Стань незрозумілим для ворога\nСтань незрозумілим для ворога\nУкраїна знаходиться в надзвичайно ослабленому і виснаженому стані. Вона стала універсальним донором для тисяч паразитів, які щодня і щогодини висмоктують її кров. Україні потрібно негайно створити власну державу, оскільки те, що нині називається державою, скоріше нагадує зовнішню паразитичну структуру. Чим більше задавнена хвороба, тим активнішого лікування вона потребує. Лікування нинішньої напівживої України потребує радикальної мовної політики за прикладом Франції та Ізраїлю.\nТому всякі розмови про державну двомовність повинні сприйматися як деструкція “п’ятої колони”, внутрішній саботаж і підрив національних інтересів. Усі громадяни України повинні володіти українською мовою, інакше вони не можуть виконувати обов’язки перед своєю державою, а отже, не можуть користуватися громадянськими правами. Вся інформація в критично важливих галузях, таких як державне управління, наука, економіка, великий і середній бізнес, винаходи та ноу-хау, культура та воєнна справа, повинна циркулювати лише українською мовою. Все програмне забезпечення, яке використовується у цих сферах, має бути україномовним і створеним українськими розробниками.\nОб’єктивною реальністю є те, що інформаційно-аналітичні і розвідувальні служби іноземних держав в основному орієнтовані на обробку інформації з України російською мовою. Тому будь-яка більш-менш цінна інформація російською мовою легко зчитується і використовується в розвідувальних цілях. Ефективна розвідка створює умови для ефективного застосування проти народу України інформаційно-психологічної зброї.\nРізкий перехід на тотальне застосування в Україні державної мови дозволить “закрити оптику” ворожим державам, спотворить їхнє розуміння подій в Україні і різко знизить їхні можливості агресивного втручання в наше життя. Це дозволить українцям звільнитися від зовнішнього зомбування і почати жити власним розумом, згідно з українським способом життя, із сильною внутрішньою і зовнішньою політикою.\nМасква і масквічі\nПонад три століття Україна перебувала і далі перебуває в тенетах імперської Москви. Протягом останніх 10 років цей пострадянський мегаполіс остаточно перетворився на структуру, яка паразитує на тілі Російської Федерації. У Москві сконцентровано понад 85% фінансових і понад 95% інформаційних ресурсів, рівень життя москвичів принаймні уп’ятеро вищий порівняно з середнім показником по Росії. На сьогодні у 10,5-мільйонній Москві проживає 1,5 млн азербайджанців (з 1989 року їхня кількість зросла в 75 разів, в їхніх руках майже вся міська ринкова торгівля), 900 тис. татар, 600 тис. вірменів, 500 тис. євреїв, 350 тис. грузинів, 300 тис. циган, понад 250 тис. чеченців, 240 тис. в’єтнамців, 200 тис. китайців, 200 тис. таджиків і так далі. Етнічних русскіх в Москві на сьогодні приблизно 3,3 млн, тобто 31%, і з кожним роком їх стає дедалі менше. Частка міжетнічних шлюбів у місті вже становить 22%.\nМосковська риторика про захист інтересів русскіх — це не більше ніж демагогія на експорт. Насправді русскіє для Москви — це всього лише “гарматне м’ясо”. Тому вимирання етнічних русскіх і слов’янського населення у “глибинці” Росії Москву не хвилює — на підході дешева робоча сила з Азії, зокрема Китаю. “Империя повёрнута против нас, мы в этой империи завоёванный народ”, — кажуть русскіє. За останні три роки кількість дітей у Росії скоротилася на 4 млн, дитяча смертність у півтора рази вища, аніж у середньому у світі, кількість абортів досягнула 7 млн на рік, а маса безпритульних дітей зросла до 4 млн (значно більше, ніж після громадянської і другої світової війн). Вимирання зачепило передусім слов’ян, оскільки кількість неслов’янського населення продовжує зростати. Характерно, що серед найбагатших людей Росії майже немає русскіх.\nУсе більша відірваність Москви від російських регіонів дозволяє нарешті відповісти на запитання, який народ в імперії СРСР насправді був метропольним (панівним). Річ у тім, що метрополія, як правило, користується вищим рівнем життя порівняно з периферією. Парадокс СРСР полягав у тому, що русскіє як група в ньому не мали такої переваги. Це давало підстави ідеологам “єдіной і нєдєлімой” говорити про “жертовність русскіх заради інших народів” і заперечувати імперський характер СРСР, оскільки рівень життя мешканців національних окраїн, передусім європейських, перевищував рівень життя русскіх.\nНасправді ж ніякого парадоксу не було і немає:метропольне становище посідають не русскіє, а москвичі.Усвідомлення цього факту все ставить на свої місця. Рівень життя у Москві порівняно з іншими містами був незрівнянно вищим як у колишньому СРСР (“вся країна” їздила в Москву на закупки продуктів і промислових товарів), так і в нинішній Росії. Більше того, сформувалася особлива московська ментальність(зокрема, доволі поширена пихатість, а нерідко й агресивність стосовно не-москвичів, у тому числі й росіян), яка увиразнюється особливим “масковським діалектом”.\nСприйняття Москви як велетенського паразита на тілі Росії, котрий висмоктує всі соки із провінції, захопило більшість населення РФ, про що кажуть результати соціологічних досліджень. Отож Москва реально перетворилася на неслов’янський мегаполіс з доволі агресивною ментальністю, що протистоїть решті Росії. Тому політологи добре знають, що президентом Росії ніколи не стане корінний москвич.\nСтоліття тому 10-мільйонна Англія успішно керувала понад 100-мільйонною Британською імперією. Завдяки сучасному розвитку транспорту і телекомунікацій 10-мільйонній Москві ще легше керувати Російською Федерацією і тримати під своїм впливом інші пострадянські території.\nДля розширення своєї експансії Москва активно просуває в Україні російську мову під гаслом: “Территория России (читай: власть Москвы) — там, где говорят по-русски”, а українців російського походження намагається перетворити на “п’яту колону”, інструмент дестабілізації України з наступним її розчленуванням на “запчастини” для контрольованої Москвою економіки. Активне циркулювання в Україні російської мови робить українців беззахисними проти московського інформаційно-психологічного зомбування і прозорими для інформаційного сканування Москвою, яка монополізувала в Росії майже весь інформаційно-аналітичний потенціал.\n3.2.4. Атакуй першим!\nНеобхідність єдиної державної української мови — це вже не предмет особистих уподобань, національних сентиментів чи економічної рентабельності. Це справа колективного виживання, нашого добробуту, здоров’я, безпеки і продовження роду. Все треба назвати своїми справжніми іменами. Демонстративні російськомовні виступи народних депутатів у Верховній Раді є веденням бойових дій проти української держави із застосуванням зброї вищого рівня ефективності та відвертим лобіюванням інтересів Москви. У будь-якій поважаючій себе державі — від Індонезії до Великої Британії — подібні речі отримали б однозначну оцінку як державна зрада. Так само лише державною зрадою можна пояснити те, що упродовж 12-ти років державної незалежності України стабільно зростає кількість російськомовних серед тих громадян України, які свідомо відносять себе до “українського етносу”, тобто бажають бути українцями. Ця загрозлива тенденція найбільше виражена серед молоді. Будь-яка діяльність пізнається за її плодами. Просування в Україні мовисусідньої держави красномовно свідчить про те, що вища влада продовжує поводитись як колоніальна адміністрація чи комісія з банкрутства.\nСтаючи активним учасником актуальної війни, Україна повинна ясно розуміти, що відбувається навколо неї, і бути спроможною оперативно обробляти корисну інформацію про життя іноземних держав. Головним інформаційним об’єктом для України є Росія, оскільки третина її населення більше чи менше пов’язана з Україною: за даними ФСБ приблизно 50 млн громадян РФ є або українцями, або мають українські прізвища, або мають родичів в Україні. Більша частина російського (радянського) культурного і науково-технічного потенціалу створювалась українцями, але не українською, а російською мовою. Відмовитися від цього потенціалу означає зректися духовного, інтелектуального та технологічного спадку наших предків.\nУ силу сказаного вище українці мають бути достатньо знайомими з мовоюі культурою реального противника, яким є расовий метис Москва.Для неї Україна — це вже навіть не “своя територія” (як було за часів СРСР), а лише об’єкт для економічного і людського визискування, універсальний донор “органів для трансплантації” у старечий імперський організм. Українці у своїй масі повинні добре, бажано без акценту володіти російською мовою і бути достатньо знайомими з російськомовною культурою — для розуміння російського контексту, захисту від московської агресії і для просування власних інтересів на євразійських обширах.\nТе ж саме стосується знання мов і культур інших великих держав, які стосовно України є конкурентами і потенційними або актуальними противниками. Зрозуміло, що насамперед українці повинні досконало знати українську мову і бути добре ознайомленими з українською культурою. Досконале знання українцями, окрім власної, також російської і хоча б ще однієї іноземної мови — це прояв непідробного патріотизму.\nМова Третього Гетьманату\nДля стрімкого переходу українців на вищий цивілізаційний рівень треба позбутися ще кількох “інформаційних закладок”, імплантованих у нашу психіку в ході інформаційно-психологічної війни. Кожен українець повинен ясно усвідомити, що:\n1. Україна — це не ім’я держави, а назва землі, на якій протягом 30-ти тисяч років відбувається динамічний розвиток українського геосоціального організму. Ім’я “Україна” (У-країна, 4-крайна) перекладається як “країна-тетрагон”, “виокремлена з 4-х сторін земля”, “свята земля”. Число 4 (чотири) традиційно позначає повноту мудрості, а букві “У” слов’янського алфавіту відповідає стократна четвірка (400), тому ім’я “Україна” ще перекладається як “країна мудрості”, що є синонімом “святої землі” (давньоукраїнське “ук” означає “учений”, звідси “наука”, “укий” — вчений, “неук”, “неукий” — невчений),\nДержавні утворення на території України завжди мали власні назви — Козацька держава, Русь, Антський союз, Сарматія, Скіфія, Кіммерія, Арта—Аратта—Артанія. Наш край починали називати “Україною”, тобто за назвою землі, лише тоді, коли на цій території в черговий раз руйнувалася державність. Останні два літературно зафіксовані моменти “виринання на поверхню” назви “Україна” збігаються з часом занепаду Козацької держави (після гетьмана Мазепи) і Київської Русі (1183 р.) — після варварського руйнування Києва у 1169 р. суздальським князем Андрієм Боголюбським. Нинішня назва держави “Україна” підтверджує висновок про те, що насправді вона є тимчасовою адміністрацією, яка загострює внутрішню кризу і таким чином створює умови для переходу до повноцінної української державності, яка, згідно з багатотисячолітнім звичаєм, матиме власне ім’я.\n2. Українці — це назва не сучасного етносу, а всього українського геосоціального організму (народу), який багато тисячоліть проживає на території України, вкорінений у цю землю і любить її.Приблизно кожні 532 роки українці самоорганізовуються в нові етноси, які мають власні назви: козаки (воїни, від слова “кес” — меч, звідси “кесар” — мечник, “косак” — великий ніж), руси (світлі), анти (богатирі), сармати (воїни), самари—сумери—кімери (воїни), арії (сонячні). Етнос з іменем козаки, що народився приблизно у 1483 році, сьогодні переживає пологові муки гострої кризи і в районі 2015 року має перенародитися у формі нового українського етносу з новою самоназвою.\nТаким чином, етнос — це конкретно-історична форма існування народного організму, який протягом тисячолітнього розвитку може багато разів змінювати свою етнічну форму. Якщо мислити точно, то етносу з етнонімом “українці” не існує ні фактично, ні навіть юридично, оскільки колоніальна адміністрація скасувала в українсько-російському “Паспорті громадянина України” та “Свідоцтві про народження” будь-яку згадку про етнічну приналежність. Назва ж “українці” позначає приналежність до українського геосоціального організму, тобто українцями були арії, самари, скіфи, сармати, анти, руси, а також нинішні козаки.\n3. Українська мова — це мова не лише нинішнього українського етносу, а українського геосоціального організму з часу виникнення Трипільської (арійської) цивілізації у 55 ст. до н. е., хоча її найглибший пласт сягає часів виникнення Білої раси у 25 тис. до н. е. Українська мова органічно притаманна цій землі, оскільки ідеально відповідає її енергетиці, клімату, ландшафту, тваринному і рослинному світу. З цієї причини володіння українською мовою надавало силу всім новоствореним українським етносам, забезпечувало їх природний зв’язок з духами предків і духом рідної землі. Відродження України відбудеться лише тоді, коли у ній пануватиме українська мова.\n4. Насаджена в Україні “демократична” система державного управління з горизонтальним розподілом влад — це не що інше, як результат організаційної війни. З погляду законів менеджменту нинішня система державної організації є повним абсурдом, оскільки розділити можна роботу і права, але відповідальність не ділиться в принципі (там, де відповідає більше одного, вже не відповідає ніхто). Розпорошення влади і, як наслідок, її безвідповідальність та корумпованість створюють сприятливі умови для прихованої агресії з боку сконсолідованої і цілеспрямованої сили (іншої держави, ТНК, тоталітарної секти), яка не переймається псевдодемократичними ілюзіями. Злет державотворчої потуги українських етносів завжди відбувався при застосуванні ними традиційної для України гетьманської моделі — Гетьманату. “Українська модель” передбачає перевірений тисячоліттями вертикальний розподіл влади на основі балансу сфер Мудрості і Дії — Церкви і Гетьманату.\n— В чому полягає сутність гетьманської моделі?\nГетьман концентрує у своїх руках всю повноту законодавчої, виконавчої і судової влади (окрім конституційного суду). Як наслідок, між трьома гілками влади зникає протистояння, здатне загальмувати або цілком зруйнувати будь-які перетворення у державі. Натомість Гетьман отримує всі необхідні повноваження для здійснення системних перетворень. Концентрація влади та її персоналізація позбавляє владу анонімності і колективної безвідповідальності.\nГетьман особисто відповідає за стан справ у всій державі, подібно як голова людини відповідає за стан і поведінку керованого нею тіла. ЗА РЕЗУЛЬТАТИ СВОЄЇ ДІЯЛЬНОСТІ ГЕТЬМАН ВІДПОВІДАЄ ВЛАСНИМ МАЙНОМ, СВОБОДОЮ І ЖИТТЯМ.\nГетьман обирається на 3 роки, причому всенародно, що робить його виразником народної волі і надає його владі максимальної легітимності. Метою діяльності Гетьмана є покращення якості життя українського народу і його кількісне зростання.\nДля оцінки якості життя в міжнародній практиці використовується Індекс людського розвитку, який розраховується за методикою Програми розвитку ООН на основі індексів тривалості життя, досягнутого рівня освіти і реальних доходів на душу населення. Для оцінки діяльності Гетьмана має використовуватися Національний індекс людського розвитку, який окрім трьох індексів ООН також включатиме індекс народжуваності. Зниження Національного індексу людського розвитку після двох років гетьманства є підставою для переобрання Гетьмана і порушення проти нього кримінальної справи з описаними вище наслідками.\nКонтроль за діяльністю Гетьмана мають здійснювати не інші “гілки влади”, а Українська Помісна Церква (Брахманат). Вона має органічно поєднувати функції віри, науки і мистецтва — так, як це завжди було у традиційних здорових суспільствах.\nУ нинішній безбожній державі Церква витіснена на периферію національного буття. У гетьманській державі вона перебуватиме в центрі, здійснюючи селекцію кандидатів на гетьманську посаду, проводячи прозорий для народу моніторинг діяльності Гетьмана зі щомісячним оприлюдненням динаміки Національного індексу людського розвитку та його складових, приймаючи обґрунтоване рішення про дострокове переобрання Гетьмана або даючи народу рекомендацію про його повторне обрання на наступний термін.\nУ випадку порушення Гетьманом “правил гри” Церква як науково-релігійно-мистецька структура звертається до народу і оголошує владу Гетьмана-відступника нелегітимною.\nДодатковим чинником убезпечення влади від її можливої узурпації Гетьманом має бути реалізація права громадян Третього Гетьманату на врегульоване законом володіння цивільною вогнепальною зброєю — після відповідної підготовки і тестування в загальнонаціональній системі військово-спортивних центрів та клубів.\n6. Активність численних в Україні державних та незалежних інтелектуальних центрів має бути спрямована не на те, щоб мінімізувати руйнівні наслідки нинішньої безумної системи управління, а на те, щоб сформувати проект нового, здорового суспільства з одухотвореною національною Церквою (Брахманатом) і справедливою народною Державою (Гетьманатом). Замість того, щоб займатися “гальванізацією трупа” під назвою “держава Україна”, потрібно сформувати нормальну модель державної самоорганізації українців згідно з Божим голосом у наших душах і точним раціональним мисленням.\n7. Мовна реформа в Україні має базуватися не на тому, як говорили та писали в Україні 50 чи 100 років тому, а на відповідності реформованої української мови реаліям інформаційного та постінформаційного суспільства. Українцям потрібна не просто “солов’їна”, а Сенсар — актуальна бойова мова Великого Переходу, найкраща для передачі сенсу, кодування знань і розкриття в людині її боголюдського потенціалу.\nЧим пізніше почнеться трансформація нинішньої України, тим радикальніших і жорсткіших форм вона набиратиме. Тому для всіх буде краще, якщо розпочати її якнайскорше.“Час завжди грає проти нас” (Морфей).\nВійна за Христа\nПочаток інформаційної війни визначити неможливо, і це дає певні переваги агресору. Але парадокс полягає в тому, що якщо жертва нападу встигне усвідомити, що проти неї ведеться інформаційна війна, то отримані агресором на початковому етапі переваги можуть обернутися проти нього самого.\n“Філософія інформаційної війни”\nІсус Христосзапочаткував перехідлюдства на вищий рівень життєдіяльності, показавши особистим прикладом шлях до Боголюдства, Народу Божого: “Я — дорога, істина і життя. Ніхто не приходить до Отця, як тільки через мене” (Іван, 14.6). Його вчення дало потужний імпульс для розвитку людства, передусім європейських народів (простір розселення європейців майже збігається з простором поширення християнства). Для того щоб підірвати конкурентоспроможність християнських народів, потрібно було послабити їхній зв’язок з Учителем. Для цього була застосована зброя найвищого рівня ефективності — духовна: християн майже переконали в тому, що Христос був юдеєм.\nЕфективність такого кроку важко переоцінити. Уявіть собі ситуацію, коли під час війни вдається переконати армію, що її полководець походить з ворожого табору і взагалі завжди симпатизував противнику. Для армії це буде глибокосяжний підрив її боєздатності та повна дезорганізація, причому без жодного пострілу.\nГалілеянин чи юдей?\nПодібне сталося і з християнством, головним ідеологічним противником якого з перших днів діяльності втіленого Сина Божого були носії юдейського світогляду (ними були не обов’язково юдеї за походженням, нерідко це були т. зв. “юдеї по вірі”, “юдействуючі”). Для підриву життєспроможності конкурентного для них християнського світогляду систематично просувається теза про єврейські корені Христа. Але це робиться тільки в середовищі неєвреїв, оскільки “для своїх” культивується протилежна теза — Христосне був євреєм. Ось що про це пише всесвітньо відомий американський письменник Дуглас Ріду своїй фундаментальній книзі “Суперечка про Сіон” (1956 р.) у розділі “Галілеянин”:\n«Твердження, що “Ісус Христосбув євреєм”, могло б мати сенс лише стосовно до умов Його часу. У цьому випадку воно могло б означати одну з трьох можливостей, або ж усі три: Христос походив з племені Юди; Він проживав в Юдеї; нарешті, Він був “євреєм” за релігією. Це — ознаки раси, місця проживання та релігії.\nНовий Заповіт не повідомляє нам генеалогії Пресвятої Діви Марії, містить лише три вказівки на Її походження з роду Давида. Євангелісти Матвій та Лука простежують походження Йосипа також від Давида, однак Йосип не був кровним батьком Ісуса Христа. Вчені-юдаїсти заперечують всі ці генеалогічні міркування, вважаючи, що вони були запроваджені задля узгодження подій, що відбулися, з древніми пророцтвами.\nЩо ж до місця проживання, то в Євангелії від Івана вказується, що Ісус Христос народився у Віфлеємі Юдейському, однак лише через те, що Матір Божа прибула туди з Галілеїдля перепису; юдаїсти заперечують і це, вважаючи це вставкою з метою підтвердження пророцтва Міхея про те, що Владика Ізраїлю походитиме з Віфлеєма. І, нарешті, “Єврейська Енциклопедія” наголошує, що батьківщиною Ісуса Христа був Назарет. Отже, всі джерела згодні з тим, що Він був галілеянином, незалежно від випадкового місця Його народження. Галілея, де Він провів майже все своє життя, була політично цілком відокремлена від Юдеї, маючи свого власного римського тетрарха. Для Юдеї вона була “закордонням”. Змішані шлюби між мешканцями цих двох країн були заборонені, і ще до народження Христа Симон Тарсис, один із Маккавейських князів, силоміць переселив усіх юдеїв, які мешкали в Галілеї, знову до Юдеї. Іншими словами, і за расою, і політично галілеяни та юдеї були різними народами.\nЧи можна сказати, що Христос був “євреєм” за релігією? Юдаїстські авторитети, звісно, це категорично заперечують. Те, що на цю тему часто лунає з церковної кафедри та на зібраннях, викликало б бурю обурення в будь-якій синагозі. Незрозуміло, як такі твердження можуть висловлюватися відповідальними громадськими діячами. В епоху Ісуса Христа не існувало ні “єврейської”, ні навіть юдейської релігії. Був культ Єгови з його різними сектами фарисеїв, саддукеїв, ессеїв та ін., які затято сперечалися одна з одною та боролися за владу над народом через синагогу. Це були не тільки секти, а й політичні партії, а найсильнішими з них були фарисеї з їхнім “усним переказом” того, що Бог начебто заповідав Мойсеєві.\nЯкщо вважати нинішніх сіоністів “євреями” (претензія, що її, вочевидь, визнають усі народи Заходу), то партією, яка відповідала їм в епоху Ісуса Христа, слід вважати фарисеїв. Христос усю силу своєї критики скеровував саме проти фарисеїв. Він також картав і саддукеїв, і книжників, але із Св. Писання незаперечно випливає, що саме їх (фарисеїв) Він вважав ворогами Бога і людини, а Його картаючий гнів з усією силою було скеровано головним чином проти них. Він атакував їх за те в них самих і в їхній вірі, що сучасні сіоністи оголошують головними характерними особливостями евреїв, єврейства й юдаїзму. За своєю релігією Ісус Христос, поза всяким сумнівом, був цілковитою протилежністю й ворогом усього того, що творить ортодоксального єврея сьогодні і чим були правовірні фарисеї Його часу.\nСин (в юридичному сенсі. — І. К.) галілейського теслі, напевне, ніколи не відбував формальної школи: “...Дивувались юдеї й казали: «Як Він знає Писання, не вчившись?»” (Іван. 7:15). Іще істотнішим є те, що Він ніколи не вчився в синагогальних школах і не мав вчителів-рабинів. Його вороги, фарисеї, підтверджують це; якби Він був з їхнього роду і племені, вони не питалися б, “звідки в Нього ця мудрість та міць чудодійна?”\nЗасліплююче світло одкровення, яке виходило зі вчення цього молодого прибульця, виявляється особливо яскраво на похмурому тлі левітського Закону та фарисейських традицій, проти яких Він постав, прийшовши до Юдеї. Навіть у наші дні повнота та несподівана просвітленість Нагірної Проповіді вражає всіх, хто критично вивчав Старий Заповіт, як полудневе сонце серед глибокої ночі.\nЗакон, для “виконання”якого Ісус Христос прийшов у цей світ, розрісся на той час у величезну масу законоутворень, котрі придушували все живе своєю складністю та буквоїдством. Торабула тільки початком; на неї було нагромаджено безліч інтерпретацій та розтлумачень рабинів, а старійшини, як старанні шовковики, дедалі ширше снували свої нитки, аби зловити в них найменші з усіх можливих людських вчинків. Покоління законників трудилися над рішеннями на кшталт того, що не можна їсти в суботу яйце, більша частина якого була знесена куркою ще до появи на небі другої зірки. Закон і коментарі до нього становили цілу бібліотеку, а комітетові міжнародних юристів, покликаному скласти щодо нього свою думку, знадобилися б роки, аби лише продивитися гори нагромаджених міркувань.\nАле раптом прийшов простий молодий чоловік із Галілеї, простяг руку та викинув геть усю масу цього мотлоху, показавши, де істина і де єресь. Він звів “весь Закон і Пророків” до двох заповідей: “Люби Господа Бога свого всім серцем своїм, і всією душею своєю, і всією думкою своєю” та “Люби ближнього свого, як себе самого” (Матвій, 22:37, 40). Тим самим було викрито й засуджено головну єресь, котру левіти та фарисеї століттями вплітали у Закон. “Люби свого ближнього, як самого себе”, — ця настанова міститься і в книзі Левіт, однак тут головним було обмеження, що за “ближніх” визнаються самі лише собраття-юдеї.\nХристос поновив первісну, забуту настанову щодо любові до ближніх незалежно від їхньої раси та віри. Саме це було сенсом Його слів: “Не подумайте ви, ніби Я руйнувати Закон чи Пророків прийшов, — Я не руйнувати прийшов, а доповнити”. А щоб не було сумнівів у мовленому, Він додав: “Ви чули, що сказано: «Люби свого ближнього, й ненавидь свого ворога». А Я вам кажу: Любіть ворогів своїх, благословляйте тих, що вас проклинають, творіть добро тим, що ненавидять вас, і моліться за тих, що вас переслідують” (Матвій, 5:17, 43—44). Формальне заперечення цьому каже, що специфічної заповіді “ненавидь свого ворога” у Старому Заповіті не міститься. Однак значення слів Христа цілком зрозуміле: у Старому Заповіті міститься стільки настанов убивати й винищувати сусідів, яких не визнають за “ближніх”, що без почуттів ворожості та ненависті вони (настанови) були б неможливі.\nВчення Ісуса Христа було прямим викликом Законові в його фарисейській інтерпретації; до того ж Він ще більше посилив цей виклик, відмовившись грати роль націоналістичного визволителя й завойовника, про що йшлося в пророцтвах та що очікувалося усіма від Месії. Прийнявши таку роль, Він, мабуть, знайшов би більше послідовників, а можливо, навіть і підтримку фарисеїв. Однак у Його відповіді чутно не тільки відмову, а й докір: “Моє Царство не з світу цього” (Іван, 18:36).., “Царство Боже всередині вас”, “не складайте ви скарбів собі на землі... Складайте ж собі скарби на небі, де ні міль, ні іржа їх не нищить, і де злодії до них не підкопуються та не крадуть” (Матвій, 6:19—20). Все, що Він висловив такими простими словами, було спокійним, але прямим викликом на адресу наймогутніших людей того місця й часу, ударом по засадах віри, яку їхня секта зводила протягом століть.\nНагірна Проповідь кількома словами спростувала те, чому вчили сотні сторінок Старого Заповіту. Вона протиставила любов ненависті, прощення помсті, милосердя злобі, добросусідство відчуженості, правосуддя дискримінації, життя смерті. Як і розділи “благословінь — проклять” Второзаконня, Нагірна Проповідь починалася благословіннями, але на цьому подібність закінчувалася. Второзаконня обіцяло матеріальні блага у вигляді нових земель, здобичі та винищення ворогів у винагороду за суворе дотримання тисяч, часом найдурніших, “законів і настанов”, багато з яких прямо приписували вбивство. Нагірна Проповідь не обіцяла ніяких матеріальних винагород, а просто вчила, що моральна поведінка, смирення перед Богом, намагання жити за правдою, милосердя, чистота, миролюбство та праведність благословенні самі по собі та будуть винагороджені духовно. У Второзаконні за благословіннями ішли прокляття; у Нагірній Проповіді ніяких погроз немає, вона не вимагала, аби порушника було “побито каменями до смерті”, “повішено на дереві” або щоб він, нарешті, “спокутував своє прогрішення ціною обмивання рук у крові телиці”. Найгірше, що могло вразити грішника, — це бути “найменшим у Царстві Небеснім”, а найбільшою винагородою для праведника було стати “великим у Царстві Небеснім”.\nМолодий Галілеянин ніколи не вчив раболіпству, а лише внутрішньому смиренню,і тільки в одному незмінно й постійно виявлявся Його гнів: в атаках на фарисеїв. Слово «фарисей» означало «той, хто не стикається з нечистими людьми та речами». За словами «Єврейської Енциклопедії», «Ісус відрізнявся від фарисеїв тільки своїм ставленням до величезної кількості нечистих і немитих». Добре сказано — «тільки»! Саме оце «тільки» містило в собі прірву між поняттями племінного божества та Єдиного Загального Бога, між доктриною ненависті та вченням любові. Виклик був очевидний, і фарисеї його негайно прийняли, почавши розставляти Христу пастки за їхньою старою системою, описаною багато років тому Єремією: «Усі, хто живе зі мною у світі, стежать за мною, а чи не спіткнуся я: можливо, кажуть, “він спіймається, і ми здолаємо його та помстимося йому”».\nФарисеї стежили за Ним, питаючи (учнів Христа): «Чого то Учитель ваш їсть оніз митниками та із грішниками?» (це було караним порушенням Закону). Але Христос і в суперечках перемагав їх, обминаючи пастки та відповідаючи швидко, однак спокійно: «Лікаря не потребують здорові, а слабі!.. Бо Я не прийшов кликати праведних, але грішників до покаяння» (Матвій, 9:11—13).\nСтежачи за ним далі, фарисеї побачили, що учні Його зривали колосся та їли їх у суботу (що було новим порушенням їхнього «Закону»): «Он учні Твої роблять те, чого не годиться робити в суботу» (Матвій, 12:2). Їхні запитання завжди стосувалися лише обрядів, але ніколи віри або поведінки: «Чого Твої учні ламають перекази старших? Бо не миють вони своїх рук, коли хліб споживають». «Лицеміри!» — відповідав Він. — «Про вас добре Ісая пророкував був, говорячи: “Оці люди устами шанують Мене, серце ж їхнє далеко від Мене. Та однак надаремне шанують Мене, бо навчають наук — людських приказів”» (Матв. 15:2,7—9). Це було, як то кажуть, у самісіньке око: «Закон» був законом не Божим, але законом левітів та фарисеїв, іншими словами — «заповідями (приказами) людськими».\nПісля цього ні про який компроміс не могло бути й мови, Ісус Христос відвернувся від фарисеїв, «покликав народ і промовив до нього: “Послухайте та зрозумійте! Не те, що входить до уст, людину сквернить, але те, що виходить із уст, те людину сквернить”» (Матвій, 15:10—11). Цим Він викрив убозтво тієї прерогативи священства, яку воно охороняло з особливою ревністю і яка була пов’язана з приготуванням та вживанням їжі та супроводжувалася цілим ритуалом забою худоби, виточування крові тощо. Усе це були, звісно, «заповіді-прикази людські», хоча їх і приписували Мойсеєві; суворому дотриманню цього дієтичного ритуалу, під контролем фарисеїв, вони (фарисеї) надавали першорядного значення. Навіть учні Христа були так привчені до цих харчових традицій, що не могли зрозуміти, як це «те, що виходить із уст», може осквернити людину, але не те, що входить; вони попросили (у Христа) роз’яснення, додавши: «Чи Ти відаєш, що фарисеї, почувши це слово, були спокусились?» (Матвій, 15:12).\nІсус відповів учням простою істиною, котра, однак, для фарисеїв була нечуваною єрессю: «Чи ж і ви розуміння не маєте? Чи ж ви не розумієте, що все те, що входить до уст, вступає в живіт та й назовні виходить? Що ж виходить із уст, те походить із серця, — і воно оскверняє людину. Бо з серця виходять лихії думки, душогубства, перелюби, розпуста, крадіж, неправдиві засвідчення, богозневаги. Оце те, що людину сквернить. А їсти руками невмитими, — не сквернить це людини» (Матвій, 15:16—20).\nЦі слова знову ж таки були караним порушенням «Закону», і фарисеї почали готувати смертельний удар. Вони підготували хитромудрі запитання: «Тоді фарисеї пішли й умовлялись, як зловити на слові Його» (Матвій, 22:15). Були висунені два головні запитання: «Чи годиться давати податок для кесаря, чи ні?» (Матвій, 22:17), і друге: «А хто то мій ближній?» (Лука, 10:29). За заперечну відповідь на перше запитання Він міг бути покараний за законами чужоземних правителів країни, тобто Риму. Неправильна відповідь на друге дала б фарисеям підстави звинуватити Його перед римською владою у порушенні їхнього власного закону, вимагаючи за це покарання.\nЦей метод уже було описано Єремією, але він є звичайною річчю і нині, у 20-му столітті по Р. Х. Усі, хто бере участь у публічних дискусіях, добре знають, як можна заздалегідь підготувати хитре запитання, на яке важко відповісти одразу ж. Є багато способів уникнути пастки: досвідчений промовець може, приміром, або взагалі відмовитися відповідати, або відповісти зустрічним запитанням. Куди важче, однак, замість того, щоб ухилятися, дати відверту і повну відповідь, не поступаючись своїми принципами і водночас уникаючи пастки та не підставляючи себе під удар. Це вимагає найвищих якостей швидкості міркувань, цілковитого самовладання та ясності думки. Відповіді Христа на обидва запитання фарисеїв являють собою для всіх часів зразки такої досконалості, зрівнятися з якою простий смертний може лише мріяти.\n«Скажи ж нам, як здається Тобі: чи годиться давати податок для кесаря, чи ні?». (Питання звучить в удавано щирому і дружньому тоні). «А Ісус, знавши їхнє лукавство, сказав: “Чого ви, лицеміри, Мене випробовуєте? Тож віддайте, що кесареве — кесареві, а Богу — що Боже”. А почувши таке, вони диву далися. І лишивши його, відійшли» (Матвій, 22:18, 21—22).\nУ другому випадку «підвівсь ось законник один і сказав, Його випробовуючи: “Учителю, що робити мені, щоб вічне життя осягнути?”» (Лука, 10:25). Відповідаючи, Христос знову відкинув увесь тягар левітського закону, поновивши дві істини: «Люби Господа Бога свого всім серцем своїм... і свого ближнього, як самого себе» (Лука, 10:27). І тут з’явилася підступна пастка: «А хто то мій ближній?».\nХто із смертних спромігся б відповісти, як Ісус? Звісно, знайшлися б люди, котрі, як і Він, відверто висловили б свої погляди, знаючи, що важать життям: людей, ладних іти на мучеництво, не так уже й мало. Але Він зробив більше: як досвідчений фехтувальник, Він обеззброїв супротивника, вибивши шпагу з його рук. Його провокували заявити відверто, що «язичники» теж є «ближніми», і тим самим засудити самого себе у порушенні закону.


