Статті та огляди Вибір міні-АТС: функції та можливості\nБудь-яка організація що тільки починає свою діяльність, або переїздить в нове приміщення стикається з проблемою встановлення системи телефонного зв'язку. Надійний зв'язок є одним з перших та необхідних чинників для злагодженої та успішної роботи офісу.\nВід правильного вибору, установки та програмування міні-АТС буде залежати оперативність якість роботи співробітників, оперативність обслуговування клієнтів та інші бізнес-процеси. Тому процес вибору не можна пустити на самоплив.\nМи спробуємо дати кілька порад, на що слід звернути увагу.\nВибір можливостей та функцій\nСпочатку необхідно визначити, яка конфігурація необхідна саме Вам. Для цього потрібно знати, скільки міських та внутрішніх ліній буде підключено до міні-АТС. Так само необхідно визначитися з кількістю системних телефонів (телефонні апарати з розширеними можливостями та індикацією міських та внутрішніх ліній). Такі апарати найчастіше встановлюються у керівників, секретарів, офіс-менеджерів. Найкраще на цьому етапі передбачити можливість розширення, то є можливість підключення як внутрішніх, так і міських ліній.\nПереважна кількість сучасних міні-АТС володіє всіма необхідними стандартними функціями. Так що якщо у Вас немає, жодних специфічних вимог та влаштують стандартні функції начебто перекладу дзвінка, розподіли зовнішніх викликів та організації доступу внутрішніх абонентів до міських лініях при вихідних дзвінках, то вирішальними цілком можуть виявитися: особисті симпатії до виробника, рекомендації друзів, або колег, ціна, або просто випадок.\nВ іншому випадку, якщо необхідна більш складна маршрутизація та обробка дзвінків, конференції, різні голосові сервіси, запис телефонних розмов, можливість роботи з GSM, або VoIP-шлюзами – краще звернетусь до фахівців, тому що вирішення багатьох завдань вимагає знань та досвіду, додаткового обладнання та дуже часто нестандартного підходу.\nПерш ніж робити вибір міні-АТС, необхідно визначитися, хто буде її інсталювати. При бажанні та за допомогою досить докладних інструкцій, якими забезпечені більшість сучасних міні-АТС, технічно «просунутий» співробітник Вашої компанії цілком здатний розібратися та провести первинну настройку. Але настійно рекомендується довірити цю процедуру фахівцеві тієї компанії, в якій Ви придбали обладнання.\nДля чого це потрібно, запитаєте Ви? Для цього є як мінімум декілька причин. Багато компаній роблять дуже відчутні знижки на міні-АТС, за умови встановлення їх персоналом. Виробники дають розширену гарантію на обладнання, встановлене сертифікованими фахівцями. Клієнт отримує правильно змонтовану та коректно запрограмовану систему, налаштовану по Вашим вимогам.


Швидко і дуже смачно! Куряче філе з овочами на сковороді\nвівторок, 11 січень 2022, 18:15\nГотується дуже просто і виходить просто дивовижно смачною. Куряче філе прекрасно поєднується з овочами, вони надають йому соковитість і більш цікавий смак, зазначають Патріоти України.\nНезважаючи на те, що страва легка в приготуванні, виглядає вона вишукано і ні в чому не поступиться дорогим ресторанним стравам. А продукти для неї вам будуть потрібні самі звичайні, які є в холодильнику у кожного.\nпомідори – 200 гр\nконсервований горошок – 150 гр\nприправа для курки – 1/2 ч.л\nіталійські трави – 1/2 ч.л\nЦибулю нарізаємо кубиком і кладемо на сковороду з рослинною олією. Обсмажуємо до м’якого злегка рум’яного стану і додаємо подрібнений часник.\nСолодкий перець нарізаємо кубиком і додаємо до цибулі з часником. Обсмажуємо все разом 1-2 хвилини.\nКуряче філе нарізаємо невеликими шматочками і додаємо до овочів. Обсмажуємо все разом ще кілька хвилин. Додаємо в масу сіль і всі підготовлені спеції. Туди ж кладемо томатну пасту і перемішуємо.\nПродовжуємо обсмажувати на сильному вогні ще 1 хвилину і додаємо нарізаний кубиками помідор. Все перемішуємо і тушкуємо 1 хвилину, всипаємо зелений горошок і знімаємо з вогню.\nСир натираємо на дрібну терку і висипаємо зверху на страву. Відправляємо в духовку і випікаємо 5-7 хвилин при температурі 200 градусів. Зверху страву присипаємо зеленню і подаємо до столу.


Троє нетверезих хлопців побили охоронця столичного супермаркету — Новости Киева\n11 ноября, 2019 21:24 Метки: магазин\nУ потерпілого — внутрішні забиття, а селезінку лікарі не змогли врятувати. Під ранок, коли це трапилося, відвідувачів було небагато.\n“Приблизно 20 камер було відстежено працівниками поліції до моменту, як вони зайшли у приміщепння, живуть. Це відео камери, які розташовані на магазинах, а також камери “Безпечна столиця. У нас є прямий доступ на центральний сервер”, — каже керівник Подільського управління поліції ГУ НП у місті Києві Владислав Іщенко.\nСледующая публикация На закритих столичних цвинтарях нелегально продають ділянки для поховання\nПредыдущая публикация В Киеве женщина в 62 года выиграла конкурс «Красота без границ» — видео


Главная База знаний "Allbest" Менеджмент и трудовые отношения Становлення та розвиток діловодства з IX по XIX ст.\nІсторія діловодства в Російській імперії, в період освіти і розвитку централізованої, багатонаціональної держави до Великої жовтневої революції. Зародження документування в епоху феодальної роздробленості. Загальне наказове та колезьке діловодство.\nстудентка ІІ курсу, групи № 222\n1. Історія діловодства в дореволюційній Росії (до Великої жовтневої соціалістичної революції). Діловодство в епоху феодалізму.\n1.1 Зародження діловодства; документування до утворення централізованої багатонаціональної російської держави (ІХ - ХV ст.)\n1.2 Документування в період феодальної роздробленості\n2. Діловодство в період освіти і розвитку централізованої, багатонаціональної російської держави (наказове діловодство XV - XVIII ст.)\n2.1 Загальне наказове діловодство\n2.2 Спеціальне документування\n3. Діловодство в Російській імперії XVIII ст.: Колезьке діловодство\n3.1 Загальне колезьке діловодство\n3.2 Спеціальні системи документування\n1. Історія діловодства в дореволюційній Росії (до великої жовтневої соціалістичної революції). Діловодство в епоху феодалізму\n1.1 Зародження діловодства. документування до утворення централізованої багатонаціональної Російської держави (IX-XV ст.)\nВиникнення російської писемності і документування.\nПитання про час виникнення писемності на Русі давно цікавить істориків. Для відповіді на це питання використовуються відомості, що містяться в письмових джерелах (літописах, вістях іноземців), письмові документи, що дійшли до нас, а також археологічні і лінгвістичні джерела.\nТак, в літописі передається вміст договорів Київської держави з Візантією, князів Олега в 911 р. і Ігоря в 944 р. Договірні стосунки з греками, згідно зі свідченнями літопису, були і раніше: у 876 р. був відновлений договір з греками. Договори полягали і з іншими народами, наприклад, князя Володимира з волжськимі болгарами, про якого згадує літопис від 985 і 1006 рр.\nУ договорі 911 р. згадується про вживання росіянами письмових заповітів, в договорі 944 р. про постачання російських кораблів, що вирушали до Візантії, грамотами.\nАрабський письменник Ібн-Фадлан в своїй книзі про подорож на Волгу (920 921 рр.), розповідаючи про похорони знатного русява, відзначає, що на могилі була розміщена дошка з ім'ям померлого. Ібн-ель-Недін у вигадуванні "Каталог книг", розповідає, що в 987 р. він бачив російський напис.\nБолгарський письменник початку X ст.- Хоробрий свідчить про те, що слов'яни задовго до кирилиці користувалися "межами і резамі". До XI ст історична наука відносить виникнення такого чудового письмового пам'ятника російського права, як "Російська правда" (1030 1040 рр. "Правда Ярослава", 1054 1074 рр. -"Правда Ярославічей"). З XI ст починається російське літописання. Від XI ст. до нас дійшли такі пам'ятники російської писемності, як Остромірово євангеліє (1056 1057 гг), та збірки (збірки повчальних статей 1073 1076 рр.), пам'ятник староруської епіграфіки Тмутараканськнй камінь, з написом про вимір ширини Керченської протоки (1068 р.).\nВід XII ст. збереглися - дарована грамота на землю, виробництво суду, збір дані, дана великим князем Мстиславом Володимировичем (сином Володимира Мономаха) спільно з сином князем новгородським Всеволодом Новгородському монастирю Юрьеву (біля 1130 р.). Іншою справжньою грамотою XII ст. є вкладна грамота Варлаама Хутинського (у миру багатого новгородського боярина Олексія Михайловича), що є записом дарування землі, городів, рибних ловів заснованому Варлаамом недалеко від Новгорода Хутинському монастирю.\nВід XII ст до нас дійшли в копіях: грамота новгородського князя Всеволода Мстіславича, дана їм церкви Івана Предтечи на Опоках, якою встановлювалися привілеї купців, що торгували воском (близько 1134-1135 рр.); статут Всеволода Мстіславича "Про церковні суди і торгівельні мірила"; статут новгородського князя Святослава Олеговича (1137 р.) про доходи новгородської єпископії і ін.\nЧудові знахідки археологічної експедиції проф. А. В. Арциховського в Новгороді в 1951-1955 рр. поповнили число прадавніх пам'ятників російської писемності.\nТак, експедиція 1951 р. при розкопках на Неревськом кінці знайшла десять грамот, написаних на бересті, з яких одна датується XI ст, а інша XI-XII ст. Обидва документи представляють приватні листи новгородців (з останніх грамот одна, також лист, відноситься до XIII ст, а сім до XIV ст). Ще багатшими є знахідки експедиції в подальші роки.\nЯк вказує проф. А. Арциховський, знайдені грамоти не представляють якого-небудь архіву. Вони знайдені на ділянці розкопаної новгородської вулиці, де грамоти були кинуті або загублені. Насиченість розкопок берестяними грамотами, по висновку А. Арциховського, така, що можливість нових знахідок грамот при подальших роботах може ймовірно обчислюватися тисячамі.\nПриведені дані свідчать про те, що писемність в цей період використовувалася і як засіб запису і як засіб обміну кореспонденцією (листування), що вона була покликана задовольнити зростаючі потреби державного і приватного життя, що ускладнюються. Розвиток виробництва, класових стосунків, зміцнення держави, зростання внутрішніх і зовнішніх економічних зв'язків, з'явилися тими рушійними силами, які мали вирішальне значення для поширення документування і листування. Введення християнства, діяльність церковних місіонерів, зокрема, Кирила і Мефодія, грали допоміжну роль в цьому процесі, допомагаючи впорядкуванню окремих елементів писемності, створенню кадрів писарів. Зародження писемності і її розвиток - тривалий процес, пов'язаний з діяльністю багатьох людей, впродовж довгого історичного періоду, а не винахід однієї особи. У феодальній державі застосовується документування правових стосунків, перш за все, в цілях зміцнення прав і привілеїв панівного класу феодалів. Охорона приватної власності (даровані, вкладні грамоти, письмові заповіти), зміцнення влади феодальної держави і окремих феодалів, їх прославляння (літописи, написи на могилах), використання релігії (церковна література) як ідеологічна зброя закабалення народних мас, - все це ланки єдиного ланцюга розвитку у документування в даний час. Писемність проникає і в приватне життя. І тут на перше місце висувається документування феодальних стосунків, а також торгівельних зв'язків (листування).\nДокументування в цей період продовжує розвиватися, у зв'язку з потребами нових державних утворень, що виникли в результаті дроблення Російської держави, в їх стосунках: один з одним із державами іноземців.