтом і залиште на ніч.\nЯйця відваріть і наріжте кубиками.\nКвасоля розділіть на смужки, довжиною 3-4 см, черрі навпіл, а можна використовувати і цілком.\nЗ’єднайте всі продукти, додайте рубаний часник.\nЗаправте оливковою маслом з гірчицею.\nСалат прикрасьте зеленню, для цього підійде петрушка, кінза, базилік. Можна додати кунжут або гарбузове насіння.\nСитне блюдо, незважаючи на відсутність м’ясних виробів. На приготування піде не більше 15 хвилин.\nПроцес буде складатися з наступних кроків:\nКрабові палички і помідори наріжте кубиками.\nУ перцю видаліть насіння, плодоніжки і нашаткуйте соломкою.\nВідкрийте банку з квасолею, зцідіть рідину і промийте її в друшляку, щоб видалити металевий присмак.\nСир натріть на корейській тертці, часник вичавити через прес.\nЗ’єднайте всі продукти, заправте майонезом.\nПри подачі від петрушки відірвіть листочки і викладіть ними поверхню.\nПрекрасне гостре блюдо різноманітить ваше повсякденне меню.\nчервоний, мелений перець – ½ ч. л.;\nМоркву натріть на тертці довгими брусочками, посоліть і поставте під гніт.\nУ квасолі відріжте кінчики і видаліть волокна з боків стручка.\nВідваріть її в підсоленій воді протягом 5 хвилин. Щоб вона зберегла свій яскравий зелений колір, не залишайте її остигати в гарячій воді, а перекладіть в холодну, з шматочками льоду.\nЗ’єднайте овочі, додайте товчений часник, насипте чорний і гострий перець, коріандр і полийте розпеченим маслом.\nПісля цього перемішайте і залиште на деякий час в холодному місці, остигати і просякати.\nУ цьому рецепті ми будемо використовувати, не свіжу, зелену спаржу, а білу, китайську, яка є продуктом переробки соєвого молока.\nчервоний мелений перець – ¼ ч. л.;\nСпаржу залийте холодною водою на 3 години, зверху покладіть гніт, щоб кінчики не стирчали, інакше вони залишаться сухими.\nЦибулю наріжте півкільцями, а моркву натріть на корейській тертці.\nОбсмажте овочі на олії до напівготовності, потім додайте спаржу, порізану на шматочки довжиною 4-5 див\nНалийте соєвий соус і тушкуйте на повільному вогні, помішуючи, протягом 15 хвилин.\nПомідори наріжте часточками і з’єднайте з квасолею і спаржею.\nВидавіть часник через прес, посипте червоним перцем і перемішайте.\nБлюдо виходить дуже апетитним і ситним, завдяки білку, який міститься у спаржі.\nЛегке і повітряне блюдо, не залишає тяжкості в шлунку.\nсолодкий горошок, стручки – 50 г;\nКабачок наріжте кільцями і посмажте на сковорідці з обох сторін.\nВикладіть на паперовий рушник, щоб видалити зайвий жир.\nЦибулю наріжте півкільцями, горошок на дрібні шматочки.\nЗ’єднайте всі продукти з квасолею, додайте тертий сир, сік лимона і базилік.\nДля страви вибирайте сир твердих сортів, наприклад, пармезан.\nНа цьому я прощаюся. Не забувайте підписуватися на оновлення блогу. Обов’язково порадьте своїм друзям з соціальних мереж почитати статтю, нехай вони теж дізнаються, який апетитний і оригінальний може бути, залат з квасолею без м’яса.


Твір за оповіданням Олександра Пушкіна «Капітанська дочка» - шкільний твір українською мовою\nHome ⇒ 💗Пушкін Олександр ⇒ Твір за оповіданням Олександра Пушкіна «Капітанська дочка»\nІз творів великого російського поета Олександра Пушкіна ми черпаємо силу і натхнення. З казковими персонажами знайомимося ще в дитинстві, а з роками набираємось мудрості з його книг, чуємо його живий голос, що лунає до нас крізь роки.\nВкотре перегораю сторінки повісті «Капітанська дочка», відчуваю дух пушкінської епохи, уявляю себе в ролі Марії Іванівни та вболіваю за долю головних героїв. А як майстерно змалював автор і дійових осіб, і картини природи.\n«..Бережи честь змолоду..», – вчуваються мені і досі слова автора, які спонукають до\nроздумів. А перед очима вкотре розгортаються події повісті. Молодий, вродливий і розумний чоловік Петро Андрійович Гриньов, який вів безтурботне життя, ганяючи голубів, стає сержантом гвардії. Все різко змінилося: Петра відправляють на службу. Хлопець думає, що і тут він буде розважатися, та його чекає нелегкий шлях до Білогорської фортеці.\nНавколо були тільки «сумні пустелі, перетнуті пагорбами і ярами». В дорозі йому наснився віщий сон, здійснитися якому судилося після знайомства зі Швабріним у стінах фортеці. Саме він, хитрий і підступний офіцер, описує Петруші капітанську дочку Марію Іванівну з поганої\nточки зору. Та коли Петро придивився до дівчини, то побачив гарну світло-русяву сімнадцятирічну юнку, кругловиду, з рум’яними щічками. Марія деякий час соромилася Петра, та коли це минуло, видалася розсудливою і чуйною людиною. Петро закохується, адресує дівчині ліричні вірші. Та Швабрін, якому Маша не відповіла взаємністю, викликає Гриньова на дуель. Петро під час поєдинку отримує поранення. Дівчина доглядає за ним.\nКартина подій змінюється , коли до фортеці приїжджає Пугачов. Після його приходу і розкриваються характери героїв. Показує своє справжнє обличчя Швабрін. Марію, яка залишилася сиротою після страти батька і розстрілу матері, видають за племінницю дяка. А Петро перебуває в Оренбурзі. Олексій Швабрін всіляко старається спонукати Марію Миронову до укладення шлюбу з ним, та дівчина не погоджується, а пише листа Гриньову, благаючи допомогти. Петро зразу ж відбуває до Петропавлівської фортеці, де зустрічає табір Пугачова і розповідає всю правду.\nПугачов, дізнавшись, що Марія – дочка коменданта Миронова, не дає наказу стратити Гриньова, а видає йому перепустку в усі застави і фортеці. Швабрін залишається ні з чим, адже втрачає улюблену жінку. Тому історія не закінчується: відбувається арешт Петра. Підступний Швабрін звинувачує його у шпигунстві, запевняючи, що Петро служить у Пугачова. Марія їде до Петербурга, щоб просити імператрицю помилувати коханого. Та в саду вона зустрічає жінку, якій виливає свій біль. Як виявилось, це була сама імператриця, яка виконала прохання дівчини.\nПриємно, що історія, в основу якої закладено реальні події, має щасливе закінчення. Велике спасибі Олександру Пушкіну за подарований нам витвір мистецтва.\n← Заквітчаймо свою Україну\nІсторія нашого народу – це не лише історія слова →


