Хризантема – це дуже красивий і популярний серед садівників квітка. Його можна вирощувати не тільки на присадибних ділянках, але і в домашніх умовах. Домашня хризантема як горшочного рослини має досить багато видів. Квітка пристосований до кімнатного вирощування. Саме про нього піде мова в нашій статті.\nЗ приходом осені яскраві хризантеми продаються у всіх квіткових крамничках. Але красивий букет можна виростити і на своєму віконці, якщо ви любите квітучі рослини. Хризантема домашня – це багаторічна культура, тому при правильному змісті вона буде радувати вас багато років. Любителі-садівники з приходом весни навіть свої рослини пересаджують на присадибні ділянки.\nІснують різні види хризантем, серед яких є сорти, придатні для домашнього вирощування. Будь-яку різновид можна утримувати в домашніх умовах. Однак багато сортів досить високі, а тому на вікні будуть виглядати не дуже красиво. Тому для вирощування хризантем в домашніх умовах використовують низькорослі види.\nОсобливою популярністю користуються китайські сорти. Кущі можуть виростати від 15 до 70 сантиметрів у висоту. Китайські різновиди можуть мати самі різні суцвіття. Зустрічаються одиночні квіти або цілі шапки суцвіть.\nІснують не тільки рослини середньої висоти, але і карликові форми, наприклад, «мінімум». Кущі цього сорту виростають у висоту не більше, ніж до 15-20 сантиметрів. Дуже цінується серед колекціонерів-квітникарів ампельна форма. До такої належить «вайт касад».\nКрім китайських сортів, до кімнатним видів хризантем відносять низькорослі корейські варіанти. Дуже красивий під час цвітіння «орандж джем». Його відносять до серії сортів «мультифлора». Подібні види рослин відрізняються неймовірною красою завдяки кулястим суцвіттям. Корейські сорти вирощують навіть на присадибних ділянках.\nУ спеціалізованих магазинах також зустрічаються індійські сорти. Вони в умовах нашого клімату вирощуються тільки в кімнатних умовах або на балконах. Такі рослини використовують для посадки в оранжереях.\nОтримати пишну зелень і рясне цвітіння в домашніх умовах можна тільки при правильному догляді. Хризантемам необхідно підібрати правильне місце, в якому вони будуть почувати себе комфортно. Культура чутлива до температури і освітлення. Південні вікна не дуже підходять для домашньої хризантеми, оскільки на них занадто жарко. Прямі сонячні промені викликають занадто швидке цвітіння. А ось на північній стороні рослина може взагалі не розкрити квіти. Найбільш оптимальним варіантом є східні або західні вікна.\nХризантема в домашніх умовах зацвітає восени. Процес пов’язаний з коротким періодом світлового дня. Однак подібні умови спостерігаються і навесні, тому нерідко рослини радують квітами і у весняний період. Для того щоб налаштувати хризантему на цвітіння, можна виставити її на початку весни на веранду або засклений балкон.\nДомашня хризантема воліє прохолоду і короткий світловий день. Максимально можливою вважається температура + 18 С. Але для квітучої хризантеми для більшої схоронності суцвіть оптимальний режим – +15 С.\nПро те, що рослині дуже жарко, ви зрозумієте по появі жовтого листя, швидкого закінчення періоду цвітіння і усихання бутонів. Більш уразливі нещодавно придбані рослини, які ще не встигли адаптуватися до ваших умов.\nДля хризантем необхідний короткий світловий день, приблизно 8 годин. Але в той же час рослина відноситься до світлолюбних культур. Тому не варто його ховати в тінь. Хризантему потрібно прикривати від попадання прямих променів сонця.\nУ літній період для рослини оптимальною буде температура +22 с. Якщо в приміщенні набагато спекотніше, то необхідно забезпечити провітрювання. Хризантема здатна переносити короткочасне похолодання до -3 С.\nПолив – це обов’язкова частина догляду. Хризантема любить підвищену вологість, тому квітникарі рекомендують регулярно обприскувати з пульверизатора. Це допоможе створити оптимальні умови для утримання.\nРослина потребує регулярного поливу. Не варто допускати пересихання земляної грудки, оскільки це може викликати всихання кореневої системи. Полив кімнатній хризантеми повинен бути помірним. В піддоні не повинна заставиться вода. Якщо вона зібралася після поливу, то її краще злити. У періоди активного росту рослину необхідно поливати до двох-трьох разів на тиждень, щоб грунт завжди була помірно вологої.\nПосадка хризантем – один з найважливіших етапів у догляді за культурою. Спочатку необхідно підготувати грунт, можна придбати його в магазині. Грунт повинна бути дуже поживною і в той же час чудово пропускати вологу.\nЯкщо ви не хочете купувати готовий субстрат, то можна підготувати його самостійно. Для цього змішується грунт з городу, перегній, торф і пісок (у співвідношенні 4:1:4:1).\nКультуру необхідно регулярно пересаджувати. Молоді кущі пересаджують щорічно, а дорослі – один раз в два роки. Посадка хризантем здійснюється методом перевалки земляної грудки в горщик більшого розміру.\nГотові субстрати хороші тим, що в них є всі потрібні елементи і вони абсолютно безпечні для посадки. Самостійно підготовлений грунт може містити шкідників, тому його необхідно опрацювати з метою знезараження. Для цього грунт поливають окропом. Після повного просихання масу можна використовувати для посадки.\nНедосвідчені квітникарі помилково вважають, що кімнатні хризантеми є однорічними рослинами, а тому викидають їх після цвітіння. Не варто поспішати прощатися з вашим кущем. При правильному догляді можна не тільки зберегти, але і розмножити. Розмножується культура кількома способами. Дуже ефективні методи ділення куща і живцями. Вони, як правило, дають відмінний результат. Насінням хризантеми теж розмножують, але рідше, оскільки сам процес більш трудомісткий і тривалий.\nНайпростіший спосіб – це поділ куща. Скористатися ним можна навесні, коли починається вегетаційний період. Від одного кущика можна отримати п’ять-шість молодих пагонів. Для цього рослина виймають з горщика і акуратно поділяють поросль, яку розсаджують у підготовлені ємності з грунтом. Молоді пагони після пересадки рясно поливають.\nНові саджанці хризантем можна отримати шляхом живцювання. Від наявного кущика відрізають пагони, які в подальшому укорінюють. Тут можливі два варіанти. Зрізані живці можна поставити в ємність з водою, дочекатися появи коренів і тільки тоді висаджувати молоді рослини в горщики.\nДругий спосіб передбачає посадку пагонів відразу після зрізу. У цьому випадку живці необхідно зверху накрити прозорою банкою або пакетом. Через деякий час після вкорінення молоді рослини можна пересаджувати на постійне місце.\nОтримати у той же рік квітуча рослина можна тільки після ділення куща.\nВибір горщиків для посадки\nЯкий розмір горщика для хризантеми найбільш підходящий? Підбирати ємності необхідно, виходячи з габаритів сорту культури. До того ж важливе значення має той факт, скільки живців ви збираєтеся розмістити в горщику. Для низькорослих форм набувають невеликі ємності. Так, наприклад, при посадці однієї рослини досить взяти горщик діаметром до 9 сантиметрів, для трьох живців – 11 сантиметрів, для п’яти – 14 сантиметрів.\nЯкщо ви ставите в одну ємність кілька хризантем, то їх необхідно підібрати за розміром, розміщуючи по краю. Не варто спочатку брати великі горщики, оскільки в подальшому вам все-одно доведеться кущі пересаджувати.\nВирощування хризантем можливо також з насіння. Таким способом можна розмножувати однорічні та багаторічні сорти.\nПроте насіння хризантеми для отримання кімнатних видів частіше використовують селекціонери. Звичайним квітникарям набагато простіше і швидше отримати молоді рослини за допомогою живцювання або поділом куща.\nЯким недуг схильна культура?\nНі одну рослину не застраховане від хвороб і шкідників, в тому числі і домашні хризантеми в горщику. Хвороби, як правило, виникають через порушення правил утримання. Для хризантем становлять загрозу такі шкідники і хвороби:\nНайчастіше рослини вражає павутинний кліщ. Про його появу можна судити по білій павутинці на листі. Як заходи боротьби з шкідником можна використовувати обтирання зелені кущів тканиною, змоченою в мильному розчині. Крім того, хризантеми можна обробити «Актеллік» і «Піретрум».\nЯкщо ви помітили сірий наліт на квітконосах або листках, то це говорить про появу борошнистої роси. Як правило, вона виникає з-за високої вологості. У цьому випадку рослина необхідно перенести в сухе приміщення і обробити фунгіцидом.\nСіра гниль проявляється появою коричневих плям на листі. З недугою допомагає впоратися обробка фундазолом.\nСепторіоз викликає появу на кущах бурих плям з жовтими краями. Уражені рослини обробляють фундазолом, скоротивши кількість поливів.\nСадіння рослини в добрий грунт дає можливість кущах спочатку правильно розвиватися. Однак хризантеми досить швидко витягають всі корисні речовини землі, тому їх необхідно регулярно підгодовувати. Внесення добрив – обов’язковий елемент догляду за рослиною. Хризантеми прекрасно реагують на мінеральні речовини. Несвоєчасне внесення калію і фосфору може привести до більш пізнього цвітіння. Саме з цієї причини бажано вносити комплексні добрива.\nДорослі кущі можна удобрювати один раз в десять днів у період вегетації. Квітникарі рекомендують використовувати рідку органіку. Підживлення вносять до моменту появи бутонів. Добрива також є хорошою профілактикою появи хвороб.\nЦвітіння хризантем починається в той час, коли довжина світлового дня становить близько 9 годин. Як правило, це відбувається восени. Ми вже згадували про те, що досвідчені садівники стимулюють і весняне цвітіння.\nВ період розпускання бутонів кущі не вимагають особливого догляду, не рахуючи регулярного поливу. А ось після в’янення квітів настає час обрізки та подальшої підготовки рослини до зимівлі.\nДосвідчені квітникарі не рекомендують залишати хризантему на зиму в квартирі. Робити це можна лише в тому випадку, якщо вам більше нікуди помістити горщик. Взимку рослину краще поставити на заскленому балконі, в підвалі або на веранді. Якщо ви плануєте хризантему тримати в прохолодному місці, то необхідно зробити гарну обрізання куща, залишивши лише 10 сантиметрів від наземної частини. Рослина надалі можна утримувати при +5-8 С. Також необхідно кардинально скоротити кількість поливів. Досить зволожити грунт всього один раз в місяць. Хризантему на зиму можна помістити в підвал.\nУ тому випадку, якщо ви залишаєте зимувати рослина в кімнаті, то проводити сильну обрізку не варто. Видаляються лише сухе листя зів’яле квітконоси. Полив залишається колишнім.\nУ періоди активного росту рослину не можна обрізати, оскільки кущах знадобиться багато сил і часу для формування нових пагонів. Можна зовсім трохи коректувати форму хризантем, видаляючи сухе листя та сухі гілочки.\nДалеко не завжди з хризантеми мають привабливий вигляд. Деколи кущики дуже витягуються вгору, втрачаючи красиву форму. Для формування пишного рослини рекомендується його обрізати і прищипувати. Це дозволить безболісно надати кущах потрібний вид.\nДля продовження періоду цвітіння необхідно вчасно видаляти пожовкле листя і зів’ялі квіти. У досить теплі періоди хризантеми потрібно виносить на вулицю, оскільки вони люблять свіже повітря і провітрювання.\nУ теплу пору року квітникарі навіть висаджують горщикові культури на присадибних ділянках. А з приходом холодів рослини повертають назад в будинок. Такий варіант відходу має свої переваги. У відкритому грунті рослини відчувають себе чудово, швидко розростаючись і даючи пишне цвітіння. Іноді, звичайно, хризантеми складно адаптуються в кімнатних умовах після відкритого грунту. Але це пов’язано лише з тим, що при пересадці травмуються розрослися коріння. З грунту їх слід вилучати разом з грудкою землі і поміщати у відповідних розмірів горщик. Після пересадки у рослини можуть пожовтіти нижні листки, які просто необхідно відразу видалити. Але загинути хризантема не може.\nУ південних регіонах культуру взагалі можна залишати на ділянці на зимівлю. Для цього температура не повинна опускатися нижче +5 С. В інших регіонах ризикувати не слід, оскільки хризантема швидко вимерзає і більше не відроджується з кореня.\nЄдиний недолік, який варто відзначити при утриманні рослини на ділянці в літній період, – це підвищений ризик бактеріальних захворювань і шкідників. Але регулярні обробки кущів фунгіцидами допомагають уникнути подібних неприємностей. У цьому випадку рослини найменш схильні до яких-небудь недуг.\nДомашні хризантеми на Заході сприймаються лише як живого букета, який довше звичайного радує око цвітінням. Після в’янення ємності з кущами просто викидають, як звичайні зрізані квіти. Але наші квітникарі завжди дуже трепетно ставляться до будь-яких своїх вихованців, намагаючись створити всі умови навіть найвередливішим представникам. Домашні хризантеми – абсолютно некапризные, їх відносять до категорії кольорів, які цілком можна утримувати в умовах звичайної квартири або будинку. Забезпечивши мінімальний догляд, можна гарантовано отримати красиве яскраве цвітіння, яке особливо цінується в осінній період, коли природа вже в’яне. Великі яскраві кулі можуть стати справжньою прикрасою вашого будинку. Сподіваємося, що наша стаття допоможе вам розібратися з основними принципами догляду та вирощування прекрасних хризантем, які по праву можна назвати самими красивими осінніми квітами.