\nВід XIII-XIV ст. до нас дійшла велика кількість письмових пам'ятників, що показують, що документування і листування знаходять все більше вживання.\nУ нових центрах державного життя - Галицько-Волинською, Новгородській і Володимирській (Ростово-суздальськой) землях створюються нові письмові пам'ятники права (Псковська і Новгородська судні грамоти, статутна грамота Двінськая). Нові стосунки між князівствами, що виникли через феодальну роздробленість, документуються в договорах великих і питомих князів (договори Новгорода і ін.). Феодальні права закріплюються в духовних грамотах московських питомих і великих князів, в дарованих і статутних грамотах, представлених рядом різновидів.\nРозвиток феодальних стосунків фіксується у великому числі приватно-правових актів, серед них: вкладні, дані, купчі і їх різновиди на землю і інше майно; кабала позикова, застави, служиві на позику грошей, рухомого і нерухомого майна, житлові і життєві записи на термінове особисте наймання, повні (пізніше доповіді) грамоти на продаж в рабство, картомні грамоти на наймання майна, відпускні грамоти при відпустці на свободу і цілий ряд інших. Ряд різновидів актів були створені при документуванні діяльності церковних установ. До приватних актів відносяться і духівниці.\nРозширення вживання документування в даний період створює серйозні передумови його спеціалізації. Так, виникає документування з метою обліку фінансових і господарських операцій окремих феодалів.\nУсе більш певних форм набуває документування зовнішніх стосунків. Накопичення традицій в області документування приводить до створення усе більш стійких формулярів тих або інших різновидів документів. Встановлюється форма до прийоми засвідчення документів підпису, скріплення, друк. З'являються спеціальні особи, що займаються документуванням (дяки, подьячие).\nПоширюються образотворчі прийоми документування (малюнки, плани, креслення). Зокрема необхідно відзначити документальне значення російських мініатюр. З'являються підлоги і фальсифікація документів, як наслідок наростання класових протиріч.\nОбставини, що викликали розширення сфери застосування документування, пояснюють і зміни в його техніці.\nТак, потреба в прискоренні листа у зв'язку з розширенням вживання документування веде від статуту до напівстатуту, і кінець-кінцем і скорописи. Якщо раніше документи писалися на пергамене, то тепер розширюється вживання паперу як дешевшого і доступнішого матеріалу для листа.\nУ даний період відомі документи у вигляді окремих листів, зошитів, книг, а також стовпців - груп окремих документів.\nВиникають певні традиції відносно створення документа, пройденого стадію чернетки, варіантів або редакцій, беловіка.\nРукописне розмноження документів у вигляді "списків", копій стає усе більш визначеним і досконалим. З'являються копійні книги, що представляють новий крок в документуванні, оскільки в ці книги заносяться всі документи в цілях їх обліку і охорони. Все частіше удаються до опису документів як для їх обліку, так і наведення довідок.\nВиникають і відомі навики в організації документів в первинні комплекси - діла.\nРозвитку документування і листування в Російській централізованій державі і його установах передував, таким чином, тривалий період накопичення і узагальнення значного досвіду, ще не закріпленого в законодавчому порядку, але який мав великий вплив і на подальший розвиток російської писемності і діловодства.\n2. Діловодство в період освіти і розвитку централізованої багатонаціональної Російської держави (наказове діловодство ХV-ХVIII ст.)\nСтворення російської централізованої багатонаціональної держави, центром якої стало Московське князівство, у величезній мірі розширює кордони вживання документування і листування. Виникає система органів державного управління наказів в центрі, наказових хат на місцях.\nУтворення централізованої держави з'явилося результатом суспільно-економічного розвитку країни, що знайшов своє вираження в подальшому розширенні феодального господарства, в зростанні товаро-грошових стосунків, посиленні зв'язків між феодальними господарствами і містом, в розвитку ремісничого виробництва, в зміцненні економічних зв'язків між окремими областями країни, що привело в XVII ст. до концентрації "невеликих місцевих ринків в один всеросійський ринок" (Ленін). Велике значення в створенні централізованої держави мав його захист від зовнішніх ворогів.\nРоль держави в цих умовах зростає, його діяльність посилюється, від його апарату управління потрібна робота по певній системі.\nНакази, як державні установи, виникли з особистих доручень великого князя, які він давав у зв'язку з тими або іншими завданнями державного управління, своїм довіреним особам - боярам і дякам. Поступово ці доручення стали вимагати для свого виконання створення спеціального апарату, особливих установ, що отримали назву "наказів", відали певними галузями державного управління. Так поступово виникли такі центральні установи як Розряд (Розрядний наказ), Маєтковий, Посольський і ряд інших наказів. Розряд відав комплектуванням і формуванням війська, враховував ратних людей, встановлював їм посадові оклади, а також керував місцевим управлінням. У Маєтковому наказі було зосереджено забезпечення дворян і дітей боярських маєтковими землями. Посольський наказ відав закордонними справами.\nНакази, що спочатку відрізнялися недостатньою визначеністю функцій (їх налічувалося до п'ятдесяти), поступово перетворилися на центральний державний апарат, за допомогою якого держава здійснювала свої функції.\nДокументування в цих умовах неминуче повинне було перетворитися на систему, яка в окремих випадках будувалася вже не лише на традиціях, а і вказівках закону. Усередині наказів продовжується подальша диференціація функцій, створюється бюрократія служивого. Процес документування і листування поступово зосереджується в руках особливого апарату дяків і подьячих, число яких безперервно зростає; бюрократія служивого грає усе більш видну роль в житті держави.\nВ результаті розширення об'єму документування і листування при виробництві справ в наказах складається наказове діловодство як система документування діяльності наказів. У цій системі видне місце займає і листування.\nУ зв'язку із здійсненням внутрішньої функції держави посилюється законодавча діяльність і її документування. Судебник Івана III (1497 р.) представляв вже акт кодифікування правових стосунків. Є припущення існування Судебника Василя III (письмовий пам'ятник, що не дійшов до нас), що послужив основою Судебника 1550 р. Цей останній дає вже певну систему російської мови. Окрім судебників, законодавчий матеріал містили укази пануючи і вироки Боярської думи. З указів пануючи, стосовно діяльності окремих наказів, в останніх складалися указні книги, що служило доповненням до судебників.\nУ 1649 р. Земським собором був затверджений визначний пам'ятник російського права "Соборне укладення", що з'явилося результатом великої роботи кодифікування. Укладення, відрізняючись багатством вмісту, свідчить і про високий рівень документування. Нові законодавчі акти після видання укладення отримали назву "Нововказанних статей".\nСфери застосування документування і склад документів в наказах визначався характером діяльності останніх. Але поряд з особливостями документування діяльності окремих наказів, в них здійснюються загальні норми діловодства, застосовуються єдині прийоми і техніка документування.\nЯк же велося діловодство в наказах?\nНа чолі наказів стояли судді з думних чинів, а при них дяки, як товариші, яких, дивлячись по масштабом діяльності наказу, могло бути декілька. Дяки і керували поточною діяльністю наказів, у тому числі і діловодством. Наступний розряд наказових чинів складали подьячие: "старі", "середньої руки" і "молодшие". Подьячие вели роботу під керівництвом дяків.\nУ наказах створювалася певна послідовність проходження документів, а також їх оформлення. На документах, що поступають в накази, ставилася дата їх здобуття. Коли потрібно дяк робив позначку: "виписати", тобто навести довідку. Далі проводилася підготовка справи до доповіді. В результаті обговорення ухвалювався вирок наказу і складався у відповідь документ.\nПроекти документів по вказівці дяка складалися старими подьячимі, після чого дяк "чорнив" (виправляв) документ. Правлені документи, що представляли чернетки, переписувалися молодими подьячими начисто, а чернетка залишалася як відпустка. Поправки при "чорнінні" робилися в тексті, а коли не вистачало місця, на звороті аркуша. Вставки і поправки розмічалися "крижами" і тому подібне знаками.\nВивірений з чернеткою белової екземпляр, як "справленний" засвідчував своїм підписом - справа внизу на оборотній стороні, - подьячий, що "справив" документ. Остаточно підготовлений беловік документа "приписувався", тобто підписувався дяком або подьячим "з прописом".\n"Припис", на відміну від "справи", що означала відповідальність за відповідність беловіка чернетці, свідчила про відповідальність за вміст "приписаного" документа. Підпис дяка або подьячего з "приписью" ставився по слову або складу підпису - по склеюваннях. Цар і бояри документи не підписували. Не підписувалися і чернетки. Підписи на лицьовій стороні документів в рядок з останнім словом зустрічаються рідко.\nВ цілях охорони документів в стовпцях застосовувалася "скріплення" підпис дяка, подьячего "з приписью", розтягнута по складах на місцях, де склеювалися стави стовпця. Книги скріплялися по листах. Значення скріплення мала нумерація цифрами (буквами слов'янської азбуки).\nУ наказах отримала розвиток столбцовая форма діловодства, що представляє своєрідний вигляд документациоїной техніки. Суть цієї техніки полягала в наступному. Текст документа писався на вузьких смужках паперу (15 або 17 см), оборотна сторона використовувалася для адреси, резолюції і інших "послід".\nЯкщо документ писався на декількох листах, то вони склеювалися по вузькому краю в стрічку, інколи дуже великої довжини (напр. Укладення 1649 р. мало в довжину близько 309 м), що скачувалася в сувій - "стовпець" (інакше "стовп", а маленькі свити "стовпики"). Стовпці, склеєні з декількох документів, представляли більш менш правильно сформовані первинні комплекси.\nПравильно сформовані стовпці (поділа) починаються ініціативним документом (чолобитною, пам'яттю і т. д.), за яким слідують інші документи, що відносяться до виробництва у даній справі (мови розпитів, казки, виписи і т. д.). Всі ці документи зазвичай слідують в хронологічній послідовності. У інших випадках документи підклеювалися у міру їх накопичення, без попереднього угрупування у справах. Інколи ознакою угрупування служила назва різновиду документів.\nРозвиток наказів, як відомо, ускладнив їх структуру. У крупних наказах з'явилися столи і повитья, які очолювали старі подьячие. Процес проходження документів за цих умов став складнішим і тривалішим. "Виробництво справ" і, тим самим, "діловодство" стало ареною багаточисельних зловживань наказової бюрократії служивого, підготувавши грунт для пишного розквіту бюрократизму в подальший період.\nНакази в стосунках один з одним, з воєводами на місцях і з органами губної і земської самоврядності широко застосовували листування. Між собою накази зносилися "пам'ятами". Пам'яті ("наказні") давалися воєводам при від'їзді до місця служби. Формою письмового звернення до урядових установ були чолобитні, що мали формуляр, що склався. У чолобитних виклад суті справи перемежається багатократним вживанням досить обширного царського титулу.