Щодоби у “Воскобійниках” надоюють майже 50 тонн молока | Зоря Полтавщини. Громадсько-політична газета\nВеликої рогатої худоби на 10-ти фермах СТОВ “Воскобійники”, що має статус племгосподарства, утримується близько 6 тисяч. Із них дійного стада – 2150 голів. Свиней – до 2 тисяч, є 70 овець та 60 коней. Тільки багаторічних трав на корм худобі посіяно 1200 гектарів.\nЗагалом на території Шишацького та Зіньківського районів агропідприємство, яке очолює заслужений працівник сільського господарства України, депутат обласної ради Валерій Капленко, обробляє 8 тисяч гектарів ріллі. З пасовищами – 10 тисяч. Сільгоспформування забезпечує роботою 700 селян, середньомісячна зарплата за минулий рік склала близько 5 тисяч гривень. Із наявних 2030 гектарів озимої пшениці всього триста гектарів довелося пересіяти ячменем, решта – у доброму стані. Як розповів агроном відділку Віталій Савченко, восени господарству допоміг Сам Бог та потужна техніка: трапився- таки дощ, і, щоб зерно ухопило вологи та “виприснуло” добрими сходами, сіяли за добу по 300 гектарів. Пересівати довелося саме те, що через посуху сходило під снігом. Навесні ж із сівбою кожної культури впорувалися за лічені дні. До речі, соняшник, як і годиться за правилами сівозміни, на поле раніше, як через 8 років, не повертається. Попередниками під озиму пшеницю є соя, горох. Тому і грунти покращуються, і врожаї підвищуються. А завдяки потужному тваринництву щороку на поля вноситься по 84 тисячі тонн органіки.\nІ найсучасніша техніка, й кінна тяга\nМеханізатори телескопічного навантажувача й кормозмішувача Віталій Мушта та Юрій Кийко.\nНа подвір’ї МТФ №1 у Воскобійниках дядько вправно “кермує” возом, без якого на фермі, особливо після рясного дощу, не обійтися. На різних етапах виробництва у тваринництві використовуються як найпотужніша техніка, так і зручні маневрові механізми, й кінна тяга. На момент нашого приїзду якраз відправляли молоко. Із ємностей тутешньої холодильної установки механік доїльного залу Віталій Воскобійник саме перекачував близько 30 тонн продукції у величезні цистерни молоковоза на завод Білоцерківської агропромислової групи.\nУ травні в силосній ямі, яка вміщувала 20 тисяч тонн якісних кормів для молочного поголів’я та відгодівлі молодняку, ще лишалося близько чверті минулорічних запасів. Худобу годують двічі. Зручним телескопічним навантажувачем Олексій Заяра, чию добру роботу відзначали під час спілкування кілька керівників, завантажує силос в кормозмішувач під орудою Бориса Лубенця, розвозить його кормороздатчиком Анатолій Юшко.\n“У нас такий голова, що все встигати мусимо!”\nДоярки Наталія Додух, Оксана Нос, Надія Волик, Леся Дахно.\nЗа словами головного зоотехніка Галини Євченко, поголів’я нарощується, тому для відгодівлі будуватиметься ще один сарай. Головний зоотехнік час від часу відволікається на телефон: “Ви мені не в євро – кажіть у гривнях на один кілограм! А чиє воно? Німецьке? Ну добре, я вам адресу есемескою скину…” І, звертаючись уже до нас, продовжує розповідь про висаджені на фермі у минулому році садочки – навесні тоненькі лозинки вже порадували яблуневим та грушевим цвітом.\nРозповідає, що на фермах із молокопроводами коров устигають випасати два рази. На першій фермі, з доїльним залом, вони випасаються “конвеєром”. У першій декаді травня всі телиці переведені у загони. Будуть там аж до кінця літа, поки не вигорить під сонцем трава. На запитання, як між трьома доїннями можна встигнути двічі вигнати худобу на випас, жінка усміхається: “У нас такий голова, що все встигаємо!”\n– А який це “такий”?\n– Наш Валерій Ілліч за день стільки всього встигає, що якось чужі люди перепитували, чи не має він двійника, – головний зоотехнік сміється. – Доки вони з одного поля на інше переїхали, наш голова польовими дорогами заскочив у контору, пересів на іншу машину та ще й піджак поміняв! До сьомої ранку, коли починається наряд, він уже все про всіх знає: що в полях і на фермах робиться, як сіно сохне, скільки молока доїться. І пісні любить, і розсмішити, й побалакати. Пишіть, що у нас голова – найкращий!\nТелятка, мов дітки\nПомічник завфермою №1 Тамара Нелін з улюбленицями.\nУ племгосподарстві розводиться українська чорно-ряба молочна, голштинізована порода ВРХ – на МТФ №4 наразі дорощується до парувального віку 600 теличок для поповнення дійного стада. Ця порода і удоями славиться, і на відгодівлі дає гарні прирости. Про теличок віком від 7 днів помічник завфермою №1 Тамара Нелін говорить лагідно: “Малі діти, то й миття багато, увесь посуд ошпарювати треба”. Їжу цим “дітям” доставляє молочне таксі, де молоко нагрівається до заданої температури автоматично, згідно з нормами через “пістолет” відпускається у відра. Відповідають за увесь процес доглядачі теляток: вчасно заповнюють молоком, водою, сухим кормом відра, роздають сіно, вичищають, підстилають солому.\nТамара Нелін показала нам двох унікальних “сестричок”, улюблениць усього персоналу. Тут їх називають “наші карлівни” – по імені бичка шведської породи Карла. Вони ростуть невеликі, але дуже симпатичні, славляться не удоями чи приростами, а жирністю молока – до 6 відсотків. Балують їх усі гуртом. Одна така теличка вже переведена на відгодівлю, але на кличку “карлівна” відзивається й досі: як розповідає головний зоотехнік Галина Євченко, відбивається від стада й біжить до “Ниви” на голос, по гостинчик.\nНими пишається господарство\nДоглядач телят Михайло Микитич.\nНа центральній молочно-товарній фермі №1 технік штучного осіменіння Неля Крупко несе відповідальність за 1800 корів. І показник запліднення становить 95 відсотків. На совість працює молодий ветеринарний фельдшер Олександр Гребеник: у “Воскобійники” свого часу прибув на практику, одружився, набрався досвіду та тут і прижився. Справжньою хазяйкою цього чималого господарства є завфермою Ольга Карпенко. Поважають колеги керуючу стадом Ларису Сулим, телятника Михайла Микитича.\nНа фермі №4 у селі Носи Шишацького району у числі кращих працівників – доярка Наталія Кшижак, доглядачі теляток віком від\n7 днів Марина Нос та Олена Крамарєва.\nНа фермі №9 у Новоселівці Зіньківського району старанно трудяться доярки Оксана Педченко, Ірина Гаврильєва, Олена Бобровська, доглядачі телят Віктор Коростіленко, Наталія Стеценко, В’ячеслав Тихонович.\nНа МТФ №10 у Бірках Зіньківського району утримується 550 корів, гарні показники мають доярки Ольга Бойко та Надія Слинько.\nТільки найкращих слів заслуговує робота доглядача телят Валентини Горбатій з МТФ №7 у Загрунівці Зіньківського району, доглядачів свиней Оксани Зуй та Раїси Притико з ферми №5 у Воскобійниках.\n« Золоте перевесло сільського свята\nНе забудьте пом’янути… »