Головна Культура Apple Music та Spotify назвали найпопулярніші пісні в Україні за 2021 рік: в одному з рейтингів лише одна українськомовна пісня\nСервіси Apple Music та Spotify опублікували рейтинги пісень, які протягом 2021 року прослуховували в Україні найбільше. У сотню найпопулярніших від Apple Music увійшла лише одна українськомовна пісня\nЗа версією Spotify найпопулярнішою стала пісня репера Masked Wolf - Austonaut in the Ocean. Друге місце посіли переможці Євробачення 2021 Måneskin - I wanna be your slave. На третьому місці російський репер kizaru - "Дежавю".\nКрім того, до першої десятки увійшли казахський репер Скриптоніт та ряд російських виконавців: kizaru, Big Baby Tape, OG Buda, Soda Luv, Mayot, Король и Шут, Pharaoh, Gone.Fludd.\nПерша українськомовна пісня з'являється на 58 місці рейтингу. Це учасники Євробачення 2021 GO_A та їх пісня "Шум". Також у списку є ще кілька українськомовних пісень - WELLBOY "Гуси", KALUSH "Зорі" та KALUSH і Skofka "Додому".\nНайвідомішим музикантом в Україні, за версією Spotify, став російський репер Моргенштерн.\nУ п'ятірку найпопулярніших пісень в Україні від Apple Music потрапили три російські виконавці, одна румунська співачка та австралійський репер. Список виглядає так:\nScriptonite - "Чистый";\nЗі 100 пісень є лише п'ять композицій від українських виконавців, з них українською мовою - одна пісня - WELLBOY "Гуси".\nНагадаємо, 1 грудня 2020 компанія Google представила традиційний щорічний рейтинг найпопулярніших музичних відео 2020 року на YouTube, які зібрали найбільшу кількість переглядів серед українців. З українських виконавців у рейтинг потрапив лише один відеокліп - Monatik і Віри Брежнєвої "Вечериночка".\nТакож Google представив перелік відео, які за 2021 рік набрали найбільше переглядів в Україні.