\nТаким чином, в наказовому діловодстві застосовувалися форми документування, що вже визначилися (укази пануючи, вироки Боярської думи, указні книги, облікова документація і ін. листування, необхідне в управлінській діяльності держави).\nУ період, що вивчається, розвиток документування вже досяг рівня, коли можна говорити про певні вимоги, що передвиявляються як до окремих документів, так і до їх організації. Так, наприклад, згадуване Укладання 1649 р. відрізняється відомою систематичністю свого викладу. Це знайшло віддзеркалення в розділенні цього документа на 25 глав і 967 статей. Визначеність форми властива багатьом обліковим документам, зокрема, все частіше застосовується графлення в цілях чіткішої систематизації записів. Склалися формуляри ряду документів (чолобитні, відписки, накази, статейні списки і т. д.).\nМежі відомої системи мають бути відмічені і відносно угрупування документів в первинні комплекси. Так, серед матеріалів наказів, зокрема, стовпців, немало первинних комплексів, сформованих по певних ознаках; по наочно-питальний, номінальному, кореспондентському, хронологічному, географічному. Серед стовпців можна зустріти комплекси документів, що мають характер справ, що дають послідовне виробництво з того або іншого питання. Часто при угрупуванні викорстовуються декілька ознак. Але незрідка стовпці все ще представляють конгломерати документів, без якої-небудь системи. Як свідчать описи документів, що дійшли до нас, останні часто складалися в скрині, короби в повному безладі.\nКажучи про столбцову форму діловодства, не слід випускати з уваги, що в цей період досить умілий і з повним успіхом користувалися для запису зошитами і книгами, в яких застосовувалися ті ж прийоми засвідчення, що і в стовпцях (скріплення і т. п.). Більш того, книжкові форми є древніми прийомами документаційної техніки.\nУ наказовому діловодстві налагоджується і організація архіву. Документи описувалися і враховувалися. Зокрема, в розписних списках, що складалися при зміні воєвод, поряд з іншими цінностями за списком передавалися і документи.\nСкладалися і спеціальні описи документальних матеріалів. Чудовий пам'ятник представляє "Опис царського архіву", який служить джерелом вивчення і питань історії розвитку документування. З "Опису царського архіву" ми дізнаємося про види документів, про розвиток образотворчого документування - про креслення і карти, що зберігалися в "Царському архіві" і не дійшли до нас.\nДо описів документальних матеріалів вже в ХVII ст складалися для наведення довідок про документи покажчики, зокрема, особистих імен ("азбуки"). У описах робилися відмітки друкарень про місце зберігання документів.\nЯкщо в наказах і місцевих установах з діловодством була пов'язана велика група чиновництва, що формується, то його резервами за межами урядових установ, були так звані "площадкові подьячие". Виникнення цього інституту, що розвинув активну діяльність не лише в Москві, але і в ряду інших міст, є зайвим свідоцтвом поширення документування серед населення, що вдягається ряд своїх дій в письмову форму. Головні напрями вживання документування: закріплення феодальних стосунків, захист власності, документування господарської діяльності, листування.\nУкладення 1649 р. вводить ряд норм про порядок письмового оформлення різних договорів, у тому числі про вживання кріпосної форми письмового складання актів і про участь в цьому площадкових подьячих.\nІсторія діловодства в XVI - XVII вв. не обмежується стінами наказів. Діловодство велося в місцевих установах.\nСтворення в другій половині XVI ст в наказових, губних і земських хат, заміна намісницького управління воєводським свідчили про зміцнення влади на місцях. Воєводи на місцях діяли на підставі наказів, губні і земські хати на підставі статутних грамот.\nДіловодство наказових хат, що був канцеляріями воєвод, як свідчать документальні джерела, що дійшли до нас, представляє певну систему.\nТак, Верхотурськая наказова хата отримувала з наказів укази пануючи, вироки Боярської думи, наказні пам'яті і ін. і слала в центр відписки. Тут регулярно складалися розписні і кошторисні списки, велися книги по обліку грошей і хлібних запасів. У наказову хату поступали чолобитні людей служивих, селян, людей посадників; по цих чолобитних виносилися ухвали. У документальних матеріалах Верхотурськой наказової хати, що збереглися, відбивалися всі сторони життя цього краю.\nРозглядаючи документальні матеріали XV - XVII вв. як спосіб і форму документування різних сторін суспільного і приватного життя, в основу класифікації цих матеріалів можна покласти певні області документування.\nТакими областями, де в даний період застосовувалося документування, були: документування загальної і спеціальної діяльності органів влади і управління феодальної держави і документування феодальних стосунків.\nДокументування феодальних стосунків виражалося в створенні цілого ряду різновидів документів.\nЗемельні стосунки і права феодальної власності оформлялися такими документами, як даровані грамоти (вотчинні, маєткові, пільгові, заповідні, обільні, несудимі), праві і безборонні грамоти, - в яких фіксувалися феодальні права і привілеї.\nМайнові і правові стосунки між феодалами фіксувалися в купчих і їх різновидах (посильних, запродажних, меновних), в картомних (на наймання майна), ділових, окремих (на розділ майна), вкладних і даних (на передачу майна церкви), грамотах (пізніше записах).\nВідношення феодальної залежності оформлялися кабалою (позиковими, заставами, служіламі), порядними, позиковими, оброчними записами (стосунки особистої залежності), житловими і життєвими записами (особисте наймання на термін) і ін.\nДіяльність церкви документувалася в таких адміністратівно-розпорядчих актах як окружні і статутні грамоти. А також грамоти, що видаються членам кліра, - благословенні, показні, звільнювальні і ін.\nКороткий огляд історії документування в XV - XVII вв. дозволяє зробити деякі загальні висновки. Документування в цей період особливо інтенсивно розвивається у зв'язку з діяльністю централізованої Російської держави, що створила систему центральних і місцевих органів. У центральних установах держави - наказах поступово створюється система документування, що отримала назву наказового діловодства. У наказовому діловодстві виховуються кадри чиновництва, культивуючого в наказах бюрократичні порядки. Поза стінами урядових установ великого значення набуває діяльність інституту площадкових подьячих. Створюються усе більш стійкі форми документів, прийоми їх складання. Розширюється вживання листування, службовці для здійснення управлінської діяльності держави. З'являються окремі законодавчі вказівки про порядок документування, у тому числі про складання приватних актів. Техніка документування спрямована на його прискорення, здешевлення (скоропис, вживання паперу). Отримує подальший розвиток образотворче документування (креслення, карти). Документи все частіше враховуються, описуються, краще охороняються. Створюються архіви, де документи піддаються у ряді випадків більш менш правильному угрупуванню і систематизації.\nПоряд із загальним діловодством, в період, що вивчається, поступово зароджуються і системи спеціального документування. Так, документування діяльності Розрядного наказу, що відав людьми служивих, дає цілий ряд специфічних видів документів. З діяльністю Маєткового наказу, що відав дворянськими і церковно-монастирськими землями, зв'язана поява документації статістіко-економічного характеру. У зв'язку з фінансовою діяльністю наказів створюються системи документування в області бухгалтерського обліку. У судових наказах процес документування відбивався у рішеннях суду і судових справах. Діловодство Посольського наказу, з діяльністю якого пов'язано здійснення зовнішніх стосунків, мало свої специфічні особливості, що характеризують російську дипломатичну документацію цього періоду.\nСеред документів по організації озброєних сил відзначимо боярські книги - іменні списки бояр, окольничих, думних дворян, думних дяків, стольників, стряпчих, дворян московських, початкових людей, дяків в наказах. У книгах вказувалися маєткові і грошові оклади і зміни в службовій діяльності. У боярські списки вносилися поіменно люди служивих московських чинів. У списки жителів записувалися поіменно дворяни, зобов'язані по черзі знаходиться в Москві для різних доручень ("мешканці").\nУ складі документації по зовнішніх стосунках застосовувалися договори (хресні і докончальні), акти оголошення війни - замітні, розмітні, доладні грамоти, небезпечні і проїжджі грамоти (на проїзд на території держави).\nАле вже в XV - XVI ст. для окремих видів операцій заводяться самостійні книги. Так, грошові операції записуються в прибутково-видаткових книгах грошової казни; для обліку мит на внутрішніх митницях заводяться митні книги; для обліку урожаю - змолотні, для обліку хліба - прибутково-видаткові книги хлібних запасів і так далі.\nПоступово в книгах для зручності підрахунку цифри виписуються стовпцем, з'являється графління, ліві сторінки книги відводяться під прибуткові операції, а праві під витратних.\nЧерез розширення торгівельних зв'язків, коли операції здійснювалися на стороні, а не в самому господарстві, коли потрібно було мати докази їх здійснення, - з'являються виправдувальні документи (розписки, розписи і ін.) в здобутті грошових і матеріальних цінностей.\nЗначення облікових книг мають розписні списки, що складалися при передачі міста одним воєводою іншому, кошторисні списки і книги, що містять припущення по доходах і витратах, платежніци для обліку вступу податків і ін.\nПри системі простого обліку, таким чином, велися одна або декілька книг, на підставі яких, проте, не можна було отримати загальних результатів господарської діяльності. Це виявилося можливим лише при подвійній системі обліку шляхом складання балансу підприємства - особливої таблиці про стан господарства на певне число, з вказівкою джерел засобів і їх розміщення.\nПотім, що в російському законодавстві, включаючи і Укладення 1649 р., немає вказівок про ведення обліку. Лише у Новоторговом статуті 1667 р. міститися вказівки про облік про облік торгівельних операцій, особливо при веденні торгівлі з іноземцями.\nКнигами, які можна розглядати як книги статистичного обліку, були писцові, переписні, дозорні, книги приправ. Особливо важливе значення мають писцові книги. Вони містили найчастіше опис міста з повітом, що відноситься до нього. При опису міста наголошувалися його зміцнення, церкви і монастирі, вулиці, лавки, населення (по вулицях і слободі), міські землі. При опису повіту вказувалися села, лагодження, пустки, населення. Писцові книги складалися в цілях обліку і опису податних сил, перевірки прав користування землею і закріплення цих прав. Після закріпачення селянства писцові книги мали значення кріпосних документів, Валові описи міста і повіту, унаслідок їх дорожнечі, вироблялися рідко, через 20 і більше років.\nДозорні книги, представляли записи результатів перевірки скарг населення дозорцями, коли та або інша місцевість піддавалася розоренню (у наслідку воєн, епідемій і т. д.).\nПереписні книги містять загальні подвірні переписи населення, які були зроблені в 1646 і 1678 рр.\nКниги приправ представляли списки з пісцових, дозорних і інших книг і документів XVI ст, які довалися писарям XVII ст Для довідок.\nВсі ці книги містять коштовний первинний статистико-економічний матеріал.