Чому пологи так болючі і небезпечні?\nПриродні пологи можуть бути довгим і хворобливим процесом. Часто вони ставлять життя матері в смертельну небезпеку. За оцінками Всесвітньої організації охорони здоров'я, в наші дні щодня від ускладнень, спричинених родами, вмирає 830 жінок. Ця страшна статистика скоротилася з 1990 року майже вдвічі. Що ж було тоді, коли про допомогу професійних акушерів та медичного обладнання можна було тільки мріяти?\nНа думку Джонатана Уеллса, фахівця, який вивчає питання дитячого харчування в Університетському коледжі Лондона, жоден інший вид ссавців не платить таку високу ціну при відтворенні потомства. У чому ж виявляється небезпеку для життя при пологах і чому це так важко для людей? Які заходи допоможуть знизити показники смертності?\nПроблема була й у наших далеких предків\nВивченням цієї проблеми впритул зайнялися лише в середині 20 століття. Саме тоді виникла ідея, яка могла б усе пояснити. На думку еволюційних експертів, проблеми могли початися ще в древніх гомінідів, наших предків. Немовлятам перших людей доводилося провертатися і крутитися, перш ніж вони змогли б пройти крізь вузькі родові шляхи своїх матерів. Найдавніші скам'янілості гомінід, що дійшли до наших днів, датуються 7 мільйонами років. Вони належать особам, які поділяють дуже небагато з наших особливостей. Але вже тоді вони мали можливість пересуватися прямо, стоячи на двох ногах.\nТрансформація тазових кісток\nПроте, піднявшись з чотирьох лап на ноги і витягнувшись у висоту, наші давні предки зазнали деформацію тазових кісток. Якщо у більшості приматів родові шляхи щодо прямими, то у самок австралопітека стегна стали вузькими, а родові шляхи отримали викривлену циліндричну форму. Плоду було складно пристосуватися до деяких перешкод, які чекають його перед появою на світ. Йому доводилося крутитися і звиватися, що в цілому ускладнило процес пологів.\nБлизько двох мільйонів років тому наші предки знову зазнали еволюційну трансформацію, вони втратили ще більше особливостей, які дісталися їм у спадок від приматів: довгі руки, маленький мозок і порівняно коротке тіло. Наявність інтелекту ще більше ускладнило завдання породіллям. Адже голова немовлят людини вмілого набагато збільшилася в розмірах (і це був далеко не межа). Бідні жінки почали терпіти тяжкі муки при пологах. Щоб підтримувати прямоходіння, їм потрібен був порівняно вузький таз і високий зріст. З іншого боку, величезна голова немовляти з працею проходила через максимально звужені родові шляхи. З цього моменту пологи стали надзвичайно болісними і складними.\nПорівняння по термінах вагітності\nОсь що говорить Холлі Дансворт з університету Род-Айленда (Кінгстон), яка довгий час вивчала проблему так званої акушерської дилеми і знайшла її недосконалість: «Вагітність жінок триває довше, ніж у самок людиноподібних мавп. До того ж жінки народжують дітей з непропорційно великою головою. Зазвичай пологи наступають на 38-40 тижні, в той час як самки шимпанзе позбавляються від тягаря на 32 тижні. У горил і орангутангів пологи наступають через 37 тижнів після запліднення яйцеклітини». Таким чином, в середньому людська вагітність триває на 37 днів довше. Однак мозок людського немовляти незрівнянно більше в порівнянні з мозком дитинчати шимпанзе, навіть якщо мати на увазі однакові етапи розвитку плода (32 тижні)\nОтже, навіть якщо еволюція якимось чином змогла б зменшити строки розвитку плода в утробі матері, навряд чи б це врятувало від болю породіль. Тоді природа, оснащуючи людей інтелектом і витягнутим скелетом, повинна була подбати про збільшення родових шляхів. Тим не менш у процесі еволюції цього не сталося. І ось перед нами дилема: вузький таз допомагає жінкам швидко пересуватися, а широкий таз допомагає більш легкому дозволу від тягаря.\nАле, проаналізувавши сотні людських скелетів, вчені в 2015 році прийшли до висновку, що існує велике різноманіття форм і розмірів. Ця різниця навіть відчутнішим, якби ми стали розглядати відмінність у формі кистей рук. Широкий таз здебільшого притаманний тим жінкам, які мають великий череп. Їх потомство з більшою часткою ймовірності успадковує велику голову, але в той же самий час з'явиться на світ через широкі родові шляхи. Як бачимо, природа зробила все, що змогла, щоб полегшити пологи у людей. Справа за самими акушерами.\nКесаревий перетин все більш поширене\nУ 2016 році швейцарськими вченими проводилося дослідження, яке вивчає зміну тазових кісток жінок з віком. Виявилося, що свій сприятливий пік родові шляхи переживають в пізньому підлітковому віці (18-20 років), коли жінка повністю сформована і готова дати світові потомство. Приблизно до 40 років жінка утримує це стан, але потім організм поступово готується до менопаузи і звужує родовий канал. Ось чому нині так поширене кесарів розтин, адже жінки дедалі частіше наважуються стати матерями після 40 років.\nКесарів розтинза і проти - 1001 рада\nПологи без болю – приємна і довгоочікувана подія в житті жінки - 1001 рада