Що таке, власне, хітин\nЗа хімічною будовою хітин нагадує інший природний біополімер - целюлозу, з якої побудовані тверді оболонки клітин рослин, деяких грибів і бактерій. Хітин ж відразу викликає в пам'яті міцні панцири членистоногих тварин. Набагато менше відомо, що він входить до складу грибів. Гриби, нагадаю, аж ніяк не рослини, а щось, що поєднує в собі фундаментальні властивості як рослин, так і тварин. Виходить, що хітин - свого роду «тваринна» целюлоза. Для такої аналогії є і біохімічне обгрунтування: глюкозні залишки хітину несуть нехарактерну для рослинної целюлози ацетамідную групу. Вона-то і надає хітин унікальні властивості, про які піде мова нижче. Але перш згадаємо, що вперше хітин виділили все ж з грибів, точніше, з мухомора, і назвали фунгин (від латинського fungus - гриб). Пізніше фунгин знайшли в надкрилках хруща і перейменували в хітин (від «хітона» - давньогрецької верхнього одягу).\nВсі ці події відбувалися на початку минулого століття у Франції, а згадали про хітині знову лише через століття, вже в Росії і в Німеччині. Російські хіміки намагалися використовувати хітин у виробництві пороху, а німецькі фахівці з фірми «Хенкель унд Ко» стали отримувати хітин в великих кількостях після переробки міцеліальних грибів роду Fusarium. Під час першої світової війни справи з продовольством в Німеччині йшли неважливо, і в хід пішли жири навіть з нижчих грибів. Залишався хітин ощадливі німці не викидали, а обробляли лугом і отримували хітінксантогенат, який потім використовували в текстильній промисловості для виготовлення особливо міцних ниток.\nУ природі хітину не менш, ніж целюлози, - і того, і іншого полімеру приблизно по 100 мільярдів тонн, причому ці запаси, як пи розумієте, поновлювані, якщо ставитися до них по-господарські. Але якщо головне джерело целюлози - вищі рослини, а простіше кажучи, деревина, яку легко видобувати і культивувати, то джерела хітину менш керовані. У різний час пропонували витягувати хітин з коралів і гідроїдів, з травневих і водяних жуків і навіть з тарганів, враховуючи невибагливість і плодючість останніх, а також високий вміст поліаміносахаридів (до 35% від маси тіла). Але поки що економічно вигідно видобувати хітин тільки з панцирів морських ракоподібних і з нижчих грибів. І хоча, здавалося б, з грибами працювати легше, теперішні, які отримують реальний прибуток заводи з виробництва хітину і його похідних працюють виключно на морській сировині. Такі заводи є в США і Японії, дещо аналогічне намагалися налагодити на Далекому Сході.\nЩе один перспективний джерело хітину - діатомові водорості. З них можна отримувати висококристаллічні хітнові волокна (такий хітин називають хітаною). До речі, ви, напевно, помітили, що діатомеї, будучи рослинами, порушують тваринну і грибну монополію на поліаміносахарид. Що ж, без винятків природа рідко обходиться.\nІ все ж нижчі гриби як джерело отримання хітину не дають спокою дослідникам. У порівнянні з іншими організмами - виробниками хітину - гриби швидше ростуть і накопичення їх біомаси не залежить від сезону і капризів погоди. Вирощувати їх можна на порівняно дешевих субстратах, наприклад рідких відходах целюлозно-паперової промисловості, крохмаловмісних відходах харчової промисловості і т. п. Крім того, при мікробіологічному виробництві лимонної кислоти, антибіотиків і багатьох інших корисних речовин залишається грибна біомаса, яку можна пристосувати для отримання хітину . І нарешті, в порівнянні з крабовими грибні джерела хітину мають ряд чисто технологічних переваг: не треба подрібнювати сировину, видаляти карбонат кальцію, можна екстрагувати продукт більш слабкими кислотами і лугами.\nТреба сказати, що хітин не розчиняється у воді і в органічних розчинниках, що створює певні труднощі для його використання на практиці. Але якщо хітин деацетилізувати, то виходить хітозан, що складається із залишків D-глюкозаміну. А ось цей полімер добре розчиняється в слабких кислотах, наприклад оцтової. Останнім часом саме хітозан, а не сам хітин, цікавить медиків, бумажників, текстильників, рослинників і багатьох інших.\nЗараз можна перерахувати не менше сотні різних областей застосування хітину, хітозану та їх похідних. Про особливо міцні нитки вже було згадано на початку статті. Спираючись на технології німецьких хіміків початку століття, японці налагодили виробництво спеціальних матерій, з яких шиють особливо міцний спецодяг. Хітозановий папір не боїться вогкості і має бактерицидні властивості - хочеш, гроші на ній друкуй, хочеш зібрання творів.\nНа основі поліаміносахаридів роблять протиопікові препарати. Ті ж японці випускають протиопікові пов'язку у вигляді штучної шкіри (Beschitin-W).\nХітозан і його похідні допомагають знизити рівень холестерину в крові. З них же роблять мембрани для апаратів «штучна нирка». Додумалися додавати хітозан і в зубну пасту, яка допомагає від пародонтозу. Сульфати хітозану перешкоджають згортанню крові, їх використовують замість гепарину. Хітозаном ж покривають таблетки особливо несмачних ліків ...\nШироко застосовують похідні хітину в біотехнології, наприклад як флокулянти для концентрування клітин мікроорганізмів і при створенні іммобілізованих ферментів.\nУ сільському господарстві хітозан виступає відразу в двох особах. Він стимулює утворення специфічних захисних з'єднань в рослинах. І він же безпосередньо пригнічує ріст і розмноження грибів, хвороботворних для рослин. Так, якщо обробити хитозаном насіння злакових, то вони стають менш сприйнятливими до грибних захворювань. А обробивши їм же листя рослин, можна позбутися від так званої іржі ...\nВсупереч всім підручниками хітин виявився їстивним. Отриманий з нього алкіл-N-ацетилглюкозамин сприяє зростанню біфідобактерій, які складають до 90% мікрофлори грудних дітей і молодняка худоби. Синтезовані на основі хітину речовини рекомендують додавати в молочні продукти ...\nНаостанок сама, напевно, цікава в наш час інформація про хітині і його похідних. В кінці 80-х минулого століття вартість технічного хітозану становила 30-40 доларів за кілограм, а похідні хітозану цінувалися приблизно в п'ятсот разів вище. Зараз ціни зросли приблизно рази в три і продовжують рости ... Висновки робіть самі.