\nУ наказовому діловодстві, таким чином, поряд із загальною системою документування поступово розвиваються і складаються системи спеціальної документації. Ці системи є віддзеркаленням подальшого розвитку виробництва і ускладнення економічного і суспільного життя. Спеціалізація документування стає об'єктивною необхідністю. Ця необхідність зумовила і подальший розвиток спеціальних систем документування в подальший історичний період.\nПерехід від самодержавства XVII ст ".с боярською Думою і боярською аристократією." до самодержавства XVIII ст ".с його бюрократією, станами служивих.", привів до створення в XVIII ст Абсолютній монархії, чиновницько-дворянській імперії.\nПеретворення уряду Петра I, направлені на зміцнення національної держави поміщиків і торговців, торкнулися самих різних сторін державної діяльності. Значне місце в цих реформах приділене реорганізації державного апарату - вищого, центрального і місцевого. Крупні зміни відбуваються і в області постановки діловодства.\nРеформа державного апарату в першій чверті XVIII ст Привела до створення системи нових установ: Сенату, Синоду, колегій і місцевих канцелярій. У цих установах, під впливом подальшого суспільно-економічного розвитку і зміцнення держави. Вживання документування продовжує безперервно розширюватися.\nУ відмінності від попереднього періоду, коли діловодство в наказах грунтувалося на канцелярських традиціях, в державних установах петровського часу і всього XVIII ст Форми і вживання документування все рішучіше визначаються законодавством.\nРеформи центрального і місцевого управління значно збільшили кадри бюрократії, роль якої в роботі державного апарату безперервно підвищується. Бюрократія стає однією з основних опор самодержавства. Російський абсолютизм характеризує ".самовластіє чиновників і поліції і безправ'я народу".\nРобота державної машини Російської імперії, що розрослася, вимагала впорядкування діловодства, розробки закінченої системи норм, регулюючих постановку документування в державних установах.\nУ 1699 р. Петро вводить, за пропозицією "прібильщика" Олексія Курбатова, гербовою папір. У 1700 р. Опубліковані укази про відміну столбцової форми діловодства і заміну стовпців - зошитами. У тому ж році іншим указом введена кріпосна форма здійснення актів. Цей обов'язок покладався на Ратушу і Велику московську митницю. За площадковими подьячимі було залишено писання чолобитних, а декілька пізніше був встановлений інститут "кріпаків подьячих", що представляли систему російського нотаріату.\nВказівки по питаннях документування зустрічаються в значному числі законодавчих актів, особливо присвячених реформі державного апарату. У знов створених установах - Сенаті і колегіях - розробляється цілий ряд спеціальних інструкцій по діловодству.\nАле лише з виданням 28 лютого 1720 р. Генерального регламенту ("Генеральний регламент або статут, по якому державні колегії, також і все оних канцелярій, що належать до них, і контор служителі, не лише в зовнішніх і внутрішніх установах, але і у відправленні свого чину подданнейше поступати мають"), в державних установах в законодавчому порядку була оформлена система документування, що отримала назву колезького діловодства. Норми по веденню діловодства, вказані Генеральним регламентом, з деякими змінами, зберегли свою силу до Великої Жовтневої соціалістичної революції. Виявилася надзвичайна живучість канцелярських традицій і канонів, встановлених регламентом, нездатність царського бюрократичного апарату до реформ в області діловодства. Останнє поступово перетворилося на своєрідний обряд, жерцем якого було чиновництво, розподілене Табелью про ранги по рівнях ієрархічної бюрократичним сходам в суворому порядку.\nУ Генеральному регламенті дається закінчена система норм по документуванню внутрішньо діяльності колегій і їх листування з іншими установами. Даються і закінчені організаційні форми документування, яке покладене на спеціальний апарат - канцелярії.\nЯкий же порядок діловодства передбачав Генеральний регламент в колегіях.\nПетро зрадив велике значення дорадчому порядку розгляду і вирішення справ, вказуючи, що те, що "все краще влаштувало через ради буває". У Генеральному регламенті є спеціальна (Ii-ая) глава "Про перевагу колегій", в якій особливо підкреслюється, що колегії повинні працювати в суворій відповідності з указами пануючи і Сенату, причому царські "укази в Сенат і в колегії, також і з Сенату в колегії відправляти письмово, бо як в Сенаті, так і колегіях словесні укази ніколи відправленими бути не належать".\nРегламент детально визначає склад колегії і обов'язку її членів президента, віце-президента, радників, асесорів, а також порядок її роботи, зокрема, порядок ведення засідань.\nДетально визначений склад і порядок роботи канцелярій, в штаті яких були секретар, нотаріус, реєстратор, актуаріус, канцеляристи, копіїсти, перекладачі (для письмових переведень), товмачі (для усних переведень) і вахмістр. Президент колегії мав особистого секретаря.\nРобота в колегії була посадою присяги і всі чини колегії давали урочисту письмову або усну присягу служити "вірою і правдою" під страхом страшного царського суду.\nЦентральною фігурою в колезькій канцелярії був секретар. Над ним лежала відповідальність за постановку діловодства, підготовку справ до засідань, доповідь справ на колегії, зберігання друку. Секретар повинен був добре знати закони і в доповідях у справах робити обов'язкові заслання на відповідне законодавство.\nПри "вступі" документів до колегії секретар повинен був позначати на отриманому документі (у верхньому правому кутку) номер і дату його здобуття, що мало значення при визначенні черговості слухання справ.\nВід того, як підготував секретар справу до слухання, на які статті закону послався, як зробив доповідь інколи залежало і вирішення справи колегією.\nОбов'язки нотаріуса полягали в документуванні засідань колегії, складанні протоколів по певній формі. Зверху протоколу позначалася дата засідання, рік і число. Потім вказувалися присутні на засіданні члени, а далі наступний текст протоколу. До протоколу вносилися "виписки або вміст" як всіх отриманих указів, листів, реляцій, меморіалів і т. д.. так і "відпущених" в результаті вирішення колегії документів. Передбачалося ведення просторових і коротких протоколів залежно від важливості справ, право на внесення до протоколу особливих думок, обов'язковості підписання протоколів всім складом колегії.\nУ колегіях в першу чергу повинні були слухатися справи державні, а серед них "інтересниє" (тобто пов'язані з інтересами казни), і тільки тоді поділа "приватні" (приватні).\nЗ особливою ретельністю в Генеральному регламенті були розроблені питання реєстрації документів "отриманих" і "відпущених". Основна мета обліку документів полягала в їх охороні. Одночасно реєстраційні журнали представляли і систему довідкового апарату як для- контролю виконання, так і для наведення довідок про отримані або відправлені документи. Відоме значення реєстрація документів мала і для їх систематизації, оскільки реєстрація певних груп документів (напр., указів пануючи і Сенату) вироблялася в спеціальних журналах, у зв'язку з чим ці документи групувалися особливо.\nРеєстрація супроводжувала документи протягом всього процесу виробництва справ, і після того, як виробництво закінчувалося, справи враховувалися в архіві.\nОкрім секретаря, зобов'язаного ставити на всіх листах, що "приходять, і доношеніях номери і на них числа, коли подані, приписувати", на особливий "чин реєстраторський" (колезького реєстратора) було покладено ведення реєстраційних журналів. Генеральним регламентом передбачалася, перш за все, загальна реєстрація всіх справ, що розглядаються в колегії. Для цієї мети колезький реєстратор вів "повсякденну записку" (журнал), в якому "за абеткою, числу і місяцю" записувався вміст всіх справ з вказівкою імен, в них згадуваних, а також куди і кому були направлені справи.\nПовсякденна записка велася на підставі "концептів всього року", тобто указів або доношеній, що були кінцевим висновком розгляду справ. З концептів було видно як вміст справ, так і прийнятих по ним рішень.Таким виглядом Генеральний регламент передбачав систематичний запис всіх справ, розташованих, по-перше, за абеткою осіб, яких справи стосувалися, і, по-друге, в хронологічній послідовності. У кожній справі наголошувалося, в цілях контролю виконання, "кому і куди справа послана" на виконання". Все це робило повсякденну записку (пізніше загальний журнал) основним довідковим посібником при наведенні довідок про всі справи. розглянутих в колегії, і для контролю за їх виконання.\nЦілям контролю виконання служили два "розписи", які вів нотаріус. До однієї з них вносилися всі справи, що підлягають розгляду і виконання колегією, і перш за все укази пануючи і Сенату. У цьому розписі, що знаходився під час засідань на столі перед президентом (звідси вона отримала назву "Настільного реєстру"), перераховувалися справи, намічені до слухання, визначалася послідовність їх розгляду, наголошувалися справи ще не розглянуті ("не вершенниє"), а також поділа вершенниє, але не виконані. Інший розпис вівся на виконаних справах. Секретар у свою чергу відзначав в останньому розписі, кому з чиновників канцелярії справа передавалася після вирішення колегії. Копія настільного реєстру вивішувалася для загального зведення.\nДля обліку "вхідних" документів в колегії велися чотири книги, що отримали назву "реєстратури". Дві з них ("А" і "В") служили для реєстрації "витікаючих" документів, дві що інших ("С" і "О") "входять".\nУ книгу "А", по вказівці реєстратора, копіїстам вносився повністю текст листів, реляцій, доповідей, посланих з колегії на ім'я царя і Сенату, з вказівкою "всіх чинів", що підписали документ. Запис в книзі вівся в хронологічній послідовності відправлення документів; коротко позначалася назва справи, що пов'язувало цю книгу реєстратури з повсякденною запискою.\nІнша книга реєстрації витікаючих документів "В", використовувалася для обліку відправлених справ, а також "інструкцій, дипломів, патентів", посланих з колегії всім іншим установам -і особам. Вона велася аналогічно книзі "А". Декілька інший характер носили книги "С" і "О".\nКнига "С" була, по-перше, всіма указами і справами, отриманими протягом року від царя і Сенату, розташованими в хронологічній послідовності і, по-друге, реєстр до них. Все це перепліталося разом і набувало форми книги.\nДо складу книги "О" входили отримані колегією "від інших колегій, губерній, від інших служителів і підданих", "оригінальні листи, відомості, меморіали, вимоги, вісті". Ці документи розташовувалися по провінціях і в хронологічній послідовності, до них складався реєстр і потім ці матеріали, зібрані разом за рік, перепліталися і виходила книга "О". У реєстрі справи реєструвалися в хронологічній послідовності з вказівкою "колегій і провінцій, звідки справи були прислані", завдяки чому необхідну довідку про справу можна було отримати і по книзі "Б" і в повсякденній записці. Ця остання, таким чином, представляла своєрідний показник до "реєстратури".\nПерерахованими видами реєстрації справа не обмежувалася. Всі закінчені виробництвом документи ("листи") повинен був збирати актуаріус, ведучи їм особливий реєстр. При видачі справи з архіву в тимчасове користування актуаріус повинен був брати "квітанцную" (розписку), яка знищувалася при поверненні справи, про що робилася відмітка в реєстрі.