Під час обстрілу Щастя поранено українського військового, - Москаль\n12 травня, 2015, 11:16\n11 травня увечері бойовики вкотре обстріляли Щастя з автоматичних гранатометів та стрілецької зброї, поранено українського військового\nПро це на своєму сайті повідомив очільник Луганської області Геннадій Москаль, передає Еспресо.TV.\nЗа словами Москаля, вогонь по опорних пунктах наших силовиків на околиці міста вівся з правого берега Сіверського Донця, окупованого бойовиками. При цьому він також зазначив, що руйнувань житла та інфраструктури не було.\n"Однак внаслідок обстрілу вогнепальне поранення отримав 28-річний військовослужбовець. Зараз поранений перебуває в районній лікарні", - повідомив він.\nТакож, крім Щастя бойові дії протягом учорашньої доби велися в Станиці Луганській та Троїцькому (Попаснянський район біля Дебальцева).\n"Перестрілки з автоматичної зброї, обстріли з гранатометів та мінометів носили локальний характер, інформації про постраждалих людей чи пошкоджену інфраструктуру не надходило", - зазначив голова Луганщини.\nРаніше Москаль повідомляв про трьох поранених у Станиці Луганській: двох військових та одного мирного жителя.


На Волині поліція завершила розслідування щодо сільського голови, який причетний до організації корупційних схем із землею | СтопКор - корупція, хабарництво, компромат, останні новини\nНа Волині поліція завершила розслідування щодо сільського голови, який причетний до організації корупційних схем із землею\nВідповідний обвинувальний акт слідчі скерували до суду. Фігурантам загрожує покарання до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.\n8 січня слідчі детективи спільно з оперативниками обласного управління стратегічних розслідувань затримали сільського голову та посередника за місцем проживання посадовця. Сільський голова налагодив корупційну схему вирішення земельних питань. До протиправної діяльності у якості посередника залучив керівника комерційної структури, який є сертифікованим інженером-землевпорядником.\nСлідчі оголосили сільському голові про підозру у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) Кримінального кодексу України. У ході проведення слідчих дій поліцейські встановили причетність другого фігуранта по справі до ряду інших злочинів та оголосили йому про підозру за ч.4 ст.27 (співучасник злочину), ч.2 ст.15 (замах на злочин), ч.3 ст. 369 (пропозиція, обіцянка або надання неправомірної вигоди службовій особі), ч.1 ст.190 (шахрайство), ч. 3 ст. 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою) Кримінального кодексу України. Досудове слідство завершено. Обвинувальний акт скеровано до суду. Підозрюваним суд обрав запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.\nФігурантам загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п’яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.\n«Кришування» видобутку бурштину-сирцю — ДБР повідомило про підозру поліцейському Россия и Германия провели переговоры по Донбассу без участия Украины: выяснились детали


Суспільство 2020-09-23 14:11 Гончарова Єлизавета\nЯк змінилося ваше життя з початком війни?\n— Як для більшості людей в той час, в мене все почалося з бажання допомагати. У Дніпрі центром тяжіння для волонтерів стала лікарня, до якої привозили поранених. Саме тоді ми всі “обростали” знайомими серед людей, дотичних до війни, щоб дізнаватися правду з перших рук, бо насправді було страшно побачити російські танки на вулицях рідного міста. Так я познайомилася з людиною, котра згодом стала для мене близьким другом.\nПоштовхом до моєї теперішньої специфічної діяльності стала відома історія військового Сергія Костакова із позивним “Маестро”, який щез під час переведення з однієї військової частини до іншої. Тоді певний час ми не могли отримати жодної інформації, висувалися дві версії його зникнення, одна з них була пов’язана з можливим вивезенням Костакова до Росії. Ще до того, як знайшли його тіло, я виступала на телебаченні, щоб привернути увагу до кричущого випадку та спонукати до справжнього розслідування. Потім разом з його батьком я їздила у Волноваху на розпізнання тіла, яке нам чомусь навіть не хотіли показувати. Вже на тому етапі ми бачили багато фактів, які потребували ретельної перевірки, були питання, на які ніхто так і не відповів, хоча родина погодилась визнати Сергія таким, що загинув. Але, на жаль, фактично майже нічого по справі не було зроблено якісно та послідовно. Після поневірянь у різних містах від Маріуполя до Києва, через шість років, справа повернулась у Волноваху на дорозслідування. Але там, здається, вона зараз просто похована у стосах паперу.\nЧитайте також: Не вручена зірка\nСаме зі зникнення Костакова почалася моя діяльність, пов’язана з пошуком зниклих безвісти. За ці роки я дізналася про сотні родин, які шукають своїх близьких. Я співпрацювала з кількома спільнотами і з багатьма з них ми згодом об’єдналися для пошуку своїх близьких у громадській організації Об’єднання рідних зниклих безвісті “Надія”.\nЩо саме входить у сферу вашої діяльності в рамках даної організації?\n— Офіційно ми зареєструвалися у 2018 році, хоча фактично працювали з самого початку війни. Керівник нашої ГО Ядвіга Лозинська — мама військового Андрія Лозинського, який зник під Іловайськом. До складу організації входять понад 120 родин з усіх регіонів України. Ми також співпрацюємо з організацією “Едельвейс”, котра на Донбасі займається пошуком цивільних осіб, що зникли безвісти.\nСфера нашої діяльності дуже різностороння: від координування пошуків у соціальних мережах та опитування звільнених з полону до присутності під час ексгумації тіл. Ми намагаємося бути своєрідним центром об’єднання. Наприклад, вже ушосте за останні три роки ми збираємо родини для того, щоб обговорювати спільний план дій та ділитися досвідом відстоювання прав. Майже всі родини, які досі шукають своїх рідних, не мають жодних пільг чи підтримки, хоча, фактично, їхні проблеми ідентичні тим, з якими стикаються родини загиблих військових. Бо більшість із зниклих досі не мають статусу УБД, без якого їхні родичі не можуть бути забезпечені підтримкою держави. Окрема сфера — це психологічна реабілітація, для допомоги у якій ми останніми роками пройшли кілька професійних курсів та шкіл.