Ізраїль відправить на Місяць «пральну машину» - Останні досягнення Людства\nДодому Космос Ізраїль відправить на Місяць «пральну машину»\nУ 2013 році Ізраїль має намір відправити на Місяць свій місяцехід, прототип якого вже створено. Інженер-електронник з університету Бен-Гуріон Кфир Дамарі жартома порівнює своє головне наукове дітище із звичайною пральною машиною. За зовнішнім виглядом і розмірами апарат дійсно нагадує відомий домашній агрегат.\nЯкщо все піде за планом, то вже через два роки ця машина, що важить всього 250 кг, буде запущена в космос і через 45 днів досягне поверхні Місяця.\nЗагальна вартість ізраїльського місячного проекту – лише 15 млн. доларів. За словами учасників проекту, сьогодні ця сума здається незначною.\nПерший етап передбачає запуск на навколоземну орбіту. Потім, перебуваючи на правильній траєкторії, ракета зробить додатковий старт в бік супутника Землі. Далі, опинившись на Місяці, апарат проїде не менше 500 м, а потім пошле відео у форматі HD – ще одна умова організаторів проекту, повідомляє BBC.\nПопередня статтяРобот для прибирання фекалій\nНаступна статтяКурка народила, не відклавши яйце\nСпівробітники Pima Air & Space Museum запустили один з найбільших у світі паперових літаків. «Літачок» був запущений з вертольота над пустелею в Арізоні в рамках проекту, спрямованого на стимулювання інтересу дітей до авіації і літакобудування.


У Королівській каплиці Швеції у Стокгольмі у присутності принцеси Софії відбулася молитва за мир в Україні - Голос українською - Україна|ЄС|NATO\nГоловна/Духовне/У Королівській каплиці Швеції у Стокгольмі у присутності принцеси Софії відбулася молитва за мир в Україні\n0 1 375 2 хвилин читання\nНа богослужінні були представники Королівської родини: принцеса Софія та принц Александер. Також участь взяли посол України у Швеції Андрій Плахотнюк разом з працівниками Посольства, представники Шведської Церкви та чисельна українська спільнота.\nДійство розпочалося словом принцеси Софії, яка привітала присутніх від імені всієї Королівської родини. Вона наголосила на тому, що храм, у якому вони зібралися, уособлює місце великих та знакових подій. Тому і ця спільна молитва за мир в Україні є сьогодні дуже важлива.\nВідтак усіх присутніх привітав настоятель каплиці та пастор Королівської родини Міхаель Біегараген. Відтак до слова був запрошений душпастир для українців у Стокгольмі о. Андрій Мельничук. Окрім слів подяки за запрошення на молитву та за допомогу для України, о. Андрій коротко розповів про історію УГКЦ у Швеції та представив теперішній стан та виклики, які стоять перед церковною спільнотою. «Що ми сьогодні робимо як Церква? Якщо я скажу — усе, то це зовсім не буде перебільшенням… Однак, думаю, що ми могли б робити набагато більше, якщо б у нас був власний храм чи приміщення тут, у Стокгольмі».\nПринцеса Софія звертається до учасників молитви за мир в Україні\nВарто зазначити, Королівська каплиця вміщає до 400 молільників. Попередня реєстрація була передумовою участі у спільній молитві в каплиці та вимогою охорони Королівського палацу. Практично через кілька днів попередній запис був зупинений, адже кількість охочих учасників перевершила фізичні можливості цього храму. Спів молебню провадив хор душпастирства, але, на великий подив представників Шведської протестантської спільноти, співали всі присутні. «Це справді була жива молитва», — підсумував настоятель Королівської каплиці.\nУчасники молитви за мир в Україні у Королівській каплиці Швеції\nЧудовим доповненням цієї зустрічі став подарунок від нашої громади для Королівської родини. За задумом апостольського екзарха у Німеччині та країнах Скандинавії владики Богдана Дзюраха, від імені нашого душпастирства було подаровано картину із серії «Український цвіт» авторства Наталії Мельничук. Серія була започаткована після початку повномасштабної війни 24 лютого 2022 року та є благодійним проєктом. «Український цвіт» – особистий вияв авторки нинішньої трагедії війни в Україні: «Поранені, зламані, знищені… залишають глибоку порожнечу та смуток. Попри все, квіти продовжують цвісти і здійматися до неба». Картина була передана принцесі Софії як знак вдячності Королівській родині за підтримку України.\nПісля урочистого дійства всі присутні були запрошені на каву, спілкування та обмін набутим досвідом проживання у країні.\n«Вважаємо, що ця молитовна зустріч була гарною нагодою свідчити та спільно, у молитовний спосіб, переживати біль України. Поручаємо Пресвятій Богородиці весь наш український народ та уповаємо на Її материнський покров», — зазначив на завершення один із організаторів молитви о. Андрій Мельничук.


На Полтавщині знімають фільм “Земля Гоголя” – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Суспільство > Культура > На Полтавщині знімають фільм “Земля Гоголя”\nНа Полтавщині тривають зйомки нового фільму “Земля Гоголя”.\nПро це на своїй сторінці у Фейсбук повідомила член Нацiональної спiлки кiнематографiстiв України Наталія Іванченко. Разом з цим нагадала, що десять років тому тривала робота над фільмом, який складається з 3-х частин, “Дороги Гоголя”.\n“І знову Гоголь! Десять років тому телетрилогія “Дороги Гоголя”, нині-презентаційний фільм “Земля Гоголя”. Знімаємо епізод вечорниць з талановитими артистами пісенно-танцювального ансамблю “Полтава”, – повідомила Наталія Іванченко.


Половина магазинів Києва продають зіпсовані небезпечні продукти - Гроші - TCH.ua\nПоловина магазинів Києва продають зіпсовані небезпечні продукти\nЕксперти радять зберігати чеки з покупок © Сегодня\nГроші 30 січня 2012, 09:59\nЗа 2011 рік було перевірено 2128 торгових точок.\nПрактично 50% столичних магазинів, які торгують продуктами, збувають прострочений товар, заявив начальник главку з питань прав споживачів Костянтин Соляник.\n"Перевірки 2128 торгових точок за 2011 рік, які торгують продуктами, показали, що в половині з них продають товар з вичерпаним терміном придатності або реалізують його без документів", сказав він, передає Сегодня.\nЗа словами Соляника, було перевірено товару на 7,5 млн грн, з яких припинено продаж на 3 млн грн. Також за минулий рік було написано близько 3 тисяч скарг на неякісний товар. За результатами перевірок, практично всім повернули гроші.\n"Важливо при покупці продуктів в магазинах і супермаркетах завжди зберігати чек. Тоді довести, що ви купили неякісний товар, легко", - говорить чиновник.\nЗі свого боку, експерт з питань якості та безпечності продукції АПК Асоціації "Український аграрний клуб" Олександр Вержиховський радить споживачам, які придбали неякісну продукцію скандалити прямо у супермаркетах, або звертатись у відповідні контролюючі органи.\nЗа його словами, у більшості випадків торгові точки йдуть на поступки і повертають кошти, або надають товар нормальної якості.\nНагадаємо, нещодавно у Донецьку супермаркет "Амстор" почав судитись з активістами, які виявили і зафільмували на його полицях товари з переклеєними цінниками. Новими наліпками магазин приховував інформацію про те, що товар вже прострочений.