1 Атаманчук Зорина Асланівна Analysis of the functional characteristics’ monetary policy Атаманчук З.А., Тимчишин-Чемерис Ю.В. Харків Фінансово-кредитна діяльність: проблеми теорії та практики англійська 2018 стаття 65\n1. Атаманчук Зорина Асланівна Analysis of the functional characteristics’ monetary policy / Атаманчук Зорина Асланівна. // Фінансово-кредитна діяльність: проблеми теорії та практики. – 2018. С.\n2. Атаманчук Зорина Асланівна Analysis of the functional characteristics’ monetary policy / Атаманчук Зорина Асланівна. // Фінансово-кредитна діяльність: проблеми теорії та практики. – 2018. [Електронний ресурс]-режим доступу: https://r.donnu.edu.ua/handle/123456789/446


Каяття Доміціана – Світ Фентезі\nІнші жанри Твори читачів СФ Фентезі\n31.05.2018 р. leo-sergio Прокоментуй! істота, планета, українська фантастика, українське фентезі, укрфентезі, фентезі\nАвтор: Леоненко Сергій\nАнотація: Два могутніх Маги, що давно вийшли за межі своїх тіл і природних можливостей, не поділили Краплю Доріана — древній кристал, що нібито дарує безсмертя. Всі одинадцять планет системи Цемтіні були мимовільними учасниками страшної битви, що розгорілася між ними.\nІ було їх жорстоко покарано. В них забрали Силу і вони почали провалюватися на Дно Світів, але зібравши рештки енергії, зуміли впасти на Адею — планету, що сильно постраждала від їхньої бійки.\nЯка розплата чекає на Магів, що втратили Силу, на знівеченій ними ж планеті? Чим заплатять вони за ті страждання, що завдали расам Адеї?\nЗаднє колесо до того вже хилиталося, що Ба́ргуд пересів на інший бік воза, аби тільки те не відпало. Стомлені Гу́рди вже третій день толком не відпочивали і ледь не падали на лапи. По землі підступно повзла ніч, а до Бра́хзена ще годин сім.\nБа́ргуд цьогоріч вибрався запізно і тому мав всі шанси, або бути з’їденим Кейха́рами вночі, або ними ж покалічений та віднесений у гніздо, щоб бути з’їденим вранці. Лишалося тільки надіятися на дужу силу Гурдів, витривалість яких ніколи й нікого не підводила, аби тільки вчасно давати попити й попоїсти. Більш заможні представники раси Веріїв тягли за собою ще й окремі упряжки їжі для тварин і для себе. Баргуд же міг лише поїти Гурдів в жалюгідних калюжках, ризикуючи натрапити на отруйну воду, яка в цих краях не рідкість. Трава росла вище в горах, підніматися на які не було ані часу, ані сил.\nЦемтіні, зірка, що дає життя цій планеті, вже сховалась за лісом і на обрії лише повзли позолочені хмарки чужої землі.\nРаптом слух прорізав гучний лемент якоїсь істоти. Майже торкаючись верхівок густих ердів і хаотично розмахуючи крилами, повітрям нісся переляканий птах. За ним гналася мерзенна крилата потвора, із дзьоба якої летіла слина, а очі скаженіли від одного виду беззахисної здобичі. Баргуд, який до дідька не любив виясняти хто правий хто ні, різко підскочив на возі і здійняв лапу до неба. На швидкоруч сплівши нехитре оборонне закляття, він запустив по тварюці палаючий згусток магічної енергії. Потвора заверещала від шаленого болю і глухо повалилася на землю. На трапезу вмить збіглося не менше десятка голохвостих Хти́рій, яким випала удача від пуза нажертися м’яса в цих голодних краях. Жертва ж переслідування, побачивши свого рятівника, каменем гепнулася на м’яку підстилку воза.\nВерій, розгубившись від жалюгідного виду пернатого гостя, підніс до дзьоба останню фляжку з питною водою, аби хоч якось привести того до тями.\n— Ти… ти Маг? — злегка прийшовши в себе, мовив птах.\n— Ну-у-у, так, трішки. Дід мій був, а я… пощастило просто. В зірку, з якої Маги сили черпають, астероїд врізався, в мій день народження якраз, уявляєш? Стався викид енергії, потужний. Ну… і мені перепало… краплину. Потім вже дід навчив того, да сього. А ти, власне, хто такий?\n— Карнау́з. Не смійся, раса така є, на півночі. Скре́бусом зовуть. — птах біль-менш прийшов до тями і присів на воза. — Щось рано Кейхари нагрянули. І до біса ж їх в цьому році.\n— А де ти їх угледів? — спитав Ба́ргуд, не відводячи тривожного погляду від небосхилу.\n— Та… Я проспав відправлення. Мої зібралися й полетіли. Без мене. Мабуть так люблять мене. Відкрив очі, а їх пітьма, всю долину заполонили. Я ж, звичайно, летіти не ризикнув, піджав хвоста і травою помчав, поміж корінням. Майже до перевалу так і добіг, непоміченим. А тут хрясь! Та потвора. Ох і гарнюче ж ти її жахнув. Ух! Складне мабуть чародійство?\n— Та ні. Звичайне. Захисне. — Верій виду не подав, але плести закляття, три дні не спавши, то неабияк тяжко.\n— І коли ж ті тварюки до нас вештатися перестануть? Старі говорять, що раніше не було такого, жили собі спокійно, ніякий дідько нас не чіпав.\n— Ох, Скребус. Боюся, що це надовго. Облюбували вони нашу Аде́ю, подобається їм тут потомство висиджувати. — Баргуда все більше покидали сили і він приліг на солому, спершись на лікоть. — На їхній планеті клімат змінився, коли та з орбіти зійшла, от вони і внадились до нас.\n— Ну а далі що? Так і будемо щороку носитися туди-сюди, поки ті крилаті на яйцях своїх насидяться та дідьками малими намилуються.\n— Я не знаю… Мої Гурди ледь цьогорічну подорож переносять, а до наступної ще дожити потрібно.\n— Але ж ти Маг!!! Ти… Ти… Лапою махнув і все, здохла та тварюка. І ти не знаєш що робити? — Скребус скочив на лапи і настобурчив своє закошлане пір’я. Пернаті Карнау́зи завжди славилась норовистим характером і жагою до підвищених тонів, хоча й були всього півметра завдовжки і мали зовсім не страхітливий гачкуватий ніс.\n— Тихіше, тихіше. Голова розвалюється. Де ти взявся на мій клопіт? Аби не я, тобою б уже повечеряли смачненько. Охолонь, добре?\n— Але через таких лінивих, як ти, щодня вечеряють десятками таких як я. Вони яйця висиджують! Вони голодні постійно. Вони жеруть все що рухається. Щороку тікати від правди не соромно?\nЦе вже було занадто. Баргуд теж скочив на лапи і так заревів на Скребуса, що той від страху вріс в підстилку. А боятися було чого: два метри волохатого кремезного тіла, масивні щелепи з не менш масивними зубами, чотири м’язисті кінцівки з небезпечними пазурами і в довершення важкий шипастий хвіст, від удару якого кістки тріщали, мов трухляве гіллячча.\n— А що я можу зробити? Що? Я один, я сам. Їм всім до дупла глибокого ті потвори. Прилетіли — вони втекли, полетіли — вони повернулися. Верховні взагалі десь втекли і не вертаються. Все! І так з року в рік! Вони не хочуть щось змінювати, їм так зручно! Вони поприростали своїми волохатими дупами до м’яких підстилок в затишних барлогах і навіть думки не мають, що можна все змінити. Можна жити щасливо і радісно на своїй землі! Постійно! Не вештатися за Кістяний Хребет, не тікати від нападників, мов перелякані. Вони сонні, вони сліпі. І що найстрашніше… їм так комфортно.\nВід сплеску емоцій Баргуд остаточно втратив сили і звалився на воза, тяжко дихаючи. Потім додав ледь чутним голосом.\n— Я прагнув змінити, подав голос, хотів Магів на бій зібрати… І все втратив. Вони мене знищили. Забрали все… З худоби тільки два старкуватих Гурда лишилося, я їх в печерах ховав. Це за те мені, щоб не висовувався..\nСкребус оторопіло дивився на руде втомлене тіло, а потім заговорив знову, але вже спокійним тоном.\n— Я навіть не запитав, як тебе звуть.\n— Баргуд. Раса Веріїв. Трудяги… Але в більшості м‘язи сильніше розвинуті за мізки. На жаль… Частенько Маги трапляються. — і він почав провалюватися в сон, втома й голод брали своє. — Скребус, будь-ласка, якщо можеш, подивись за небом. Гурди самі знають куди їхати, не вперше. Угледиш щось підозріле — верещи щосили, це можливо врятує нам життя… усім…\nАле ніч пройшла спокійно. Скребус навіть умудрився одним оком подрімати, то лівим, то правим, по черзі. Вдалині показався Бра́хзен. Світало.\n— Нарешті можна видихнути. — ще трохи сонний Баргуд замилувався височенними вежами міста. — Сюди вони не попруть.\nБра́хзен був одним з п’яти найбільших міст Сірої Землі. Тут не росте трава і не плаває риба, бо води отруєні кислотними джерелами. Чорні однотипні краєвиди розбавляють лише кігті гострих скель та глибокі пащі розломів.\nНе щастить цій маленькій планеті Аде́ї. Всі одинадцять планет системи Цемтіні були мимовільними учасниками страшної битви, що розгорілася кілька десятиліть тому. Два могутніх Маги, що давно вийшли за межі своїх тіл і природних можливостей, не поділили Краплю Доріана, древній кристал, що нібито дарує безсмертя. Але провидці гадають, що то був лише привід, аби помірятися силами й загребти під себе побільше світів. Ці невиправні дебошири були й без Краплі безсмертні.\nЯк завжди трапляється в подібних поєдинках — постраждали невинні: дві планети стерті з лиця Всесвіту, Орніс (домівка Кейхарів) зійшла з орбіти, на Едладі стався розлад часу — жителі то за місяць старіють і відходять у вічність, то зі старців перекидаються на дітей і сходять з розуму.\nАдея ж прийняла на себе страшний спопеляючий удар одного з Магів. Ці землі навіки лишилися життя та радості. Рослинність зникла зовсім, а джерела забили отрутою. Та невдовзі прийшла біда й на той бік планети, що не зазнав руйнувань і спустошень. Після битви Магів Орніс почав рухатися іншою орбітою і новий клімат перестав бути сприятливим для вирощування потомства. Кейхари вибрали для цих цілей Адею, а саме Зелену Землю, що не постраждала від магічного вогню, звичайно ж не спитавши думки самих жителів. Звідси й почалися виснажливі міграції на Сіру Землю на час гніздування крилатих потвор, а це майже чотири місяці пекла.\nНайбільш проворні й заможні представники рас заснували на випалених пустирях міста. Звели укріплення, докопалися до горизонтів з живою водою, завезли родючий грунт і розбили штучні поля. Всім іншим жителям нічого не лишалося, як найматися до них на роботу, а після гніздування Кейхарів повертатися на рідні землі.\nЧинити опір знахабнілим потворам ніхто не наважувався, та й не сильно цього комусь хотілося. Сили були вкрай нерівні, а бойового досвіду майже ніхто не мав. Незважаючи на нестерпні труднощі з постійними переселеннями, якось пристосувалися й до цієї напасті. Дехто так і лишився жити на Сірій Землі, дехто подався в розбійники, аби грабувати багаті каравани, але більшість змирилися й лишили все як є. Так спокійніше.\nМовчки минувши охорону на центральних воротах, Баргуд звів брову на Карнау́за.\n— Ти куди тепер?\n— Куди-небудь, аби тільки своїх не зустріти. Щось не хочеться їх бачити. Ніхто ж навіть не повернувся глянути де я, чи живий взагалі… Буду, мабуть, пошту доставляти, як і минулого року, між містами. По крайній мірі, на свіжому повітрі, в рідній стихії. Мене більше цікавить, що пороблятимеш ти? Протягаєш півроку каміння, заробиш жменьку золотка і додому? Відновлювати розворочене Кейхарами господарство?\nБаргуд зціпив зуби і до тріску в пальцях стиснув кулаки.\n— Це. Тебе. Не стосується.\nСкребус відчув, що запахло халепою і поспішив злетіти з воза.\n— Ну добре. Хай щастить. Дякую за порятунок. Я боржник. — останні слова вже губилися в лабіринтах дахів, аж ось щаслива фізіономія Кейнара знову постала перед очима. — Якщо надумаєш рятувати світ, я на пошті, в центрі міста.\nБаргуд трохи подивився йому вслід і перевів погляд на дорогу. Гурди вже самі рушили добре знайомим шляхом, що вів до східної стіни міста. Верій там працював щороку, зводячи нові оборонні укріплення. Робота була тяжкою, але монет не шкодували, платили добре.\nБахзеном заправляли Вари, невисокі кремезні істоти з чотирма верхніми кінцівками, якими вони дуже вправно володіли. Саме Вари й заснували перші міста на випаленій землі. Кожне з поселень розміщали впритул до певної гори, щоб мати змогу налаштувати видобуток дорогоцінного каміння та металів, переважно золота.\nНайбільшу владу мали монети. За них можна купити все, навіть чиюсь душу.\nЯкщо вдень скрізь вирує життя, ведуться будівельні роботи, кипить торгівля, то вночі це мертве місто. Вечором все затихає і ніхто навіть не думає сунути носа на вулицю аж до самого ранку. Цілу ніч вулицями снують стражники, яким краще не попадатися. Або приб’ють на місці, або ж прикують кайданами до вигрібної ями і будеш черпати нечистоти до самої смерті. Навіщо був введений такий жорсткий режим толком ніхто не відає, а виясняти істину небезпечно для життя.\nБаргуд приступив до роботи наступного ж дня. Він займався викладкою та підгонкою каменів на верхніх ярусах оборонних веж. Раніше були спроби знайти якусь достойну роботу, по крайній мірі розумову, але все марно — найманців з Зеленої Землі брали лише на фізично складні об’єкти, переважно будівництво укріплень та гірнича справа.\nНочував Баргуд в наспіх збитих бараках неподалік стіни. Там же нудилися і його Гурди, якими Верій перевозив час від часу всілякі вантажі, аби підзаробити трохи коштів. Запасів їжі повинно було вистачити тижнів на два, в потім потрібно буде якось перебиватися аж до дня оплати за працю.\nБаргуд був дуже трудолюбивим створінням, але після розмови з Карпаном робота не йшла зовсім. Думки весь час вертались на рідну землю. Поговорити про щось розумне не було з ким — всі тільки й мріяли про настання вечора, щоб перехилити келих-другий. Підняті на хмільну голову теми крутилися навколо пліток, чуток і безтолкових розваг. Баргуду, який більш за все любив дискусії про високі матерії, було вкрай дико в такому оточенні і він надавав перевагу вечірнім прогулянкам, вкрай до настання забороненого часу.\nБуквально на шостий день йому закортіло побачити Карпана, аби хоч якось відволіктися від тяжких думок. Але прийшовши на пошту, Баргуд зустрів лише вкрай неприємного Вара, що вішав замок на двері.\n— В Артопіль листа поніс, завтра буде. Додому топчи. Нічого шлятися тут.\nБаргуд ледь втримався, аби не заїхати по наглому зеленому писку, але вчасно опанував себе. Це скінчилося б плачевно, в першу чергу для нього ж самого.\nПоближче до обіду наступного дня, прямісінько перед Верієм зі страшенним лементом звалився з неба Скребус.\n— Баргуд! Баргуд! Є справа, невідкладна справа! Ходім, швидше, дуже важлива справа.\n— Та не верещи ти, — скрізь зуби зашипів Баргуд, коли до них повернулося з півсотні очей.\nНе довго думаючи, Верій схопив Карнауза під лапу і помчав хиткими тимчасовими сходами донизу, міцно затиснувши дзьоба галасливій птиці. Відпустив Скребуса лише в своєму бараку.\n— Ти з глузду з’їхав? Ти бачив харі тих скажених наглядачів?\n— У нас на пошті всі так розмовляють, — здивовано бовтнув Карпан, але хутко перекинувся на інше. — Взагалі, пошта це чудове місце, там центр Всесвіту, скільки народу за день буває, а роззяв перед входом взагалі не злічити. Що хоч можна вивідати.\n— Ближче до суті, я на роботі, зараз наглядач тут буде, — скрипів зубами Баргуд.\n— На випаленій землі є гора висока, там дідуган сидить, два дні ходу. Старий все знає, але нікому не говорить. Може тобі щось бовтне толкове. Та й угледіти його тяжко, він тільки Магам являється, та й то не всім підряд, а кому забажає. Полетіли? Тьфу, пішли? Тьфу, ти полетиш, а я піду. Ой, навпаки.\nДля Баргуда це був ковток свіжого повітря, але він виду не подав і відповів дуже стримано.\n— Так, можна спробувати. Завтра зранку. Наглядачам тільки скажу. Їм все одно, заплатять просто менше.\nДорога до підніжжя пройшла без пригод, якщо не рахувати того, що Верій з десяток разів хотів скрутити шию Карнау́зу за його довгий дзьоб, який ніколи не закривався.\nНа здивування, земля зовсім не виглядала страшною — їх ніхто не з’їв і не покусав, навіть нікого було й злякатися.\nПідйом на гору зайняв більшу частину дня і Цемтіні вже почала пливти до обрію. І ось лапи Бармуда вп’ялися в останній рубіж — гострий зубчатий виступ, за яким різкий зріз скелі утворював невеличке плато. Скребус навигадував купу причин, аби тільки не висовуватися на верхівку, і присів на скелястий карниз далеко внизу.\nВерій теж якийсь час повагався, але потім набрав повні груди повітря, щосили підтягнувся на лапах і вистромив волохату голову над поверхнею плато. Картина, що відкрилася погляду перехопила подих і Баргуд ледь не хряпнувся донизу.\nВ золотавих вечірніх променях купався силует величної істоти з неймовірно великим рогом поміж очей. Дві пари масивних крил стелились на всю довжину плато і навіть звисали за його край. М’язисте тіло мало сріблястий відтінок і злегка виблискувало в сяйві світила. Голову вкривало сиве довге волосся, з вплетеними строкатими стрічками, що дуже походили на шкіри змій.\nЯкщо верхня частина тіла добре проглядалася, то з нижньою сталося щось страшне. Поза скидалася на сидячу, але нижня частина істоти повністю зрослася з камінням, що сягало майже до грудей. Дрібні камінці, що повростали в шкіру, були розкидані й вище по тілу.\n“Нічого собі “дідуган”. Його взагалі хтось бачив, щоб так обзивати…” — промайнуло в збудженому мозку.\n— Підходь. — Баргуд весь здригнувся від цього звуку. Він пролунав невідомо звідки. Вуста істоти були закриті, але Верій чітко відчув це слово.\nВін з неймовірними зусиллями опанував своїм тілом і плюхнувся на кам’яну поверхню плато. Підійти не вийшло, бо він навіть не зміг підвестися на лапи, нижні кінцівки просто заніміли. Але йому вдалося підповзти поближче і розгледіти обличчя. Шкіра лиця була настільки обвітрена і виснажена, що скидалася більше на скелястий виступ океану, нещадно побитий солоними хвилями та безжальним вітром. Але обриси обличчя виглядали молодими. Очі й вуста були закриті.\n— Нарешті до мене прийшов чистий мозок. Нарешті до мене прийшов той, хто шукає. Нарешті мене запитають, а не попросять. — В Баргуда знову затрусилося тіло і від відчув безмежну енергію, що неслася від істоти. Голос гримів десь всередині голови, був доволі гучним, але чомусь здавався втомленим і змученим.\n— Запитуй. — майже непомітно заворушилась голова і дуже повільно відкрились очі. В них не було зіниць, в них була безконечність: пливли небосхили, з’являлись сузір’я, обертались планети, спалахували зірки… Потім відкрились вуста і з них потягнулася густа смужка туману, що почав стелитися навкруги. Баргуд відчув, що сходить з розуму і втрачає свідомість. Але раптом слух прорізав гучний крик.\n— Баргуд, Баргуд, що з тобою? Чому ти на каменюках валяєшся. Ти бачиш того старця чи ні?\nЦей безтурботний птах і врятував Верія від божевілля.\n— Я… я… бачу… Так. Посидь, я запитаю в нього… Щось запитаю.\nІстота навіть не звернула уваги на Карнауза, але Баргуд, на щастя, завдяки йому і повернувся до тями.\n— Доміціан. Вища істота, що втратила силу.\nБаргуду вдалося зібрати себе до купи і навіть трохи посмілішати. По крайній мірі, якби це створіння хотіло б його знищити, то зробило б це ще біля воріт Бахзена.\n— Як ти втратив силу?\n— Ти перший, хто задає питання, а не просить. Ти хочеш знати. Твій мозок відкритий. Захаращений сміттям, зневірений, заблукавший, але відкритий. Ти не хочеш як є. Ти хочеш, як хочеш ти.\nМи росли разом, були звичайними, смертними, як ти. Але ми шукали. Ми відкрили свій мозок. І знайшли. Ми знайшли джерела сили, потім натрапили на ріки могуття, потім пірнули в океани безсмертя. Ми вийшли за межі тіл і свідомості. Нас прийняв Всесвіт. Ми могли змінювати свою подобу хоч щомиті. Ми блукали по світах, мов по траві біля озера. Нам під силу було гратися зірками.\nАле ми загралися. Ми бавилися іграшками, але не помітили, що виросли. Вищий Розум вирішив нас перевірити, чи готові ми прийняти доросле життя. Нам було років по триста, але для Всесвіту це малеча. В одному із закутків міжсвітових просторів нам підкинули Краплю Доріана, кристал, що нібито дає безсмертя. І ми попалися. Ми й без кристалу були безсмертні. Але в Хірогуса почав мутніти розум і він вирішив, що Крапля дасть йому ще й владу над світами. Дивно, але це йому вдавалося — все більше світів почали схиляти перед ним голови. Це, мабуть, було друге випробування Вищого Розуму, перевірка на жадібність.\nЯ вирішив зупинити Хірогуса, але він направив на мене Магію. До вашої системи Цемтіні ми потрапили зовсім випадково. І це було нашою фатальною помилкою. Нам потрібно було відійти в міжсвітові простори, або взагалі спуститися на Дно і там виясняти стосунки. Але ми затіяли бійку тут — я хотів відібрати кристал, Хірогус, звичайно ж оборонявся. Ми наробили багато лиха. І нас покарали. Жорстоко. Обох. Вищий Розум лишив нас магічної Сили. Ми почали провалюватися скрізь час і простір. Але ми зібрали в собі рештки енергії і зуміли впасти на тверду землю, на Адею, нами ж і обпалену.\nЯ хотів сам себе зжерти, сам себе спалити, я хотів сам себе вбити. Я вже пошкодував, що не впав на Дно Світів. Я виліз на цю скелю і вирішив сидіти, поки не зігнію на місці. Але це й виявилось ще одним покарання — в нас не забрали безсмертя. Так я й перетворився на те, що ти бачиш. Вісімдесят три роки я не рухався.\nБаргуд весь цей час слухав Доміціана, майже не дихаючи і не рухаючись, мов теж приріс до скелі. Коли той на хвилину притих, Верій повернувся до Карнауза з широко витріщеними очима.\n— Скребус, це… це… Ти не повіриш, але це…\n— Ну. Це. Далі.\n— Це один з тих магів, що товклися між планетами, поки нашу Адею не підпалили… Це… це він…\nСкребус закляк на місці з відкритим дзьобом, потім шльопнувся на каміння, а потім взагалі накрив голову крилами і тихенько поліз кудись донизу, подалі від плато.\nБармуд перевів погляд на Доміціана.\n— А-а-а… Де другий? Хірогус?\n— Втративши Силу і опинившись на Адеї він зовсім збожеволів. Почав страшні речі творити. Дуже страшні. Невинні гинуть. Невинні страждають. Я кожен день звертаюсь до Вищого і благаю, аби мені Силу повернув. Кожен день прошу Сили. Він мовчить, але я буду й далі благати. Я хочу вдруге зупинити Хірогуса. Але вже назавжди. Я дочекаюсь.\n— А де він, ну-у-у, де саме він ховається? — Баргуда знову почало тіпати від хвилювання, йому на мить здалося, що істина близько.\n— Всесвіт, це не хаотично розкидані зірки та планети. Це надскладна система зі своїми законами і правилами. Ми вже раз порушили рівновагу в цьому куточку Всесвіту. Якщо втрутитися знову, може навіть зникнути ціла планета, або навіть цілий світ. Я не можу сказати, де Хірогус. Але можу сказати, що він продовжує хилити чашу терезів на свій бік. А це проти законів Всесвіту. Я дочекаюся повернення Сили і поверну рівновагу.\n— Але ж… Я подумав… Можливо, я знайшов би його і повернув… Все повернув би на місце. Він же зараз без магічної Сили.\n— Кожне моє слово лунає у всіх куточках Всесвіту. І хто може слухати, той слухає, уважно слухає. Якщо я скажу тобі, то почує і той, хто не повинен почути. Ти до всього повинен дійти сам.\nВерій тільки почав злитися на такий небажаний поворот розмови, як зненацька пролунав переляканий голос Скребуса.\n— Баргуд? Баргуд? — за краєм плато виднілася лише верхівка голови і шматок дзьоба. — Що ти його про всяку дурню запитуєш? Спитай ліпше, що нам з Кейхарами робити, ми за цим же прийшли, — і голова вмить зникла за виступом.\nВ Бармуда вже затекли кінцівки і пекла від болю спина, але найбільшою мукою було дивитися в ці безкрайні очі і вдихати запаморочливий туман, що стелився навкруги. Мозок перебував на межі божевілля.\n— Нам щороку не дають спокою навали Кейхарів…\n— Джерело ваших нещасть не Кейхари. Вони лише течія, а її витоки в протилежному місці. Перш ніж шукати правди у Всесвіті, знайди її в собі. Не літай по галактиках, озирнися довкола і ти знайдеш. В тебе відкритий мозок, то ж відкрий ще й очі і настовбурч вуха. І ти побачиш. І ти почуєш. Подивись під ноги, глянь на воду, прислухайся. Зазирни туди, куди не зазирають, піди туди, куди не ходять. Істина в тобі й довкола тебе. Знайди її!\nОчі Доміціана почали закриватися, а туман відносити вітром.\nДорога додому пройшла в переказуванні розмови Скребусу, котрий перебивав за кожним словом і сипав купу запитань. Баргуд, в свою чергу, робив спроби скрутити тому шию.\n— Це все називається “говорили-балакали, сіли й заплакали”. — роздратовано підбив підсумок Карнауз. — Далі що? Заглядати по смітниках і слухати, як Вари сваряться?\n— Якщо це допоможе нашій справі, то будемо і заглядати і слухати, — задумливо відповів Баргуд, в якого, судячи по виразу обличчя, вже зародились деякі ідеї. — Ти там, на своїй пошті вухам гарненько волю давай, поменше лялякай, побільше прислухайся, добре?\nДомовились по вечорам зустрічатися і ділитися новинами-думками. Але буквально після третьої зустрічі в обох здали нерви — щойно розмова повертала в правильне русло, з’являвся стражник і, під загрозою відправити на вигрібні ями, розганяв по домівках.\n— Якого дідька? Щоб вони показилися зі своїм режимом. Люблю я вночі гуляти і все, чому я маю вдома сидіти, — розмахував крилами невдоволений Карнагуз.\n— А от чому ти маєш вдома сидіти, ми можемо дізнатися, — підозріло прищурився Баргуд.\n— Зовсім з глузду з’їхав? Я бачу, той розумник на горі тобі все-таки мізки трішки покалічив.\nБаргуд дуже-дуже близько нахилився над Скребусом.\n— Зовсім трішки магії і мене ніхто не помітить, я хвильку побуду невидимим і все, — ледь чутно прошепотів тому на вухо. Скребус витріщив на Верія очі, немов на божевільного.\n— Ти ж і два слова закляття не встигнеш сплести, як тут буде вся раса Варів.\n— Є одна штучка, стіфл називається. Пречудово маскує любий сигнал, глушить випромінювання від магії. Ти плетеш закляття, а цього ніхто не відчуває, розумієш?\n— Хм. Корисна мабуть штука, — Скребус намагався зробити серйозний вираз обличчя, але вийшла лише смішна до сказу фізіономія.\n— В цьому місті можна купити все. Навіть те, що не продається, за певну суму зі свистом купиться. І тут, мій пернатий друже, знадобляться всі твої таланти лялякати язиком. Певні збереження в мене є, потрібно лише знайти товар. Але дуже, дуже обережно!\nКарнауз від гордості за своє надважливе завдання так випер груди, що аж затріщали на спині хребці.\nПошуки зайняли певний час, але вони того варті. Тепер Баргуд міг щоночі робити невеличкі акуратні вилазки в нічне місто. Перші дні були безрезультатними — по вулицях монотонно снували стражники і більше ні душі. Але на сьомий день Верій помітив дивну процесію: декілька десятків охоронців супроводжували істот в чорних плащах з натягнутими на голову каптурами; за ними слідували Гурди з чималими діжками на возах. Весь цей стрій покинув місто через північну браму. Баргуда ледь не розчавили поспіхом закриті ворота.\nПокинувши межу міста, процесія розділилася на групи, що побрели в різні боки. Баргуд навмання вибрав одну з них і поплівся слідом. Те, що відбувалося далі, не мало нічого спільного зі здоровим глуздом. Істоти в каптурах розсипалися по горизонту на добрих пару кілометрів і почали розмахувати руками то наліво, то направо, випускаючи невеликі згустки вогню, що стрімко падали на землю. Повсюди виднілися спалахи, які невдовзі гасли.\nДіставшись озера, охоронці зупинили воза і відкрили одну з діжок. Підійшла одна з істот, змахнула лапою і прямо перед нею розвернулася земля, відкриваючи невеликий отвір правильної форми. Охоронець взяв ківша і почав заливати бридку зеленувату рідину під землю. Віз рушив далі, а істота в каптурі одним змахом зарівняла землю, немов там нічого й не було.\nБаргуд починав розуміти, що відбувається в цьому страшному дійстві і все його тіло запалало від пекучого жару. Він осмілився підійти на небезпечну відстань, ризикуючи бути поміченим.\nТе, що постало його очам, змусило так забитися серце, що жили чуть не вирвалися з-під шкіри під тиском крові. Баргуд глянув у той бік, куди замахнулося створіння і обімлів. Навіть під покровом ночі він розгледів невелику рослинку з трьома листочками, що здіймалася над чорним випаленим грунтом. Істоти в каптурах, скоріш за все, вишукували зелень магічним зором. Не встиг він кліпнути очима, як рослину накрило нещадне магічне полум’я. Судячи по силі закляття, від травини не лишилось і коріння.\nВ Баргуда вмить затрусилося тіло й потемніло в очах. Щось важке піднялося з глибини душі і застрягло в горлі, не даючи дихати. Почала паморочитися голова й підкошуватися лапи.\nМиттєва втрата контролю над тілом перейшла в скажену лють. Гаряча кров забила в виски, а очі налились ненавистю. Верій був за крок до того, щоб напустити на тварюк весь арсенал бойової магії і трощити їх без упину на скільки б вистачило сил. Але він втримався, хоча й не без зусиль. Якийсь тоненький промінь розуму опанував гарячою головою. Перед ним були Маги, міці яких він не знав. Але навіть знищивши їх усіх, нічого не доб’єшся — прийдуть інші й продовжать справу.\nРаптом Баргуд відчув, як закляття невидимості почало втрачати силу. Потрібно мерщій повертатися в місто. Але вистава на сьогодні ще не закінчилася. Через північні ворота висунув караван з трьома десятками масивних возів, кожен з яких був запряжений чотирма Гурдами. Всі вони були навантажені ящиками з невідомим вмістом. На відміну від процесії з діжками, караван оберігало ціле військо, як Магів, так і стражників в тяжких сталевих обладунках з мечами в лапах. Баргуд вже однією ногою ступив у місто, але потім різко обернувся. “Вони ж… на мертву землю прямують. Караван направляється вглиб Сірої Землі”. Верія огорнула хвиля здивування і його знову чуть не розчавили важючі ворота.\nБаргуд до самого світанку носився поміж бараками, не знаходячи собі місця, і постійно поглядав на східну частину неба.\n— Коли ж настане той клятий ранок. Якби його тільки знову не понесло на другий кінець світу з тими листами.\nЯк тільки над мурами міста розлилися перші промені Цемтіні, Баргуд щодуху помчав на пошту.\n— Скребусе, немає часу, зовсім. Сліди вже, мабуть, вітер розвіяв, але деякий час я зможу магічним зором за караваном слідувати. Головне сильно не відставати. Виїдемо через південні ворота, потім якнайдалі від міста повернемо на північ.\n— Баргуд, що трапилось? Тобі зле? Чари того дідька з гори продовжують діяти? Спека може голівоньку напекла? Полеж в холодочку, водички попий, — Карнауз летів над правим вухом Верія і товк його запитаннями. Але той мовчки підбіг до свого барака, згріб рештки провізії на воза і почав запрягати Гурдів.\n— Скребусе, на Адеї грандіозний обман. Немає ні мертвої, ні сірої, ні якоїсь там ще землі. Маги безжально випалюють всі ознаки життя навкруги. — В Баргуда від хвилювання все валилось з лап і він задихався від емоцій. — Річки й озера отруюють, ллють в зариті під землю резервуари якусь зелену гидоту і вона, мабуть, підготовленими канальцями потихеньку сочиться у водоймища. Я навіть бачив, як одна потвора заглянула в озеро і знищила там якусь рибину.\nБаргуд десь роздобув інструменти і заходився лагодити колесо на возі. Скребус оторопіло спостерігав за його рухами, явно не повіривши ні одному сказаному слову.\n— А чому ж ми тоді нічого не помітили, коли до гори ходили? І до того ж, Вари взагалі нікому не забороняють по випалених землях ходити?\n— А ти бачив, щоб там взагалі хтось ходив? Всі бояться. І ми б туди не поткнулися, якби не надмірна цікавість. Розумієш, Скребусе, тим, хто має владу, дуже легко заставити боятися простих смертних. А ще легше крутити стадом, коли ти пастух, та й ще маєш парочку тварюк, які тобі вірно служать. Це по-перше. А по-друге, нам сказали “не ходіть туди, там мертва земля, там ні травини”, от ми й попленталися, не дивлячись під ноги. А коли Доміціан наказав дивитися, от ми й почали звертати увагу, що там у нас під ногами робиться. Ну а по-третє, ми трохи не в той бік ходили, там більше каменюк було ніж грунту.\nСкребусу все-одно важко вірилось у всі ці небилиці і він перевів погляд на Гурдів.\n— Вважаєш, на них тобі вдасться наздогнати караван?\n— Вони ще себе покажуть, — примружив око Баргуд, почухуючи тварину за вухом. — Поїхали.\nЯк тільки вежі Бахзена сховались за горизонтом, Верій спрямував воза в невеликий вибалок і розпріг тварин.\n— Скребусе, відійди, будь-ласка, подалі, бо всяке може трапитися. Давно вже нічого подібного не творив.\nСкребус вкрай здивувався такому проханню, але все ж відійшов. Баргуд виставив перед собою лапи і направив на Гурдів. Потім заплющив очі й став бубоніти дивні слова собі під ніс. З кожним словом голос підвищувався, поки й зовсім не перейшов на монотонний гул. Раптом навколо воза задвигтіла земля і тварини зникли в густому сивому тумані.\nКарнауз мовчки відійшов ще далі.\nВ хмарі туману засвітилися дві яскраві кулі, що почали стрімко збільшуватися в розмірах, розкидаючи язики полум’я навколо себе. Зненацька пролунав дзвінкий тріск і кулі вибухнули яскравим світлом.\nСкребус гепнувся на землю, накривши голову крилами, Баргуд лише прикрився лапою. Туман розвіявся, відкривши погляду Гурдів, що перелякано озиралися довкола. І тут з ними почали творитися дивні речі: в обох на шкірі повипирали жили, відчутно втяглися животи, по всьому тілу поналивалися м’язи і тварини стали збільшуватися в розмірах. Через декілька хвилин замість кволих неповоротких тварин, перед возом стояла пара масивних підтягнутих істот, в півтора рази більших за Гурдів. Їхні тіла випромінювали ледь помітне світіння, а з очей лилося яскраве золотаве сяйво.\nКарнауз заціпенів на місці, неприродно вирячивши очі.\n— Н-н-нічого собі. Х-х-хто це такі?\n— Гурдики наші. Тільки обновилися трішечки! — весело відповів Баргуд. — Зараз лише упряжку піджену під новий розмір і в дорогу. Якщо не хочеш зайвий раз крилами махати, ласкаво просимо на воза.\nСкребус, що так і стояв за півсотні метрів від упряжки, все-таки наважився підійти і вмостився на м’яку солому. Істоти тут же рвонули з місця, да так, що Карнауз вмить прилип спиною до діжки з водою, охопивши її крилами, а Верій задрав догори лапи.\nКараван наздогнали ближче до вечора і Верій повернув Гурдам звичайний вигляд. Швидкість була вже ні до чого, зараз головне обережність і безпечна відстань. Слідкувати за дорогою домовились по черзі, а так як Баргуд цілу ніч не спав, то Скребусу не пощастило першому. Йому, як і минулого разу, було наказано в разі небезпеки щосили верещати.\nЧим далі просувалися на північ, тим більше змінювалися краєвиди довкола. Земля, хоча й лишалася ще чорною і безрадісною, але вже не виглядала такою обгорілою. Вітер перестав здіймати хмари попелу, а водоймища стали більш прозорими.\nНа четвертий день вже майже закінчились скромні запаси харчів та води. Баргуд довго вагався, але врешті-решт спрямував воза до неглибокого озерця. Перевіривши воду декількома закляттями, він все-таки дав Гурдам досхочу напитися, не дивлячись на несхвальний лемент Карнауза: “Будеш сам на своєму горбу нести і воза і мене!”.\nПопереду зависочів пазурами-скелями гірський хребет.\nБаргуд зі Скребусом залягли на невеликому пагорбі, аби добре бачити підніжжя скал і ту розщелину, куди саме попрямують вози. Але на превеликий їхній подив, ніякого розлому не виявилося — прохід відкрили шестеро Магів і після останнього воза поспішно його закрили.\n— І що тепер? Додому? — розвів крила Скребус.\n— Нагору! Досвід уже є.\nХоватися вже не було від кого і віз неспішно посунувся через долину до підніжжя.\nПід скелями Баргуд розпріг Гурдів і подерся наверх. Підйом виявився набагато складнішим і небезпечнішим, ніж минулого разу, але все ж таки піддався впертому підкорювачу. Скребус же стійко дотримувався перевіреної тактики — триматися якомога нижче Верія і ні в якому разі не витикатися наперед.\nЗазирнувши за останній камінь на вершині, обоє обомліли і втратили дар мови. Те, що простягалося за хребтом, не сприймалося мозком за дійсність і більше скидалося на дивний сон.\nВідразу за хребтом простягалася чимала долина, огороджена зеленим неприступним муром, метрів десять у висоту. А за муром вирувало життя. Невисокі, в два-три поверхи будинки, потопали в буйній зелені. Від мертвої землі тут не було й сліду. Майже в кожному затишному дворику були маленькі озерця, в яких плавали різнобарвні птахи,котрих на Зеленій Землі ніхто й не бачив. Дерева й кущі були теж невиданих порід і настільки відрізнялися за формою і розміром, що вся долина більше походила на сад, назбираних по всіх світах рослин. Біля деяких будинків били рясні фонтани, виблискуючи в променях Цемтіні, а на зелених галявинах неспішно прогулювалися чудернацькі звірі.\nВсередині поселення височів пагорб, на якому здіймалось в небо те, що Баргуд бачив лише в книжках. Великий округлий кам’яний портал вабив своєю безкінечністю. Навкруги розлітались довжелезні блискавки, заливаючи все довкола таємничим світлом. І саме в цей час з пащі портала вивалювалась вервечка дивних створінь з віддаленою подобою возів. Але навіть всі ці диковини не привернули такої уваги, як мур навколо поселення, а вірніше ті істоти, що кружляли над ним.\n— Кейхари!!! Якого дідька??? — прошипів Скребус з піною на дзьобі. — Що тут в лиха твориться? Як їх сюди занесло?\n— Мене більше цікавить, чому вони нікого не їдять, — зціпив зуби Баргуд.\nАж тут за їхніми спинами пролунало шелестіння десятків крил. Верій рвучко обернувся на звук, передбачливо скинувши перед собою лапи. І не дарма. Блакить неба була затьмарена чорними тілами Кейхарів. Баргуд щосили заревів і пустив першу палаючу кулю прямо в гущу. Декілька покалічених потвор полетіло донизу, але решта стрімко розлетілися увсебіч і ринулися зі всіх сторін на Верія. Скребус шалено заверещав і розпластався на каменях.\nНа серйозні бойові закляття вкрай не вистачало часу і Баргуд встиг лише пустити оборонний вогняний щит. Сім-вісім Кейхарів перетворилися на попіл, всіх інших відкинуло на півсотню метрів назад, але істоти, зовсім не відчуваючи страху, знову кинулися в бій. Баргуду нічого не лишалося, як відбиватися палаючими кулями, та потвор було занадто багато. І щойно він встиг збити трьох з них, як у потилицю вдарив міцний дзьоб чорної бестії. Верій відчув, як по спині потекла кров, а навколишній світ почав провалюватися у пітьму.\n— Ну нарешті ти прокинувся, мій дорогий госте. Твій друг ще дрімає, але я більше з тобою хотів погомоніти. Так хочеться когось свіженького почути, так хочеться, аж сум за душу бере.\nСкрізь туман запаморочення Баргуд розгледів перед собою масивну істоту на округлому ліжку, вщент залитому калюжами води. Простирадлами слугували величезні листки латаття, а подушками — різнобарвні медузи. Гладке товстопузе тіло вкривало щось подібне до риб’ячої луски, а на вгодованій голові красувався високий гребінь з гострими голками. Кінцівки більше походили на плавники, ніж на лапи. Важко було навіть уявити, як це створіння зможе пересуватися.\nБаргуд почав потроху опановувати власним тілом і його пронизав гострий біль від рани Кейхара. Він був міцно прив’язаний липкими водоростями до кам’яної колони. Скребус же знаходився по праву руку в такому ж становищі.\n— Чому відразу не вбив? Навіщо ця вистава?\nА привід обізвати все це виставою дійсно був. Полонені стояли посеред чималої арени, залитою в’язким багном. На значній висоті розміщувалися трибуни для глядачів, яких уже назбиралося більш ніж на половину місць. Баргуд пильніше придивився нагору і по його жилах потекла шалена ненависть: на трибунах переважно веселились зажирілі Верії, інших рас було значно менше.\n— Чому не вбив? А побазікати закортіло. Думаєш легко так валятися майже вісімдесят років? Легко думаєш? Без Сили, без моєї улюбленої сили-си́леньки.\n— Вісімдесят? То ти Хірогус? — заревів Баргуд, намагаючись вирватися. Потім спробував примінити закляття, але марно — щось або хтось успішно гасив магію.\n— О!!! А звідки такі пізнання, мій дорогий госте? Ти мабуть з тим нікчемою зустрічався? З Доміціаном? Вітаю! Не кожному дано його угледіти, а тим паче погомоніти з ним! — до сліз реготів товстун, весело плюхаючись в калюжах постелі. — То він тобі, мабуть, чимало понарозповідав? Який я поганючий, говорив? Говорив!\n— Що тут роблять Кейхари? Ці потвори топчуть наші землі і нищать наші раси.\n— Та то дуже гарні пташки. Не сварися на них. Оберігають Хірогуса, вірно оберігають.\n— Від кого? Тут чорні пустелі навкруги.\n— Ой, лишенько! От кумедний попався. — від сміху обливався сльозами товстопуз. — Та від вас же й оберігають. Ти думаєш ті міста для оборони від Кейхарів побудовані? Брахзен той самий? Від вас обороняють Хірогуса і його шановних гостей, — і той обвів лапою трибуни. — Сьогодні ви поперли туди, куди вас не звали, завтра інші посунуть. А Вари теж молодці, гарненько стараються, земельку вчасно підчищають, водичку підзабарвлюють, ой молодці?\nВерій щосили намагався розірвати водорості.\n— Потвора! Там же раси гинуть! Треба боротися з тими тварюками, а не на службу брати. Нехай на Орніс звалюють і там своїх бісенят вирощують!\n— Ой, який ти сердитий! Мені подобається! Давно такого не було. А Кейхарчикам ми самі запропонували тут погніздитися. Вони обіцяли назавжди сюди перебратися.\n— Запропонували? Да ти божевільна потвора. Їхня планета з орбіти зійшла, клімат змінився, от вони й полізли до нас, — в Баргуда від крику вже покрився весь рот піною, а очі налилися кров’ю.\n— Клімат? Орбіта? — пузань так зайшовся реготом, що чуть не звалився з ліжка в багнюку. — Та в них там місця вже немає, щоб потомство вирощувати, ми й запросили їх до нас. З кліматом там все гаразд, орбіта трішки похилилася, ну всяке буває.\n— А землю навіщо було травити? Ви ж і так в розкоші та зелені купаєтесь.\n— А земельку Вари для того в чорненький підфарбовують, щоб вам страшненько було, щоб не лізли ви сюди. Легенди швидко летять стадом. Сіра земля, потвори там усілякі, голод, засуха, страшно. Страшно ж правда?\n— Огидна омерзенна потвора. Помилкою було до Верховних звертатися. Потрібно було сюди податися, якби знав, що ти тут жиром запливаєш. Зібрав би військо і випалив вас, як ви палите нас та наші землі.\n— Верховні? Шановні тут присутні, — і Баргуд глянув туди, куди тицьнув лапою Хірогус. Так, вони. Важко не впізнати ці фізіономії.\nВерія обпалювала зсередини злість та ненависть, але він нічого не міг вдіяти. Магія не працювала, а чим більше він пручався, ти міцніше стискалися водорості. Карнауз? До сих пір не прийшов до тями. Та й чим би він допоміг…\n— Верховні тебе тоді не послухали, бо ти дурницю хотів утнути. Ну посуди сам. Почнеться війна з Кейхарами. А ви, до речі, могли з неї вийти переможцями. І що далі? Не буде більше Сірої Землі, її з часом заселять, полізуть далі, вглиб. А тут Хірогус зі своїми друзями й гостями відпочиває. Біда буде Хірогусу. Так ніхто нас тут не бачить. А не буде отруйної землі, нас побачать і знищать. Ой лишенько!\nТа й Вари молодці — алмазики й золотце до порталу вчасно підвозять, торговля буяє просто. А не буде Кейхарів, то ви ж на своїй Зеленій будете сидіти, пропаде робоча сила, торгівля занепаде. Яке жахіття! Хто тоді буде працювати. Ай-я-яй! Ой лишенько! Ні ні, так не можна!\nОце я нагомонівся, аж щелепа болить. От уже відвів душу. Добре, піду я наверх, а то мене зараз гості шановні з’їдять, ти ж бачиш, як зачекались видовища.\n“Піду я наверх” означало те, що вісім не менш огидних тварюк підхопили ліжко разом з Хірогусом і понесли до глядацького ложа. Щойно той зник з поля зору, як з другого кінця арени пролунав несамовитий рев.\nЗа товстими гратами замаячила бридка голова якоїсь тварюки, що нетерпляче рвалася на арену. Водорості, якими був прив’язаний Баргуд, вмить послабились і впали в багнюку, а з трибун пролунав бридкий голос Хірогуса.\n— Шановний мій госте, правила надзвичайно прості — перемогти Тридцятилапика. — публіка просто зірвалася шаленим реготом. — І друге, це врятувати життя своєму другові. До речі, приведіть до тями пташку, а то якось не цікаво зовсім.\nХтось запустив у Скребуса тонку блискавку, і той, здригнувшись, відкрив очі.\n— Баргуд, Баргуд, що це за… А-а-а-а, — щосили заверещав Карнауз. В цю мить відкрилися грати і на арену вивалила довга товста тварюка, що сильно нагадувала гусінь, тільки голову “прикрашала” бездонна паща з довгими пожовклими зубами. Та й переміщалася вона напрочуд швидко.\n— І ще невелика підказка, Тридцятилапик дуже полюбляє перед обідом погратися, — трибуни знову вибухнули гучним сміхом.\n“Яка безглузда нікчемна смерть” — промайнуло в голові Верія.\nРаптом тридцятилапий зробив свій перший випад. Баргуд встиг заїхати кулаком по бридкій голові, але його відкинуло на декілька метрів спиною в багнюку. Від удару на грудях засочилася кров. Верій хотів підвестися, але потвора схопила його зубами за лапу і, під схвальні крики трибун, поволокла по арені. Вдосталь награвшись, вона змахнула головою, відпускаючи свою здобич. Баргуд, пролетівши певну відстань над землею, щосили вдарився об загорожу. Від удару сильно потемніло в очах і він почав втрачати контроль над тілом і свідомістю.\n“Баргуд! Баргуд! Мені вдалося! — прогримів потужний голос в глибинах мозку. — Я дочекався. Вищий Розум відповів.”\nВерій лежав на землі і дивився на зубату потвору, що неслася прямо на нього. Цей раз уже мабуть останній, гратися вона більше не буде. Голосу Баргуд не придав значення, скоріш за все, то передсмертне марево. Дивно, але все навкруги, раптово уповільнилось: тридцятилапий ледь перебирав лапами, глядачі на трибунах майже не рухалися, а голоси взагалі затихли… На вуха нависла тиша.\n“Я розкаявся! — знову прогримів голос зсередини. — Вищий Розум повернув мені Силу, але користуватися нею не дозволив. Я можу нею лише розпоряджатися. Ти гідний того, щоб її отримати. Я дам тобі рівно стільки, скільки ти зможеш отримати.”\n“Але ж… Але ж тут гаситься магія… Я не зможу скористатися… Силою” — подумав Баргуд, але думки його були почуті.\n“Ти вважаєш, що якась нікчемна іграшка зможе стримати Силу Доміціана? — і голос зайшовся гучним сміхом. — Тримай!”\nБаргуд вмить затремтів і по жилах полився вогонь. Загадкове тепло розтікалося по всьому тілу і наповнювало його могутністю. Душа розривалася від безпричинного щастя і нестримно рвалася вверх, аби розчинитися у Всесвіті.\nВерій різко скочив на лапи і глянув на тридцятилапого. Було відчуття, що він одним поглядом зможе випалити все навкруги, не лишивши навіть і кісток.\nНавколишній світ різко схаменувся від забуття і бридке створіння помчало вперед. Баргуд змахнув лапою і потвору розрізав навпіл сяючий диск. Щойно шматки плоті впали в багнюку, з неба полилася вогненна злива, не лишивши від тварюки і попелу. Роззяви на трибунах заревіли від жаху і рвонули хто куди.\nЛіжко з переляканим Хірогусом підхопили слуги, щоб забрати подалі від арени. Але не встигли. З лівої лапи Верія вирвався довжелезний батіг, обкрутив пузатого за слизьку шию і стіг донизу в багнюку. Той захрипів, пускаючи піну, а Баргуд здійняв в небо праву лапу, що потопала в золотавому світлі.\n— Весь час, проведений на нашій землі, ти служив Пітьмі. То ж в лоні Пітьми тобі і розчинитися.\nПрямо над головою товстуна розірвалося небо і всі звуки заглушили оскаженілі крики, що виривалися з чорної пащі безодні. Все довкола стало покриватися морозним інеєм і арену огорнули сутінки. Тридцятилапий несамовито ревів, намагаючись звільнитися від петлі на шиї, а від його тіла почали відриватися шматки плоті, які тут же здіймалися в повітря і зникали в голодній пащі Пітьми. В страшних муках потвора втрачала своє тіло і душу, навіки покидаючи цей світ. Назад дороги немає. Пітьма забирає назавжди.\nРазом з рештками плоті безодня втягнула в себе добрий шмат багна і вмить закрила свою пащу.\nБаргуд підійшов до Скребуса, але той лише дивився поперед себе пустими помутнілими очима. Водорості вмить зникли і Верій підхопив пернатого своєю міцною лапою.\n— Потвор вже немає, мій любий друже, ні однієї, ні другої.\nАле з’явилась третя. І не одна. Небо над ареною заволокли чорні тіла Кейхарів.\n— Ох, дарма ви сюди позліталися, пустоголові істоти, ох дарма, — всміхнувся Баргуд і звів догори обидві лапи. З них почали вириватися вогняні змії, кожна з десяток метрів завдовжки, і щодуху мчати вгору. На землю падали лише недогарки чорних крил. За хвилину небо знову було чистим.\n— Ну що ж, Скребусе, лишилася тільки одна невирішена справа. Ти зі мною? — говорити той не міг, тільки кивнув.\nРаптом на арені задвигтіла земля і з-під багна виринув не то птах, не то звір — з крилами, але замість пір’я густа шерсть і чотири лапи.\n— Я триматимуся за гриву, а ти за мене, — скомандував Баргуд Карнаузу і, струшуючи з себе залишки бруду, птахозвір здійнявся ввись. Вогняні змії помчали слідом. По дорозі до Зеленої Землі, Верій викликав ще з півсотні цих палаючих істот, аби веселіше було.\nЛише високо над землею, овіяний прохолодним повітрям, Скребус зумів відкрити дзьоба.\n— Звідки Сила, Баргуде?\n— Сила, Скребусе, від Доміціана! Подарував він мені трішки! Говорив, щоб ми заходили до нього в гості на гору, може й тобі перепаде! — і божевільний регіт Верія розніс вітер по всій планеті.\nІ летіло з Кейхарів дрантя на всі боки. І палали їхні гнізда. І ревіли вони несамовитим криком. І тікали вони щодуху, але марно — пощади не було нікому. Занадто багато зла заподіяно Адеї.\nІ зазеленіли випалені простори. І потекли прозорі ріки. І залишилась Сіра Земля тільки в легендах!\nА допомагали в цьому товстопузи, що в оазі Хірогуса жирували. І добре допомагали — дерева саджали, землю скопували, воду носили. А потім їх дружною юрбою погнали до ям вигрібних, лайно черпати.\n«Пісочний чоловік»: лялькова хатка снів →


27 вчених різко засудили прихильників теорії змови про походження коронавірусу COVID-19\n27 вчених різко засудили прихильників теорії змови про походження коронавірусу COVID-19\n2020-02-20 16:11:22 Джерело: Міжнародне радіо Китаю\nНа сайті британського щотижневого медичного журналу Lancet опублікували спільну заяву 27 вчених, в якій вони різко засудили прихильників теорії змови про неприродне джерело походження коронавірусу нового типу /COVID-19/. Вчені висловили підтримку працівникам, зайнятим у сфері наукових досліджень, охорони здоров'я та медицини, які перебувають на "передовій" боротьби з епідемією в Китаї.\nЗаява підписана 27 вченими в галузі суспільної охорони здоров'я зі США, Великох Британії, Німеччини, Нідерландів, Іспанії, Австралії, Малайзії та китайського Сянґана. Вчені в своїй заяві вказали, що відомості про епідемію висвітлювалися оперативно, відкрито і прозоро, однак сьогодні пов'язана з цим діяльність обростає плітками і помилками щодо джерела походження коронавірусу нового типу, "у зв'язку з чим ми колективно різко засуджуємо прихильників теорії змови про неприродне походження коронавірусу нового типу".\nУ заяві також наголошується, що дослідники з усього світу вже проаналізували і відкрито опублікували висновок щодо всього генома збудника цього захворювання. Отримані результати в переважній більшості доводять, що новий коронавірус, як і багато інших виявлених збудників, походять від диких тварин. Вчені відзначили, що дана теорія змови тільки сіє паніку, наклепи і забобони, і тим самим завдає шкоди всесвітній спільній роботі з боротьби з коронавірусною епідемією.\nВони також підтримали заклик ВООЗ на користь сприяння науковій доказовій базі та згуртованості. Вчені також підкреслили, що підписали цю заяву, щоб підтримати працівників зі сфер наукових досліджень, охорони здоров'я та медицини, які на передовій лінії ведуть боротьбу з епідемією в Китаї. Висловлено думку, що ці працівники є "ключовою ланкою з порятунку життів і захисту всього людства".\nВчені закликали ще більше людей приєднатися до електронного підписання даної заяви і "встати на одну сторону з нашими колегами, які перебувають на передовій лінії боротьби".


ВИСНОВКИ Філософські проблеми другого періоду: Філософські проблеми в системах Платона і Аристотеля вирішувалися с\nФілософські проблеми в системах Платона і Аристотеля вирішувалися з безпрецедентною досі повнотою. 1.\nУ логіці все починалося у Сократа з найбільш простих принципів визначення понять, а завершилося у Аристотеля спеціальними трактатами за формальною логікою. 2.\nВ етиці принциповими були проблеми: чим є справжнє благо? Чи можна йому навчитися? Якщо вже Сократ описує окремі чесноти, то Аристотель зміг своїй етиці надати вигляду солідного трактату, в якому розглянуто достатньо вичерпним чином різні види благ, чеснот і моральних відносин. 3.\nУ філософії держави, що починалася у Протагора з спроби визначення природи держави і раціоналізації цивільних відносин, які в ньому мають місце, вже через півстоліття була готова утопія Платона, яка визначала цілісне будова держави відповідно до етичним принципом блага, і незабаром з'явилася велика «Політика» Аристотеля. 4.\nУ психології проблеми стосувалися як емпіричної, фізіологічної, так і раціональної психології, охоплювали як приватний аналіз психічних функцій, так і спроби описати безсмертя душі і її долю після смерті тіла. Платон тільки ставив проблеми, Аристотель же зібрав психологічний матеріал у систематичний трактат. 5.\nУ теорії пізнання: різноманітні проблеми цієї сфери охоплювали як питання предмета пізнання, так і істинності і походження самого пізнання. Йшли принципові суперечки між абсолютизмом і релятивізмом, сенсуализмом і раціоналізмом, апріорізмом і емпіризмом, номиналистской і реалістской тлумаченням понять, йшла суперечка про первинність почуття або розуму, розуму або інтуїції, розуміння чи натхнення. 6.\nУ філософії природи виділилися напрямки, які використовували спекулятивний і емпіричний методи, проголошують якісне і кількісне розуміння природи, безкінечну і виключно кінцеву подільність матерії, статичну і динамічну концепції, каузалізм і фіналізм. 7.\nУ метафізиці принципової була одна проблема: у чому сутність буття? Але у зв'язку з нею виникали різноманітні дискусії та суперечки: між релятивістської концепцією буття Протагора і абсолютистської концепцією його супротивників, між ідеалізмом Платона і реалізмом інших філософів; між прихильниками і противниками трансцендентного буття; між тими, хто визнавав об'єктивність явищ, і тими, хто їх заперечував.\nПоняття і терміни. У класичний період грецької філософії закінчився процес формування найбільш фундаментальних понять метафізики; вони були виділені і протиставлені один одному: матерія і душа, речі та ідеї, Бог і світ. Необхідно мати на увазі, що коли філософія зароджувалася, то ці поняття ще не були виділені: ионийские Гилозоистами приписували матерії духовні риси, душу не відокремлювали від матерії і фактично ще не мали ні чистого поняття матерії, ні чистого поняття душі. До Платона не йшла мова про поділі реального та ідеального буття. Також і Бог спочатку непротиставляється світу, боги жили в світі, як і люди. Нарешті, як тільки ці поняття були виділені, були зроблені спроби звести їх один до одного: душа була зведена до матеріі4 матеріалістом Демокрітом, ідеальне буття - до реального Аристотелем і навіть Бог був зведений до світу стоїками.\nПодібних відмінностей і протиставлень було значно більше у філософії того періоду і не менш фундаментальних. Платон розрізняв буття і становлення, реальність і явище, аналіз і синтез. У сфері пізнання ще раніше виділилося чуттєве і раціональне, Платон виділив додатково інтуїтивне і дискурсивне пізнання.\nДавні звинувачували Платона у відсутності суворої термінології; істотно, що його стиль був іншого роду, що, швидше, у нього мова йшла про образність і поетичності, ніж про суворої термінології. У Аристотеля справа йде вже по-іншому. Крім властивих його системі термінів типу «енергія», «ентелехія», «сутність речі», «конкретна особистість» і навіть «матерія», яка тільки у нього стала терміном, - його справою була основна термінологія формальної логіки. У нього ми вперше зустрічаємо ряд доказових відмінностей: дії і потенції, субстанції і випадкових рис, активного і пасивного розуму, а також роду і якості, протиріччя і протилежності, індукції та силогізму.\nПідсумки періоду. Два види тверджень є у філософії постійними, або, щонайменше, зовні постійними. Один вид - це істини, які колись були відкриті і не викликають сумніву (хоча б у тих, хто їх усвідомив). Але це приватні, особливі, недостатні для вирішення великих філософських проблем затвердження. Але в той же час вони можуть увійти як елементи рішення основоположних проблем і застосовуватися для їх удосконалення.\nДругий вид - це ті утвержденйя, які насправді не мають широкого визнання, сумнівні, але, проте, вони постійно відтворюються і знаходять прихильників. Це ті твердження, які задовольняють певним потребам розуму; вони формують якийсь погляд на світ і роблять це до цих пір найкращим, «класичним» способом. Вони не мають загального визнання, оскільки люди по-різному дивляться на світ і відтворюються тими, хто має однаковими здібностями. Тому вони стійкі.\nПідсумок розглянутого періоду розвитку грецької філософії демонструє нам безліч тверджень обох видів. До перших, безсумнівним, належать: введення дефініції і індукції (Сократ), співвіднесення багатьох істин з людиною і розсуд конвенцій в теорії та практиці (софісти), відділення понятійного знання від чуттєвого і виділення понятійного елемента навіть у сприйнятті (Платон), розробка правил силлогистики , зіставлення категорій, виділення психічних функцій (Аристотель); протиставлення цільових та причинних зв'язків (Платон і Аристотель); аналіз поняття «задоволення» (кіренаїки); класифікація моральних цінностей і бажань (розпочата Сократом і завершена Аристотелем); аналіз естетичних переживань (проведених як софістами, так і Аристотелем).\nНе менш важливим результатом цього періоду, якщо мова йде про постійні твердженнях другого роду, є класичні визначення філософських позицій. До них належать визначення ідеалізму, а також спіритуалізму Платоном, такого ж класичного, як і визначення про-тівоположность позиції, а саме, механістичного матеріалізму Демокритом. Класичним результатом є визначення компромісної позиції, а саме, гілемор-Фізмен, дане Аристотелем. Таким же класичним є визначення протівопрложностей в теорії пізнання: априоризма у Платона і емпіризму у його супротивників. Щось подібне відбувалося і в етиці: класичне визначення гедонізму Кіренаїки і моралізму Сократом, Платоном і Кіренаїки. Всі ці онтологічні, епістемологічні, етичні теорії, незважаючи на те, що наступні покоління прагнули їх відкоригувати або пристосувати до своїх поглядів, залишилися у своєму роді неперевершеними.\nХронологія. Класичний період охоплював, власне кажучи, лише три покоління філософів: до першого з них, поколінню людей, що жили в другій половині VI ст., Належали, головним чином, софісти на чолі з Протаго-ром і Сократ; це покоління створило нову, гуманістичну орієнтацію у філософії та релятивістське рух, який було достатньо творчим у розвитку філософії природи: до нього належав Демокріт. Друге покоління, що виступило в першій половині IV ст., Було поколінням Платона, а також молодших софістів і полусофістскі пристосувалися сократиков, Антисфена і Аристиппа; до нього належали найбільш видатні вчені піфагорійці, Архіт та інші. Третє покоління дало Аристотеля.\nІсторичні події. Цей період був великим не тільки у філософії: те, що всіх дивувало в різних галузях культури, як найбільш досконалий витвір греків, сталося в роки, які, з точки зору філософії, були ерою софістів і Сократа (друга половина Vв.), Платона ( перша половина IV ст.) і Аристотеля (друга половина IV ст.).\nЕра софістів і Сократа почалася в часи Перикла (він перебував при владі в 460-430 рр..), Була загальновизнаною епоха розквіту класичної грецької культури. Вона дала найбільші пам'ятники афінської архітектури: Парфенон (447 - 432 рр..), Пропілеї (437-432 рр..), Ерехтейон (434-433 рр..). Це була епоха великих афінських скульпторів: Фідія (пом. в 438 р.) і Поліклета (пом. у 423 р.). Це була переломна епоха в живопису, завдяки Полигноту і МІКОН, Зевксис і Паррасий; епоха великих трагіків Софокла і Евріпіда, померлих на її заході в 406 р. («Антігона» Софокла написана приблизно в 442 р., «Медея» Евріпіда - в 431 р.), а також епоха великого комедіографа Арістофана (творив в 427 - 390 рр.., «Хмари» були написані в 423 р.); епоха великих ис-ториков Геродота (його робота була завершена приблизно в 430 р.) і Фукідіда ( розум. в 400 р.); це також був час великого лікаря Гіппократа (нар. приблизно в 460 р.).\nУ грецькій культурі домінували в той час Афіни, які близько 440 р. стали також найбільшим державою континентальної Греції. З часів Перикла в Афінах при владі була демократія; кожен громадянин брав участь у громадських справах. Однак громадяни становили меншість по відношенню до метекам і рабам. Політично Афіни панували над морями і союзними містами, економічно черпали сили з обширної морської торгівлі. Свою велику культуру вони створили в неспокійний час.\nНезважаючи на те, що загрози ззовні для Греції в цей час не існувало, внутрішні тертя завжди були значними. Був присутній постійний антагонізм між об'єднаними державами, і особливо між Афінами і Спартою. Пелопоннесская війна тривала з 431 по 404 р., мали місце внутрішні протиріччя, боротьба проти влади, повалення Перикла (429 р.), процес Алківіада (415\nЕра Платона на всьому своєму протязі була епохою великого мистецтва, особливо великих скульпторів Скопаса (творив у 390-340 рр..) І Праксителя (час творчості 390 - 330 рр..). Це була епоха розквіту ораторського мистецтва від Ісократа (436-338 рр..) До Демосфена (384-322 рр..); Час розвитку не тільки філософії, а й приватних наук: Архіт з Тарента, творець механіки, працював приблизно в 370-х роках .\nЕра Арістотеля також дала світові видатних художників (живописець Апеллес, розум. В 306 р.; скульптор Лісіпп, розум. В 300 р.), були створені великі твори архітектури (Мавзолей в Гелікарнас і театр в Епідаре); творили видатні поети (комедіограф Менандр, наприклад, починаючи з 324 р.), видатні вчені (Гераклид, який створив геліоцентричну гіпотезу, близько 350 р.); Аристоксен з Тарента, творець теорії музики, близько 330 р.); видатні оратори (Демосфен помер у тому ж 322 р., що і Аристотель). Це вже були часи Пилипа Македонського (359-336 рр..) І Олександра Великого (336-323 рр.)..\nСпірні проблеми. Роботи Платона і Аристотеля, провідних філософів класичного періоду, збереглися, проте літературний стиль Платона, люблячого швидше наближені, ніж точні формулювання, не сприяв розумінню його теорії, тому багато проблеми залишилися неясними. Роботи Аристотеля були неясними за іншою при-чині: їм не вистачало остаточного редагований ™. Сократ не писав взагалі, а після софістів, кініків і киренаиков залишилися дуже невеликі фрагменти.\nУ поглядах Протагора навіть вихідна позиція про «людину-міру» підтверджена різними інтерпретаціями: чи є поняття «людина» родовим або індивідуальним, мірою існування речей або їх особливостей, мірою істини або дійсності?\nВчення Сократа спірно в своїй основі; ми знаємо про нього не з першоджерела, а лише по свідченнях учнів, і ці свідчення серйозно відрізняються один від одного. Чиє з них більш прийнятно - Ксенофонта або Платона?\nТакож і у Платона спірно найважливіше: теорія ідеї. Чи розумів він її онтологічно, як внемірового буття (стара школа з Зеллера на чолі), або як логічне поняття, як важливе поняття розуму (Лотце, Марбурзька школа, можливо Лютославський)? Крім того, чи дотримувався він сам свого вчення про ідеї або згодом відмовився від нього, або, як мінімум, змінив його трактування (спочатку розумів її онтологічно, як припускали Барнет, Стюарт та інші)? Це перший великий платонівська питання, друга ж є інтерпретація вихідної ідеї блага: ідентична вона з Богом - творцем світу?\nКрім цього, стояло питання про цілісність вчення Платона, як і в якому напрямку змінив Платон принципові положення своєї філософії. Далі виникає питання залежності від Сократа: розвивають чи сократические діалоги думки Сократа або ж, власне кажучи, самого Платона (згідно Барнету, все, що говорить Платон, йдеться вустами Сократа і, отже, це відноситься до вчення про ідеї в його первісному вигляді)? Невірно, що Платон був першим, хто проголосив теорію ідей. Він сам полемізує в «Софісті» з прихильниками цієї теорії, які визнавали її в примітивному, найбільш догматичному вигляді, можливо, йшлося про мегарської школі, але це також досить спірно. Щодо менші сумніви викликає питання автентичності його робіт: після століть досліджень і суперечок сумнівним визнається авторство лише декількох, як правило, дрібних робіт (Алківіад I, Гіппій Більший, Іон, Меньок-сен, Епіноміс). Питання черговості написання робіт: у результаті досліджень Кемпбелла, Дітгенберге-ра, Лютославського та інших різноманітність думок зменшилася і стосується, головним чином, часу створення «Фед-ра». Суперечка також йде про те, чи писав Платон за життя Сократа.\nПри аналізі поглядів Аристотеля спірні питання стосуються найбільше еволюції його філософії, хронології його робіт, їх вихідної редакції (особливо «Метафізики»), їх автентичності. Крім того, обговорювалися ступінь самостійності Аристотеля (особливо його залежність від Платона) і послідовність його поглядів. Але в той же час їх інтерпретація містить менше спірних питань.\nІнформація, релевантна "ВИСНОВКИ Філософські проблеми другого періоду"


У Полтаві на хабарі затримали двох поліцейських — за $1000 «відмазували» грабіжника / Полтавщина\n21 травня 2018, 15:57 Розмір тексту\nУ Полтаві на хабарі затримали двох поліцейських — за $1000 «відмазували» грабіжника\nВ обласному центрі затримали співробітників Полтавського та Карлівського відділів поліції, які отримали 26 тисяч гривень хабаря\n20 травня у Полтаві співробітники внутрішньої безпеки ГУНП у Полтавській області затримали під час отримання хабара двох правоохоронців.\nЯк повідомив прокурор Полтавської області Микола Кармазін, отримання хабара відбулося в автомобілі одного із правоохоронців. Це — майори, співробітники Полтавського та Карлівського відділів поліції області. Перед затриманням вони отримали 16 тис. грн з рук мешканця Полтави за непритягнення останнього до відповідальності за пограбування. Першу частину хабара — 10 тис. грн чоловік передав у суботу, 19 травня. Затримання відбулось в рамках ст. 208 КПК України.\nХабарникам повідомили про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3. ст. 368 КК України (одержання хабара в особливо великому розмірі або службовою особою, яка займає особливо відповідальне становище). Вирішується питання про міру запобіжного заходу. Прокуратура наполягатиме на взяття під варту.\nДосудове слідство проводить слідче управління УСБУ в Полтавській області, процесуальне керівництво — прокуратура Полтавської області.\nІнші подробиці Микола Кармазін не повідомив в інтересах слідства.\n21 травня 2018, 15:57\nСуд взяв під варту двох поліцейських-хабарників, які за $1000 намагались «відмазати» грабіжника 27 травня 2018, 16:56\nДвох затриманих на $1000 хабара поліцейських звільнили — справу готові передати до суду 16 вересня 2018, 16:36\nСуд призначив по 25 тисяч гривень штрафу двом поліцейським, які за $1000 обіцяли «відмазати» грабіжника 29 січня 2021, 09:32\nТеги: хабарництво, поліція, пограбування, прокуратура, Микола Кармазін


Вакансія: Лікар швидкої допомоги, компанія Врачи без границ (Бельгия), робота у Кривому Розі — Work.ua\nMSF (Бельгійська секція) в Україні\nЛІКАР ШВИДКОЇ ДОПОМОГИ— КРИВИЙ РІГ\nЛікарі без кордонів (MSF) — це міжнародна організація гуманітарної допомоги, яка надає допомогу у понад 60 країнах населенню, що потрапило в біду, жертвам природних або техногенних катастроф і жертвам збройних конфліктів, без дискримінації та незалежно від походження, релігії, віросповідання або політична приналежність. MSF — це ініціатива громадянського суспільства, яка об'єднує людей, які прагнуть допомогти іншим людям у кризі. Таким чином, MSF є асоціацією. Кожен, хто працює з MSF, робить це з переконання і готовий підтримувати цінності та принципи MSF.\nНадавати амбулаторну та/або стаціонарну медичну допомогу пацієнтам/бенефіціарам відповідно до адаптованих та оновлених медичних знань, протоколів MSF, цінностей та універсальних гігієнічних стандартів для покращення стану здоров’я пацієнтів/одержувачів допомоги.\nЗастосовувати медичні знання та навички для діагностики та профілактики. Проводити амбулаторні та стаціонарні консультації, призначаючи необхідне лікування з дотриманням протоколів MSF.\nПовідомляти пацієнта та/або його/її сім'ю про хворобу та надавайте відповідні пояснення щодо лікування, яке слід проводити, перевіряючи, чи вони зрозуміли.\nСлідкувати за розвитком подій госпіталізованих/ВПО пацієнтів шляхом щоденних візитів, консультацій та оглядів призначаючи необхідне лікування відповідно до протоколів MSF, вирішуючи, чи можна їх виписати чи перевести в інші відділення — у співпраці з іншими лікарями — та інформуючи їх родину про еволюцію пацієнта.\nПеревіряйте та контролюйте раціональний розподіл ліків та обладнання під його/її відповідальність та піклується про якість, дезінфекцію та стерилізацію медичного матеріалу. Забезпечити загальну відповідність діючим гігієнічним нормам.\nБеріть участь у зборі та аналізі епідеміологічних даних, перевіряючи їх достовірність та інформуючи лінійного керівника чи координатора проекту про будь-які проблеми чи ускладнення хвороби пацієнтів, медичну помилку та контролює належне функціонування відділення, обладнання чи матеріалів.\nВимоги: диплом лікаря, визнаний державою.\nДосвід роботи на аналогічних посадах не менше двох років.\nБажано досвід роботи з MSF або іншими неурядовими організаціями.\nМови: вільне володіння українською та російською мовами. Хороше знання англійської мови є перевагою.\nУмови: короткостроковий контракт, компенсаційний та пільговий пакет Організації, включаючи медичне страхування\nДата початку: якомога швидше, процес набору триває. Кандидати повинні надсилати своє резюме, контактний та мотиваційний лист.\nВідгукнутися на цю вакансію за адресою: www.work.ua/jobs/4820810


Головна > Новини > Авто > Літаюче таксі зробило перший політ над Сеулом\nУ столиці Південної Кореї почалися випробування літаючих таксі, які входять в урядовий план по впровадженню міського повітряного транспорту. У небо над Сеулом піднявся двомісний китайський апарат EHang, оснащений автопілотом.\nВ ході тестів літаюче таксі, яке приводиться в рух вісьмома гвинтами, злетіло на 50 метрів над рівнем моря і пролетіло 1,8 кілометра над центральними районами мегаполісу. Весь політ зайняв близько семи хвилин, повідомляє The Korea Herald.\nЧитайте також: Літні водії виявилися менш небезпечні, ніж молоді\nУ кабіні EHang не було тест-пілотів-машина управлялася за допомогою системи K-drone, створеної південнокорейськими інженерами. K-drone здатна задавати траєкторію руху декількох апаратів одночасно. Її можливості творці продемонстрували на тестах – система успішно впоралася з керуванням таксі і поштовими дронами.\nМакети Hyundai Motor (ліворуч) і Hanwha Systems\nСвої розробки в сфері літаючого транспорту показали корейські компанії Hyundai Motor і Hanwha Systems. Остання представила Butterfly-персональний повітряний автомобіля, що розробляється спільно з американською фірмою Overair. Поки готовий тільки макет: справжній літальний апарат буде в три рази більше і отримає екологічний і тихий електродвигун.\nHyundai також показала модель в масштабі 1:3, над створенням якої працює разом з Uber Technologies. Робочий зразок, в кабіні якого зможуть розміститися вісім осіб, компанія обіцяє представити протягом двох років. Перші поставки на ринок заплановані на 2028 рік.


Як зшити народний сарафан |ЯкПросто\nБарвистий пишний сарафан з орнаментом — це яскрава особливість культури російського народу. Ще в давні часи жінки шили собі сарафани з шовку і тафти, прикрашаючи їх позолоченими гудзиками та мереживом. Святкові сарафани, відрізнялися особливою шикарністю і помпезністю, становили особливу цінність. Їх дуже цінували і берегли, передаючи у спадок з покоління в покоління. На сьогоднішній день сарафани в народному стилі знову входять в моду, нагадуючи нам про етнічне початку нашого народу. Щоб придбати таке вбрання, доведеться викласти чималу суму, тому що ручна робота в наш час дуже високо цінується. Але, якщо вам не по кишені настільки дороге задоволення, а ви продовжуєте мріяти про народного сарафані, то спробуйте зшити його самостійно.\nВиберіть тканину для майбутнього сарафана. Це може бути будь-яка легка святкове тканину з будь-яким орнаментом або візерунком. Дайте волю фантазії.\nВиготовте деталі викрійки: передню частину трапецієподібної форми, спинку (довжина — від середини лопатки до п’ят; ширина — пів-обхвату над грудьми), чотири деталі бретелей (ширина — 5 см). Не забудьте залишити припуски для швів.\nДеталі бретелей складіть попарно, внутрішніми сторонами один до одного. Прострочіть кожну складену пару з трьох сторін, потім виверніть. Далі прострочіть четверту сторону, підігнувши краї.\nЗ’єднайте полотнища з обох сторін, прострочіть їх. Вгорі з лівого боку не забудьте залишити місце для блискавки.\nДалі підігніть верхні і нижні краї сарафана, прострочіть їх.\nПришийте бретелі і Ушийте приховану блискавку.\nПрикрасьте сарафан бісером, вишивкою, атласними стрічками різної ширини, аплікацією, тасьмою або намистинами.\nТакий сарафан з «народними» мотивами додасть різноманітності і яскравості в ваш образ. Він дуже підійде для літніх днів або ж тематичних вечірок. А завзяті патріотки можуть носити його кожен день, дивуючи оточуючих своєю креативністю і неординарністю.


Всеукраїнський тур гурту «Фліт» [Анонс] - Киевский Рок Клуб\nВсеукраїнський тур гурту «Фліт»\n[ 17.03.2008 ]\nПід час концертів прихильники «Флітів» матимуть можливість вперше почути нові пісні команди, які увійдуть до синглу «Лаю себе». Це ексклюзивний реліз, котрий буде розповсюджуватися виключно в рамках туру, до того ж хлопці наголошують, що представлені в ньому треки не будуть входити до жодного з майбутніх альбомів. Окрім заголовної «Лаю себе», до синглу також включені свіженькі композиції «Лисичка» (продовдження хітового «триллера» «Їжачок»), «Око в кишені» та кілька реміксів на композиції з попередніх платівок.\n30.03 – Львів, клуб «Одне - все»\n20.04 – Харків, паб «Черчилль»\nІнші подробиці виступів можна дізнатися на сайті колективу http://www.flit.net.ua.\nФліт - справка о группе\n#Фліт · #Флит\nФліт: «Разом продовжили рок-н-рольну справу!»\nІвано-Франківський Фліт на сьогоднішній день є одним з найкращих панк-гуртів України: численні виступи, клуби, фестивалі, альбоми, ДВД. За 10 років багато чого змінилося, і лише одне лишилося без змін: Фліт такий же драйвовий, чесний, яскравий та… Та, епітетів можна підібрати багато, і всі вони – позитивні! Сьогодні для rock.kiev.ua згадує минулий та розказує про плани на майбутній рік лідер гурту Андрій Марків\nФліт: «Все, що записували – те видавали!»\nАндрій Марків – лідер франківського гурту Фліт. У зв’язку з перестановками в групі і випуском у світ нових синглів та кліпів, музикант знайшов час поспілкуватися з нами. Окрім свіжих музичних новин, Андрій розказав і про інші цікаві проекти та діяння, якими займається Фліт\nФліт: «Ми хочемо дати людям того, що вони хочуть»\nЯкщо в когось панки асоціюються з аморальними типами, то відкиньте свої асоціації подалі, адже в Україні з'явилися інтелігентні панки, які пропагують бережливе ставлення до природи, слідкують за своїм зовнішнім виглядом та із задоволенням грають «квартирники». Це все – Фліт. Про найближчі плани гурту, про «формат», підготовку до ювілею та про загадкового «містера Гігу» розказали учасники гурту Фліт Михайло Копієвський та Андрій Марків\nФліт + Карна – два виступи в одному «Бінго»\nНе досить часто на одному концертному майданчику можна зустріти двох якісних грандів музичної індустрії. Але 15 квітня у клубі «Бінго» відбудеться спільний виступ двох українських груп: «Фліт» та «Карна». Два повноцінних концерти, які повинні розірвати публіку надзвичайною енергією, наповнити зал адреналіном та позитивом


Як зіпсувати собі життя після розриву:\nЦе очевидна помилка, але ваш мозок може маскувати її виправданням, що ви начебто спілкуєтесь із друзями. І ось ви вже разом зі спільними приятелями або удвох обідаєте, йдете в кіно, зустрічаєтеся в барі, влаштовуєте домашні посиденьки.\nКрім того, ви змушуєте себе пройти через справжнє пекло, одночасно намагаючись прийняти, що стосунків вже не існує, і п’яніти від щастя, коли обіймаєте його або її на прощання.\n2. Думати про те, що ви й далі споріднені душі\nПродовжуючи вважати, що ви єдина людина, яка може зрозуміти вашого колишнього партнера, ви тільки підживлюєте цю ілюзію. А всі нічні щирі розмови сильніше затягують вас у трясовину минулого. Не забувайте, що, незважаючи на всю близькість, ви обидва або один із вас вирішили закінчити стосунки.\n3. Писати йому або їй про все. І якомога частіше\nНапишіть колишньому партнерові, щоб дізнатися, як у нього справи. Напишіть, щоб розповісти, що отримали роботу. Обов’язково повідомте, що досі вважаєте його другом. І неодмінно напишіть ще раз, якщо попередні повідомлення залишилися без відповіді, – раптом він їх просто не помітив? Це прекрасний спосіб перебувати в стані вічного очікування і не рухатися далі.\nМова йде, по-перше, про буквальне переслідування, коли ви всіма правдами та неправдами з’ясовуєте місцеперебування екс-партнера і ніби випадково стикаєтеся з ним у барі. Це тривожний сигнал: тхне залежністю.\nЦе ж стосується і нескінченної перевірки його соцмереж. Кого він додав у друзі, чим займається, про що пише? Ви-то сподіваєтеся, що ця людина все ще потерпає, а колишній партнер, цілком імовірно, вже оговтався після розриву або навіть вступив у нові стосунки.\nЩоразу, коли ви згадуєте про колишнього, нехай і не з найдобрішими фразами, він практично матеріалізується в сьогоденні. І чим більше ви говорите про нього (і щось хороше, і щось погане), тим старанніше запрошуєте його назад у своє життя.\nНе треба шукати зайвих приводів для зустрічей, коли рішення про розрив уже прийнято. Навіть якщо вам потрібно повернути його або її речі й забрати свої, завжди можна попросити допомоги друзів або замовити кур’єра. А щось і взагалі можна викинути: стара зубна щітка навряд чи матиме для когось особливу цінність.\n7. Розпочинати романтичні стосунки з другом\nКомпенсаторні стосунки до добра не доводять. Але ще гірше, якщо відразу після розриву ви намагаєтеся втішити розбите серце, закрутивши роман зі старим приятелем або подругою. У підсумку йому або їй буде боляче, а вам соромно.\nЯкщо ви «раптом» помітили, який милий і чарівний ваш друг, пригальмуйте. Щоб його не втратити.\nВи часто уявляєте, як він страждає або як виношує план, щоб вас повернути. І, звичайно, не думаєте, що зараз він, можливо, відпочиває зі своїми друзями та насолоджується життям. Така зацикленість допоможе вам ще довго і болісно переживати розлуку.\nІсторія, аналогічна до попередньої. Ви знову зациклюєтеся на екс-партнері та мучите себе безпідставними ілюзіями. Але що, якщо вам судилося бути разом? А що, якщо ні?\n10. Зареєструватися у всіх сервісах для знайомств\nпочнете порівнювати всіх із попереднім і ще більше через нього страждати;\nвступите не в ті стосунки не з тією людиною і зіпсуєте кров новому партнеру і собі;\nне отримаєте урок із минулого досвіду і наробите тих же помилок.\nЯк покращити життя після розриву:\n1. Уникайте розмов і зустрічей з колишнім партнером хоча б два місяці\nТе ж стосується повідомлень і дзвінків. Краще тимчасово заблокувати екс-партнера в соцмережах або видалити його номер із телефону, ніж постійно бачити його онлайн або в контактах.\nКінець одного етапу – це початок нового. Так що з закінченням стосунків у вас з’являється шанс змінити щось у своєму житті. Почати можна з шафи. Просто посортуйте речі та викиньте весь непотріб. Або підключіть фантазію і придумайте старим речам нове застосування. Знайти нове хобі або захоплення теж не буде зайвим.\nУ вас нарешті з’явилася купа часу для того, щоб зустрітися з улюбленими друзями. Користуйтеся!\nАбо на дні відерця з морозивом. Спроби заглушити біль алкоголем і їжею призводять до зворотного ефекту, ви відчуєте себе ще гірше.\nКраще зробіть для себе щось дійсно приємне і корисне. Сходіть на масаж, в спа-центр, салон краси або лазню. Просто розслабтеся, адже ви на це заслужили.\nА як ви думаєте, що можна і що не можна робити після розриву? Поділіться своєю думкою в коментарях.\nТернопільський священник написав про 8 березня текст, який зібрав тисячі лайків у мережі


Карантинний ринок праці\nПонеділок, 21 червня, 22:22:15\n01.06.2020 15:25 — Агенцiя\nЗ початку карантину лави безробітних поповнили 9,1 тис. осіб, що вдвічі більше, ніж за аналогічний період минулого року. В середньому щоденно в службі зайнятості в карантинний період реєструвалося 183 безробітних проти 89-ти у 2019 році.\nЗа час роботи в умовах карантину службі зайнятості вдалося працевлаштувати 1620 безробітних. З об’єктивних причин це на половину менше у порівнянні з минулим роком.\nСтаном на 1 червня 2020 року в області налічується 17,6 тис. зареєстрованих безробітних, що в півтора рази більше, ніж рік тому.\nКарантин безперечно вплинув на активність бізнесу, про що свідчить зменшення кількості пропозицій роботи. Так, за цей час до обласної служби зайнятості роботодавцями подано 1,8 тис. вакансій, що в 4 рази менше, ніж за аналогічний період минулого року. Загалом за час карантину були наявні 2,8 тис. вакансій – втричі менше у порівнянні з минулорічним показником. У 2,2 рази зменшилася кількість роботодавців, які співпрацювали зі службою зайнятості у питаннях підбору кадрів. Навантаження на одне вільне робоче місце в області склало 28 осіб проти 6-ти рік тому.\nНайбільш затребуваними у роботодавців сьогодні є працівники сільськогосподарської галузі, зокрема трактористи-машиністи, трактористи, тваринники, водії автотранспортних засобів, робітники з комплексного обслуговування, підсобні робітники. Великим попитом також користуються продавці як продовольчих, так і непродовольчих товарів, слюсарі, кухарі, швачки, а також лікарі та медсестри.\nЧернігівський обласний центр зайнятості\nМісцеві бюджети від платників податків отримали понад 2,8 млрд гривень\nПро індекси споживчих цін на товари та послуги. ДОВІДКА\nНа початок червня в області налічувалося 12,8 тисячі безробітних – на 27 % менше, ніж рік тому\nВід платників податків у травні бюджети отримали понад 1 мільярд гривень\nЗа січень – травень платниками спрямовано до бюджетів понад 7,9 млрд гривень податків, зборів та єдиного внеску\nСмачні рецепти вихідного дня: як приготувати курку в рукаві для запікання 11:51\nВинахідник рукавів для запікання — справжній геній. Адже це кухонне пристосування максимально спростило процес приготування страв і позбавило господинь від подальшої необхідності вимивати духову шафу.\n21 червня – День літнього сонцестояння, або справжній День Купала 11:49\nЛітнє сонцестояння – це астрономічний початок літа, у цей день у Північній півкулі встановлюється найдовший день та найкоротша ніч. Подібне явище спостерігається у цей же час у грудні, коли тривають найдовша ніч і найкоротший день у році.\nГороскоп на наступний тиждень з 21 по 27 червня 11:44\nГороскоп для всіх знаків Зодіаку на наступний тиждень з 21 по 27 червня 2021 року.\nПогода у Чернігові, прогноз 07:44\n21 червня - Міжнародний День Йоги 07:41\nЙога є однією з найдавніших як фізичних, так і духовних, вольових практик, яка виникла в Індії. Слово «йога» в санскриті означає приєднуватися чи об’єднуватися, символізує об’єднання тіла і свідомості.\n10:00 Покладання квітів з нагоди Дня Скорботи і вшанування пам’яті жертв війни в Україні\n15:00 Вручення сертифікатів випускникам дитячої літшколи\n11:00 Збори агровиробників Придесення\n11:00 Зустріч представника Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з дотримання соціальних та економічних прав Степаненка О.А. з представниками громадськості


Фітостатин (phytostatin) - інструкція, склад, протипоказання | znaj.ua\n30 таблеток в упаковці (аптеки), 180 таблеток в упаковці (тільки через інтернет-замовлення).\n1 таблетка містить: основна речовина: полікозанол — 20 мг.\nНова версія таблетки використовує риску для поділу.\nФітоСтатин рекомендується як додаткове джерело полікозанолу — природної суміші вищих первинних аліфатичних спиртів (І-тетракозанол, І-гексакозанол, І-гептакозанол, І-октакозанол, І-триаконтанол), отриманих шляхом екстрагування з цукрового очерету (Saccharum officinarum) з метою нормалізації рівня загального холестерину ЛПНЩ (ліпопротеїдів низької щільності) в сироватці крові і поліпшення функціонального стану серцево-судинної системи.\nФітоСтатин має антиоксидантні і гіпохолестеринемічні властивості; запобігає надлишковій агрегації (клейкості) тромбоцитів, не впливаючи при цьому на показники коагуляції крові.\nВживати дорослим 1 раз на добу під час вечері (оскільки біосинтез холестерину активізується в нічний час), запиваючи питною водою. Рекомендована початкова добова доза — 10 мг. У разі необхідності, за рекомендацією лікаря, через 2 місяці рекомендовану добову дозу можна збільшити. Курс застосування визначає лікар індивідуально.


💐 День матері Квітка Доставка | ДОСТАВКУ КВІТІВ БЕЛГРАД - ІНТЕРНЕТ ФЛОРИСТОМ БЕЛГРАД\nНаші офіси відкриті, а наш місцевий флорист в Белград також відкритий для доставки.\nБелград День матері\nFlower Bouquet Selection for Белград\nНадіслати квітів і дарунків Белград з квітами для Белград. Ми спеціалізуємося на доставку квітів, букетів, кошики, подарунки та святковий торт Белград.\nКВІТИ З ДОСТАВКОЮ В БЕЛГРАД - ФЛОРИСТ БЕЛГРАД, ЩО ПРОПОНУЮТЬ ТОЙ ЖЕ ДЕНЬ ДОСТАВКИ КВІТІВ\nКвіти для Белград - флориста, який забезпечує той же день доставки квітів в Белград . Ми використовуємо розгалужену мережу місцевих Белград флористів, і ваш букет квітів, поставлений в Белград.\nДОЗВОЛЬТЕ НАМ ПОТУРБУВАТИСЯ ПРО ВАШОМУ КВІТИ БЕЛГРАД\nНехай квіти для Белград бережи свої квіткові композиції з нагоди; в тому числі букети на день народження, квіти, День матері, День святого Валентина квіти, новонародженої дитини і багато іншого. Ми пропонуємо великий вибір кольорів, рослин, квіткових композицій і кошиків за дуже низькими цінами, що не буде відповідати в будь-якому місці в Белград. Замовте онлайн, і ваш доставка квітів Белград піклуються квітів для Белград.\nДОСТАВКА КВІТІВ БЕЛГРАД\nКоманда інтернет квітникар прагне надати вам високу якість квітів, рослин і подарунків, доступних Белград, кращим ціна. Кожен клієнт важливий для нас, і ми прагнемо дати нашим найбільшим професійним увагою до кожного замовлення. Всі наші співробітники забезпечують високий рівень обслуговування клієнтів для вашого доставка квітів в Белград.\nМи доставляємо букети квітів у більш ніж 900 містах по всьому світу. У кожному місті ми працюємо з надійними місцевих флористів як у випадку з Белград. Працюючи з цим мережу місцевих флористів, ми можемо гарантувати, що ми поставляємо високу якість букетів і що ваші квіти будуть залишатися свіжими. Ми можемо піклуватися про ваших останню хвилину замовлень квітів або ви можете замовити гарний букет квітів, кілька місяців.