\nЗараз в процесі роботи проєкт “Стіна надії”, який ми спочатку плануємо реалізувати у Дніпрі, де найбільша кількість зниклих, а потім розширити до всеукраїнського рівня. Це дуже важливий та болючий аспект, пов’язаний з людьми, які зникли. Ті, хто повернувся з війни, живуть зі своїми родинами. Про тих, хто загинув, нагадують меморіали та пам’ятні дошки. А у рідних зниклих безвісти місця пам’яті немає. Часто вони відчувають, що про їхніх близьких суспільство просто забуло. Тому ми хочемо зробити стіну з фотографіями тих, кого досі чекають вдома. Також у планах створення єдиного центру “Право на надію”, де можна було б обмінюватися досвідом боротьби з бюрократичними перепонами, вивчати та розповсюджувати успішну адвокатську практику щодо таких справ, організувати професійне консультування та всебічну підтримку.\nСподіваюсь, скоро зможемо запустити спеціальний сайт “Сподіваємось”, на якому буде зібрано та систематизовано всі інформаційні матеріали — текстові, фотографічні та відео — які є в наявності по кожному зі зниклих. Бо час йде, матеріали накопичуються і важливо, щоб вони зберігалися в одному місці для більш зручного користування для пошуку цих людей. Разом з чотирма організаціями ми беремо участь й у марші “Нагадати про кожного”, який пройде в столиці 10 жовтня о 18:00. На ньому вперше в одній колоні пройдуть родини політв'язнів, родини полонених, родини зниклих безвісти, колишні в’язні та колишні полонені.\n2018 року був ухвалений закон про статус зниклих безвісти. Чи змінило це щось у справі пошуку таких людей? Чи створений, нарешті, офіційний реєстр?\n— За попередньої влади ми брали участь у трьох засіданнях Комітету Верхової Ради з прав людини, але, як бачите, жодних практичних змін не відбулося. Зараз вже два роки ми займаємося тим, що намагаємося змусити державу виконувати закон України про статус тих, хто зник безвісти, який був прийнятий та набрав чинності. Відповідно до цього закону, через три місяці повинна була розпочати роботу міжвідомча комісія при Кабінеті міністрів. В руках цієї комісії мали бути зосереджені повноваження, необхідні для пошуку, звільнення, регуляції статусу потерпілих та зниклих під час цієї війни.\nПерш за все, ця комісія мала б створити Єдиний реєстр людей, які зникли. Бо зараз існує кілька списків: окремо по лінії МВС, Нацгвардії, Міноборони, СБУ, які не узгоджені між собою. До речі, згідно з міжнародними стандартами, до Єдиного реєстру треба вносити й росіян, які воювали на нашому боці, і російських військових чи найманців, які зникли на території, котра контролюється українським урядом. Принаймні, досвід балканських країн каже, що саме такий підхід дозволяє зрушити з мертвої точки багато складних питань щодо пошуку зниклих, бо врегульовує проведення пошукових робіт сторонами, що шукають зниклих, в тому числі на території, котра контролюється супротивником. Ця ж комісія має повноваження створювати офіційні пошукові групи, які б організовували та проводили різноманітні пошукові заходи на всієї території. А також, комісія мала б нарешті зайнятися системним розслідуванням справ зниклих, більшість із яких переповнені невпорядкованою інформацією, яка на даний момент не дозволяє сподіватися на результат.\nЧитайте також: Російські солдати на українських кладовищах\nАле попри важливість цієї справи, комісія не розпочала роботу навіть протягом двох років: досі не призначений голова, секретаріат, не прописане положення про її роботу. І хоча вона все ж була створена напередодні минулих виборів, потім стало вже не до зниклих безвісти. Ми зверталися і в Офіс президента, і в офіс омбудсмена, але все дарма. Катерина Хом’як, одна з матерів, яка шукає одразу двох синів, що зникли під час бою, цього літа двічі зустрічалась з президентом.\nНарешті у липні цього року був затверджений новий склад комісії, в яку, окрім високих чинів, увійшли три представники Червоного Хреста, але і вона досі не запрацювала. На мій погляд, це занадто складна ситуація, відповідальність за яку не бажає брати на себе жоден чиновник. Для політичного піару категорія людей, які зниклі, не дуже цікава — результати роботи не завжди будуть радісними і святкувати буде нічого. Тому всі ці пошуки та домовленості досі реалізуються виключно силами волонтерів та міжнародних організацій. А для тих масштабів, які у нас є, цього недостатньо. Не кажучи вже про те, що без цієї комісії всі ці зусилля не можуть набути офіційного статусу.\nЗа вашими підрахунками, скільки людей зараз знаходяться в розшуку як ті, хто зник на цій війні? Чи з’являються останнім часом нові зниклі?\n— Згідно зі списками Міжнародного Червоного Хреста, всього в Україні є 756 родин зниклих безвісти. Але без створення повноцінного реєстру, до якого увійдуть всі випадки зникнення через військові дії та окупацію, ми навряд чи зможемо говорити про повний список. Звісно, більшість випадків фіксувалося у перші роки війни, зараз з військовими це відбувається набагато рідше. Хоча всі пам’ятають, наприклад, торішню трагедію, коли група військових потрапила до ворожого блокпосту. До підтвердження їхнього знаходження з того боку, вони теж вважалися зниклими безвісти. Що стосується цивільного населення, то факти зникнення людей на окупованій території фіксуються й зараз.\nЧасто пошуком своїх близьких змушені займатися родичі. Як це зазвичай відбувається? Чи вдавалося за ці роки знаходити людей або хоча б підтверджену інформацію про їхню долю?