«Карпати» в Туреччині: робота триває (ФОТО)\nНа 12-ий день перебування на зборах в Туреччині львівські «Карпати» проведуть свій третій спаринг – суперником «левів» стане болгарський клуб «Септемврі». Пряма трансляція на офіційному YouTube-каналі «зелено-білих» стартує о 16:30 за київським часом.\nА зранку перед спарингом «леви» провели чергове тренування, на якому працювали над різними моделями ведення гри. Таким чином, наблизившись до умовного екватора зборів, «Карпати» подолали черговий відрізок запланованої підготовки.\nНагадаємо, що перший збір, загально-підготовчий етап роботи, проходив у Львові і був присвячений розвитку загальної і силової витривалості. Збір у Туреччині тренери поділили на кілька відрізків. Перший з них, на якому «зелено-білі» робили акцент на розвитку швидкісної спеціальної витривалості (у вправах з м’ячем) та координації, сьогодні завершився. Наступний відрізок розпочнеться у вівторок. За відведений час команда працюватиме над розвитком швидкісних якостей та сили.\nНовини | 25/01/2020\n«Карпати» вирушили на збори до Туреччини (ФОТО, ВІДЕО)\n«Карпати» прибули до Туреччини\nІнтерв'ю | 24/01/2020\nАндрій Садовий: «Коли непроста ситуація, потрібно допомогти, а не ставити підніжку» (ВІДЕО)


Тенісна ракетка — історія досконалості Адміністратор 17.11.2015 15.03.2018\nНастільний теніс – гра, яка здобула високу популярність у світовому спорті. Головною зброєю учасників цієї гри є тенісні ракетки. Маніпулюючи цим спортивним інструментом, гравці подають і відбивають м’яч таким чином, щоб він не зачепив розмірної сітки і не вилітав за межі ігрового столу.\nБезумовно, якість виконання ракетки для настільного тенісу – це важливий критерій. Професійним гравцям немає потреби доводити цей факт. Між тим, настільним тенісом цікавиться величезна армія звичайних громадян. Тенісні ракетки професійного виконання пересічні громадяни купують рідко. Причина — їх висока ціна. Однак вироби для любителів розкуповуються на «ура».\nІсторія технологічного досконалості\nІсторія існування гри показує – ракетки для настільного тенісу пройшли солідний шлях технологічного досконалості. На перших порах, коли гра ще тільки зароджувалася (початок 19-го століття), застосовувалися тенісні ракетки, виготовлені з масиву дерева. На робочій площині відсутнє яке-небудь покриття. Трохи пізніше почали використовувати покриття з пробки, але ефективність інструменту все одно залишалася на низькому рівні.\nДвадцяті роки 19-го століття відзначилися застосуванням каучуку в якості покриття тенісних ракеток, мав пористу структуру. Ця технологія показала настільки успішний результат, що тривалий час практично всі існуючі в той час ракетки для тенісу, робили саме з таким покриттям. Завдяки каучуковому покритті, тенісному м’ячу можна було надавати різні варіанти обертань. Ця технологія внесла суттєві корективи в техніку гри.\nЗ початком 50-х років і впродовж 10 років, міцно займали лідируючі позиції ракетки для настільного тенісу з робочою поверхнею з губчастої гуми. Особливістю таких інструментів став фактор швидкості м’яча. Дійсно, поверхню губчастої гуми дозволяла зробити подачу, яка надавала м’ячу високу швидкість польоту. Не кожному супротивнику вдавалося відбити такий удар. Настала ера силового тенісу, але техніці гри зовсім не залишалося місця.\nЗрештою, губчаста гума себе зжила. Мало того, цей вид покриття заборонили до використання. На зміну прийшли інструменти з покриттям універсального характеру, де в якості підкладки виступала губка, а верхній шар робився з пухирчатою гуми. Результат не змусив чекати. Відкрилися можливості віртуозної техніки, яку професіонали демонстрували в умовах переміщення м’яча на високих швидкостях.\nСьогодні зброя настільного тенісу продовжує вдосконалюватися. Цей момент добре показує каталог price.ua, де присутні ігрові приналежності самого різного виконання. Любителям, майстрам, професіоналам, доступні для оцінки і вибору вироби виробників:\nСеред цього різноманіття універсальні, захисні, атакуючі види виробів. Кожен окремо взятий продукт забезпечує індивідуальними параметрами швидкості обертання. Загалом, продукція на будь-який смак і колір.\n7 хвилин на фітнес — практичне керівництво по інтервальним тренировкамЧто таке креатин і для чого він потрібен Рекомендуємо почитати Коментарі\nБлаговіщення є світлим християнським святом «благої вісті». В цей день відбулося явище архангелом Гавриїлом Діві…\nPosted in Здоров'я•Leave a Comment on Коротка історія ракетки для настільного тенісу


Під опікою Штабу Ріната Ахметова опинилися десятки хлопчиків і дівчаток - Курс реабілітації цього року пройшли 57 поранених дітей. Всього ж адресну допомогу на лікування отримали понад сім тисяч осіб | СЬОГОДНІ\nПід опікою Штабу Ріната Ахметова опинилися десятки хлопчиків і дівчаток\n20 грудня 2016, 18:32\nКурс реабілітації цього року пройшли 57 поранених дітей. Всього ж адресну допомогу на лікування отримали понад сім тисяч осіб\nВона бачила смерть дорогої людини. Восьмирічна Майя Кремезна в лютому минулого року з матір'ю потрапила під обстріл в Бахмуті. Все сталося поруч з будинком, і сховатися від снарядів не встигли. Марину не врятували. А її дочка після важких поранень перенесла кілька операцій і тривалу реабілітацію.\nЇх матері було всього 25. Майя і її сестра не стримують сліз, коли бабуся Марина згадує про те, що сталося.\n"Я не вірила, думала, що зможу чимось допомогти. Вискочила на подвір'я, подивилася в очі, а очі зупинилися. А Майя поруч була. Каже – я маму кличу, а вона не відгукується. Я говорю – Майя, її вже немає в живих, а вона – я знаю", – розповідає Марина, бабуся Майї.\nПро час, коли вони були щасливі, – тепер нагадує лише фотоальбом. Цю фотографію Марина Миколаївна зробила на День міста. На фото – дочка і старша внучка.\n"День міста святкували весело, всією родиною виїжджали", – згадує жінка.\nТого трагічного дня Майю поранило в голову, ногу і хребет. Вона не могла ходити, перенесла дві операції.\n"Я постійно лежала на ліжку і мені капали крапельницю. Я тоді мріяла, щоб я ходила", – сказала Майя.\nЇї мрія здійснилася цього літа. Штаб Ріната Ахметова подарував їй путівку до санаторію Слов'янська. Там, вперше після поранень, зрозуміла, що зможе і ходити, і стрибати, і навіть плавати.\n"Я зрозуміла це, коли ходила купатися на озеро в Слов'янську, там солона вода, не глибоко", – додала вона.\nА перед Новим роком волонтери штабу вже самі прийшли в гості привітати і передати подарунки.\n"Ми нікого не забуваємо, завжди пам'ятаємо і готові прийти на допомогу, підтримати цих діток, якщо виникне в цьому необхідність", – запевнила Марина Сидорова, фахівець проекту Гуманітарного штабу Ріната Ахметова.\nЩе одна радісна подія сталася нещодавно.\nМайя повернулася до свого класу, не була тут майже два роки: "Найбільше нудьгувала за класом і уроками, тому що я люблю ходити до школи".\n"Діти її дуже добре прийняли, у неї багато подруг. Все добре у нас, Майя молодець!" – сказала Ірина Рубльовська, класний керівник Майї.\nБабуся впевнена, що дівчинка зможе забути пережите, і ростиме, як інші діти. А головне – вірить, що без підтримки її не залишать.\n"Сьогодні нам подарували подарунки Штаб Ріната Ахметова. Все, що Рінат Леонідович робить для нас, для інших родин, – це дуже важливо", – сказала Марина Кремезна.\nЗа два роки війни під опікою Штабу Ріната Ахметова опинилися десятки хлопчиків і дівчаток. Курс реабілітації цього року пройшли 57 поранених дітей. Всього ж адресну допомогу на лікування отримали понад сім тисяч осіб. Половина з них – діти.\nдіти Ахметов Донбас подарунки допомога бабуся необхідність Фонд Ріната Ахметова


Наслідки розподілів Речі Посполитої. Реферат – Освіта.UA\nНаслідки розподілів Речі Посполитої. Реферат\nЗначення розподілів Польщі для держав-союзниць в економічній галузі. Дипломатичні відносини країн учасниць поділів Речі Посполитої. Наслідки розподілів для польського народу\nЗначення розподілів Польщі для держав-союзниць в економічній галузі\nПоділи та ліквідація Польщі мали різне значення і наслідки для кожного з учасників цих акцій. Росія, як ініціатор поділів заволоділа більшою половиною території Речі Посполитої (біля 460 тис. км2 з населенням біля 6 мільйонів), проте це були землі з нижчим рівнем господарського та культурного розвитку, дуже різнорідні щодо етнічного складу і через те населення цих територій легше піддавалося асиміляції, і, відповідно, чинило менший спротив русифікації (принаймні в ХIX столітті). Найважливішим здобутком для Росії було просунення її кордонів далеко на захід і, відтак, поважне зміцнення її впливів у Європі, зокрема в середньозахідній її частині.\nАвстрії дісталося найменше – 132 тис. км2 з населенням 3,9 мільйонів, серед яких поляки становили більшість, але доволі численними були також українці. Були це також землі економічно слабо розвинуті. Проте Відень і не збирався – цілком очевидно – виступати проти поділів, а як їхній безпосередній учасник, прагнув до того, щоб захопити якомога більші площі і якомога більше посполитих, проти чого, природно, виступали Берлін та Петербург. Це, власне, Австрія вимагала від Росії збільшити кількість царського війська а Польщі і якнайшвидше розправитись з повстанням.\nЛегендою є, вочевидь, і твердження, що Австрія готова була відмовитись від своїх польських здобутків. Насправді вона не пристала на це навіть у час найсерйозніших успіхів Наполеона (котрий пропонував Австрії віддати Галичину взамін за прусський Шльонськ чи якусь із балканських провінцій Туреччини; подібні проекти в тому ж часі виношував і цар Олександр I). [3, 67-71]\nНабутки Пруссії – основного ініціатора та речника усіх поділів – були дещо більші від австрійських (148 тис. км. 2 з населенням 2,8 мільйони), однак найсуттєвішим здобутком було те, що вона заволоділа найважливішою частиною споконвічних польських земель разом із столичною Варшавою.\nПруссія – враховуючи давно здобутий Шльонськ – захопила найбільш економічно розвинуті та цивілізовані регіони. Польські території і польське населення становили після 1795 року чи не половину усієї території та всієї людности Прусського Королівства. Ці території були дуже привабливі для економічного розвитку, а особливо для зміцнення Пруссії. Задля цього, власне, Берлін і провадив і тоді, і згодом таку послідовну, стабільну і брутальну анти-польську політику, що, зі свого боку, викликало глибоко негативну позицію поляків. [6, 84]\nПруссія була найбільш зацікавлена в поділах, а під час Чотирилітнього Сейму вона відзначилася ще й особливим цинізмом. Заграючи союзом з Польщею, підштовхнула її до швидкої формальної відмови від російської протекції, більше того, – до виголошення відвертих антиросійських гасел, та до розгортання доволі радикальних реформ, а потім залишила її і почала переговори з Росією про другий поділ. Надалі Пруссія найбільш уперто виступала проти проектів відновлення польської держави, остерігаючись, що відновлена Польща буде домагатися повернення земель, забраних Пруссією.\nДипломатичні відносини країн учасниць поділів Речі Посполитої\nРосія вміло використала поділ Польщі для ув’язання Пруссії та Австрії в коло своєї політики; загрозою застосувати поляків і цілу польську справу супроти не достатньо лояльного партнера поділів; можливістю підтримки одного з партнерів у змаганнях за домінацію в німецькому світі, схиляла іншого до відновлення співпраці також і в польському питанні.\nНадалі тісно співпрацюючи між собою, Росія, Пруссія та Австрія здобули вирішальну перевагу на континенті. Справді в зеніті своєї могутності Наполеон спробував змінити статус польських земель та розкладку сил в Європі, визначену трьома державами, однак вже через п’ять років зазнав поразки (у 1812 році), а три імперії на чолі з Росією відновили свою домінацію на континенті. Більше того, вони нав’язали Європі певний правовий (не до кінця формальний, однак ефективний) консервативно-реакційний порядок, так званий Священний союз. [8, 211]\nБільш серйозні й негативні наслідки мали ці поділи для Центрально-Східної Європи. Тут було встановлено неподільне панування трьох імперій і визначених ними консервативно-реакційних порядків аж до 1918 року.\nНаслідком їхнього панування було заблокування процесу розвитку демократії (в СРСР і залежних від нього державах це тривало аж до останніх років). Якщо б Речі Посполитій вдалося почати і розвинути модернізаційні процеси, започатковані в часи Чотирилітнього Сейму чи повстання Костюшка, то очевидно, що подібні перетворення незабаром розпочались би і в її сусідів.\nДомінування трьох багатонаціональних імперій доволі серйозно загальмувало процеси політичної емансипації багатьох малих і середніх народів Центрально-Східної Європи. Тільки розпад системи трьох імперій та їхня рівночасна загибель у Першій Світовій війні дали шанси (проте, як виявилось, – нетривалі і тільки для деяких народів) позбутися тієї невідрадної ситуації, і насправді тільки тепер, буквально в останньому десятилітті, ми є свідками і співучасниками глобальних процесів національної емансипації. [3, 102-103]\nНаслідки розподілів для польського народу\nТак само тривалими, але значно трагічнішими виявились наслідки поділів для польського народу. Він втратив незалежність на 123 роки (а якщо брати до уваги також перший поділ і час повного контролю Росії – то понад 200 років), і сталося це тоді, коли поляки почали опановувати внутрішню анархію і взялись за модернізацію державного устрою та права. Катастрофа держави в такий час вибору не дала: народ, зокрема його еліта, не міг змиритися з такою ситуацією і прагнув з особливою силою до якнайшвидшого і негайного відновлення незалежності. Це стало однією з причин таких частих, однак безуспішних, змов і національних повстань.\nПоділи та ліквідація Речі Посполитої загальмували процеси модернізації на кілька поколінь (за винятком кількох років існування Королівства Варшавського). Спричинили зупинення економічного поступу, який намітився між першим та другим поділами, а впродовж XIX століття – і розрив ефективних економічних зв’язків між регіонами, що опинилися в різних державах. Це припізнило і пригальмувало аграрні реформи та розвиток промисловості.\nАсиміляційна, брутальна політика подільників, а також приваблива можливість кар’єри в їхніх державах спричинили деполонізацію багатьох родин і навіть цілих середовищ (особливо на пограниччі з численними німецькими чи російськими меншинами, згерманізованими чи зрусифікованими). До наслідків поділів належать також: значна, доволі значна різниця між відібраними частинами, а насамперед відсутність більш-менш активного політичного життя з властивими для нього політичними угрупованнями (з лібералами на чолі), а також відсутність – розвинутого власне у XIX столітті – парламентаризму і конституціоналізму. [3, 130]\nДвісті років Польща перебувала у політичному небутті, упокорена і пошматована, під фатальним покровительством. Але вже тоді, в час приготувань до першого поділу, великий Жан-Жак Руссо взивав до поляків, щоб вони не дали себе поглинути, "перетравити" (тобто зденаціоналізувати). А видатний представник радикального патріотизму князь Станіслав Сташіц напередодні відновлення політичного буття у співпраці з Наполеоном сказав: "Впасти може велика нація, загинути – тільки нікчемна". Цій настанові залишались вірними наступні покоління польських патріотів, змагаючись за повалення чи ліквідацію фатальних наслідків поділів. [7, 598]\nВисновки. Катастрофа повстання під проводом Костюшка стала вигідним приводом для остаточного поділу Польщі. Велика, хоча й знесилена держава, яка проіснувала вісім століть, була зліквідована найближчими сусідами за якихось 23 роки. В історичному досвіді Європи це було феноменом.\nУ поділах Польщі можна було б вичленити кілька специфічних чинників. По-перше, те, що Польща була елімінована з активної участи в міжнародній політиці. Польща, як партнер слабосилий, що потребує серйозної допомоги, проблем від союзу з яким більше, аніж вигоди, не зуміла залучити жодного більш-менш поважнішого союзника. Через те її швидкий занепад не спричинив жодних пертурбацій. Поділ території Польщі поміж трьома з чотирьох її сусідів (четвертим була анемічна Туреччина) зроблений з рівновагою загарбань, був наслідком фундаментальної засади "рівноваги сил".\nКоштом чорної діри – обширної нічиєї землі – три імперії Середньої та Східної Європи серйозно розширили свої території. Під час третього поділу і в роки після нього видавалося, що пограбування і упослідження Польщі було остаточне і безповоротне, що над трясовиною тут же зімкнулася і згладилася поверхня води.\nРозподіли Польщі та власне кажучи знищення цієї держави взагалі мало величезні наслідки як для Росії, Пруссії, Австрії, Польщі так і для всієї Центрально-Східної Європи загалом.\nСерйозні й негативні наслідки мали ці поділи для Центрально-Східної Європи. Надалі тісно співпрацюючи між собою, Росія, Пруссія та Австрія здобули вирішальну перевагу на континенті. Тут було встановлено неподільне панування трьох імперій і визначених ними консервативно-реакційних порядків аж до 1918 року. Наслідком їхнього панування було заблокування процесу розвитку демократії.\nТак само тривалими, але значно трагічнішими виявились наслідки поділів для польського народу. Він втратив незалежність на 123 роки (а якщо брати до уваги також перший поділ і час повного контролю Росії – то понад 200 років).\nПоділи та ліквідація Речі Посполитої загальмували процеси модернізації на кілька поколінь (за винятком кількох років існування Королівства Варшавського). Спричинили зупинення економічного поступу, який намітився між першим та другим поділами, а впродовж XIX століття – і розрив ефективних економічних зв’язків між регіонами, що опинилися в різних державах.