\nВелика увага в Генеральному регламенті приділена порядку посвідчення документів. Як вже вказано, протоколи засідань колегії повинні були підписуватися всіма її членами .\nДокументи, складені на підставі прийнятих рішень, підписувалися членами колегії, що виявлялися у момент підписання в наявності. На документах був обов'язковий підпис ("скріплення") секретаря. "Скріплення" свідчила про правильність виробництва документа і його відповідність закону.\nНайбільш важливі документи складалися секретарем, останні, по вказівці секретаря, канцеляристами. Частина документів (дипломи, патенти і ін.) складалася по "генеральних формулярах (зразковим листам)". Документи, складені канцеляристами, перевірялися секретарем.\nУ спеціальній главі Генерального регламенту встановлювався порядок користування друком. Для кожної колегії передбачався друк із зображенням державного герба і "з надпіса-нієм звання" колегії. Державний друк, за яким посилалися грамоти в іноземні держави, зберігався в Колегії закордонних справ; друк для указів і грамот внутрідержавного значення в Сенаті; друк до указів і грамот по митних зборах і інших доходах в Камер і Штатс-контор колегіях. Додаток друку повинен був вироблятися у присутності двох свідків; одним з них міг бути вахмістр (сторож при колегії).\nТурбота про охорону інтересів держави, державної таємниці пронизує весь вміст Генерального регламенту. Пакети з документами, отриманими від царя або Сенату, міг роздруковувати лише президент колегії.'' Категорично заборонялося зберігання ким би то не було службових документів будинку. Особливо охоронялася таємниця документів, що стосуються державних справ.\n"Посада присяги" за Генеральним регламентом означала неухильне дотримання законів. Передбачалася ціла система покарань за посадові злочини, за порушення державних інтересів, зокрема, інтересів казни.\nСерйозними покараннями каралося порушення правил документування, зберігання і використання документів. У цій області передбачалася наступна провина:\nа) розкрадання "на якийсь час, або зовсім, таємно з коллегийних листів і документів";\nб) неправильне складання документів, спотворення їх сенсу із злим наміром, невиконання указів;\nв) підробка протоколів і інших документів;\nг) передчасне розголошування вирішень колегії, містячи нія її протоколів і таємниці голосування;\nд) зневага службовими обов'язками "по дружбі або по ворожнечі, або з взятков або інших намірів".\nПокарання за серйозні посадові злочини як "горішнім, так і нижнім" чинам вважалися вельми суворі: страта, "вічна на галери заслання з вирезиванієм ніздрів і з видаленням всього маєтку"; за менші злочини призначалися -временная заслання на галери, повна або часткова конфіскація майна, позбавлення чину або грошовий штраф.\nУ колезькому делопроїзводстве.возникло велике число нових різновидів документів, яких незнало наказове діловодство. Крім того, документи як наказового, так і доприказного періодів в петровський час отримали нові найменування. До Генерального регламенту був прикладений особливий список "Тлумачення іноземних мов, які в сьому регламенті". У цьому списку видне місце займали і назви документів. Крім того, і в тексті Генерального регламенту, як і в інших законодавчих актах, часто приводяться тлумачення нових найменувань різновидів документів.\nУ Генеральному регламенті є і загальні визначення, що відносяться до документів: документ (тлумачений регламентом, як "доказовий лист"), оригінальний лист, копія "відправлення" (відпустка), концепт, що тлумачиться як "вигадування чорне" або як "вигадування всяких указів і доношеній".\nДокументи, в яких фіксувалися законодавчі і розпорядливі акти ("грамоти", "накази") називалися указами, регламентами, інструкціями (генеральними і партикулярними), протоколами, резолюціями, вироками.\nРізновидами листування були листи, кореспонденції (обидва терміни уживалися як загальні для позначення листування), доношенія, реляції ("відписки"), репорти (тлумачені, як "доношенія" і як "відомості"), вісті, вимоги, "екзекуції" ("виконання по указу" тобто донесення про виконання) і ін. Особливо слід зазначити "екстракти" конспект документів справи, що набули широкого поширення і що представляють велику пізнавальну цінність.\nДаровані грамоти Генеральним регламентом перейменовані в дипломи; даровані грамоти на чин отримали назву патентів. Чолобитні названі "проханнями челобітчиковимі", хоча декілька пізніше, в указі "Про форме.суда" (1/23 р.) збереглася стара назва "чолобитні".\nВельми поширений в попередній період різновид документів "грамоти" в Генеральному регламенті тлумачиться як документи, звернені до іноземних держав. При вживанні усередині держави грамоти тлумачаться як укази.\nЯк важлива в Генеральному регламенті відмічена образотворча документація ландкарти або "креслення государеві" (генеральні і партикулярні), що містять опис кордонів, річок. міст, містечок, церков, сіл, лісів "і інше".\nЗаконодавча діяльність уряду Петра відрізнялася різносторонністю і винятковою плодючістю.\nВеління, укази, регламенти, "посади", накази, інструкції всі ці види законодавчих і розпорядчих актів петровського часу.\nЯк показують документальні джерела, пошукам найбільш досконалих форм законодавчих актів в петровський час приділялася велика увага. Так, Генеральний регламент мав тринадцять редакцій; указ про "Посаду Сенату" шість і т. д.. Петро брав найактивнішу участь в редагуванні актів, добиваючись стислості і точності формулювань. Особлива установа. Кабінет Петра, що представляв його особисту канцелярію, виконував велику роботу по документуванню законодавства. У першому відділенні Кабінету була зосереджена підготовка нових законів, що дійшли до нас у вигляді наказів, редакцій, копій, записних книг іменних указів. Друге відділення Кабінету підбирало матеріали для законодавства. Деяку роботу за законодавством вів і Сенат, що зберігав справжні тексти законів, "справжніх іменних указів і велінь".\nПитання документування і діловодства торкнулися н ряду інших законодавчих актів Петра I і його наступників. До них відносяться такі важливі закони, як "Посада Сенату" і "Посада генерал-прокурора" (обидва укази від 27 квітня 1722 р.), указ "Про форму суду" від 5 листопада 1723 р., "Регламент або статут Головного магістрату від 11 січня 1721 г." і ряд інших актов2).\nУ окремих колегіях (Закордонних справ, камер-колегії і ін.), крім того, були створені спеціальні інструкції. У інструкціях місцевим установам також містяться вказівки по діловодству.\nУ узаконеняях і інструкціях даються вказівки по складанню документів. Так, указ "Про форму суду" вимагає складання чоло бітових по значно спрощеною, порівняно з XVII ст, формі і за пунктами. Внутрішнє розчленовування документів, з метою дати складний документ, що стосується низки запитань, у вигляді окремий сформованих пунктів, полегшувало читання, дачу вказівок (на полях проти кожного пункту), і, отже, виконання і контролю виконання документів. Виклад за пунктами в петровськоє час характерний не лише для чолобитних, які поступово змінюються "проханнями". Багато інших документів також писалися за пунктами. Петро добивався стислості викладу, його послідовник ності, показуючи особистий приклад редагування і складання до кументов.\nВсе частіше даються обов'язкові форми документів. Так, в "Регламенті або статуті "Головного магістрату" є детальна схема "генерального репорту", що представляє цілу програму статістіко-економічного опису міст. Обов'язковість складання документів по "формулярах" (зразкам), передбачається і іншими законодавчими актами петровського часу.\nЗаконодавство петровського часу і, перш за все,, Генеральний регламент є найважливішим етапом в подальшій бюрократизації державного апарату і бюрократизації документування.. Законодавче закріплення норм діловодства є відмінною рисою цього періоду. Слід зазначити, що систему норм по документуванню і діловодству в XVIII ст не можна розглядати як щось нове, невідоме наказовому діловодству і тим більше, як прямі запозичення з канцелярської практики західно-європейських країн, зокрема, Швеції і Данії (на доказ останнього зазвичай посилаються на діяльність іноземців фон-Любераса і Фіка).\nкурсовая работа "Становлення та розвиток діловодства з IX по XIX ст." скачать\nОрганізація діловодства в Україні\nТеоретичні основи діловодства як галузі наукових знань і сфери практичної діяльності. Розгляд еволюції організації діловодства, характеристика сучасного стану документообороту. Дослідження особливостей нормативного і методичного забезпечення діловодства.\nавтореферат [15,5 K], добавлен 07.11.2014\nГоловне завдання діловодства. Загальні принципи автоматизації та механізації документаційних процесів. Основні засоби голосового зв’язку, складання, копіювання, розмноження, обробки та зберігання текстових документів. Сучасні програмні продукти.\nреферат [52,5 K], добавлен 26.12.2012\nІсторія розвитку та виникнення управлінського документознавства та справочинства. Підготовка до складання управлінських документів. Основні вимоги до організації сучасного діловодства в Україні. Різноманіття матеріалів для виготовлення документів.\nкурсовая работа [39,6 K], добавлен 27.11.2010\nПоняття управлінського документа, його значення та функції. Наукові підходи щодо класифікації функцій документа. Способи документування документів. Роль документа в житті людини та суспільства. Основні вимоги до організації сучасного діловодства.\nкурсовая работа [53,8 K], добавлен 30.12.2013\nСтратегії розвитку документаційного забезпечення управління\nТеоретично-методологічні аспекти документування в установах. Завдання і функції служб діловодства. Функції секретаря і канцелярії. Організація роботи з документами. Реєстрація вхідних документів та порядок роботи з бланками, штампами, печатками.\nкурсовая работа [59,9 K], добавлен 22.04.2014\nАналіз технологічних процесів з документаційного забезпечення управління у виконкомі Жовтневої районної міської ради. Характеристика основних видів інформаційно-довідкових документів, що використовуються на підприємстві. Організація роботи секретаря.\nкурсовая работа [59,7 K], добавлен 03.11.2012\nДокументування управлінської інформації: історія розвитку і сучасний стан\nДокументи як матеріальний об’єкти, історія розвитку системи документування управлінської інформації. Вимоги до підготовки та оформлення управлінських документів. Специфіка документування управлінської інформації ВАТ "Рівненська кондитерська фабрика".\nдипломная работа [133,5 K], добавлен 18.07.2011\nПоняття кадрової служби в системі управління персоналом підприємства та її основні функції. Суб'єкти і об'єкти управління персоналом. Завдання кадрового діловодства. Документування механізмів прийняття працівника на роботу, звільнення та переведення.\nкурсовая работа [35,1 K], добавлен 02.12.2010\nДіловодство як галузь ведення документів. Реквізити документів: поняття, склад, види, правила їх складання та оформлення, головні вимоги. Поняття кадрової документації, її типи та функціональні особливості, зміст та структура. Вимоги до приміщень архіву.\nучебное пособие [3,7 M], добавлен 21.10.2013\nЗагальна характеристика процесів діловодства: надходження, реєстрація, зберігання. Методи планування особистої праці менеджера: директивне, індивідуальне та комбіноване планування. Види функціональних повноважень щодо опрацювання конкретних рекомендацій.\nконтрольная работа [386,7 K], добавлен 21.04.2016\nДругие документы, подобные "Становлення та розвиток діловодства з IX по XIX ст."