\n— Спочатку дуже продуктивно працював пошук за допомоги соціальних мереж. Цей інструмент допоміг знайти багато корисної інформації про хлопців, про яких не було звісток з офіційних джерел. Інколи тільки наявні відеоматеріали змушують тут сторону визнавати, що людина знаходиться у них в полоні. Також ми обов’язково спілкуємося з тими, кого звільняють з окупованої території. Їхні свідчення інколи стають ключовими для продовження пошуку людей, яких, за іншими даними, вже немає в живих. Наприклад, так сталося з сином нашої керівниці — в нас є шість свідчень про те, що Андрія бачили в камері в полоні живим через кілька місяців від дати смерті особи, котру експертиза визнала її сином.\nЧасто буває, що рідні не погоджуються з результатами експертиз ДНК. Чому це відбувається?\n— По-перше, існує велика недовіра до самої експертизи, яка в нашій країні, на жаль, не відповідає світовим стандартам. Ми досі використовуємо застарілу методику 2001 року, яка тестує всього 24 з понад 3200 локусів. По-друге, фіксується дуже багато випадків неякісного збору матеріалів, а інколи — відвертого нехтування наявними речовими доказами. Наприклад, під час нещодавньої ексгумації тіла невідомого захисника у труні були знайдені особисті речі, які навіть не були вписані до переліку під час попереднього розслідування. Відповідь “ці речі не мають відношення до цієї людини”, відверто кажучи, дивує. Якщо ви їх навіть не описали та не дослідили, то як можете стверджувати, до кого вони мають чи не мають відношення? І повірте, подібних “похибок” так багато, що батьки просто не можуть визнати смерті своєї дитини з такими сумнівними доказами.\nЗрозуміло, що батьки до останнього будуть хапатися за будь-яку зачіпку, хоча з кожним роком об’єктивно стає все менше шансів знайти когось зі зниклих живим. Хтось же похований у тих могилах...\n— Звісно, спочатку більшість родин сподівалися на те, що близькі люди живі та їх можна повернути. Зараз йдеться не тільки про пошук тих, хто ймовірно перебуває у полоні, а й про правдиве визнання належності останків тіл. Кожна мама, кожний батько, дружина, діти хочуть мати місце для горювання та пам’яті. Щоб в могилі був похований той, до кого вони приходять, а не стороння людина, тіло якої було видане “для галочки”. А для цього потрібно, щоб хтось нарешті почав розгрібати масу неякісно зробленої за шість років війни роботи. Вимагаємо, щоб була створена по-справжньому ефективна система пошуку та ідентифікації, в якій зниклі безвісти залишалися б людьми, а не чорними мішками з інвентарним номером.\nЩо необхідно зробити на державному рівні для того, щоб система запрацювала?\n— Ми сподіваємось, що об’єднавшись, ми зможемо змусити владу працювати у цьому напрямку. Наполягаємо, щоб був прийнятий повноцінний закон про полонених, дія якого б не залежала від політичних рішень чи показової “благодійності” влади. Прибрати юридичну колізію, через яку рідні зниклих не можуть отримувати відповідного статусу, користуватися пільгами та отримувати державну підтримку, передбачену законом. Державна комісія щодо зниклих безвісти повинна нарешті розпочати свою роботу. Для створення реєстру, організації пошукових груп та проведення різноманітних консультацій пропонуємо, щоб робота комісії була максимально відкритою для родин полонених, а до складу ввести представників потерпілих, які більше за всіх інших зацікавлені у якісному та швидкому розслідуванні. І, беззаперечно, вони володіють максимально повною інформацією, яка існує по цих справах. Обов’язково треба переглянути всі справи зниклих безвісти вже новим складом комісії, щоб нарешті рідні отримали шанс дізнатися правду про долю своїх близьких.\nВікторія Солодухіна народилась 1967 року у Дніпрі, має дві вищі освіти, за фахом — економіст та програміст. Волонтерка, керівник низки проєктів в рамках Об’єднання рідних зниклих безвісти “Надія”, співпрацює з Міжнародним комітетом Червоного хреста в Україні у сфері психологічної підтримки та супроводу родин зниклих безвісти.\nзниклі безвісти ідентифікація волонтери загиблі військові


Наскільки екологічно ви провели свята?\nЗдається, що свята тільки почались, а ми вже встигли відсвяткувати і Новий рік, і Старий новий рік, і 2 Різдва. За цей час наші оселі перетворились на святкові сховища - купа їжі, напоїв, подарунки, прикраси та її величність ялинка зайняли весь можливий простір.\nАле свята добігають кінця і час повертати своє життя до нормального режиму. Поки найбільш невтримні доїдають салати, а найбільш рішучі - виносять ялинку, пропонуємо вам пройти тест та дізнатись, як ваше святкування позначилось на навколишньому середовищі.\nCreated by ><0=40 ?V4B@8<:8 @5D>@< ?@8 V=?@8@>48\nЯк ви вчинили із залишками їжі?\nПокликали друзів, зробили другий новорічний банкет на наступний день\nМи готували в міру, залишків майже не лишилось\nСпакували все в одноразовий посуд, віднесли безхатнім тваринкам на вулицю\nЇли як могли, але не впорались - викинули все, що могло зіпсуватись\nБанкет, пакування подарунків, та й взагалі вся новорічна підготовка залишає за собою чималу купу сміття. Як з нею впорались?\nВідмовились від пакування подарунків. Зберегли скляні банки - знадобляться бабусі для консервації. Решту - викинули.\nРозсортували все сміття на скло, метал, папір, пластик та органіку. Вивезли все на станцію сортування сміття\nЗдали все, що приймає найближчий пункт прийому вторсировини, решту - викинули\nПросто зібрали все в кілька пакетів і викинули на смітник. А які ще можуть бути варіанти?\nЯлинки, що була прикрасою оселі, зовсім скоро треба буде позбутися. Як вчините?\nУ мене вже більше 10 років штучна ялинка - просто складу її до наступних свят.\nВіднесу на станцію прийому вторисировини, або до спеціального пункту утилізації новорічних дерев.\nУ нас не було ялинки, лише ялинкові гілочки. Викинути їх - секундна справа.\nВчиню, як завжди: вийду на двір, кину ялинку на смітник. Але не раніше квітня\nОднією ялинкою, як відомо, новорічного настрою не зробиш. Чим ще ви прикрашали свою оселю?\nСтарі ялинкові іграшки. Обожнюю їх ще з дитинства, та й купляти нові не хочеться.\nРобимо прикраси своїми руками - з дерева, паперу і всього, що тільки трапиться.\nОбійшлись лише новою гірляндою - мінімалізм, але красиво.