Костюм ідеального позичальника » Все для дачників і городників, поради та рекомендації\nКостюм ідеального позичальника\nІ реакція ця оборонна: банкіри почали страхувати себе від кризи ліквідності різними не найприємнішими для звичайних позичальників заходами.\nПовідомлення такого типу, як Банк Союз зупинив видачу всіх кредитів, ВТБ24 скорочує обсяги іпотечного кредитування, Ощадбанк припиняє нарощувати кредитний портфель і посилює умови видачі нових кредитів, говорять про серйозну, критичної, ситуації, що склалася зараз в банківському секторі.\nЯк наслідок, банки прагнуть шукати більш благонадійних позичальників. Про колись популярних кредитах за годину з мінімальним набором документів зараз ні слова. Нових програм такого типу не з'являється. Зате природний відбір потенційних позичальників став жорстким, майже безкомпромісним?? ризикувати банкіри більше просто не мають права.\nОсновою перевірки кредітополучателей в банках є скорингова система. В окремих випадках з позичальниками працюють фахівці служби безпеки: як правило, з тими, хто оформляє житло в кредит. Але про іпотеку говорити вже не доводиться ...\nТак що ж таке скоринг?\nСкоринг?? це система, яка дозволяє банківським фахівцям швидко і об'єктивно оцінити ризикованість видаваного кредиту і, відповідно до цього, прийняти певне рішення. Якийсь суворої моделі, по якій відбирають позичальників, немає. Під кожного ссудополучателя встановлюються індивідуальні налаштування параметрів кредиту.\nОднак все ж існують деякі загальні параметри благонадійного позичальника:\nПочнемо з матеріального стану ссудополучателя. Козир позичальника?? довідка про доходи, про високі доходи, підтверджених довідкою за формою 2-ПДФО. Напевно, кожен чув про програми кредитування, при яких необов'язково підтверджувати документами свій статус і своє становище. Але, нагадаємо, що часи змінюються, і зараз без цього не обійтися. В крайньому випадку, позичальник має варіант підтвердження доходів за формою банку.\nЩо стосується джерела прибутку позичальника, то дохід?? це далеко не єдине, на що звертає увагу банк. Скорингові системи беруть до уваги загальний досвід роботи, а також стаж на останньому місці (він повинен бути не менше півроку, в деяких випадках?? Не менше року). Будьте готові і до того, що в банку вас можуть попросити принести рекомендації з останнього місця роботи. Словом, завдання позичальника?? переконати банк у тому, що він міцно тримається за свою роботу і не готовий з нею розлучатися в найближчому майбутньому.\nЯкщо ви розраховуєте на велику суму в якості кредиту?? прописка (реєстрація) вам буде необхідна.\nЯк це не сумно, але скорингові системи можуть брати до уваги і такі параметри, як стать, вік, стан здоров'я, національність. У деяких країнах заборонено приймати рішення по видачі кредитів на основі таких параметрах. Однак розраховувати на кредит в 18 років не варто (хіба що в компанії з більш дорослими поручителями).\nНаступний параметр ідеального позичальника цілком адекватний і об'єктивний?? це стан кредитної історії. Відсутність кредитної історії?? ще не привід відмовляти в кредиті, але наявність зіпсованої історії не додасть балів до вашого кінцевого результату перевірки скорингу.\nКрім високооплачуваної роботи і безперервного стажу, позичальникові може знадобитися підтвердження про вищу освіту. Готуйтеся надати банківському фахівцеві копію вашого диплома.\nСистема скорингу допомагає банкам приймати рішення про видачу кредиту в найкоротші терміни. Однак безумовний мінус такої програми, нараховують позичальникам бали благонадійності, це відсутність особистої думки банкіра.\nВсе, що залишається тим, хто потребує в позикових коштах, це приміряти костюм ідеального позичальника.


Навчаємо проєктному підходу — Центр освітніх ініціатив - Підвищення компетентностей демократичного громадянства через формальну, неформальну та інформальну освіту\nРазом з довгими осінніми вихідними наближається до завершення й осінній тренінговий марафон. 🏃♀🏊♂🚴♂🏅🎖🏵\nОтож, нині пригадаємо тренінг з проєктного підходу, що завершився в п'ятницю. Він знайомив учасниць і учасників з філософією проекту як відповіді на проблему, навчав створювати проекти за матрицею від опису проблеми через формулювання мети й завдань, визначення оптимальних способів дії та інструментів, пошук ресурсів і партнерів, побудову комунікації. Говорили про цільові групи, бенефеціарів і стейкхолдерів, про ризики і перешкоди, про вплив і зміни, про інформування і комунікацію, про функції школи і як проектний підхід може виглядати в школі. І постійно поверталися до дітей, батьків, вчителів і громади. 💪👍🤝\nБуло непросто, часом дуже важко, адже навчання та зміна переконань - це завжди нелегко, зате неминуче веде до розвитку. Сподіваємося вже найближчим часом на гарні новини зі шкіл, які опанують нові підходи й навчаться ефективно взаємодіяти між собою та з партнерами


Наш Віктор – найкращий? (автор: Шпіцер Василь) - Vox populi. Всеукраїнський часопис для розумних та небайдужих\nНаш Віктор – найкращий? (автор: Шпіцер Василь)\nопубліковано 6 жовт. 2013 р., 10:18 Степан Гринчишин [ оновлено 14 жовт. 2013 р., 10:14 ]\nДля мене Ющенко – кращий президент із чотирьох за такі його вчинки та заслуги:\n- «Майдан», що мав для України всесвітньо-історичне значення, відбувся, бо люди повірили Ющенкові. Не певен, що такий здвиг міг статися, якби замість нього був хтось інший;\n- світ дізнався правду про Голодомор 1932-33 років;\n- відбудова Батурина;\n- вшанування героїв Крут;\n- коли Росія в 2009 році напала на Грузію Ющенко відважно виступив проти Путіна і став на захист дружньої країни;\n- Ющенко – справжній українець, тому його так не любив Путін;\nРазом з тим можна нарахувати немало негативного у його діяльності:\n- втратив Олександра Мороза, який підтримав його на Майдані і, безперечно, сподівався знову стати головою ВР. Тоді розклад був такий: Партія регіонів мала 186 депутатів, БЮТ – 129, НУ – 81, СПУ – 33, КПУ – 21. Тобто, «майданівці» БЮТ, НУ та СПУ мали 243 голоси, що дозволяло їм без перепон приймати закони на виконання своїх програм та проведення реформ. Проте Ющенко вирішив посадити в крісло голови ВР свого «любого» друга, не подумавши, що Мороз може стати головою, просто перейшовши на бік регіоналів;\n- бездарна кадрова політика:\n- Рибачук – як державний секретар нічого не зробив для євроінтеграції, а на посаді глави Секретаріату Президента України проявив повну безпорадність. На відміну від Балоги, який після нього навів порядок і розпустив ВР;\n- Безсмертний – провалив все, що міг;\n- Міністри культури – в тому числі й львів’яни Оксана Білозір та Василь Вовкун – навіть не видали жодної книги із 12-томника до 200-ліття Т.Шевченка (за Кучми було видано 7 томів, Новохатько обіцяє до кінця 2014 року видати решту 5 томів), не встановили пам’ятник Олені Телізі, хоча був проведений конкурс та виділені гроші;\n- Не прикрасив Ющенка і Червоненко на посаді міністра транспорту;\n- повернув у політику фактично «політичного трупа» Януковича;\n- пасивність на виборах 2007 року. Наша Україна, яка після Майдану мала рейтинг понад 70%, байдикувала, зате Юля Тимошенко побувала ледь не в кожному селі і ось результат: ПР-211 деп., БЮТ-116, НУ-76, КПУ-25, НП-22. Повний провал!!! Можна нібито порадіти, що зрадник Мороз не пройшов до парламенту. Але тут сталося за Шевченковим: «Польща впала, та й нас завалила». «Майданники» цього разу здобули тільки 192 мандати;\n- звання Герой України присвоїв Степану Бандері не до 100-річчя від Дня народження, навіть не до 101-х роковин, а на третій день після програшу на президентських виборах, коли вже й неетично було це робити.\nА що ж ми, українці? На жаль, історично у нас завжди на Виговського знайдеться Сірко, на Мазепу – Кочубей, на Грицька Федоріва – Лантух, на Залізняка – Швачка, на Бандеру – Сташинський. Боляче читати в книзі Адріана Кащенка про «віковічний звичай військовий – обрання щороку вільними голосами кошового отамана». Ось так! Програли все, що можна було програти, але продовжували обирати. Яке нормальне військо обирало щороку командира, яка нормальна держава щороку обирала короля? Жодна, а запорожці обирали! За п’ятдесят п’ять років на Запоріжжі п’ятдесят два рази відбулися вибори кошових отаманів. І це після Полтави, Батурина – коли треба було зібрати всі сили в один кулак і боронити від страшних московитів Україну. За цей час кошовими побувало аж 24 чоловіки, хоча, виглядає, видатних було небагато, оскільки дехто займав цю високу посаду лише по декілька місяців, а інші – по кілька разів: Кость Гордієнко-Головко обирався дванадцять разів, Іван Малашевич – дев’ять разів, Іван Білецький та Яким Ігнатович по чотири рази, а Грицькові Федоріву, якого обирали кошовим отаманом п’ять разів, чотири рази не дав відбути повний термін якийсь Лантух. На радість ворогам українського народу – ВСІ НА ВИБОРИ!!! Нікого не задовільняла роль підлеглого – тільки гетьман!\nОтак і в наші дні. Що б не говорили про Кравчука, але саме він з Єльциним розвалив більшовицьку імперію, саме завдяки йому Україна здобула Незалежність, саме він підписав укази про заборону компартії України та про демонтаж пам’ятників епохи більшовицького тоталітаризму, саме він примусив комуністичне болото у ВР проголосувати за справжні українські державні атрибути: синьо-жовтий прапор, тризуб, гімн «Ще не вмерла Україна». Однак, коли він запропонував Чорноволу створити рухівський кабмін, той відповів, що не буде у Кравчука козачком. Не захотів і Юхновський працювати віце-прем’єром. Ну хіба могли вони працювати під якимсь Кравчуком? А коли комуністи вирішили достроково позбутися чинного президента, то наші патріоти зовсім не противилися і верх взяла кочубеївщина – здати свого. Мабуть вважали, що чернігівчанин Кучма з Людмилою Талалаєвою будуть більшими патріотами України, аніж волиняка Кравчук.\nЯ, до речі, на посаді міського голови теж пропонував Рухові співпрацю, але замість допомоги і підтримки отримав дике протистояння. Чим завинив Шпіцер перед Рухом, містом, Україною, що його так їли? Добре, потім Рух вісім років мав у Львові владу. І чим вона була кращою, чим відзначилася, що було зроблено? Відповідаю: нічого доброго зроблено не було, хіба що побудували в центрі міста базар «Доборобут» на фундаменті запланованого чотиризіркового готелю «Золотий Лев», довели до банкрутства і продали росіянам автобусний завод, набудували у місті бензозаправок та віддали спритній жіночці під корчму, у якій вбили Ігоря Білозіра, землю в центрі міста.\nПовертаючись до Ющенка, нагадаю що на вибори 2007 року був зареєстрований блок НУНС, до якого увійшли 9 партій, очолюваних Каськівим, Катеринчуком, Тарасюком, Кириленком, Кармазіним, Стретовичем, Луценком, Костенком, Матвієнком. В декларації ці партії висловили «підтримку політичного курсу президента України». До першої п’ятірки передвиборчого списку увійшли також Яценюк та Гриценко.\nАле й тут дала про себе знати кочубеївщина. Скажіть, хто з тих політиків, що у 2007 році висловили «підтримку політичного курсу президента України Віктора Ющенка» і завдяки Ющенкові стали депутатами, не зрадив його у наступні три роки? А Яценюк, Тягнибок, Гриценко, Костенко та колишні соратники Тимошенко й Мороз пішли відбирати у Ющенка голоси на президентських виборах 2010 року.\nПромовистими є і такі факти, що характеризують українську душу:\n- Ющенко запропонував Тарасові Стецьківу очолити Національну телекомпанію України і на базі Першого національного каналу зробити громадське телебачення. Той відмовився, а з часом цю посаду обійняв Бенкендорф;\n- остання воля одного з найвидатніших українських акторів до Януковича була не прохання не підписувати закон про мови Ківалова-Колесніченка, а призначити когось-там на посаду директора театру.\nЗавершуючи свої роздуми, хочу сказати, що ми маємо найголовніше – Незалежну Україну. Вона є і буде завжди, бо так хоче український народ! Та й нашій верхівці – і депутатам, і олігархам – ця держава просто вкрай необхідна, оскільки мають від неї все, що їм заманеться. Але через двадцять років, коли мине біблійний сорокарічний термін, наші діти і внуки почнуть будувати найкращу у світі державу на ім’я Україна.\nТези доповіді виголошені на семінарі «Епоха Ющенка – успіхи та помилки»