Предстоятель УПЦ очолив літургію в Тетянинському храмі села Ковалівка - СПЖ - Спілка православних журналістів\nБлаженніший звершив літургію в Тетянинському храмі Свято-Анастасіївського жіночого монастиря. Фото: news.church.ua\nБлаженніший звершив літургію в храмі святої мучениці Татіани Свято-Анастасіївського монастиря в селі Ковалівка Київської єпархії УПЦ.\n25 січня 2022 року Блаженніший Митрополит Онуфрій очолив Божественну літургію в храмі святої мучениці Татіани Свято-Анастасіївського монастиря в селі Ковалівка Київської єпархії, повідомляє на своєму сайті Синодальний інформаційно-просвітницький відділ УПЦ.\nПредстоятелю Української Православної Церкви співслужили митрополит Білоцерківський і Богуславський Августин, митрополит Почаївський Володимир, митрополит Ніжинський і Прилуцький Климент, митрополит Вінницький і Барський Варсонофій, архієпископ Городницький Олександр, архієпископ Фастівський Даміан, єпископ Житомирський Віктор, єпископ Білогородський Сильвестр, єпископ Згурівський Амвросій, єпископ Ірпінський Лавр, єпископ Бородянський Марк та духовенство. За літургією молилася настоятелька монастиря ігуменя Феодосія (Карп), ктитор обителі Тетяна Засуха з сім'єю, парафіяни і гості обителі.\nЗа богослужінням піднесли молитви про припинення епідемії коронавірусу, про лікарів і одужання хворих.\nПісля відпусту Предстоятель звернувся до пастви зі словом проповіді та благословив вірян. Також Блаженніший привітав ктитора монастиря Тетяну Засуху з днем тезоіменитства.\nЗавершилося богослужіння заупокійною літією, яку Митрополит Онуфрій звершив біля пам'ятника покійному Предстоятелю УПЦ Блаженнішому Митрополиту Володимиру (Сабодану), встановленого поблизу храму.\nЯк раніше повідомляла СПЖ, Предстоятель УПЦ очолив престольне свято в Іонинському монастирі міста Києва.\nТеги: УПЦ, Блаженніший Митрополит Онуфрій, Блаженніший Митрополит Володимир (Сабодан), Престольне свято, Монастир, Літургія


Іван Нечуй-Левицький - Не той став (сторінка 6) / Бібліотека Української Літератури – UkrClassic.com.ua\nІван Нечуй-Левицький - Не той став (сторінка 6)\nЗінька прийшла додому. Роман стояв у дворі, спершись на тин і втупивши очі в бездонне небо. Стара мати поралась в хаті, заходилась варити вечерю. А син все стояв на одному місці та дивився в далеч, неначе шукав поради в синього неба.\n«Ой, журиться мій Роман, журиться! - думала стара, виглядаючи в вікно. - І роботи з його нема, і все ходить та сумує, мов з-за угла прибитий. Шкода сина, шкода й себе! Соломія служила в батюшки і вибула рік. Піду ще до батюшки та розпитаю про неї. В кого вже допитатись правди, як не в його? Та треба йому розказати і про мій сон… Ох, який страшний сон!»\n- А що, сину! Чи думав ти? Чи надумався, чи, може, вже й передумав? - спитала Зінька солоденьким голосом в Романа, неначе хотіла піддобритись та підлеститись до сина.\n- Думав я, мамо, думав, але ніколи не передумаю. Або до Соломії буду слати старостів, як ви поблагословите, або ні до кого.\nЗінька важко зітхнула й голову похилила. Син так само засмутився.\n- Потривай ще трохи, сину! Ще буду в людей питати, - перегодя обізвалась мати.\n- Нема, мамо, чого й питати. Я знаю Соломію. Не думайте, мамо, що я людей не питав. Кажуть, що Соломія - дуже добра людина й роботяща.\n- Дай боже, сину, щоб була твоя правда. А все-таки потривай трохи. Це діло не можна робити похапцем. Більше ждав, а менше то вже підождеш, -сказала мати.\n«Треба йти в неділю до батюшки: нічого не поможеться; та й той сон мені а думки не виходить… Треба йти», - думала Зінька.\nВ неділю по обіді Зінька прибралася в новішу одежу, наділа білу нову свиту, завертіла голову наміткою і пішла до батюшки. Вона увійшла в пекарню. Наймичка побігла й оповістила батюшці. Батюшка виглянув в пекарню. Вглядівши бабу Зіньку, батюшка покликав її в покої. Зінька увійшла в кімнату, сказала «добридень» і поцілувала батюшку в руку.\n- Що скажеш, Зінько? - спитав у баби батюшка.\n- Прийшла, батюшечко, до вашої милості по ділу, - сказала Зінька.\nЗінька була висока й поставна, широка в плечах і на взір дуже кремезна людина. Сама старість не зігнула її рівного стану. В невисокій кімнаті баба Зінька показувалася ще вищою. Отець Гарасим, невисокий на зріст, сухорлявий, вже немолодий, в кафтані, котрий ніби поприлипав кругом його невисокої, сухорлявої фігури, здавався непоказним, невеличким чоловічком проти поставної баби Зіньки. Здавалось, ніби не баба прийшла по ділу до отця Гарасима, а назворіт: ніби отець Гарасим прийшов до баби Зіньки, і поважна баба вітала його, як господиня.\n- Сідай, Зінько, - промовив отець Гарасим. Він нікого з молодиць та бабів не просив сідати в себе, але це була баба Зіня. Треба було її посадовити, бо баба Зіня мала великий вплив на всіх бабів в селі. Зінька була баба над бабами. Її в селі усі поважали.\nБаба Зінька і не одмагалась, і не одмовлялась. Вона неначе знала собі ціну і просто сіла на канапці, котра стояла під грубою. Батюшка сів на стільці коло столика.\n- А що, Зінько! Може, задумала женити свого Романа? Вже час би його й оженити. Щось він дуже загулявся та загаявся, - промовив отець Гарасим.\n- Ой, загаявся, батюшечко! Я сама це знаю. Все чогось стягується та й стягується. А він же в мене найменший, і ні один син мій не любив мене так, як він. Ще змалку він був добрий та слухняний: куди було не повернусь, він усе при мені. Але я, батюшко, не для того оце прийшла до вашої милості. Мені знов снилась моя покійна мати.\nОтець Гарасим трохи не засміявся і ледве вдержався. Тільки по очах його було видно, що він осміхається в душі. Але вид його був повйжний: перед ним сиділа баба Зіня.\n- Як же тобі снилась мати? Це вже, здається, вона сниться тобі вдруге? Я пам'ятаю, що ти зимою говорила мені про свій сон.\n- Ой, уже вдруге сниться мені мати, батюшко, та ще й так само, як і вперше. Оце позавчора тільки що я лягла спати та заплющила очі, аж мені сниться, неначе я сиджу коло стола десь ніби вже смерком. Коли це не то одчинились двері, не то й не одчинились, а серед хати стоїть моя мати в тій самій намітці, в тому самому убранні, в якому поклали її в домовину. Я її ні трішечки не злякалась. Вона приступила до мене ближче, може, так, як на ступінь або на два, та й каже: «Говорила я тобі раз, щоб ти завела в цьому селі празник мироносиць, як його справляють в нас у Яблунівці, а ти мене не послухала. Гляди ж мені, заведи й в цьому селі цей празник, бо буде тобі гріх од бога, як мене не послухаєш». Та це й по цьому ділу й пришла до вас. батюшко. Дозвольте мені і всім молодицям завести цей празник, як справляють його в Яблунівці; бо, може, ви пам'ятаєте, що я вийшла заміж сюди в Терешки з Яблунівки.\nОтець Гарасим насупив брови. Очевидячки, йому не подобались ні бабині сни, ні клопіт, який йому прийшлось би мати ради цієї бабиної благочестивої примхи.\n- Але ж щоб справляти жіночий празник мироносиць, треба вам, молодицям та бабам, мати свій образ мироносиць, треба мати дванадцять здорових ставників, а для образа треба хоч невеличкого кіота, - сказав отець Гарасим і підняв свій голос на кільки нот вгору. Але він швидко схаменувся і знов заговорив ласкавіше й тихіше: перед ним сиділа баба Зіня.\n«Розносило оцю бабу з дурницькими снами. Прийдеться мені самому їхати до Білої Церкви або й до Києва замовляти майстра, щоб зробив кіот. Буде мені чимало мороки та клопоту, їдь, торгуйся з майстрами, гай час… Бодай тебе, бабо, взяла лиха година… Але… баба заведе нове велике свято в селі. Зійдеться народ; найматимуть панахиди; перепаде зайвий десяток карбованців…» - думав отець Гарасим, і його поморщене чоло знов розгладилось; очі повеселішали, голос став ще ласкавіший.\n- Але, Зінько, для цього нового свята прийдеться стратити чимало грошей: треба ж поставити «громадський обід» для старшини, для півчих, для старців. Де ж ви наберете грошей? - спитав батюшка.\n- Ми, батюшко, вже й маємо сотеньку карбованців, - сказала баба Зінька тихо, неначе оповіщаючи якусь тайну, - а ще з п'ятдесят зберемо по селі. Старостиха вже пожертвувала двадцять п'ять карбованчиків, а я даю п'ятнадцять. Та й другі молодиці склались, хто чим спромігся. А підемо по селі, то, бог дасть, хрещений мир спроможеться, і решту зберемо. Аби тільки ви, батюшко, дозволили нам та допомогли й порадою й всім. А грошей ми роздобудемо.\nБаба Зінька при цих словах прижмурила праве око, і погляд її став неначе трохи хитрий, але в ньому світився розум. Батюшка мовчав.\n«Ой, накинуть мені оці баби багато клопоту!» - думав він, похиливши свою голову. Розумна Зінька догадалась й постерегла, що в батюшки в голові снується щось несприяюче для її замірів.\n- Ой, прошу вашої милості і я, і моя сестра, і старостиха, усі просимо вас: і дозвольте, і допоможіть нам, бо першого разу снилась мені мати веселою та ласкавою, а цей раз снилась вже неласкавою. Їй-богу моєму! аж сердито глянула мені в вічі… А вид в неї такий чорний став, неначе землею припав. Я аж затрусилась, як прокинулася… Боюся, батюшко! Знаю, що знов прийде вона до мене у сні…\n- Як прийде знов твоя мати, то ще й поб'є тебе. Ну-ну, Зінько! Нехай вже буде так, як ти кажеш, - обізвався отець Гарасим і глянув їй в вічі гострим поглядом.\nЧорні, гострі бабині очі стали зразу спокійні; чималі, виразно обведені й випнуті уста весело осміхнулись, а з-під уст забіліли усі цілісінькі довгі міцні зуби, вже трохи пожовклі. Зінька підвела вгору свою чималу, як у чоловіка, голову. Білі широкі кінці намітки заворушились на широких плечах. Довгобразий, схожий на грецький вид її став веселий.\n- Чи спроможешся ж ти встигнути з цим ділом до великодня, бо неділя мироносиць всього через два тижні після великодня; треба поспішати, - сказав отець Гарасим.\n- Знаю, батюшко, знаю. Будемо поспішати. Піду сама по хатах, пошлю сестру Марусю, пошлю старостиху та ще кількох молодиць. Будемо збирати і гроші, пашню, і борошно, хто що дасть. Будемо пашню продавати, то, може, і набіжить до великодня ще на півсотні. А ви же, батюшко, замовте майстрів, щоб починали кіот та образ. Оце я й гроші вже взяла з собою.\nЗінька витягла з рукава хусточку, вив'язала з узла бумажки і поклала на стіл перед батюшкою. Вид її став ще веселіший. Вона знов сіла на канапці, почуваючи потребу побалакати з батюшкою.\n- Кого ж ти думаєш посилати по селі? Хто буде за побірниць?\n- Та поперед усього саму себе пошлю, батюшко! - сказала Зінька осміхнувшись. - Та старостиху, та свою сестру.\n- Може, пошлеш Варку Колодиху? Вона богомільна і щонеділі ходить до церкви.\nIvan_nechuy_levickiy_ne_toy_stav.fb2 284 Кб 2162


Закономірності зовнішньої форми кристалів\nНазвание работы: Закономірності зовнішньої форми кристалів\nОписание: Поняття про кристали. У сучасній техніці кристали широко використовуються у радіотехніці електроніці автоматиці телемеханіці оптиці. Сьогодні у промислових умовах вирощують штучні кристали алмаз кварц напвпровідникові матеріали германій кремній різноманітні сполуки.\nВідомо, що залежно від умов (тиск, температура) речовина як форма матерії може існувати в різних станах (тверде тіло, рідина, газоподібний стан). У конденсованому стані в 1 см3 речовини знаходиться ~ 1021  1023 ядер і 1022 1024 електронів, які взаємодіють між собою та із зовнішніми фізичними полями.\nНайпростіша модель конденсованого стану  в якій конденсат розглядається як суцільне середовище. Такий підхід зветься макроскопічним. В цьому випадку не враховуються деталі внутрішньої будови речовини.\nЦе означає, що частки у конденсованому стані сильно повязані між собою. Збудження однієї частки призводить до збудження сусідніх часток. Цей процес залежить від будови речовини, тому більш точним для дослідження конденсованих систем (тверді тіла, рідина) є мікроскопічний підхід, в якому приймають до уваги внутрішню будову елементів, з яких складається система.\nБільшість твердих тіл у природі мають кристалічну будову (метали, піски, гірські породи, а також органічні речовини  білки).\nТому вивчення будови кристалів, а також їх властивостей  одна з важливих задач сучасної фізики.\nСьогодні у промислових умовах вирощують штучні кристали (алмаз, кварц, напвпровідникові матеріали  германій, кремній, різноманітні сполуки).\nКристалографія  одна з дисциплін, що розглядає ці закони.\nКоли ми говоримо про кристал, у нас виникає образ тіла, яке має правильну форму  куба, октаедра, призми.\nУ природі частіше всього зустрічаються кристалічні речовини у вигляді сукупності звязаних один з одним хаотично орієнтованих монокристалів. Такі речовини називають полікристалами.\nНаслідком закономірного розміщення часток у кристалах є їх правильна зовнішня форма.\nСуттєвими особливостями зовнішньої форми кристала є:\nНаявність плоских граней\nПостійність кутів між відповідними гранями\nПостійність кутів між відповідними ребрами\nЗакон постійності кутів кристала (закон Стено (XVI cт.)\nУ різних кристалів однієї і тієї речовини величина і форма граней, їх взаємні відстані та кількість можуть змінюватись, але кути між відповідними гранями при цьому лишаються постійними.\nЧерез 100 років у 1763 році М. В. Ломоносов незалежно від Стено встановив закон постійності кутів кристала („Ттрактат о слоях земных”).\nНезалежно від Стено і Ломоносова цей закон відкрив також Роме де Ліль. Крім того, він підтвердив закон точними кристалографічними вимірюваннями.\nЯкщо Стено дослідив тільки кристали двох мінералів  кварцю (SiO2) і гематита (Fe2O3), то Роме де Ліль описав біля 500 кристалів.\nДо М. В. Ломоносова ніхто не запропонував ніяких узагальнень чи гіпотез, що могли б пояснити результати спостережень.\nПояснення досліджених закономірностей сформулював М. В. Ломоносов:\nПравильна зовнішня форма кристалів повязана із закономірним розміщенням часток, що утворюють кристал.\nВчення Ломоносова про наявність звязку між зовнішньою формою кристала та їх внутрішньою будовою було лише гіпотезою.\nЦю гіпотезу обгрунтував Є. С. Федоров, основоположник кристалохімічного аналізу, що дозволяє визначити за допомогою зовнішньої форми кристала його хімічний склад. Ідеї Федорова розвив А. В. Шубніков. Він вперше сформулював існування тісного звязку між хімічним складом кристала та його симетрією.\nСиметрія  пропорційність у розміщенні часток чого-небудь по обидва боки від середини або центру.\nВчення про зовнішню форму кристалів отримало назву морфологія.\nСлід зауважити, що кристали набувають правильну форму тільки при умові вільного росту, тому що зовнішній вплив може її перекручувати.\nЗовнішніми впливами, що заважають кристалам приймати правильну форму в процесі росту є нерівномірність розподілу температури, неоднаковість концентрації речовини у різних місцях розчину, домішки сторонніх речовин, механічні перешкоди.\nВ результаті одні грані можуть розвиватись більше, інші  менше, ніж потрібно для того, щоб кристал прийняв правильну форму.\nОсновні поняття і висновки, які слід запамятати:\nКристали входять до групи речовин, що знаходяться у твердому агрегатному стані (конденсовані системи).\nБільшість твердих тіл у природі має кристалічну будову.\nКристали складаються з часток (атомів, іонів, молекул), але вони мають властивості, які відсутні у окремих часток.\nКристал не можна розглядати просто як суму часток (атомів, іонів, молекул). Він поводить себе як організований колектив цих часток.\nСуттєвою особливістю розміщення часток у кристалах є періодичне повторювання однакових часток, з яких побудований кристал.\nВнаслідок впорядкованого розміщення часток кристали набувають такі властивості, яких немає у некристалічних тіл.\nправильна форма (наявність плоских граней і прямолінійність ребер);\nпостійність кутів між відповідними гранями та ребрами;\nвпорядкованість розміщення часток (основна властивість кристала).\nЗакон постійності кутів кристала.\nЦей закон незалежно один від одного відкрили Стено, Ломоносов, Роме де Ліль.\nУ подальшому це вчення було розвинуто Федоровим і Шубніковим.\nОстаннє визначення кристала належить Г. В. Вульфу (1863  1925 рр.):\nКристалом зветься тверде тіло, обмежене в силу своїх внуирішніх властивостей плоскими поверхнями  гранями.\nКристалографія  це наука про закони кристалічної будови твердого тіла.\nТема 5. Структура і властивості кристалічних тіл\nКласифікація кристалів за ознакою виду їх часток.\nПриклади кристалічних структур.\nОсобливості фізичних властивостей кристалів.\nЗа видами часток, з яких побудований кристал, і за характером сил взаємодії між частками всі кристали можна поділити на 4 групи: іонні, атомні, металеві та молекулярні.\nІонні кристали. Будівельними частками іонних кристалів є протилежно заряджені іони. Взаємне притягання між ними створює іонний звязок. Типовими іонними кристалами є NaCl, CsCl, CdF2. До іонних кристалів відносяться також деякі інтерметалічні сполуки: AuZn, MgAg, CdAg. Іонні кристали слабо розширюються при нагріванні і мають високу точку плавлення, що свідчить про велику міцність іонного звязку.\nЧим більший заряд іона, тим вище температура плавлення іонного кристала. Наприклад, NaCl плавиться при температурі ~ 800 °С, а температура плавлення СаО досягає 2570 °С.\nІонні кристали не проводять електричний струм, тому що їх електрони міцно утримуються на орбітах іонів. Проте при нагріванні іонні кристали стають провідними з іонною електропровідністю. Наприклад, якщо кристал NaCl затиснути між двома електродами і розмістити його у нагрівальній печі, зєднавши електроди з джерелом постійного струму, то при температурах 500  550 °С іони Na+ почнуть рухатись до катоду.\nАтомні кристали. Атомні кристали утворюються атомами, які повязані один з одним гомеополярними (ковалентними звязками, що утворюються внаслідок того, що у двох або кількох сусідніх атомів створюються усуспільнені («колективізовані») електрони.\nПриклад атомного кристала  алмаз. Атомні кристали подібно до іонних не проводять електричний струм, але на відміну від іонних лишаються непровідними не тільки при високих температурах, а навіть у розплаві.\nМеталічні кристали. Метали являють собою позитивні іони, що оточені середовищем вільних електронів, які пересуваються хаотично. Таким чином, метал можна спрощено уявити як іонний «каркас», що занурений в «електронний газ».\nМетали відрізняються від інших кристалічних тіл високими теплопровідністю та електропровідністю, оптичною непрозорістю та високою відбивальною здатністю.\nМолекулярні кристали. Молекулярні кристали утворюються молекулами, що повязані одна з одною силами взаємодії між молекулярними диполями, які звуться «ван-дер-ваальсовими».\nПриклад молекулярного кристала  нафталін (рис. 5.1).\nНизька точка плавлення (~ 80 °С), мякість свідчать про те, що звязок такого виду дуже слабкий.\nПриклади кристалічних структур\nСтруктура графіту (рис. 5.2). У деяких твердих тілах може одночасно існувати декілька видів звязку. Прикладом є шарувата структура графіту. Плоскі шари повязані один з одним ван-дер-ваальсовими силами, а в межах шару три валентні електрони кожного атома вуглецю утворюють гомеополярний звязок із сусідніми атомами, а четвертий електрон лишається вільним («сколективізується»), як у металах (тільки в межах одного шару).\nТаким чином, в кристалах графіту існує звязок трьох видів: гомеополярний, металічний і ва-дер-ваальсовий.\nСтруктура хлористого натрію (рис. 5.3). Решітка  кубічна, гранецентрована. Аналогічну структуру мають кристали KBr, RbJ, PbS, AgBr, MgO.\nCтруктура хлористого цезію (рис. 5.4). Решітка  проста, кубічна. Структуру хлористого цезію можна уявити у вигляді двох простих решіток, що зміщені одна відносно другої у напрямі  на половину довжини діагоналі куба, причому вузли однієї решітки зайняті іонами цезію, а вузли іншої  іонами хлору.


Історія бренду Explay\nExplay — російська компанія, що спеціалізується на проведенні різної цифрової мультимедійної техніки, начебто смартфонов, планшетних комп`ютерів, Gps-Навігаторів і МР 3-плеєрів\nКомпанія починала свою діяльність в 2003 році, пропонуючи споживачам аксесуари до телефонів, плеєри й навушники. Поступово асортименти був значно розширений і до 2013 року в нього були включені вже 12 товарних категорій. Сьогодні компанія володіє трьома брендами — властиво сам Explay, а також Prolife і Voxtel.\nУся ця продукція доступна по всій території Російської Федерації, у всіх федеральних, регіональних мережах, а також у звичайних магазинах, що спеціалізуються на продажах цифрової електроніки. Техніка ця користується високою популярністю. Так, з 2011 року Explay посідає друге місце в Росії із продажу стереонавушників, а Dect-Телефони Voxtel посідають третє місце в списку самих популярних. Що ж стосується навігаторів, на частку компанії доводиться 28% російського ринку, що означає перше місце ( за даними аналітичної компанії Gfk).\nСеред досягнень Explay можна відзначити те, що компанія першої вивела на російський ринок двосистемні ГЛОНАСС/GPS, а також перші мобільні телефони із трьома Sim-Картами. Також компанія Explay одержала нагороду «Бренд Року 2012» за результатами конкурсу конкурсу «Бренд Року/EFFIE 2012».\nГалузі до яких відноситься Explay\nТеги пов`язані з бендом Explay\nКраїна-власник бренду Explay


Адвокат (Юрист) по згвалтуванню Дніпро | Турій та Партнери\nГоловна » Адвокат по згвалтуванню Дніпро\nАдвокат по згвалтуванню Дніпро\nСтатева недоторканість людини є конституційним правом. І, відповідно, якщо це право порушується, то тягне за собою певні правові наслідки. У Кримінальному кодексі є розділ, який передбачає перелік злочинів проти статевої свободи та недоторканості. Жертвою такого злочину може виступати абсолютно будь-яка людина.\nКримінальну провадження у таких делікатних справах має ряд нюансів і особливостей. По-перше, кримінальне провадження може бути відкрито тільки за заявою потерпілої сторони. По-друге, в таких справах не допускається примирення обвинуваченого з потерпілим. У будь-якому випадку по відношенню до винної особи буде винесено вирок, а ось обвинувальний або виправдувальний залежить вже тільки від кількості доказів і ряду інших супутніх чинників.\nТакож варто відзначити, що, як правило, в таких справах немає свідків, тому збір доказів, особливо, що підтверджують невинність особи у вчиненні такого діяння, є складним завданням.\nНезважаючи на інтимний характер кримінальних правопорушень про зґвалтування, кваліфікованої юридичної допомоги потребує не тільки підозрюваний / обвинувачений, а й потерпілий. Адже тільки фахівцям під силу розібратися у всіх тонкощах, відстояти законні права, інтереси і свободи свого клієнта.\nАдвокати у кримінальних справах в Дніпрі юридичної компанії “Турій та Партнери” в Дніпрі спеціалізуються на наданні правової допомоги особам у справах по згвалтування. Основним доказом у кримінальних виробництвах цієї категорії виступає висновок експерта. Адвокат має право ставити свої питання, які допоможуть встановити істину.\nНе варто забувати, що потрібно ще і вибудувати правильну тактику поведінки, лінію захисту винної особи. Адже одна невірно, помилково сказане слово може істотно вплинути на результат кримінального провадження.\nЩо входить в послуги адвоката по згвалтування?\nКримінальні виробництва проти статевої недоторканності і свободи людини в більшості випадків розглядаються в закритих судових засіданнях, оскільки носять інтимний характер. Найчастіше жертві, тобто потерпілому додатково завдано сильного моральну шкоду, що відбивається на його психоемоційному стані. У таких ситуаціях важливо знаходити підхід до клієнтом і всіляко допомогти йому у відновленні справедливості і притягнення винних осіб до відповідальності.\nЩо стосується підозрюваного / обвинуваченого, то йому теж не обійтися без допомоги адвоката, який зможе зібрати необхідні факти, які спростовують провину, адже нерідко в житті бувають випадки, коли жертва після добровільної згоди на статевий контакт все одно заявляє про зґвалтування.\nУ разі винності особи адвокат допоможе зібрати відомості, що характеризують людину з позитивного боку, що дозволить домогтися більш м’якого покарання.\nЮридична компанія “Турій та Партнери” надає наступні юридичні послуги:\nконсультації клієнтів, незалежно від процесуального статусу;\nскладання необхідних процесуальних документів – клопотань, скарг;\nоскарження окремих рішень, бездіяльності або дій співробітників правоохоронних органів, прокурора;\nзахист клієнта в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження по суті;\nпідготовка апеляційної чи касаційної скарг.\nЗакон України про зґвалтування\nПід згвалтуванням розуміються дії, що мають сексуальний характер, які пов’язані з проникненням в іншої особи оральним, анальним або вагінальним способом. Згвалтування може бути вчинено як із використанням геніталій, так і за допомогою інших предметів. Головною ознакою такого протиправного діяння є незгода особи.\nПри наявності такого складу кримінального правопорушення дії особи кваліфікуються за ст. 152 КК. Залежно від тяжкості вчиненого злочину та його кваліфікації, винному може бути призначена міра покарання у вигляді позбавлення волі, термін якого варіюється від трьох до 15 років.\nТакож варто відзначити, що до числа злочинів, спрямованих проти статевої свободи та недоторканості, законодавець відносить:\nсексуальне насильство – стаття 153 (від згвалтування відрізняється способом скоєння, тобто насильницькі дії виконуються без проникнення в тіло потерпілої особи);\nпримус до вступу в статевий зв’язок – стаття 154;\nстатеві зносини з особою, яка не досягла віку 16 років – стаття 155;\nрозбещення неповнолітніх осіб – стаття 156.


::: Новини ::: Автоцентр на Кільцевій радий повідомити: "ВИШНЕВИЙ СЕЗОН З CHERY ПОЧИНАЄТЬСЯ!". ТОВ «Автоцентр на Кільцевій»\nНовини: Автоцентр на Кільцевій радий повідомити: "ВИШНЕВИЙ СЕЗОН З CHERY ПОЧИНАЄТЬСЯ!"\nЛіто в самому розпалі і багато хто планує відправитися у відпустку. При цьому, дуже важливо вибрати правильний вид транспорту, який зможе комфортно доставити, в залежності від уподобань, до моря або в гори. Тому, компанія «Автоцентр на Кільцевій» офіційний дилер автомобілів Chery, оголошує про початок "вишневого" сезону!\nПочинаючи з найближчого уїк-енду 09 і 10 липня і 16.07-17.07 пройде тест-драйв двох нових моделей Chery - представників повністю оновленого модельного ряду - Chery Tiggo 3 і більший SUV Chery Tiggo 5. Нові моделі будуть представлені і доступні для проведення тест- драйвів біля торгово-розважального центру Dream Town з 11: 00-19: 00. Біля брендованої зони на парковці перед входом ТРЦ ви зможете отримати консультацію і зареєструватися на тест-драйв. Ну а для того, щоб поєднати приємне з корисним, кожного клієнта після проходження тест-драйву чекатиме приємний сюрприз.\nАнонсуючи тест-драйв новинок Chery Tiggo 3 і Chery Tiggo 5 варто сказати кілька слів про самі автомобілі. Обидві моделі є представниками модельного ряду бренду, який фактично пережив процес «перезавантаження». Результатом стала поява на ринку України моделей, які за відгуками ряду ЗМІ, не те що перевершують, а не мають з моделями, які були раніше нічого спільного, крім логотипу. І нові кросовери Chery Tiggo 3 і Chery Tiggo 5 в цьому плані чудові приклади. Обидві моделі проектувалися командою професійних дизайнерів під керівництвом Джеймса Хоупа (в минулому старший дизайнер Opel, Ford і Daimler-Chrysler). Кросовери отримали оригінальний і самобутній дизайн екстер'єру та інтер'єру, високий рівень якості збірки і звичайно ж високий рівень безпеки. Тепер кросовер бренду Chery можна дійсно розглядати як альтернативу бюджетним європейським або азіатським кросовер.\nТак, Chery Tiggo 3 доступний з бензиновим силовим агрегатом об'ємом 1.6 літра сімейства Acteco. Двигун потужністю в 126 к.с. відповідає екологічному стандарту Євро-5 і в змішаному циклі витрачає 6.7 літрів палива на 100 кілометрів шляху. У той же час «старший» кросовер пропонується з новим бензиновим силовим агрегатом 2.0 літра, який був розроблений у співпраці з відомою австрійською інжиніринговою компанією AVL. Оснащений системою подвійної зміни фаз газорозподілу (DVVT) силовий агрегат має в розпорядженні 139 к.с., а екологічний стандарт Євро-5 дозволяє вписуватися в 8,2 літра на 100 кілометрів в змішаному циклі.\nОкремої уваги заслуговує практичність обох кросоверів: об'ємні багажні відсіки дозволяють без проблем розмістити все, що може знадобитися компанії з 5 чоловік. При цьому, можливість трансформації і складання спинок задніх сидінь, при необхідності дозволяють значно збільшити обсяг простору для речей.\nСпільними аргументами на користь Chery Tiggo 3 і Chery Tiggo 5 є використання якісних матеріалів оздоблення, безліч регулювань і налаштувань водійського місця і значний список устаткування. Наприклад, власнику Chery Tiggo 3 доступні можливість управляти основними функціями магнітоли і Bluetooth, а також опціонально круїз-контролем, багатофункціональний бортовий комп'ютер, мультимедійна система, безліч відсіків для дрібних речей. Модель, яка стоїть на щабель вище в ієрархії автовиробника - Chery Tiggo 5 пропонує кондиціонер і задній парк-тронік, повний електропакет, інформаційний дисплей водія і бортовий комп'ютер, регульовану по висоті рульову колонку і додаткову розетку 12В. Також водію і пасажирам доступні аудіосистема із кольоровим 7" сенсорним дисплеєм, управління аудіосистемою і радіо на кермі і можливість відтворення музичних або відео-файлів через порти USB, Ipod або через слот для SD-карти.\nПо частині безпеки у новачків теж все в порядку. Chery Tiggo 5 в краш-тесті C-NCAP отримав сертифікат із 5-зірковим рейтингом. Багато в чому завдяки конструкції кузова. Що ж стосується електронних систем, то обидві моделі оснащені ABS і EBD, і фронтальними подушками безпеки, а також кріпленнями для дитячих сидінь ISOFIX, що забезпечує додаткову безпеку в екстремальних умовах. Більш того, Chery Tiggo 5 оснащений дитячим замком безпеки в задніх дверях, багатошаровим безпечним вітровим склом, триточковими ременями безпеки для всіх пасажирів і сигналізацією-нагадування про непристебнуті ремені безпеки водія і переднього пасажира.\nЗрозуміло, краще один раз побачити, а ще краще, спробувати самому і сісти за кермо нових кросоверів від Chery. Тому запрошуємо всіх в ці вихідні пройти тест-драйв і відправитися у відпустку на новому автомобілі.\nДетальніше про модельний ряд і про останні новини можна дізнатися по телефону: (044) 503-81-11.


У вас одне з цих прізвищ? Громадянство Іспанії ваше! – Kenguru\nУ вас одне з цих прізвищ? Громадянство Іспанії ваше!\nBy admin in Надихає 06.03.2018\nУ середньовіччі з Іспанії було вигнано євреїв-сефардів, які сьогодні мають повне право повернутися додому. Країна навіть ввела особливу, 23-у статтю Цивільного кодексу, де перераховані цілих 5220 прізвищ, які б підтверджували національну приналежність. Перевірте список уважно – шанс є у кожного!\nВсі хвороби – від кислот! 10 способів як відновити баланс


Документація українською/ man/ man3/ fgetpos.3\nfgetpos, fseek, fsetpos, ftell, rewind - змінюють місцеположення потоку\n**int fseek(**_FILE_ ***** _stream_**, long**  _offset_**, int** _whence_**);**\n**long ftell(**_FILE_ ***** _stream_**);**\n**void rewind(**_FILE_ ***** _stream_**);**\n**int fgetpos(**_FILE_ ***** _stream_**, fpos_t *** _pos__');_\nФункція fseek встановлює індикатор позиції файлу для потоку, на який вказує stream. Нова позиція, вимірювана в байтах, обчислюється шляхом додавання байтів зміщення до позиції, вказаної whence. Якщо whence встановлено до SEEK_SET, SEEK_CUR або SEEK_END, зміщення буде відносним до початку файлу, поточної позиції або кінця файлу, відповідно. Вдалий виклик функції fseek очищує вказівник кінця файлу для даного потоку і скасовує будь-які ефекти функції ungetc (3).\nФункція ftell добуває поточне значення індикатору позиції файлу для потоку, на який вказує stream.\nФункція rewind встановлює вказівник позиції файлу для потоку, на який вказує stream, до початку файлу. Вона рівнозначна\nза винятком того, що вказівник помилки для потоку також очищується (дивіться ?clearerr(3)).\nФункції fgetpos і fsetpos являються альтернативними еквівалентами ftell і fseek (з whence встановленим до SEEK_SET), встановлюючи і зберігаючи поточне значення зміщення файлу у або з об'єкту, на який посилається pos. На деяких не-Юнікс системах, fpos_t-об'єкт може бути складним і ці рутини виявитись єдиним способом системонезалежної зміни позиції текстового потоку.\nФункція rewind не повертає жодного значення. Після вдалого виконання, fgetpos, fseek і fsetpos повертають 0 і ftell повертає поточне зміщення. У протилежному випадку повертається -1 і глобальну змінну errno встановлено для вказівки помилки.\nEBADF : Вказаний потік не є такий, у якому можна здійснити пошук.\nEINVAL : Аргумент whence не є SEEK_SET, SEEK_END або SEEK_CUR.\nФункції fgetpos, fseek, fsetpos і ftell можуть також зазнати невдачі у встановленні errno із значеннями, вказаними для функцій fflush(3), ?fstat(2), ?lseek(2) і ?malloc(3).\nФункції fgetpos, fsetpos, fseek, ftell і rewind відповідають стандартові ANSI X3.159-1989 ("ANSI C").


Мінімальний рівень залишкової води складає 2 мм (тільки для виконання TMR)\nЕргономічна транспортна ручка, незначна вага, зручне для користувача виконання, готове до під’єднання (Plug&Pump)\nЕксплуатаційна безпека завдяки вбудованому кожуху охолодження, ковзаючому торцевому ущільненню з ущільнюючою камерою, а також двигуну в кожусі з нержавної сталі\nДовжина кабелю від 4 до 10 м, залежно від типу\nНасос із кабелем, штекером та вмонтованим поплавковим вимикачем (крім TM 32/8)\nЗворотний клапан, який входить до комплекту постачання (крім TM 32/7 і TM 32/8-10M)\nШлангове з’єднання з зовнішньою різьбою або зі штуцером для шланга (ø 35 мм)\nHD: Виконання зі спеціального матеріалу\n10M: Довжина кабелю, наприклад 10 м\nМакс. глибина занурення 1 або 7 м, залежно від типу\nДовжина кабелю: 4 або 10 м, залежно від типу\nНасоси типоряду TM оснащені відкритим багатоканальним робочим колесом та мають сферичний прохід 10 мм (крім TMR). Напірний патрубок виконаний у вигляді вертикального нарізного патрубка.\nTMW Wilo-Drain TMW завдяки своїй функції Twister забезпечує постійне завихрення у всмоктувальній частині насоса та запобігає таким чином осіданню та прилипанню осадів. Таким чином, приямок насоса залишається завжди чистим та зменшується утворення запаху. Вихрову функцію можна відключити.\nTMR Wilo-Drain TMR завдяки спеціальному всмоктувальному кошику дає змогу виконувати відкачування середовища до залишкового рівня 2 мм.\nОднофазний занурний двигун з кожухом охолодження (охолодження двигуна здійснюється за допомогою перекачуваного середовища між корпусом насоса і двигуна) та вбудованим термічним захистом двигуна з автоматичним повторним увімкненням.\nНасос обладнаний з’єднувальним кабелем довжиною 3 або 10 м зі штекером із захисним контактом, а також встановленим поплавковим вимикачем (крім TM 32/8-10M).