\nКожен рік купуємо якісь нові прикраси - дощики, гірлянди, кульки. Обожнюю різноманіття!\nНу і яке ж свято без одноразового посуду! Скільки його було у вас?\nВи ціни на той посуд бачили? Мені простіше відмити весь родинний сервіз.\nНе використовую одноразовий посуд з принципу.\nНамагались обійтись зовсім без нього, але взяли пляшку шампанського з одноразовими стаканчиками на головну ялинку міста.\nНакупили цілу гору і ставили на стіл тільки його. Зате скільки сил зберегли вранці!\nПід бій курантів багато хто запускає феєрверки та іншу піротехніку. Яким вогником привітали Новий рік ви?\nНавіщо витрачати гроші на феєрверки, коли можна подивитись на феєрверки, куплені іншими?\nОбійшлись бенгальськими вогниками, стержні зібрали та відсортували до металевих відходів.\nКупили купу хлопавок, хотілось зустріти новий рік гучно.\nФеєрверки - це моя пристрасть. Вистріляли цілу купу зарядів на вулиці біля дому. Коробки з них розвалились, але комунальники все приберуть\nВи - Скрудж\nВаші свята пройшли відносно екологічно, але керувались ви далеко не турботою про довкілля. Економія - ваше все, тому й ваше святкування не набрало масштабів, загрозливих для всього живого. Але хто знає, як би воно було, якби ви не стримувалсиь? Дбайте не лише про кошти, але й про довкілля. Це вигідно у довгостроковій перспективі :)\nВи - Лоракс\nДух природи, що дбає про все живе поселився всередині вас. Ви відповідально ставитесь до кожного свого кроку та робите все, щоб зменшити свій вплив на довкілля. Так тримати!\nВи - різдвяний Ельф\nВи дійсно прагнете до більш екологічного життя, і намагаєтесь якомога менше шкодити довкіллю. Тим не менше, окремі ваші дії не можна назвати дружніми по відношенню до природи, а особливо - під час свят, коли душа прагне гарної вечірки. Ви на вірному шляху і маєте добрі наміри - просто будьте трошки уважнішими :)\nВи - Грінч\nТільки замість викрадення Різдва, ви викрадаєте трошки здоров’я у нашої планети. Будьте більш далекоглядними та докладіть зусиль до того, аби зменшити вплив на довкілля. Врешті-решт, приємними свята робить не величезний стіл або комфортне прибирання, а дружня компанія і гарний настрій.


Як знизити рівень естрогенів за допомогою харчування - Залізні М'язи: все про бодібілдинг і фітнес\nГоловна » Статті » Здоров'я » Як знизити рівень естрогенів за допомогою харчування\n29/03/2018\t0\tАвтор administrator\nЕстрогени — це жіночі статеві гормони, які присутні як в жіночому, так і в чоловічому організмах. Високий рівень естрогенів може значно погіршити результати тренувань, незалежно від того, націлені вони на нарощування м’язової маси або на схуднення. Варто відзначити, що підвищений рівень естрогенів негативно впливає не тільки на чоловіків, але і на жінок. У цій статті ми розповімо про продукти харчування, які варто вживати і від яких варто відмовитися, щоб знизити рівень естрогенів в організмі.\nУ здорової людини, без захворювань ендокринної системи, найчастішими причинами підвищення рівня естрогенів є: недолік сну, стреси і харчування. Саме про харчування і піде мова в цій статті.\nПродукти, які необхідно вживати, щоб знизити рівень естрогенів.\nХрестоцвіті овочі — кольорова капуста, брюссельська капуста, брокколі, шпинат та інші хрестоцвіті овочі. Ці продукти повинні стати частиною вашого щоденного раціону харчування, так як вони не тільки корисні для здоров’я, містять клітковину, вітаміни, мінерали та антиоксиданти, але і сприяють зниженню рівня естрогенів.\nНасіння льону — це унікальний продукт, який містить велику кількість лігнанів. Лігнани — це фітоестрогени, тобто рослинні сполуки, які мають низьку естрогенну активність і при цьому здатні блокувати рецептори естрогенів. Також, лігнани здатні блокувати ароматазу, фермент, який задіяний в процесах перетворення тестостерону в естрогени.\nНасіння льону є джерелом лігнанів\nЖирна морська риба є прекрасним джерелом омега-3 жирних кислот, які мають широкий спектр позитивних ефектів і сприяють нормалізації роботи ендокринної системи.\nКлітковина не тільки корисна для здоров’я і необхідна для нормального травлення, але і сприяє зниженню рівня естрогенів в організмі, що було виявлено в ході одного з досліджень. Тому варто обов’язково споживати овочі, фрукти, вівсянку і інші продукти, багаті клітковиною.\nЦитрусові фрукти і зелений чай — ці продукти є джерелами флавоноїдів. Флавоноїди — це рослинні поліфеноли, які мають позитивний вплив на організм і сприяють зниженню рівня естрогенів.\nПродукти, від яких необхідно відмовитися, щоб знизити рівень естрогенів.\nСоя є джерелом таких фітоестрогенів, як геністеїн і дайдзеїн. Ці фітоестрогени мають досить високу естрогенну активність і тому для того, щоб знизити рівень естрогенів, необхідно відмовитися від споживання продуктів з високим вмістом сої.\nСоя містить фітоестрогени з високою естрогенною активністю\nЗагальновідомо, що алкоголь надає негативний вплив на весь організм. Також алкоголь сприяє підвищенню рівня естрогенів в організмі.\nЦукор і солодощі є продуктами, які впливають на рівень естрогенів опосередковано. Споживання цукру і солодощів може призвести до появи зайвого підшкірного жиру і до ожиріння, що, в свою чергу, сприяє підвищенню рівня естрогенів.\nВарто відмовитися або звести до мінімуму споживання напоїв і продуктів харчування в пластиковій упаковці, так як пластикова упаковка містить бісфенол А, хімічну речовину, яка сприяє підвищенню рівня естрогенів. Тому варто віддавати перевагу напоям в скляних пляшках, а для зберігання продуктів харчування використовувати скляні контейнери.\nВ якості висновку можна написати про те, що оптимальний раціон харчування для зниження рівня естрогенів в організмі повинен складатися з необроблених продуктів з високим вмістом клітковини, свіжих овочів і фруктів, а також продуктів, які містять білок і поліненасичені жирні кислоти. При цьому варто уникати споживання сої, солодощів, солодких газованих напоїв і алкоголю.