Ворскла – Десна та ще два матчі УПЛ. Анонс - Футбол 24\nВорскла – Десна та ще два матчі УПЛ. Анонс\n5 травня 08:30 - Читать на русском\nВ рамках 25-го туру УПЛ Ворскла приймає Десну, Олександрія зустрінеться з Колосом, а СК Дніпро-1 зіграє з Зорею. Анонс і прогноз на матчі читайте на "Футбол 24".\nВорскла й Десна внаслідок невдач у попередніх турах офіційно втратили шанси зачепитись за бронзові медалі та участь в Лізі Європи, а от у боротьбі за дві путівки в Лігу конференцій ситуація досягнула кульмінації. Нині сіверяни й полтавці мають рівність за очками (по 37 залікових балів), однак підопічні Олександра Рябоконя тримаються на п'ятій позиції завдяки кращій різниці голів та перемозі в особистій зустрічі першого кола. Якщо відрив збільшиться до трьох очок, то Ворскла вже не зможе випередити чернігівців.\nВ принципі, обидва колективи влаштує і нічия, однак за такого розкладу вони вже не будуть залежати самі від себе в останньому турі УПЛ. Для Ворскли вона менш прийнятна, адже існує ризик не обійти Десну й при цьому відпустити Колос, який має перевагу в один заліковий бал і теж може впасти на шосту сходинку. Втім, навряд чи гравці будуть думати про щось інше, окрім перемоги – чернігівці не знали її протягом трьох матчів, а полтавці програли дві попередні зустрічі із сумарним рахунком 1:8.\nВажко сказати, хто був гіршим у цей період. У Ворскли є виправдання у вигляді сильних суперників: вони поступилися Колосу й Динамо, але перед цим "переїхали" Зорю – Десна ж двічі зазнала поразок від аутсайдерів, а з ковалівцями врятувалася від поразки лишень завдяки автоголу. З іншого боку, за всіма статистичними показниками "зелено-білі" повинні йти десь на восьмій сходинці, в той час як сіверяни за очікуваними очками є третіми в УПЛ.\nПолтавці страждають від поганої організації позиційних атак. Вони повільно й банально просувають м'яч,соднак дуже класно контратакують. Десна організаційно сильніша, але без Тотовицького й Будківського реалізація починає страшно шкутильгати. Яка з цих історій більш гідна виступати у Європі? Сьогодні й дізнаємось.\nТравмовані: Цітаішвілі, Пердута – Тотовицький (під питанням), Будківський\nДискваліфіковані: Огіря (Десна)\nВорскла: Різник – Сапай, Яворський, Чеснаков, Якубу – Тіль, Скляр, Пуцлін, Кане – Кулач, Степанюк\nДесна: Паст – Конопля, Імереков, Гітченко, Сухоцький – Домбровський, Єрмаков – Калітвінцев, Гуцуляк, Картушов – Безбородько\nВ цьому матчі команди будуть намагатися грати максимально обережно, адже ціна помилки величезна. У Десни є невеличка перевага: чернігівців більше влаштовує нічия і у них достатньо міцна оборона – Ворсклі зі своїм кульгавим позиційним наступом буде важко прошити її. Сіверянам важливо не допускати ризикованих рішень на полі, адже полтавці є чи не найкращою командою в УПЛ за реалізацією контратак. Між тим, досвід останніх матчів показав вразливість підопічних Олександра Рябоконя у цьому компоненті.\nСаме тому очікувати гольової феєрії не варто. Вочевидь, нас очікує щось схоже на поєдинок першого кола, де у важкій грі з купою єдиноборств все вирішив один гол – його забив Дегтярьов аж на 90+4-й хвилині. Тоді Десна була міцнішою, тож нині можна прогнозувати нічию.\nЩе один надзвичайно важливий для битви за топ-5 поєдинок. Олександрія в цій боротьбі участі вже не бере – підопічні Володимира Шарана після чотирьох поразок в УПЛ поспіль та вильоту з Кубка України втратили шанси на єврокубки. Разом із ними команда втратила і бажання грати, хоча Володимир Шаран у флеш-інтерв'ю переконує, що все нормально. У більшості лідерів завершуються контракти, а головному тренеру шукають заміну ледь не офіційно – яка ж тут мотивація?\nКоли "жовто-чорні" дійсно бажають перемогти, то вони здатні прибити навіть Шахтар, однак три з п'яти останніх поразок їм завдали аутсайдери УПЛ. Не можна сказати, що олександрійці взагалі відбувають номер – вони непогано грають у своєму класичному стилі, однак колективу бракує динаміки, концентрації та вольових якостей. Зокрема, на Великдень підопічні Володимира Шарана пропустили від Руха два голи за три хвилини, програвши у рівному матчі. Крім того, Олександрії явно не вистачає глибини складу – той же Рух забивав з-під Мірошніченка, якого по ходу гри довелося переводити на нерідний правий фланг. Заміни Пашаєву просто не знайшлося.\nСаме такого суперника повинен перемагати Колос, хоча навіть поразка залишає команді шанси на єврокубки. Підопічні Руслана Костишина нині йдуть четвертими, випереджаючи Десну й Ворсклу на одне очко й маючи тотальну рівність за результатами особистих зустрічей. Мінімум один із конкурентів сьогодні оступиться, тож у поточному турі "хлібороби" не випадуть за межі топ-5 УПЛ. Проблеми почнуться на вихідних, адже в останньому турі полтавці й чернігівці гратимуть з аутсайдерами, а у ковалівців стоїть матч з Динамо. При цьому в разі рівності очок будуть рахувати різницю голів, а перевага за нею вже зараз крихка: +11 у Колоса, +9 у Десни, +6 у Ворскли.\nТеоретично, команда Руслана Костишина може і за бронзу поборотись, адже відставання від Зорі становить шість залікових балів, а за очками в особистих зустрічах луганці поступаються. Втім, навряд чи "мужики" втратять такий гандикап. Таким чином, Колосу варто зосередитись на обороні місця в Лізі конференцій – і поки що ковалівці ведуть її успішно.\nБезпрограшна серія команди становить вже вісім матчів, у яких вдалося здобути чотири перемоги. За цей період "хліборобам" вдалося переграти Зорю (1:0) та знищити Ворсклу (3:0), а бойова нічия з Десною (2:2) на вихідних виявилась випадковою – підопічні Руслана Костишина виглядали значно краще. Взагалі, єдиною серйозною проблемою Колоса навесні став скандал у поїзді. На футбольному полі цей колектив досі залишається небезпечним і симпатичним.\nТравмовані: Богданов (під питанням) – Бухал, Гордієнко, Сітало (Олександрія)\nДискваліфіковані: Чорноморець, Чурко (Колос)\nОрієнтовні склади на матч Олександрія – Колос\nОлександрія: Паньків – Пашаєв, Дубра, Бондаренко, Вантух – Гречишкін – Шастал, Ковалець, Банада, Третьяков – Устименко\nКолос: Кучерук – Кравченко, Новак, Петров, Золотов – Задоя, Мілько – Ільїн, Костишин, Антюх – Лисенко\nУ матчі першого кола команди розписали результативну нічию, хоча тоді ковалівці виглядали слабше за свою нинішню версію, а олександрійці – сильніше. Сьогодні ж підопічні Руслана Костишина цілком здатні здобути перемогу. Колос навесні прекрасно грав проти лідерів, в той час як команду Володимира Шарана шматували аутсайдери УПЛ.\nДо того ж, "жовто-чорні" залишились без рідних вболівальників, адже на КСК Ніка почалася реконструкція газону. Зустріч проведуть у Кропивницькому. Порожні трибуни в чужому місті (хоча й зі своєї області), в непотрібному матчі за команду, в якій більшість вже не виступатиме – це занадто серйозний удар по психології. Ковалівці ж виглядають потужно й розуміють критичну необхідність набору очок, тож сьогодні варто ставити на перемогу гостей.\nСК Дніпро-1 – Зоря\nЦей поєдинок теж має значення у розподілу місць у зоні єврокубків, однак розклади в ньому значно простіші. СК Дніпро-1 турнірних завдань вже не має, а от Зоря тримається на третій сходинці з перевагою над Колосом у шість залікових балів. Теоретично, підопічні Віктора Скрипника можуть втратити "бронзу", адже "хлібороби" мають перевагу за особистими зустрічами – втім, важко повірити у дві поразки луганців при перемогах ковалівців над Олександрією та Динамо. Сьогодні для завоювання медалей достатньо і нічиї, а в разі поразки Колоса команда має право і на поразку.\nЩоправда, у випадку із Зорею варто бути обережним в прогнозах, адже в останніх чотирьох турах команда грала невиразно, зазнавши поразок від Ворскли (2:4) та Олімпіка (0:2). Так, у матчі з донеччанами "мужикам" не пощастило з арбітражем, але у переможних поєдинках з тим же Олімпіком (2:1) і Минаєм (1:0) луганці теж не вражали. Підопічні Віктора Скрипника дотиснули аутсайдерів суто на класі, при цьому допустивши багато моментів біля власних воріт – з таким футболом Кубок України не виграти. Ба більше – з таким футбол і СК Дніпро-1 буде важко переграти.\nДніпровська команда навесні виглядає найбільш стабільною й організованою в УПЛ – в другому колі вона виграла шість із десяти поєдинків, прибивши на своєму шляху Ворсклу й Десну. Крім того, "спортклубівці" розписали нічиї з Олександрією та Колосом, причому колектив Володимира Шарана відверто відскочив. Загалом, за очікуваними очками "жовто-чорні" повинні йти у зоні єврокубків, але осінній провал дорого коштував підопічним Ігора Йовічевіча.\nВажко знайти якусь серйозну вразливість у футболі СК Дніпро-1. У команди є певні проблеми із залежністю від окремих виконавців (Піхальонок, Ігнатенко, Довбик), але для одного конкретного матчу якісних футболістів у клубі вистачає – без них важче на дистанції. Крім того, загальний рівень "жовто-чорних" поки що не дотягує до боротьби за найвищі місця – на відміну від Зорі, Десни чи Колоса, дніпровці не можуть стрибнути вище голови, зачепившись за очки з Шахтарем і Динамо. Втім, у матчах з представниками топ-5 підопічні Ігора Йовічевіча вже здобувають впевнені перемоги, тож луганцям сьогодні буде важко.\nТравмовані: Ігнатенко (під питанням) – Шевченко\nДискваліфіковані: Когут – Васіль, Гладкий\nОрієнтовні склади на матч СК Дніпро-1 – Зоря\nСК Дніпро-1: Юрчук – Тейлор, Дуглас, Сваток, Дубінчак – Батагов, ді Франко – Чуже, Булеца, Цуріков – Довбик\nЗоря: Мацапура – Фаворов, Вернидуб, Абу Хана, Жуніньо – Назарина – Кабаєв, Юрченко, Кочергін – Громов, Сайядманеш\nСК Дніпро-1 останнім часом перебуває в такій класній формі, що перемога над Зорею зовсім не здивувала б. Підопічні Ігора Йовічевіча навесні вже били Десну й Ворсклу, та і взагалі команда всюди виглядала шикарно – тільки Динамо й Шахтар зуміли опустити її на землю. Луганці, своєю чергою, навіть на тлі аутсайдерів не вражають – втім, у них вже з'явився клас, який дозволяє вигравати подібні зустрічі навіть за слабенької гри.\nНавряд чи сьогодні Зоря буде набагато кращою, ніж в неділю, адже "мужики" вже тиждень грають через два дні на третій. Втім, у поразку луганців не віриться. Їм занадто важливо зачепитись бодай за нічию – тоді б команда не тільки виграла бронзу, а й змогла б перепочити в останньому турі УПЛ. Перед фіналом Кубка це вкрай потрібно. Між тим, заведена Зоря – це дуже грізна Зоря.\nВраховуючи всі ці фактори, найбільш вірогідним результатом можна назвати результативну нічию. Вона влаштує обидва колективи.\nЗоря СК Дніпро-1 Десна Ворскла Олександрія Колос


Зараз Офіс Президента не дає завдань, – Корнієнко про вплив Богдана на "Слугу народу" - 24 Канал\nКорнієнко розповів, чи має Богдан вплив на "Слугу народу" / Getty Images\nБогдан приходив на засідання фракції тоді, коли там був присутній президент. Про це голова партії та перший заступник фракції "Слуга народу" Олександр Корнієнко сказав в інтерв'ю "НВ".\nЗнайте більше: Бувають достатньо жорсткі дискусії, – Разумков про те, чи є конфлікт із Богданом\nВін спростував заяви виключеного з фракції нардепа Антона Полякова про те, що Богдан має свою вертикаль контролю над фракцією "Слуги народу".\nОкремої вертикалі управління депутатами у нього немає. У нас діє власна вертикаль і горизонталь. Дай Бог, щоб вона ще якісно працювала. Андрій (Богдан – 24 канал) брав участь у засіданнях фракції неодноразово, але не в кожному з них. Менше, ніж у половині,\nКорнієнко вважає, що активна позиція Богдана – це "теж нормальний процес". Голова партії зазначив, що через турборежим могло скластися враження, ніби структура влади залишається старою. Тоді, за словами Корнієнка, Адміністрація Президента спускала свої рішення у Раду і Кабмін.\n"Але зараз вже не так. Чому було схоже? Тому що все йшло від Офісу Президента. Влітку заступниками керівника ОП були нинішній голова уряду Олексій Гончарук і генпрокурор Руслан Рябошапка. Тепер вони розійшлися по окремих структурах", – додав Корнієнко.\nВін наголосив, що "зараз Офіс Президента не дає завдань".\nЩо кажуть деякі нардепи зі "Слуги народу"?\nНардеп "Слуги народу" Антон Поляков, якого виключили із фракції через неконструктивну позицію, розповів про виклики "на килим" від Андрія Богдана.\nЗа його словами, глава Офісу Президента викликав до себе в кабінет депутатів від фракції "Слуга Народу". Вони мали пояснити, чому не підтримували законопроєкти.\nПоляков розповів, що питання таких "викликів" з боку Богдана згодом обговорювалось на засіданні фракції і з главою держави Володимиром Зеленським.\nЗі свого боку, голова фракції Давид Арахамія підтвердив журналістам факт такої зустрічі. Він наголосив: "Це – не допит, а бесіда, щоб пояснити свою позицію".\nНовини України Новини політики Слуга народу Верховна Рада Олександр Корнієнко Андрій Богдан Новини news


PokerStars PA - огляд офіційного покер-руму, грати онлайн на реальні гроші в PokerStars.PA\nОгляд покер руму PokerStars\n100% бонус у розмірі до 600 доларів\nПідтримка програм для збору статистики\nВідгуки PokerStars PA\nДаний рум був відкритий для гравців зі штату Пенсільванія, США. На PokerStars PA можуть грати тільки ті користувачі, які проживають на території цього штату. Отже, резидентам інших штатів, і тим більше країн, доступ в цю кімнату закритий. Основна валюта — американські долари.\nПрограми для збору статистики дозволені — користувачі можуть грати з PokerTracker4, Holdem Manager 3 та іншим незабороненим софтом.\nНа офіційному сайті PokerStars PA клієнти можуть ознайомитися з поточними і майбутніми акціями, отримати довідку про представлені різновиди покеру, звернутися в службу підтримки і так далі. Тут можна завантажити клієнт, причому як на персональні комп’ютери, так і на мобільні пристрої на Андроїд або iOS. Вони нічим не відрізняються від звичних румів мережі.\nПрограмне забезпечення стабільне і працює без зависань або вильотів. Якісний софт — це одна з головних причин, чому гравці вибирають PS.\nЩоб почати грати на ПС ПА, гравцеві потрібно пройти нескладну реєстрацію. Для цього потрібно завантажити клієнт і натиснути на кнопку «Register», після чого заповнити кілька форм:\nЗвертаємо Вашу увагу, що клієнтами PS PA можуть стати тільки особи, які проживають на території штату Пенсільванія. Усім іншим гравцям доступ до руму закритий, і ніякої VPN не допоможе.\nДля виведення коштів ккористувач зобов’язаний пройти верифікацію, відправивши ID і доказ резиденції в штаті. Тільки після цього функція виведення коштів стане доступною.\nЛогічно, що весь трафік припадає на жителів однойменного штату США. Максимальний онлайн досягає декількох тисяч чоловік, і набирається він по вихідних і у вечірній час. Іноземців за столами немає, а сила поля дуже низька через велику кількість рекреаційних гравців.\nБонусна програма класична для мережі. Новачкам доступний відмінний 100% бонус на перший депозит в розмірі до 600 доларів. Альтернативою йому є вітальний пакет квитків за депозит від 30 доларів, який можна активувати кодом «FREE30».\nРейк за столами і в турнірах стандартний – від 8 до 15%, в залежності від ліміту і типу гри.\nТакож тут часто проводяться акції для гравців, в яких можна непогано збільшити банкрол. Існують індивідуальні бонуси, в рамках яких клієнтам нараховуються реальні гроші за генерацію певного бонусу за столами або в турнірах.\nВідгуків від російськомовних покеристів немає. Проте, клієнти руму відзначають якісний софт, підтримку програм для збору статистики. Негативу в цих відгуках ми не зустріли.\nІгровий асортимент на ПС ПА різноманітний. Пограти можна як в звичний холдем і омаху, так і в більш екзотичні різновиди покеру – разз, стад, тріпл дро.\nКрім кеш-столів тут представлені МТТ-турніри різних лімітів. Також є недорогі SnG на 2 і 6 осіб.\nСофт у мережі вважається одним з кращих. Він прекрасно працює як на персональних комп’ютерах, так і на всіх мобільних пристроях. Вильотів не буває, а рідкісні гальма клієнта пов’язані з оновленнями.\nВивести виграші можуть тільки верифіковані покеристи. Мінімальна сума виведення залежить від платіжної системи – від 20 до 50 доларів. Тут підтримуються електронні гаманці Skrill, Neteller, PayPal, а також банківські картки Visa і MasterCard. Запити на виведення після верифікації обробляються моментально, але при виведенні на карту можливі затримки до 3 банківських днів.\nот 24 до 76 годин\nОтримай 100% бонус на перший депозит у розмірі до 600 доларів! Перейти на сайт


Литва програла спір з Газпромом про компенсацію 1,4 млрд євро » Слово і Діло\nЛитва в останній інстанції програла спір з «Газпромом»\nЛитва програла в останній інстанції - Верховному суді Швеції - справу про фінансові претензії до російського «Газпрому» в розмірі 1,4 млрд євро.\nПро це повідомило в понеділок міністерство енергетики Литовської республіки.\nВерховний суд відхилив прохання Литви переглянути несприятливе для неї рішення Апеляційного суду Швеції, який залишив без зміни постанову Стокгольмського арбітражу 2016 року.\nЯк відомо, тяганина Литви з «Газпромом» тривала майже вісім років. У Вільнюсі стверджують, що, користуючись своїм монопольним становищем на литовському ринку природного газу, компанія нібито призначала в 2004-2012 роках за імпортовану сировину несправедливу ціну. При цьому це не вдалося довести в судових інстанціях.\nЗазначається, що судові витрати склали 10,5 млн євро.\nНагадаємо, у «Нафтогазі» вивчать можливість подачі нових позовів проти «Газпрому».


Дощоприймальний трап: для чого потрібен та якому віддати перевагу? - Журнал «Prof Build» - Журнал о строительстве, ремонте, декоре, материалы и технологии.\nЯким би міцним і масивним не був фундамент, без захисту від талих та дощових вод він рано чи пізно постраждає від їх дії, почне просідати і тріскатися (з усіма негативними наслідками, що з цього випливають). Саме тому всі без винятку будинки ‒ від невеликої дачної садиби до модернового хмарочоса ‒ обладнуються подібним захистом.\nЩе однією перевагою вимощення, як би дивно це не звучало, є зниження втрат тепла. Раніше цій функції не надавали особливого значення. Але після того, як з’ясувалося, що за наявності неутепленого вимощення тепловтрати зростають на 20%, практично всі господарі звертають на це увагу й утеплюють як доріжку навколо будинку, так і сам фундамент.\nПравила ефективного вимощення\nДотримуючись усіх правил і вимог до конструкції, можна отримати довговічне і красиво оформлене вимощення, що захищає фундамент та гармонічно вписується в екстер’єр приватного будинку. Однак часто, звертаючи увагу на вимощення як спосіб укріплення фундаменту, власники забувають потурбуватися про захист від руйнування самого вимощення!\nСлід пам’ятати, що облаштування вимощення ‒ лише частина водозахисних заходів. Найбільш ефективною є його комбінація зі зливною каналізацією, коли вода збирається в спеціальні резервуари й трубами відводиться якомога далі від фундаменту.\nЯкщо в будинку є система водовідведення, необхідно, щоб уся вода після опадів потрапляла в каналізацію або на максимально допустиму відстань від будинку, щоб уникнути розмиття поверхні й утворення калюж.\nНові ідеї для вирішення старих проблем\nЗ описаним вище завданням здатні впоратися на «відмінно» точкові системи водовідведення у вигляді дощоприймальних трапів, зокрема виробництва ТМ Ecotеck, що в Україні пропонує компанія SANPOL.\nЗа допомогою такого технологічного рішення вдається на багато років подовжити термін експлуатації конструкції.\nДощоприймальний трап ТМ Ecotеck збирає та відводить дощову й талу воду із зовнішньої водостічної системи в каналізацію. Він встановлюється у вимощення будівлі та передбачає підключення водостічної труби безпосередньо в корпус конструкції. Завдяки цьому вода не розбризкується на прилеглі до водостоку стіни.\nВиготовляється дощоприймальний трап ТМ Ecotеck зі спеціального морозостійкого пластику (робоча температура від -25 до 85° С). Він обладнаний кошиком для збору сміття і листя, що іноді потрапляють у водостік разом із дощовими потоками; має спеціальні дверцята, які запобігають поширенню неприємного запаху з каналізаційної труби.\nДощоприймальні трапи ТМ Ecotеck не лише функціональні, а й візуально привабливі. Теракот, металік, чорний ‒ їхня кольорова гама широка і дозволяє підібрати відтінок, максимально схожий на тон основного покриття. До речі, виріб «тішитиме око» господаря й захищатиме вимощення від вологи досить довго, адже термін його експлуатації ‒ щонайменше 20 років.\n- Cпеціаліст напрямку водовідведення компанії Sanpol Анна Домашевська