У Латвії викрили бізнес українських олігархів | Новомосковськ Новини\nУ Латвії викрили бізнес українських олігархів\t27 февраля 2014 0 Comments\nЗа даними Lursoft, інвестиції українських приватних та юридичних осіб присутні в основному капіталі майже 900 зареєстрованих в Латвії компаній. Найбільшими прибутками та обсягами отриманих інвестицій на тлі «українських» латвійських компаній можуть похвалитися деякі комерційні банки.\nНайбільша з діючих в Латвії компанія з українським капіталом — це комерційний банк PrivatBank. Основний капітал банку — 80 млн. євро. У 2012 році оборот банку склав 16,4 млн. євро , прибуток — майже 2 млн. євро.\nОсновний акціонер банку PrivatBank (контролює 75 % акцій) — найбільший український комерційний банк «ПриватБанк». Співвласники останнього – відомі в Україні мільярдери Ігор Коломойський і Геннадій Боголюбов, кожен володіє 9 % акцій PrivatBank.\nУкраїнський «ПриватБанк» почав працювати в Латвії, купивши у 2001 році частки капіталу неплатоспроможного латвійського банку Paritāte. Пізніше значна частина акцій колишнього Paritāte перейшла у власність кіпрської фірми Unimain Holdings. Комісія ринку фінансів і капіталу заборонила новому співвласнику голосувати на зборах акціонерів , і після попередження аудиторів про ризик втрати банківської ліцензії власниками акцій PrivatBank стали Коломойський і Боголюбов.\nУ Латвії Коломойський і Боголюбов «засвітилися» в 2011 році. Латвійські ЗМІ тоді активно писали про те, що обидва українських мільярдера зустрічалися з тодішнім прем’єр-міністром Валдісом Домбровскісом і цікавилися можливістю придбати частки капіталу авіакомпанії airBaltic, котрі переживала серйозну кризу.\nНайбільшим прибутком серед латвійських компаній з українським капіталом може похвалитися банк Reģionālā investīciju banka . За підсумками 2012 року прибуток банку склав 2,2 млн. євро при обороті в 26 млн. євро. Основним співвласником Reģionālā investīciju banka виступає один з найбільших українських банків «Південний», штаб-квартира якого розташована в Одесі.\n«Південній» належить сім’ям одеських бізнесменів Юрія Родіни і Марка Беккера. За даними банку, на 1 січня 2014 його найбільшими акціонерами залишалися Юрій Родіна (18,7062 %), Алла Ванецьянц (11,2371 %), Марк Беккера (19,1539 %).\nЗа підсумками 2012 року співвласник банку «Південний» Юрій Родіна став одним з найбагатших мешканців Одеси: в складеному журналом Focus рейтингу 200 найбагатших українців він зайняв 127 позицію. Його статки оцінили в $69,4 млн.\nОдним з великих офіційно відомих українських інвесторів в Латвії також є український фінансист і депутат українського парламенту Іван Фурсін. Він також одесит. До недавнього часу був членом підтримувала екс-лідера України Партії регіонів, проте 23 лютого покинув цю партію, а також відповідну парламентську фракцію, ставши позафракційним депутатом.\nУ Латвії Фурсіну належить фірма Dzintara mežs, якій належить компанія C&R Invest, котрій у свою чергу належить 14,6% акцій латвійського комерційного банку Trasta Komercbanka. Trasta Komercbanka позиціонує себе, як міжнародний нішевий банк, що надає індивідуально підібраний набір послуг заможним клієнтам .\nЯк повідомляє українська версія Forbes, в 2013 році стан Фурсіна оцінювався в $146 млн. Forbes повідомляє, що Фурсін — бізнес-партнер і друг досить відомого українського бізнесмена та інвестора Дмитра Фірташа (його статок Forbes оцінює в $673 млн.).\nУ 2003 році бізнесмени познайомилися, а в 2004-му Фурсін став партнером Фірташа в газотрейдера RosUkrEnergo, отримавши 5% акцій компанії. Відповідав за інвестиційно-банківські та юридичні питання. Джерело: delfi.lv\nНашли ошибку в тексте? Выделите ее и нажмите Ctrl + Enter\tPrevious PostГоріла прокуратура Апостолівського району Next Post Уряд Швейцарії заблокує кошти Віктора Януковича\tНайти: