Як в «ДНР» зачищають інформаційний простір\n02 грудня 2020, Київ 18:14\n09 жовтня 2014, 23:52\nЗахоплений бойовиками угруповання «ДНР» регіональний телецентр у Донецьку, квітень 2014 року\n«Міністерство державної безпеки» «ДНР» 9 жовтня оголосило, що «будь-яка діяльність з розповсюдження провокаційної інформації без її повторної перевірки в офіційних джерелах ДНР розцінюється, як дії на користь ворога, що визначатиме відповідну реакцію». Що означає «провокаційна інформація» можна лише здогадуватися. Нещодавно угруповання, яке в Україні визнали терористичним, вже виступило з вимогою заблокувати кілька десятків інтернет-ресурсів. Що про це думають незалежні журналісти на Донбасі та чи заважає звуження інформаційного простору пересічним жителям міста?\nУ вересні «міністерство інформації та зв’язку» «ДНР» оприлюднило постанову, яка вимагає заблокувати діяльність низки інтернет-ресурсів на території так званої «Донецької народної республіки». Це рішення ухвалили начебто для припинення розпалювання міжнаціональної ворожнечі, а також боротьби з розповсюдженням неправдивої інформації та наклепу. Під заборону потрапили лише ті інтернет-видання, які не ретранслюють позицію російських ЗМІ, та не підтримують сепаратистські течії на Донбасі. Втім, це рішення не викликало бурхливої реакції у місцевої журналістської спільноти – тотальна заборона проукраїнських засобів масової інформації у Донецьку вже стала нормою за останні півроку.\nЗагальна кількість заборонених ресурсів у «розстрільному» списку – 27. Деякі з них – це видання, які освітлюють ситуацію в цілому в регіоні, але є й такі, що спеціалізуються виключно на конкретних містах, таких як Слов’янськ, Краматорськ, Костянтинівка тощо. Якщо подивитися на ситуацію з боку прихильників «ДНР», то рішення це досить логічне. Зараз начальники Донбасу намагаються перепідпорядкувати усі системи регіону під свої стандарти та потреби. Так було ще навесні з адмінбудівлями, які є осередком усіх нормативних документів, так було і з вищими навчальними закладами та приватними підприємствами, яких тепер будуть ліцензувати саме комітети «ДНР». Питання інтернету було лише питанням часу.\n«Те, що людям відрізають доступ до інформації, я не вважаю правильним. У нас відрізали доступ до українських каналів, а людина має право знати. І знати різні точки зору і сама робити висновки. Якщо вже дійсно все настільки погано в «ДНР», що вони користуються тими методами, проти яких свого часу так активно виступали, це скажемо так... їхній вибір. З рештою місцеві ресурси, які потрапляють в бан – я не вважаю це вірним, бо ті люди, які покинули Слов’янськ і зараз знаходяться у Донецьку, вони повинні знати, що відбувається у них в місті – що з їхніми будинками, що з їхніми родичами, друзями, підприємствами тощо. Звідки людям брати цю інформацію?» – запитує журналіст «Ділового Слов’янська» Павло Палагута, ресурс якого був заборонений.\n«Для них є тільки два види гарних журналістів – російські та мертві»\nПроте ситуація з мас-медіа ще складніша. Немає таємниці, що одними з найперших об’єктів, до яких завітали озброєнні адепти «Русской весни» стали телецентр та телерадіовежа у Донецьку. Це важливе рішення, якщо враховувати той факт, що переважна більшість громадян міста отримують інформацію саме з телевізора. Тому заборонили національні українські телеканали, які потім замінили російськими, а замість регіональних запустили кілька «республіканських» – «ОплотТВ», «НоворосіяТВ» та «Перший республіканський». Паралельно з цим відбувався процес залякування журналістів – деяких побили, інші побували у полоні.\n«Із Донбасу навмисно і дуже жорстко витісняються усі українські ЗМІ. Блокування сайтів на рівні провайдерів стало вже одним з останніх етапів боротьби бойовиків із українськими журналістами. Спочатку донецьких і луганських колег залякували фізичною розправою, підвалами і викраденнями – до журналістів в цій війні «ДНР» відноситься як до бійців-супротивника. Але ми не солдати. Ми видобуваємо і поширюємо інформацію, і жоден об’єктивний донецький журналіст сьогодні не може захистити своє життя і видання, якщо бойовики захочуть його знищити. Тому ЗМІ в Донбасі працюють з підпілля. Звісно, що звертатися у «ДНР» з проханням вирішити цю проблему було б смішно. Для них є тільки два види гарних журналістів – російські та мертві», – розповідає головний редактор одного з заборонених інтернет-видань регіонального рівня. На жаль, ні ім’я журналіста, а ні назву видання з міркувань безпеки назвати неможна – зараз кореспонденти цього ресурсу працюють саме в Донецьку.\nВтім, з часом виявилось, що силові методи або зовсім не працюють, або малоефективні. По-перше, працівники інтернет-ЗМІ, які залишились у Донецьку, продовжили свою діяльність, так само звітуючи про події. Наприклад, висвітлювали «парад» військовополонених 24 серпня, який пройшов у центрі Донецька і щорічне свято ковальської справи, яке також не обійшлось без озброєних людей. Захищають себе працівники мас-медіа по різному – хтось ховає посвідчення журналіста і спостерігає за подіями з позиції рядового мешканця, інші залучаються підтримкою впливових міжнародних ЗМІ, які можуть домовитись із керівниками «республіки», треті ж, ризикуючи свободою, отримують акредитацію «ДНР». Працівники «Міністерства інформації та зв’язку», а також їхні колеги з «республіканських правоохоронних органів» банально не можуть впливати на тих журналістів, які знаходяться на контрольованій українськими військами територіях. Тому і з’явилось рішення заблокувати на рівні маршрутизації неугодні ЗМІ.\n«Не думаю, що блокування українських інтернет-ресурсів зменшить кількість людей, що підтримують Україну, на території підконтрольної терористам. Вони просто не вірять тій маячні, яку несуть представники, так званих «ЛНР» і «ДНР». Єдине, що погано – ці люди не зможуть дізнатися потрібної їм інформації про нові підписані закони, або як отримувати соцвиплати... Моє ставлення до цього негативне, адже вони («ДНР» і «ЛНР») позиціонують себе, як демократичне суспільство. А яка демократія, коли будь-яка інше думка викорінюється?» – ділиться враженнями журналіст забороненого ресурсу «Новини Донбасу» Віолета Февральска.\nЯк обходити заборону\nБільш-менш освічені користувачі мережі розуміють, що навіть така заборона не є особливо життєздатною. Для подолання обмеження є сотні різних засобів, починаючи з «цибулевої маршрутизації» Tor і закінчуючи низкою розширень до традиційних браузерів. Якщо хтось воліє займатися своєї безпекою власноруч – теж добре, до його послуг цілий спектр можливостей проксі-серверів. Для тих же, хто не звик користуватись традиційними методами, чи полюбляють відрізнятись від решти, є дуже хитра і дивна можливість переглянути заборонений сайт за допомогою сервісу Google Translate. І навіть для найбільш ледачих існує мобільний інтернет, який не в змозі заборонити навіть «ДНР». Питання в іншому – чи потрібна мешканцям Донецька, які опинилися сам на сам з російськими та «республіканськими» новинами, інша думка? Чи заборона декількох «укропських», як їх називають у Донецьку, ресурсів стане достатнім мотивом для дій, які мешканці міста не вживали навіть у мирні часи?\n«З приводу заборони деяких сайтів... я вважаю, що це неправильно. Зрештою, ми живемо у цивілізованому світі, і я думаю, що вихід до інформації повинен бути в кожного. Вживати щось з цієї нагоди я поки нічого не збираюся, мені ці сайти не дуже важливі, але все ж вважаю, що це погано», – розповідає донеччанин Артур.\nЧи всі розберуться в проксі-серверах?\nОчевидно, це не приватна думка – багато хто з мешканців розуміє, що такі рішення не є нормальною практикою, і що насправді «ДНР» зазіхає на їхнє право отримувати ту інформацію, яку вони забажають. Але щось робити збираються лише одиниці. Наприклад, жителька Донецька Марина обурена рішенням заборонити деякі ресурси, але не впевнена, що зможе щось зробити: «Проксі-сервери... Якщо я зможу це якось знайти, то так, я буду намагатися це робити, тому що та інформація, яку вони («ДНР» – ред.) пропонують і вважають, що мені потрібна, це все одно що промивка мізків».\nЗрештою, реакція донецької журналістської спільноти на конкретне обмеження «ДНР» була досить в’ялою – ресурси дали новину, хтось розповів що робити в цій ситуації і на цьому історія нібито закінчилась. Але за конкретною дією насправді ховається ціла тенденція. Спочатку телебачення і радіо, потім інтернет ЗМІ, наступними, як дехто побоюється, можуть бути соціальні мережі та інтернет взагалі.


Ця збірка народилася в Ізюмі » Сайт "Обрії Ізюмщини" - новости в городе Изюм, новости Изюма, Изюмская газета, город Изюм\n» Ця збірка народилася в Ізюмі\nМабуть, мало в Ізюмі людей, чия творчість заслуговує особливої уваги. Юрій Татарінов, член Національної спілки письменників України, був одним із тих, хто залишив глибокий слід на культурній ниві. Його п’ята посмертна збірка «Судьбы связующая нить» вийшла друком завдяки наполегливості друзів, колег по літературному цеху.\nУ Палаці культури «Залізничник» 22 жовтня відбулася літературна презентація. На церемонію прийшли рідні, близькі поета, представники від Ізюмської райдержадміністрації, меценати.\n« Книга важлива для будь-якої людини так само, як і хліб, як все що маємо до хліба, а можливо, і важливіша», – зазначила у виступі голова РДА Любов Шамрай. Вона щиро подякувала підприємцю В’ячеславу Маслову та іншим добродійникам за сприяння справі. Підтримка таланту, за її словами, – це той рушій, який дає можливість нести у світ добре, розумне, вічне.\nЗаступник голови державної адміністрації Василь Лесик зосередився на ролі письменства у формуванні національної свідомості. «Те, що є меценати, дуже добре. Але, повірте, нічого не сталося б, якби не було авторів, тих людей, котрі несуть боже слово до нас грішних», - сказав Василь Якович. Він подякував за якісну дизайнерську роботу члену літоб’єднання «Слово» Євгену Сіпкову. За версткою збірка нічим не відрізнялася від професійних друкарських проектів.\nПоэзия – самодисциплина,\nРабота сердца на износ,\nВ ней быть не может половины\nЛюбви ли, ненависти, сльоз.\nТак охарактеризував поетичну творчість наш земляк, член Національної спілки письменників України Ю.А.Татаринов. уявіть: буденна картинка, але під пером майстра слова вона одразу орнаментується, стає незвичайною. Образне мислення стало творчим кредо членів літературного об’єднання «Слово», які сьогодні присутні в залі. Їх пошуки втілюються у поетичні струмки фраз, розливаються бурхливими потоками віршованих добірок, стають книжковим океаном. Саме завдяки їх наполегливості з’явилася на світ ця остання посмертна збірка без сумніву талановитого поета, нашого друга Юрія Татарінова.\n«Лірика і філософія, роздуми над життям Юрія Татаринова зачаровують і хвилюють читачів. А ще чистота, легкість поетичного рядка, де уживається світла радість і пронизливий смуток, де живе небайдужість та вселенська біль. У його, здавалося б простих фразах, відчувається глибина тривожної думки, ранима душа з ніжності і біллю. Цим і схожий Юрій Татарінов зі своїми славними попередниками Сергієм Єсеніним, Миколою Рубцовим, Олексієм Прасоловим» , - сказала у вступному слові завідуюча відділом кульутри. Олена Рудь.В одній зі своїх статей (а Юрій Татаринов був ще й прекрасним публіцистом) є такі слова: «Ми, раз у раз говорячи про вічні цінності буття, озираючись на Всесвіт і посилаючись на Бога, просто не помічаємо, а точніше вперто не хочемо зрозуміти, що все найцінніше - навколо нас, тут, з нами щодня і щогодини ... ». Юрій Татарінов завжди цінував своїх друзів - однодумців, закоханих у поезію і слово.\n23-10-2015, 13:27 | Культура | автор: Корреспондент | Просмотров: 600\nПоетичну збірку «Що маю на душі» презентувала ізюмська поетеса


Перше покоління - «Людина та держава. Правила гри»\nОзнаки прав людини\nПерше покоління прав (громадянські та політичні права) формується за часів буржуазних революцій в Європі і становлення США як незалежної держави (ХVII-XIX століття).\nГоловна ідея першого покоління прав людини – це забезпечення формальної рівності всіх, коли кожен громадянин чи підданий користувався б однаковими правами, незалежно від того, наскільки шляхетна кров тече в його чи її жилах, а також – убезпечення людини від державного свавілля.\nФеодальний устрій, що передує буржуазним революціям, був побудований на нерівності. Феодальні суспільства були вертикальними: дворяни, священики, жителі міст, селяни – мали свій власний правовий статус, зумовлений належністю до певного стану, свої привілеї і обов’язки, свій окремий суд і закони чи звичаї, за якими вони судились. Держава в ранній Новий час, а це розквіт абсолютизму в Європі, домінувала над суспільством і людиною та відчувала себе вправі втручатися в життя людей в будь-які мірі і будь-яким способом. А вплив людей на державу був обмеженим.\nІдея формальної рівності виражалася в визнанні рівних прав за всіма людьми, а також у рівності всіх перед законом і судом. Зрозуміло, що насправді йшлося про рівність чоловіків, або багатих чоловіків, або білих багатих чоловіків, і звичайно громадян. Для прикладу, перший президент США Джордж Вашингтон був обраний на загальних виборах, у яких взяли участь лише декілька відсотків населення, що відповідали всім вимогам тогочасного виборчого законодавства, а жінки, раби, бідні чоловіки залишились осторонь цього процесу. Проте, саме тоді відбулось скасування дворянських привілеїв і різних законів для різних верств населення, що стало першим кроком на шляху до рівних права для всіх незалежно від статі, кольору шкіри, раси, сексуальної орієнтації чи релігії.\nЗахист людини від держави гарантувався правом на особисту недоторканість, забороною тортур, свободою слова, свободою релігії, свободою зібрань, правом на справедливий суд, правом на участь в управлінні державою. Ці права називаються громадянськими і політичними (базовий документ ООН в сфері прав першого покоління – Міжнародний пакт про громадянські та політичні права 1966 р.) Вони утворювали своєрідний юридичний кокон навколо людини – сфери людського життя, в які держава не могла втрутитися або принаймні її втручання було суттєво ускладнено. Це, насправді, була революція, бо до цього, наприклад, релігія завжди була державною справою. І сьогодні в титулі королеви Єлизавети ІІ (Її Величність Єлизавета ІІ, Божою Милістю Великої Британії, Ірландії і Британських Заморських Домініонів Королева, Захисниця Віри) зберігається словосполучення «Захисниця віри», тобто певної «правильної» релігії – у випадку Британії англіканства – як відлуння класичної функції монарха. Натомість релігійна свобода давала можливість людині самій обирати свою віру і не зазнавати утисків в зв’язку з цим вибором.\nКрім того, права першого покоління мали запроваджували або посилювали вплив людини на державу. Якщо ти маєш право голосу, якщо ЗМІ можуть повідомляти всім, що відбувається в державі, якщо ти можеш подати звернення до державних органів, яке мусить бути розглянуте, то це змушує державу та чиновників проводити політику, що враховує думку населення, а не лише власні примхи і побажання. Після прав людини держава – це вже «я», як нібито казав Людовик ХІV, це «ми», тобто народ в цілому.\nПри цьому, безумовно, політичні права вимагають достатньо відповідального суспільства і людей, які сприймають участь у державному житті на рівні виборів, мітингів, обізнаності з того відбувається, як власний громадянський обов’язок. Для прикладу, обов’язкова участь у виборах (як наприклад, в Італії: якщо ви не з’явились на виборчу дільницю без поважної причини вас оштрафують) – не найкраща ідея, бо, насправді, ефект від таких заходів не є очевидним. Зокрема, неочевидно, що примусова участь у виборах покращуватиме якість ухвалених рішень. Але, немає сумнівів, що популізм, політична корупція, голосування «за гречку» простіше приживаються там, де люди не ставляться до виборів та політичного життя байдуже, і не переконані, що вибори становлять їх власну зону відповідальності за себе і за країну.


Нові приміщення для інтернату | У Львові\nСторінка додана 13:41, 2 Червня, 2017\nНові приміщення для інтернату\nУ Львові є інтернати, там навчаються та перебувають діти, у яких немає батьків, або їх позбавлено права опікування. Такі діти часто страждають морально. Проте також їм не вистачає і фізичних речей. Жалілись діти й на обмеження в приміщенні. Проте влада пішла на поступки та від сьогодні, 2 червня, у Львівській загальноосвітній школі-інтернат № 2, що на вул. Просвіти, 2-4, запрацюють відразу три нові приміщення.\nДіти зможуть користуватися сучасною бібліотекою, яка розмістилася у двох кімнатах. Крім того тут будуть не лише книжки, але й столи для навчання, адже до цього діти робили уроки на своєму ліжку, а це зовсім некомфортно та не добре для осанки. Тепер діти зможуть повноцінно вчитись за столом. Також планують зробити кімнату, де будуть проходити різні презентації та зустрічі. Там можна буде проводити також різні заходи.\nУ третьому приміщенні, майстерні живопису та іконопису, кожна дитина зможе розкрити свій дар. Дехто з вихованців школи-інтернату вже відвідував майстерню іконопису та здобув вже певні вміння. Тепер дітки зможуть використовувати набуті знання в стінах школи. Це допоможе дітям бути відкритими та займатись чимось цікавим.


ЦЕНТРАЛЬНА НЕРВОВА СИСТЕМА ЛЮДИНИ - Психология\nОбразовательная библиотека » Психология » ЦЕНТРАЛЬНА НЕРВОВА СИСТЕМА ЛЮДИНИ\nУпродовж тривалої еволюції органічного світу - від найпростіших одноклітинних тварин до людини - фізіологічні механізми поведінки постійно ускладнювалися. Зокрема, в одноклітинного організму єдина клітина виконує всі функції життєдіяльності. Це орган, що відчуває, рухається, здійснює травлення. Звичайно ж, його можливості дуже обмежені. У більш високоорганізованих тварин відбувається спеціалізація органів, пов'язана з появою клітин, єдиною функцією яких стає сприйняття сигналів (це рецептори). Інші клітини беруть на себе м'язову роботу чи секрецію різних залоз (це ефектори). Проте спеціалізація розділяє органи і функції, а цілісна життєдіяльність організму вимагає безперервного зв'язку поміж ними, чого досягають завдяки центральній нервовій системі, яка працює як єдине ціле.\nУ всіх хребетних загальний план будови нервової системи однаковий. Головний елемент нервової системи - нервові клітини, чи нейрони. Нейрон складається з тіла клітини і відростків, назва яких дендрити (сприймають збудження) та аксон (передає збудження). Контакт аксона з дендритами чи тілом іншої нервової клітини називають синапсом. Синапсу надають вирішальне значення у поясненні механізму встановлення нових зв'язків у нервовій системі.\nЦентральна нервова система (ЦНС) складається зі спинного і головного мозку. Різні її частини виконують різні види складної нервової діяльності. Що вище розташована та чи інша частина мозку, то складніші її функції. Найнижче розташований спинний мозок - він регулює роботу окремих м'язових груп і внутрішніх органів. Над ним розміщений довгастий мозок разом з мозочком, що координує складніші функції організму (вони втягують у спільну діяльність великі групи м'язів І ЦІЛІ системи внутрішніх органів, що здійснюють функції подиху, кровообігу, травлення тощо). Також вище розташовано відділ центральної нервової системи - середній мозок, він бере участь у регуляції складних рухів і положення всього тіла. Довгастий і середній мозок разом творять стовбурну частину головного мозку.\nНайвищі відділи центральної нервової системи представлені великими півкулями головного мозку. До складу великих півкуль входять скупчення нервових клітин, які містяться у глибині, - так звані підкіркові вузли. На самій поверхні півкуль розташований шар нервових клітин - кора головного мозку. Вона являє собою ніби плащ чи мантію, що покриває великі півкулі. Й поверхня (близько 2000 см2), як відомо, зібрана в низці складок чи борозен і звивин. Підкіркові вузли разом з розташованими поблизу від них зоровими горбами називають підкірною. Кора разом з підкіркою здійснює найскладніші форми рефлекторної діяльності.\nУсі частини нервової системи працюють у тісній взаємодії, проте роль кожної з них у різних реакціях організму не однакова. Спинний мозок і стовбурна частина головного мозку, що становить його нижні відділи -довгастий і середній мозок, являють собою сукупність рефлекторних центрів вроджених безумовних рефлексів. У спинному мозку є центри найпростіших рефлексів (наприклад, колінного рефлексу). Поряд з рефлекторними центрами, що регулюють роботу кісткових м'язів тулуба і кінцівок, у спинному мозку розташовані центри, які регулюють роботу внутрішніх органів (захисні дії в обезголовленої жаби, наприклад).\nСтовбурна частина головного мозку є центральним апаратом, котрий здійснює низку складних і життєво важливих безумовно-рефлекторних актів, зокрема смоктальний рефлекс, жування і ковтання (під час подразнення ротової порожнини харчовими речовинами). Рефлекторні центри, що регулюють усі дані рефлекси, розміщені в довгастому мозку. Там само розташовані й нервові центри, які регулюють деякі захисні рефлекси: чхання, кашель, сльозовиділення.\nУ середньому мозку поряд з центрами, що передають збудження з ока і вуха на рухову сферу, є центр звуження зіниці, проте цим не вичерпується діяльність стовбурної частини головного мозку. Особливе значення мають нервові центри, що в довгастому мозку. Вони регулюють роботу органів дихання, серцево-судинної системи, а також інших систем, які підтримують сталість внутрішнього середовища організму.\nПідкірна (зорові горби і підкіркові вузли великих півкуль) забезпечує найскладнішу безумовно-рефлекторну діяльність. Зазначимо відразу, що назва зорові горби не відповідає їхній справжній функції: насправді зорові горби є підкірковим чуттєвим центром. А підкіркові вузли є руховим апаратом підкірки і регулюють, зокрема, ходьбу.\nОрган свідомої діяльності людини - кора великих півкуль, через те головним є питання про взаємозв'язок психіки людини і кори великих півкуль, яке конкретизовано в науці як питання про функціональну локалізацію чи локалізацію психічних функцій у корі.\nУсю поверхню великих півкуль дозволяється розділити на кілька великих частин, яка мають неоднакове функціональне значення. їх називають частками головного мозку. Задня частина півкуль - потилична частка, яка спереду переходить у тім'яну і скроневу частки. Передня, найбільша за розмірами частина півкуль, - лобова частка, найбільш розвинута в людини. При цьому аналіз і синтез зорових подразнень відбуваються в потиличній частці кори (зорова зона кори); аналіз і синтез слухових подразнень - у верхніх відділах скроневої частки (слухова зона кори); аналіз і синтез дотикових подразнень і подразнень, що виникають у м'язово-суглобному апараті, - у передній частині тім'яних відділів тощо.\nГоловний мозок людини, котрий забезпечує одержання й переробку інформації" створення програм власних дій і контроль за їхнім успішним виконанням, завжди працює як єдине ціле. Однак це складний і високодиференційований механізм, що має кілька відділів. Через те порушення нормального функціонування кожної з них неминуче позначається на його роботі. У головному мозку людини звичайно виокремлюють три головні блоки, кожен з яких відіграє свою особливу роль у забезпеченні психічної діяльності.\nПерший підтримує тонус кори, необхідний для того, щоби і процеси одержання й переробки інформації, і процеси формування програм і контролю за їхнім виконанням відбувалися успішно.\nТаким чином, коротко охарактеризуємо кожен з перерахованих блоків. Блок тонусу кори, чи енергетичний блок мозку. Для нормального здійснення процесів життєдіяльності і саморегуляції поведінки необхідне постійне підтримання оптимального тонусу кори. Для здійснення цих процесів необхідна оптимальна збудливість кори. Суть одного з важливих відкриттів, які фізіологи зробили під час численних спостережень і експериментів, у через те, що істотну роль у цьому процесі відіграють утворення верхніх відділів стовбура мозку, зокрема гіпоталамуса, зорового горба і системи сіткоподібних волокон ("ретикулярної формації"), що мають двосторонній зв'язок з корою головного мозку. Дані утворення входять як головні до складу першого блоку.\nТаким чином, перший блок мозку, до складу якого входять апарати верхнього стовбура, ретикулярної формації і древньої кори, забезпечує загальний тонус кори (її бадьорість) і можливість тривалий час зберігати сліди подразнення. Робота цього блоку не пов'язана спеціально з тими чи іншими органами чуттів і має "модально-неспецифічний" характер, забезпечуючи загальний тонус кори.\nБлок, про котрий ітиметься, безпосередньо пов'язаний з роботою відносно аналізу й синтезу сигналю, привнесених органами чуттів із зовнішнього світу, інакше кажучи, з прийманням, опрацюванням і збереженням одержуваної людиною інформації. Він складається з апаратів, розташованих у задніх відділах кори головного мозку (тім'яної, скроневої і потиличної часток) і, на відміну від першого блоку, має модально-специфічний характер.\nОбразно кажучи, даний блок є системою центральних приладів, що сприймають зорову, слухову і тактильну інформацію, переробляють чи "кодують" її і зберігають в пам'яті сліди отриманого досвіду. Апарати цього блоку дозволяється розглядати як центральні (кіркові) відділи систем сприймання (аналізаторів). При цьому, як ми вже зазначали, кіркові відділи зорового аналізатора розташовані в потиличній, слухові - у скроневій, тактильно-кінестетичні - у тім'яній частці.\nУ цих відділах кори закінчуються волокна, що йдуть від відповідних апаратів сприймання (рецепторних); тут виділяють і реєструють окремі ознаки зорової, слухової і тактильної інформації, яка надходить. У найскладніших відділах цих зон вони поєднуються, синтезуються і комбінуються у складніші структури. Дані зони кори мають тонку клітинну будову. Ті зони кори, до яких безпосередньо надходять волокна від периферичних органів, називають первинними, чи проекційними зонами; ті зони, що примикають до проекційних, називають вторинними, чи проекційно-асоціативними зонами.\nПринцип ієрархічної побудови кожної зони кори б одним із найважливіших принципів будови кори головного мозку.\nНад кожною первинною, чи проекційною зоною кори надбудовано вторинні, чи проекційно-асоціативні зони кори. Волокна, що надходять сюди, не йдуть, як правило, безпосередньо від периферичного рецептора, вони чи містять узагальнені імпульси, чи приходять у вторинні зони кори з первинних.\nПервинні і вторинні зони кори не вичерпуються кірковими апаратами аналізованого блоку. Над ними надбудовані апарати третинних зон кори (чи "зон перекриття кіркових кінців окремих аналізаторів"), які мають важливе значення для забезпечення найбільш комплексних форм роботи цього блоку. Третинні зони кори головного мозку є значною мірою специфічно людськими утвореннями. Третинні зони кори дозрівають дуже пізно в онтогенезі, а їхня основна функція - в об'єднанні інформації, яка надходить у кору головного мозку від різних аналізаторів.\nСвідома діяльність людини тільки починається з одержання і обробки інформації, а закінчується вона формуванням намірів, виробленням відповідної програми дій і виконанням цих програм у зовнішніх (рухових) чи внутрішніх (розумових) актах.\nДля цього потрібен спеціальний апарат, котрий міг би створювати й утримувати потрібні наміри, виробляти відповідні програми дій, здійснювати їх у потрібних актах і, що дуже важливо, постійно стежити за діями, що відбуваються, звіряючи ефект виконуваної дії з вихідними намірами.\nУсі дані функції здійснюють передні відділи мозку та їхні лобові частки. Як і задні відділи мозку, передні мають найтісніші зв'язки з нижче розташованими утвореннями ретикулярної формації, за винятком того, що важливо, тут особливо потужно представлено і висхідні, і спадні волокна ретикулярної формації, які зумовлюють імпульси, сформовані в лобових частках кори, і тим самим регулюють загальний стан активності організму, змінюючи його згідно до сформованих у корі намірів.\nПервинною, чи проекційною зоною передніх відділів мозку ? передня центральна звивина, чи моторна частка кори: над нею надбудовано вторинне, премоторне поле (поле Бродмана); також вище розташовано утворення кори власне лобової чи передфронтальної частки.\nЛобові частки мозку, які володіють могутніми зв'язками з висхідною і спадною ретикулярною формацією, виконують значну активізуючу роль. Зокрема, напружена інтелектуальна робота, яка вимагає підвищеного тонусу кори, викликає в лобових частках підвищену кількість синхронно збуджуваних ділянок, які спільно працюють. Підтримуючи тонус кори, необхідний для виконання поставленого завдання, лобові частки мозку відіграють вирішальну роль у створенні намірів і формуванні програми дій, які здійснюють дані наміри.\nЗагальні уявлення про головні фізіологічні механізми функціонування мозку. Як відомо, усі, навіть найскладніші форми роботи мозку, які є в основі психічної діяльності, побудовані за типом рефлексів. Усі рефлекси поділяють на дві великі групи: безумовні й умовні.\nБезумовними рефлексами називають вроджені й більш-менш незмінні рефлекси, що їх здійснюють відділи нервової системи, розташовані нижче від кори головного мозку. Завдяки безумовним рефлексам пристосування організму до зовнішнього світу досягають лише у вузьких межах, через те що дані рефлекси виникають у відповідь на порівняно незначну кількість подразників і мають звичайно стандартний характер. Через те за допомогою безумовних рефлексів здійснюється тільки порівняно недосконале пристосування організму до мінливих умов середовища.\nНовими мінливими формами реагування, які формуються впродовж життя організму (з накопиченням життєвого досвіду) і які здійснюються у вищих тварин корою головного мозку, є умовні рефлекси. Під час утворення умовних рефлексів подразник, котрий раніше був байдужний для організму, стає сигналом іншого подразника, що має для організму пряме життєве значення. Байдужий до цього (індиферентний) подразник здобуває тим самим нову сигнальну функцію.\nПодразники, які викликають безумовні рефлекси, називають безумовними. Подразники, які викликають умовні рефлекси і мають сигнальне значення, називають умовними. Утворення умовних рефлексів - це формування в мозку нових тимчасових зв'язків. Дані зв'язки у вищих тварин і в людини формуються в корі великих півкуль, які є головним субстратом психіки.\nУтворення умовних рефлексів, інакше кажучи - замикання тимчасових зв'язків, є основною роботою кори великих півкуль. Через те діяльність кори головного мозку називають замикальною діяльністю.\nВідомо, що подразник, котрий діє на органи чуття, зумовлює подразнення певної ділянки кори головного мозку. Це подразнення не залишається на місці, а поширюється, чи іррадіює по корі, захоплюючи також найближчу підкірку. Істотним є той факт, що іррадіація подразнення не відбувається рівномірно у всіх напрямах.\nМісце найбільшого в даний момент подразнення в корі головного мозку називають домінантою - стійким вогнищем подразнення. Коли в корі головного мозку виникає стійка домінанта, то всяке подразнення, що його спричинює будь-котрий відносно слабший подразник, притягується до цього вогнища, поширюється в його напрямі. Вчення про домінанту як пануюче вогнище подразнення в мозку сформував видатний російський фізіолог О.О. Ухтомський.\nІстотним для утворення умовних рефлексів є відсутність будь-яких сильних сторонніх подразників. І, нарешті, для утворення умовних рефлексів досить важливий діяльний стан кори головного мозку. У руслі сучасних фізіологічних уявлень ідеться про загальне тло бадьорості організму. Сьогодні психофізіологія має у своєму розпорядженні анатомічні, фізіологічні і клінічні відомості, що свідчать про безпосередню причетність до явищ загальної активізації мозку різних структур неспецифічної системи мозку, головним чином ретикулярної формації. її основна функція в через те, що вона бере участь в організації переходу організму від стану гальмування (сну) у стан збудження (бадьорості).\nЗамикання тимчасових зв'язків є основною синтезуючою діяльністю кори мозку. Водночас утворення умовного рефлексу завжди пов'язане з виділенням того подразника, на котрий утвориться рефлекс. Ця складна аналітико-синтетична діяльність кори мозку, що є в основі утворення умовних рефлексів, дає змогу досягти необхідного пристосування організму до умов життя.\nІ останнє, що ми розглянемо, те, як відбувається рух нервових процесів у корі великих півкуль. Нервові процеси в корі великих півкуль, починаючись у певному місці, завжди поширюються в інших ділянках нервової системи. Це явище, як уже було зазначено, називають іррадіацією. Процесом, протилежним до іррадіації, є концентрація нервових процесів, тобто зосередження їх у більш обмеженому місці. Іррадіюють і концентруються обидва нервові процеси - збудження і гальмування.\nВажливе значення в діяльності нервової системи має закон взаємної індукції нервових процесів, згідно до якого кожний з нервових процесів - збудження і гальмування - зумовлює чи посилює протилежний процес.\nУ природних умовах життя подразники не існують ізольовано. Як правило, вони виникають одночасно чи послідовно. Будь-котрий предмет це одночасний комплекс подразників. Щоби пристосуватися до середовища, мозок має виробити можливість реагувати на цілі системи подразників, тонко розрізняючи одну систему від іншої. Синтетичну діяльність великих півкуль, яка дає змогу поєднувати окремі подразники в цілі комплекси, називають системною діяльністю кори головного мозку.\nНайважливішим виявом системності в роботі кори є утворення динамічного стереотипу чи цілої системи реакцій на певні комплекси подразників. Принцип системності відіграє величезну роль у роботі кори великих півкуль і має вирішальне значення для розуміння фізіологічних механізмів психічної діяльності, що являє собою складну систему психічних процесів.\nСистемна робота кори головного мозку дає змогу не лише здійснювати складні форми діяльності, а й водночас досягати найбільшої економії в утворенні та збереженні нервових зв'язків. У разі наявності певної системи зв'язків людина спроможна відтворити поелементно всю систему у цілому, і це значною мірою спрощує механізм закріплення навичок і знань.


Головна » Блоги » Кілька думок щодо Європи\nПерше, що впадає у вічі в Італії, – це ставлення до старих речей. Так би мовити, культ старих речей. І йдеться, скоріше, не про антикваріат – антикваріат це в кращому випадку символ, а ще частіше просто знак. Справа в збереженні справжніх речей, з їхнім смислом та історією, в збереженні власного світу, а як наслідок – збереженні буття. Ця любов до старовини не просто колекціонування – це любов до власного світу в сенсі життєвого світу.\nНа перший погляд може здатися, що це щось показне, наслідування тенденцій моди, адже запит на старовину сьогодні наочно присутній в світі. Прикладом цього може слугувати багато процесів та явищ: починаючи з моди на штучно зістарені меблі й закінчуючи зразками чорно-білого кіно в сторіччя найпотужнішого розвитку технологій. Проте, мова не про це. Свідчення присутності старих речей (а, скоріше, присутності самої історії) ми спостерігаємо усюди: в готелях, ресторанах, кафе, офісах, не кажучи вже про музеї, бібліотеки, храмові споруди та багато інших місць. Це старі шухляди, столи, стільці, антресолі, посуд, полиці, підставки, підсвічники тощо.\nМоже закрастися сумнів, що все це розраховано на зовнішнього спостерігача, тобто на туриста, який не в останню чергу заради цієї старовини і приїхав. Але змушений розчарувати прибічників такої думки. Цю ж тенденцію дбайливого ставлення до старих речей ми спостерігаємо й у тих місцях, які не призначені для відвідування приїжджими: в квартирах, маєтках, службових приміщеннях тощо. Себто це не спроба справити враження – це спосіб існування, спосіб ставлення до буття. Таким чином проявляється відповідальність за власне буття, збереження власного світу, його консервація – з неабиякою повагою.\nЗадля переконливості наведу такий приклад. У Болоньї, неподалік Piazza Maggiore, проте зовсім не на мейнстрімі туристичних потоків, є ресторан – нічим не примітний, де меню написано ще «від руки». Однак, раджу все ж таки відвідати. Перше враження, яке виникає, коли в нього потрапляєш – буцімто ти опинився на звалищі. Неймовірна кількість незрозумілих речей зовсім не першої свіжості. Здається, що їхнє розміщення не відповідає жодній логіці – просто все, що було старого, взяли і звалили до однієї купи. Примітно, що кількість речей значно більша ніж того вимагає організація простору.\nВтім, придивишсь уважніше, одразу розумієш, що цей порядок речей зовсім не випадковий: організація простору має свою внутрішню, добре структуровану логіку. От, здається, безцільно стоїть штопор, якому не одне десятиріччя, а може й сторіччя, до того ж розміром він зовсім не малий, а скоріше нагадує слюсарські лещата. Однак, зосередивши погляд, помічаєш, що під ним (начебто штопор нині в роботі), стоїть Brunello di Montalcino 1966 року. А ось, зліва від входу, плакати шістдесятих-сімдесятих років з рекламою вина, а напроти винна шафа з сучасними аналогами стародавнього напою.\nПройшовши трішечки далі, бачиш барну стійку та полиці за нею. Цьому інвентареві точно більше років, ніж самому ресторану (хоча за італійськими мірками заклад досить молодий – йому лише шістдесят!). І так будь-який предмет в цьому приміщенні виявляється не хаотично розташованим, а має своє, чітко окреслене місце, внутрішню логіку, яка кожною своєю гранню підкреслює зв'язок з історією. Ще раз хочеться наголосити – це не якийсь показний ритуал, це природне відчуття єдності з чимось більшим. Це спосіб збереження (організації) буття. В цих або через ці речі зберігається життєвий світ, з яким ідентифікує себе італієць. І він робить все, щоб це буття підтримати, бо відчуває себе відповідальним пастухом.\nОднак, слід зазначити, що це не єдиний можливий підхід, який вироблений в сучасному світі. Ми подивилися на приклад, коли цінність речі похідна не від функції, а від внутрішньої приналежності до життєвого світу, до організації власного буття. В ХХ ж сторіччі домінантним стає протилежний тренд. Будь-яка річ – це в першу чергу функція. Абсолютно не важливо, коли вона була зроблена, чи має смислові коди та які, хто і з чого її зробив, чи має вона стосунок до власної культури – головне, щоб функціональна складова була врахована максимально. І сьогодні рівень майстерності виробників вимірюється тим, щоб термін дії гарантії точно співпав з часом поломки предмету. До певної міри це жарт, але тільки до певної. Майже будь-яка з сучасних речей може працювати довше, ніж це відбувається на практиці, строк її ужитку штучно скорочують. Це відбувається з багатьох причин, але головне, що така зміна не викликає жодного дискомфорту – тому що в такій речі нічого, окрім функції немає. Таким чином, народжується світ симулякрів, світ, в якому замість природності – сурогати.\nВодночас, на іншому полюсі, бережне ставлення до речей зумовлене присутністю в цих речах чогось більшого, ніж просто функція. Хоча кожен з таких предметів також має певний функціонал, але сама річ значить набагато більше, ніж її функція. В ньому (а може навіть, завдяки йому) зберігається буття.\nПоціновування італійцями старовини – не данина моді, а саме спосіб збереження буття. В кожній такій речі живе цілісний світ, і якщо ти хочеш, щоб світ не тріснув, або навіть розколовся, ти мусиш зберегти цей предмет. Навряд чи хтось надумає змінювати батьків, тому що вони постаріли! Онтологія такого порядку конструює соціальну реальність, з певною аксіологією. Відповідальність за буття зобов’язує з пієтетом ставитись і до соціального порядку. З іншого ж боку в новому світі функцій без коріння дуже легко продукувати будь-які архетипи, тому що власних не існує. Ось тому і змушені ми вже вкотре намагатися повірити, що руйнація – це найкращий та найкоротший шлях до великих побудов. Сумно, але руїни Вавилонської вежі залишаються, а Нового Єрусалиму так і не видно.


9-12.08.2017 Brutal Assault @ Фортеця Йозефів, Яромерж, Чехія — Noizr\n9-12.08.2017 Brutal Assault @ Фортеця Йозефів, Яромерж, Чехія\nМузичний фестиваль Brutal Assault, який є одним із найавторитетніших подій у світі метала, оголосив повний склад учасників цього року. Повідомляється, що на майбутньому опен-ейрі виступить 115 команд!\nФестиваль, який вже понад 20 років поспіль проходить в фортеці Йозефів, традиційно відбудеться без великих хедлайнерів.\n"Як завжди, фестиваль робить ставку на збалансований склад. Підвищення відвідуваності BA підтверджує той факт, що ми робимо все як треба", — коментує організатор Томас Фіала.\nЦього року на фестивалі буде кілька унікальних виступів. "Багато груп готують спеціальну програму, інші колективи повертаються на BA через багато років", — розповідає Фіала. Найбільшою подією є шоу впливових блек-метал-легенд Master's Hammer, які не грали наживо з 1992 року. MH — один з небагатьох чеських гуртів, який зміг вплинути на світову метал-сцену.\nНорвезька група Emperor також планує дати спеціальний сет, основу якого складуть композиції альбому "Anthems" (1997). Інша норвезька група Mayhem збирається зіграти весь альбом "De Mysteriis Dom Sathanas" (1993). Шведський колектив Tiamat повернеться до своїх витоків, зігравши треки з лонгплею "Wildhoney" (1994). Спеціальну програму також готує швейцарський метал-гурт Samael. Два захоплюючих сети також готує група Incantation.\nФестиваль традиційно не робить акцент на великих хедлайнерів, але пропонує широкий спектр виконавців. "Ми хочемо, щоб кожен відвідувач насолоджувався якомога більшою кількістю колективів, які йому подобаються", — говорить Томас Фіала. Серед підтверджених гуртів: шведи Opeth, американці Nile, британці Electric Wizard, греки Rotting Christ, британці Architects, японці Boris, канадський проект Devin Townsend Project і багато інших.\nПісля торішнього екстраординарного успіху на фестиваль повертається спеціальна "Fourth Stage" — сцена експериментальної ембіентної і дроун-музики, а також художня виставка Art-Brut-All.\nТакож повідомляється, що в цьому році фестиваль буде співпрацювати із природоохоронною організацією Sea Shepherd. Її назву носитиме одна з головних сцен Brutal Assault.\nСписок підтверджених гуртів BA 2017:


На українських митницях немає жодного справного сканера, - Гройсман / Новини / Finance.ua\nНа українських митницях немає жодного справного сканера, - Гройсман\nНа українських митницях немає жодного справного рентгенівського пристрою, що дозволяє проводити огляд предметів, не виймаючи їх з транспортного засобу, тари або упаковки – вони всі механічно пошкоджені.\nПро це в інтерв’ю Радіо Свобода заявив прем’єр-міністр України Володимир Гройсман, зазначивши, що їх «били» самі митники.\n«У нас жодного сканера (рентгенівський прилад, що дозволяє проводити огляд предметів, не виймаючи їх з транспортного засобу, тари або упаковки, – ред.) немає на митниці. Всі – механічно пошкоджені. Тобто, самі митники брали їх, били, щоб не видно було, які товари переміщуються в контейнерах, автомобілях… Тому наше завдання сьогодні – технічно «переозброїти» їх, модернізувати.\nСпільно ми будемо це робити з нашими американськими партнерами. Думаю, за рік зможемо навести лад. Але тут дві частини роботи. По-перше, локальні антикризові речі, які потрібно робити управлінськими наказами. По-друге, є інші завдання – системні, стратегічні зміни», – підкреслив Гройсман.\nТакож він зазначив, що сьогодні контрабандистам і схемнікам «не так просто жити, як жилося раніше». «Ми зараз запустили «митну сотню», заснували «єдине вікно», ввели зовсім інше тарифоутворення для розмитнення. Зараз вже є результат. Якщо в травні-липні схемщики сиділи і чекали – «попустить» Гройсман чи “не попустить”, потім зрозуміли – “не попустить”.\nЗовсім не везти товар їм невигідно: краще везти в білу, ніж притримувати далі. Тому в серпні ми отримали при плані 19 мільярдів гривень – 21 мільярд 300 мільйонів. У вересні – теж перевиконання. Все це дає результати», – зазначив прем’єр.\nУ червні українці отримають два додаткові вихідні 14 г. тому 4832 1


Контейнер дерев'яна яний : Могилів-Подільський, ціна, id125809\nГоловна Товари і послуги Упаковка і тара Дерев'яна упаковка і тара Контейнер дерев'яна яний\nКонтейнер дерев'яна яний\nРозташування: Україна, Вінницька область, Могилів-Подільский район, Могилів-Подільський показати на мапі\nПродам контейнера дерев'яні для зберігання сільськогосподарської продукції (яблук, груш, картоплі, буряка, моркви, та інше)\nДовжина, ширина, висота, об'єм 1200мм. 1000 мм 750 мм 0,7 м3\nРозрахований на 300 - 400 кг. продукції\nЗастосовується в сховищах, де штабелируется по вертикалі до 8 (восьми) штук. Підприємство для виготовлення контейнерів використовують деревину хвойних порід (ялина, сосна, ялина). Контейнер виготовляється з дощок (закруглюють з внутрішньої сторони) завтовшки не менше 20 мм Для зв'язування використовуються гвинтові цвяхи. Вентиляційні щілини між заготівками 10-20 мм\nЦіна 1 (одного) контейнера в зібраному вигляді - від 270 грн (на складі виробника)\nЦіна 1 (одного) контейнера в щитовому вигляді - від 260 грн. (на складі виробника)\nМожлива доставка продукції до замовника, умови доставки обговорюються додатково. Всі доповнення від замовника до облаштування контейнера приймаються.\nПП Медведчук Ст. +380 (67) 3970329. Медведчук Володимир Євгенович р. Могилів-Подільський


Пригодницький фільм "Між Крадіїв". Спільнокошт – краудфандинг в Україні. Велика Ідея\n2 200зібрано (з 100 000 грн)\nосвіта медіа інтернет кіно мистецтво\nЧим ми надихаємось?\nНе знаєте, чи варті ми уваги, бо не знаєте, що у нас в голові? Виправляємо!\nЯкщо ви втомилися від однакових побутових драм, або комедій про відверто недолугих людей. Якщо ви як і ми, любите якісне кіно, і дивуєтесь тому, як мало представників хорошого сюжету і сценарію є в Україні - підтримайте нас на "Cпільнокошті". Ми сповнені ентузіазмом створити щось дійсно нове! І випустити це у всеукраїнський прокат.\nПроект має за мету розвиток жанру пригодницького кіно, практично повністю відсутнього в українському кіно. Кіно, насиченого багатогранними персонажами, цікавими діалогами, небанальними сюжетними лініями, красивими локаціями.\nВ той же час фільм має на меті також демонстрацію людських характерів, чинників, які на них впливають і зміни цих характерів. Вчить глядача краще розуміти, чому деякі люди стають тими, ким стають.\nОкрім того, фільм має на меті виховання нового покоління кінематографістів, так як учасники знімального процесу в основному будуть молодими ентузіастами, які можуть подати приклад тим, хто воліє займатись кіно, але боїться почати, вважаючи, що кіно є виключно прерогативою великих студій із багатомільйонними бюджетами.\nЦі молоді ентузіасти не зіпсовані методичками, суворими правилами ТБ, які писались ще в середині минулого століття. Вони вчаться найновішим тенденціям популярного та якісного кіно.\nРаніше було представлено окрему сцену з фільму, зняту зовсім без бюджету, і створену лише з ескізів сюжету і сценарію, яка вийшла у youtube, як короткометражка “Між Крадіїв”.\nЯ ВЖЕ ЧУВ ТАКІ ОБІЦЯНКИ\nСтудію Bad Rabbits Foundation заснували (ще під іншою назвою) у 2007 році двоє ентузіастів, які попри всю невіру оточуючих вже 12 років потихеньку втілюють мрію, не зважаючи на те, що добились би більших успіхів обравши простий шлях. Нас кожен переконував знімати весілля, знизити планку, перейти на "і так згодиться", щоб заробити більше. Тому, щоб зняти перший фільм і потрапити на перший великий столичний знімальний майданчик, не зраджуючи принципам, нам знадобилось більше 10 років!\nУ нас досить незвичайна історія, і тут викладати її повністю - немає сенсу. Проте, якщо ви хочете глибше вивчити, хто ми, як розвиваємось, і які у нас перспективи - тут doc-файл з розширеною біографією і посиланнями:\nЯКА Ж НАША МЕТА?\nМи не збираємось давати відповідь Голівуду. Він нас ні про що не питає. Ми не збираємось підлаштовуватись під когось, і не збираємось "наживатись". Ми збираємось зняти кіно, від якого кайфуватимемо самі, і від якого прокайфуєте ви! А далі хай наша робота за себе говорить!\nЗа умовами "Спільнокошт" ми, не будучи юридичними особами не можемо збирати більше 100тис. гривень. Отож ці кошти лише частково покривають витрати на фільм. Але ця частка також життєво необхідна!\nВитрати, що покриваються за рахунок краудфандингу:\n12000 грн. - Маркетингова кампанія\n10600 грн. - Придбання реквізиту\n34500 грн. - Гонорар найманих професіоналів\n24545 грн. - Жорсткі диски для збереження відеоматеріалу\n8355 грн. - Логістика\n10000 грн. - Адміністративні витрати 10%\nВ1: Ми Вишлемо вам електронне фото з підписами основних членів команди та головних акторів та особисту подяку, а також вишлемо перші скріншоти готового матеріалу раніше офіційного часу їх промоції!\nВ2: Ми Вишлемо вам фізичне фото з підписами основних членів команди та головних акторів та особисту подяку, а також вишлемо трейлер раніше офіційної дати презентації!\nВ3: Вказання Вашого імені та прізвища в фінальних титрах у полі спеціальних подяк.\nВ4: Запрошення на допрем'єрний показ у м. Хмельницькому за кілька місяців до всеукраїнської прем'єри. + В3\nВ5: Роль у масовці зі вказанням у фінальних титрах.\nВ6: Роль у масовці зі вказанням у фінальних титрах. + В4\nВ7: Вказання вашого імені у початкових титрах як "за сприяння/особлива подяка" + В4\nділись з друзями 740


Українські зірки, які виїхали за кордон під час війни — Монатик, Дорофєєва, Кароль, Потап / НВ\nДоброго вечора, ми з України. Куди виїхали та чим займаються українські зірки під час війни\n6 травня, 10:51\nКуди поїхали українські зірки під час війни (Фото:НВ)\nБагато українських знаменитостей залишилися на батьківщині і як можуть, допомагають Україні. Проте більша частина таки виїхала з країни. Розповідаємо про зірок, які виїхали за кордон після початку повномасштабної війни в Україні.\nПісля того як Росія 24 лютого 2022 року повномасштабно вторглася на територію України, понад 5 мільйонів населення виїхало за межі країни і ще понад 7 мільйонів стали вимушеними переселенцями в інші, більш безпечні регіони України.\nУкраїнські зірки, які виїхали за кордон\nБагато українських зірок також тимчасово поміняли своє місце проживання, з метою убезпечити себе та свою сім'ю під час військових дій. Хтось поїхав до родичів, хтось — світ за очі, а хтось так і не знайшов постійного проживання на період війни.\nВночі 24 лютого співачка Джамала з Києва виїхала до сестри до Туреччини. Спочатку, з двома синами, майже чотири доби вона з Києва діставалася румунського кордону, а звідти перебралася до Стамбула. Співачка майже не буває вдома, бо дуже часто їздить із благодійними концертами по всій Європі, де збирає гроші для України. За участю Джамали українцям перевели 90 млн доларів.\nТанцівниця Ілона Гвоздьова з дітьми поїхала до Італії. Раніше вона з сім'єю жила в Києві, але в березні зірка повідомила, що окупанти розгромили її будинок. Після цього Ілона із сім'єю вирушила до Вінниці, потім на Західну Україну, а пізніше до Рима. «Я пережила 3 дні пекельної виснаженої дороги, понад 1600 км, без нормального сну, їжі та з постійним почуттям тривоги, смутку, болю в серці, зі сльозами в очах. Все життя я мріяла побачити Рим, але ніколи не думала, що побачу його за таких обставин, що змушена залишити Україну, залишити чоловіка і вивозити дітей у безпечне місце від війни, яку почала Росія», — прокоментувала танцівниця.\nГвоздьова волонтерствує, ходить до місцевої церкви, де збирає гуманітарну допомогу для українців.\nЕкссолістка групи НеАнгели Слава Камінська з двома дітьми та мамою емігрувала до Гааги (Нідерланди). Спочатку зірка жила у сестри, а потім орендувала готель, щоб жити окремо. Зірка зізналася, що була здивована тому, як її сім'ю зустріли у новій країні: «Я зараз у Нідерландах і якщо чесно, була дуже здивована тому, як нас зустрічали. Мені іноді дуже соромно, що я змогла виїхати з цього пекла, а багато хто залишився в ньому, але, як мати і дочка я не могла вчинити інакше. Я дуже хочу додому та вірю в нашу перемогу. Ми чужі на теренах Європи. Нам потрібен наш будинок і ми його відстоюємо!», — прокоментувала Камінська.\nУкраїнська співачка Надя Дорофєєва не має постійного місця проживання в Європі через те, що активно гастролює із благодійними концертами, де збирає гроші для українців.\nЗа кілька днів до вторгнення Росії на територію України Настя Каменських та Потап разом із мамами відлетіли до Іспанії, де їх застала війна. Зіркова пара не поверталася до Києва. За кордоном Настя та Потап проводять благодійні концерти, збирають гуманітарну допомогу, передають українцям одяг, їжу та гроші, а також ведуть інформаційну війну.\nСпівак Дмитро Монатик у момент початку війни разом із сім'єю перебував у Барселоні. «У мене, як і в мільйонів людей, увесь цей час душа роздирається на частини. По-перше, від жорстокої війни у моїй прекрасній країні Україні. По-друге, через те, що я опинився за кордоном, коли все сталося», — прокоментував співак. З-за кордону Дмитро, як і багато інших знаменитостей, допомагає Україні, організовуючи благодійні концерти та збираючи гуманітарну допомогу українцям.\nТіна Кароль виїхала з України ще за тиждень до початку війни. За словами співачки, про війну, що почалася, вона дізналася в монастирі. 1 березня співачка взяла участь в антивоєнному мітингу, який пройшов у Варшаві, де співала своїх пісень та закликала українців об'єднуватися. Наразі Тіна бере активну участь у благодійних заходах, виконує українські пісні та розповідає про ситуацію в Україні.\nЗалишила Україну і співачка Оля Полякова. Вона забрала доньок Машу та Алісу і вирушила на Лазурний берег Франції, де зупинилася у своєї подруги Вероніки Білоцерківської. Полякова також не сидить удома, а активно подорожує по всьому світу із благодійними виступами, де збирає гроші для своєї держави.\nВиїхала з України й дружина Віктора Павлика — Катерина Репяхова, яка у 2021 році народила свого первістка. З мамою та сином вони вирушили до Ізраїлю до своїх родичів. Дорогою дівчина робила зупинки у Словаччині, Чехії та Німеччині. Репяхова заявила, що поїхала в іншу країну не як біженець, а поїхала навідатися до родичів, яких планувала відвідати ще до війни.\nВедучий програми Ранок з Україною, блогер та шоумен Анатолій Анатоліч вивіз свою сім'ю до Франції. Спочатку зірка не планувала залишати Україну, однак коли з французької школи, в якій навчаються його дочки, надійшла пропозиція про надання житла у маленькому французькому місті, сім'я вирішила таки виїхати. «Нам пообіцяли максимальну підтримку та допомогу. І це ми відчули одразу. А ось сама дорога була дуже складною, вона зайняла кілька днів. Перетнули безліч кордонів, але зараз почуваємося у безпеці, діти у школі. Зараз ми вирішуємо, що робитимемо далі. Звичайно, всі хочуть додому і навіть думки не з’являються залишитися тут назавжди», — розповів Анатоліч.\nУкраїнська співачка Камалія під час початку війни перебувала вдома у Кончі-Заспі. За день до цього її чоловік із двома доньками вилетіли до Лондона. Оскільки Мохаммад Захур є підданим Великої Британії, за три дні до нападу Росії йому надійшло повідомлення з рекомендацією покинути Україну. Камалія разом зі своєю мамою вирішила залишитися в Україні, щоб готувати альбом та репетирувати номер на премію YUNA-2022. «На сімейній раді ми вирішили, що чоловік забере дітей до Лондона, а я працюватиму в Києві. Я залишилася, бо мені треба було щось робити, я не могла просто сидіти. Я залишилася з мамою вдома. Але виїхала 1 березня і поїхала в Будапешт, а наступного дня чоловік прилетів забрав мене до нього. Мама не захотіла поїхати, ми її ніяк не могли вмовити. Нещодавно нам вдалося вивезти її на західну Україну, в Ужгород», — розповіла Камалія.\nУкраїнська актриса та ведуча Танців із зірками Іванна Онуфрійчук разом із чоловіком-мільйонером Алмазом перебуває у Швейцарії. Там вона відкрила свій пункт збору гуманітарної допомоги. «Мій пункт збору гуманітарної допомоги у Швейцарії відкрито. Друзі, я щодня в офісі, чекаю на вас! Хто знаходиться у Швейцарії чи поруч і може привезти допомогу сюди. Нагадую, що я особисто несу відповідальність за збирання та відправлення всього в Україну», — написала зірка у своєму Instagram.\nУкраїнська співачка Tayanna, разом із сином та чоловіком, у день нападу Росії на Україну перебувала у відпустці на Балі. Зірка планувала повертатися додому, тому що на 26 лютого у неї був запланований концерт у Львові: «Вранці 24 лютого я ходила біля океану і прощалася з ним, бо маю повертатися додому, думала про те, що у мене в улюбленому Львові концерт. Прийшла додому, приготувала смачний сніданок своєму синові та чоловікові, вже вивезли валізи надвір, щоб їхати в аеропорт. У цей момент сестра мого чоловіка каже, що у нас почалася війна, закрили небо, і ми не зможемо вилетіти», — поділилася артистка. За словами Tayanna, вона зараз звинувачує себе за те, що не може допомагати тим, хто цього потребує: «Усі думки і душа в Україні, з усіма, хто там залишився».\nЗірки, які залишилися в Україні\nВ Україні залишилося багато знаменитостей, які не схотіли залишати межі своєї країни. Серед них: багатодітний тато та телеведучий Григорій Решетник; дружина телеведучого Микити Добриніна — Дар’я Квіткова; актриса Наталка Денисенко; співачки Ірина Федишин та Світлана Тарабарова.\nТакож багато українських зірок вступили до лав тероборони чи ЗСУ і тепер захищають Україну. Такими є: Андрій Хливнюк, Тарас Тополя та гурт Антитіла, Олександр Положинський, Дмитро Дікусар, Ігор Кондратюк, Максим Тарапата, Олексій Тритенко, Ахтем Сеітаблаєв, Юрій Ткач, Віктор Бронюк, Олег Сенцов, Олег Михайлюта, Олександр Ярмак, Василь Ломаченко, Олександр Усик, Тамерлан, Коля Серга та багато інших.\n«Поводьтеся гідно». Даніель Салем, який пішов на фронт, звернувся до українців у тилу та за кордоном\nТеги: Переселенці Зірки Шоу бізнес Знаменитости Эмиграция


2 млн тонн вугілля - від збагачувальників Павлоградщини\nГлавная / Новости / Промышленность / 2 млн тонн вугілля — від збагачувальників Павлоградщини\nПолина Суворова 23/04/2022\tПромышленность Оставить комментарий 37 Просмотры\nУ нічну зміну 16 квітня колектив ЦЗФ Павлоградська від початку року переробив 2 млн тонн вугілля. Це 1 млн 120 тис. тонн високоякісного концентрату. Або це 29 тис. вагонів з вугіллям. А взагалі це паливо для енергетичної безпеки України.\n«Я вітаю наш колектив із цим досягненням. Збагачувальники ЦЗФ Павлоградська – ви найкращі професіонали! Ми щодобово відповідально працюємо і віримо, що це всіх нас наближає до перемоги та миру», – каже директор ЦЗФ Павлоградська Андрій Федоров.\nЦЗФ Павлоградська продовжує працювати двома секціями. За добу збагачує 19 тис. тонн вугілля, яке видобувають на шахтах Західного Донбасу, потім його відправляють на ТЕС ДТЕК.\nВітаємо колектив ЦЗФ Павлоградська.\nПредыдущий Закликають посадити Сади Перемоги\nСледующее Schneider Electric у співпраці з ДТЕК надасть обладнання для відновлення електроенергії в Україні


Як стабілізувати гривню та зупинити інфляцію, розповів голова бюджетної комісії Черкаської міськради - ДЗВІН\nоприлюднено: 24/09/2018 13:29 Немає коментарів\nСтабілізувати гривню та зупинити інфляцію можна завдяки монетарній стратегії Нового курсу, — вважає депутат Черкаської міськради, голова бюджетної комісії “батьківщинівець” Юрій Тренкін.\nСтратегія передбачає розвиток малих банків, впровадження для бізнесу довгострокових кредитів під низький відсоток, а також підконтрольність Національного банку суспільству. На думку лідера ВО “Батьківщина” Юлії Тимошенко, саме ці заходи допоможуть стабілізувати гривню та приборкати інфляцію.\nСьогодні, як ніколи гостро стоїть потреба поставити Нацбанк під реальний контроль суспільства, зробити його підзвітним українському народу. Окрім того, треба демонополізувати частину його функцій, щоб він не мав можливості займатися спекуляціями, спираючись на свої безмежні повноваження. Адже через фінансові афери під егідою Нацбанку було знищено 98 банків, люди та бізнес втратили 448 млрд грн депозитів і заставного майна, реальна вартість якого перевищує трильйон гривень. Юлія Тимошенко зазначила, що винні у всіх цих злочинах відповідатимуть перед законом. Це буде предметом окремих кримінальних розслідувань, що розпочнуться одразу після зміни влади. Нова команда розбереться з кожною втраченою бізнесом копійкою, з кожним рухом власності, а також поновить справедливість і дасть свіжий ковток повітря українському середньому класу.\nНаразі ні у кого не залишається сумнівів, що без кардинальних змін в монетарному секторі українська економіка ніколи не вийде зі стану стагнації. Чотирирічну інфляцію на рівні 139% Юлія Тимошенко назвала рукотворною і спричиненою підвищенням цін на енергоносії та штучним знеціненням гривні. Усі ці показники створювалися конкретними людьми і конкретною політикою Національного банку.\nМонетарна стратегія Нового курсу – це шлях до відродження бізнесу та добробуту людей. Саме вона пропонує адекватні інструменти, які подолають необґрунтовану інфляцію. Ми зможемо стабілізувати гривню та підвищимо її статус, повагу і цінність.


Презентация 1Школьные материалыpptx154 Кб\nГенетика антисоциальных формПрезентации по химииppt1 800 Кб\nродовідШкольные материалыdoc42 Кб\nПРАКТИЧНА РОБОТА №6\nТема.Генетика статі. Складання родоводів.\nМета:ознайомитися з генеалогічним методом дослідження спадкових даних шляхом\nскладання та аналізу генеалогічної схеми родовідної родини; сформувати вміння користуватися генетичною символікою при складанні родоводів, розв'язувати ситуаційні задачі.\nПри складанні родоводу покоління можна позначати римськими цифрами згори вниз (ліворуч від родоводу). Нащадків одного покоління (сибсів) розташовують в одному горизонтальному ряду в порядку народження (зліва направо). У межах одного покоління кожного члена родоводу позначають арабськими цифрами. Кожний член родоводу може бути позначений відповідним шифром, наприклад: II - 5, III - 7.\nПозначення особин одного покоління розташовують у ряд і з'єднують між собою горизонтальними лініями, а предків і нащадків - вертикальними. На рисунку наведено частину родоводу англійської королеви Вікторії, серед нащадків якої були й російські імператори. Досліджуючи цей родовід, можна простежити успадкування такого захворювання, як гемофілія (незгортання крові).\nЗавдання 1. Розв'яжіть ситуаційні задачі.\nДальтонізм у людини успадковується в зчепленому з Х - хромосомою статі і викликається рецесивним геном. Чоловік - дальтонік одружується з нормальною жінкою, батько якої був дальтоніком. Яким буде зір у дітей від шлюбу дальтоніка з жінкою, яка не є носієм гена дальтонізму.\nЗавдання 2. Використовуючи генетичні символи, складіть схему родоводу своєї родини за ознаками, запропонованими в таблиці. Проаналізуйте свій родовід, визначте тип успадкування (домінантний, рецесивний).\n1. Зберіть відомості про три покоління членів своєї родини, що стосуються особливостей прояву якої-небудь нормальної або патологічної ознаки. (Покоління дідусів і бабусь по материнській та батьківській лініях, покоління батьків, їхніх братів і сестер, двоюрідних братів і сестер тощо). У відомостях мають бути: прізвище, ім'я, по батькові, стать, характеристика досліджуваної ознаки.\nПриклади спадкових ознак людини\nОзнакаФорма прояву ознакиДомінантний тип успадкуванняРецесивний тип успадкуванняРозташування мочки вухаВільна мочкаПриросла мочкаКолір очейКарийГолубийГострота зоруКороткозорість (невеликого або середнього ступеня)Нормальний зірДовжина війДовгі віїКороткі віїФорма підборіддяПідборіддя з трикутною ямочкоюПідборіддя рівнеФорма волоссяВолосся кучерявеВолосся прямеРухливість і форма язикаЗдатність складати язик у трубочкуНездатність складати язик у трубочкуСхильність до алергічних реакційВідсутність алергічних реакційРізні прояви алергіїКолір волоссяТемне волоссяСвітле волосся\n2. Використовуючи зібраний генетичний матеріал, складіть генеалогічну схему родини, дотримуючись прийнятих умовних позначок. Помістіть у центрі схеми носія ознаки (пробанда), позначивши його стать подвійним квадратом або кружечком. Розташуйте в цьому ряду в порядку народження зліва направо його братів і сестер (застосовуючи умовні позначки) і з'єднайте їх графічним коромислом. Вище вкажіть батьків, з'єднавши їх одне з одним лінією шлюбу. Потім з'єднайте між собою горизонтальними й вертикальними лініями всіх осіб одного й того самого покоління, позначивши їх арабськими цифрами, і всіх осіб різних поколінь, позначивши їх римськими цифрами.\nАрк.Практична робота № 64Зм.Арк.№ докум.ПідписДата\nПрактична робота №6 Арк.3Зм.Арк.№ докум.ПідписДата\nПрактична робота №6Зм.Арк.№ докум.ПідписДатаРозроб.Генетика статі. Складання родоводів.ЛітераАркушАркушівПеревір.Заболотна14______________________________________Н.контр.Затв.\nАрк.Практична робота № 14Зм.Арк.№ докум.ПідписДата


Манхеттенський фестиваль короткометражних фільмів оголосив переможців\nсереда, 21 квітня 2021, 02:26\n«Цього року найкращою стрічкою на всесвітній битві режисерів стала робота палестинської режисерки Фарахи Набулсі «Подарунок», яка розповідає про життя серед воєнних кордонів. Найвище акторське звання фестивалю здобув виконавець головної ролі у цьому фільмі актор Салех Бакрі», - ідеться в повідомленні.\nЯк зазначається, срібна медаль дісталась стрічці «Стікер» виробництва Північної Македонії про всі жахи бюрократії.\nБронзову медаль здобув фінський фільм «Палиця» Теппа Айраксінена про мрію маленької дівчинки.\nВ «Артхаус Трафік» повідомили, що українські кіномани серед дев’яти короткометражних стрічок 23-го всесвітнього фестивалю короткометражного кіно, що пройшов у 43 кінотеатрах по всій Україні, визначали найкращі онлайн. У симпатіях щодо переможця українці солідаризувалися з глядачами по всьому світу – переможцем вони обрали стрічку Фарах Набулсі «Подарунок» (1089 голосів).\nЧитайте також: Міжнародний кінофестиваль Kharkiv MeetDocs оголосив переможців\nЩорічний Манхеттенський кінофестиваль проходив з 24 вересня по 18 жовтня на більш ніж 400 локаціях на 6 континентах. Кожен глядач міг стати членом міжнародного журі та взяти участь у виборі найкращої короткометражки року. В Україні організатором Манхеттенського фестивалю короткометражних фільмів є компанія «Артхаус Трафік».


Освітлення мережі магазинів АТБ - новини компанії Електронний світ\nМЕРЕЖА МАГАЗИНІВ «АТБ-МАРКЕТ»\nУ 2014 році, компанія Електронний світ, виграла тендер на поставку двох видів світлодіодних світильників для торгової мережі « АТБ-Маркет » ;. Для освітлення адміністративних та складських приміщень використовувалися світлодіодні світильники магістрального і адміністративного типу.\nСвітильники мають стильний сучасним дизайном, що, поряд з незмінною якістю і надійними електро- і світлотехнічними характеристиками, властивими всій продукції, що виготовляється нами продукції, представляють їх відмінним рішенням для внутрішнього освітлення.\nНаші світлодіодні світильники мають тривалий термін служби і в значно меншій мірі виділяють тепла, не потребують заміни ламп і стійкі до перепадів напруги. Незмінним атрибутом якості нашої компанії є використання високоякісних надійних світлодіодів компанії OSRAM (Німеччина), відрізняються надзвичайно тривалим терміном служби, до 100 000 годин безперервної роботи.


Як визначити чи міцний у вас імунітет | Новини здоров'я, лікування та здорового харчування та очищення\n→ Народна медицина → Як визначити чи міцний у вас імунітет\nГоловна / Народна медицина / Як визначити чи міцний у вас імунітет\nЯк визначити чи міцний у вас імунітет\n19:45, 24 Тра 2016 · Категорія: Народна медицина · Переглядів 1745 ·\nІмунітетом називають комплексну реакцію, спрямовану на захист організму від впровадження чужорідного генетичного матеріалу. Це багаторівнева система, здатна відбити атаки бактерій, вірусів, паразитів і т.д. Як можна визначити стан імунітету?\nОзнаками того, що ваш імунітет не справляється зі своїм завданням, є часті інфекційні захворювання (більше 10 в рік), швидка стомлюваність, хронічна втома, безсоння вночі і сонливість вдень, алергії, проблеми з шлунково-кишковим трактом. Терміновий візит до імунолога потрібно людям, у яких більше чотирьох разів на рік трапляються рецидиви герпесу, фурункульозу або кандидозу, часто загострюються хронічні захворювання.\nІснує досить проста проба, яка показує стан захисних сил організму. І хоча у дорослих вона менш інформативна, її можна провести самостійно. Називається вона - тест на дермографізм. Візьміть ложку і проведіть її держаком на шкірі живота 2-3 лінії. Якщо смужки порозовіют - це добра ознака. Смужки стали білими - захисні сили організму знижені.\nЩоб визначити точне стан імунітету, потрібен візит до імунолога. Для початку він збере анамнез і з'ясує, що викликало імунодефіцит. Захисні системи організму людини дуже чутливі до несприятливих оточуючих впливам, до яких можна віднести екологію, нераціональне харчування, стреси, травми, переохолодження, шкідливі професійні фактори і т.д.\nПотім лікар призначить два лабораторних дослідження - аналіз крові і імунограму. Перша проба покаже, чи достатня у вас кількість клітин крові, друга - визначить імунний статус, тобто стан вашого імунітету на даний період. Потім імунолог звірить ваші показники з нормативними і позначить проблемні зони. Невідповідність нормі на 30 і більше відсотків є свідченням збою в імунній системі. Дізнавшись, імуноглобуліни якого класу ваш організм виробляє недостатньо, лікар призначить імунокоректори.\nЩоб лікування було ефективним, необхідно з'ясувати стан печінки. Саме її захворювання найчастіше є причиною зниження імунітету у дорослих. Печінка виробляє білки, з яких формуються антитіла, і якщо вона хвора, ця функція порушується. Крім цього, варто звернути увагу і на дієту. Якщо не вживати в їжу білкові продукти - амінокислот для імуноглобулінів не вистачить.\nМітки: імунітет, організм, поради, лікування, народна медицина\nМетодика швидкого сну: як мало спати і виспатися\nЯк прибрати мозолі на п'ятах\nгіпертонія 174, рецепти 631, чай 304, народна медицина 1363, картопля 60, засоби 69, печія 73, молода 2, цедра 6, подорожник 1, настойки 2, голковколювання 1, гаряча 1, волосся 1333, Спеції 72, алое 38, лікування 5672, легені 54, борсуковий жир 2, шкірка 20, холестерин 97, профілактика 730, перець 45, мігрень 56, кумис 1, горло 47, зуби 361, здоров'я 3069, ванна 34, тиск 236, застуда 169, кропива 12, приготування 118, користь 2434, трави 127, лимон 94\nSQL запитів: 11 | Генерація сторінки: 0.08 сек | 5.286 Mb


ДП «Львівстандартметрологія» не зафіксувало жодного порушення нових технічних регламентів продукції – Прес-клуб\nДП «Львівстандартметрологія» не зафіксувало жодного порушення нових технічних регламентів продукції\nPosted By: 15.03.2012\nДП «Львівстандартметрологія» не зафіксувало жодного порушення нових технічних регламентів продукції, які запроваджено в Україні з 2012 року. Про це 14 березня на прес-конференції у Львівському прес-клубі повідомив заступник генерального директора з питань підтвердження і оцінки відповідності ДП «Львівстандартметрологія» В’ячеслав Пузир.\nЗ нового року, за словами пана Пузиря, його структура, за новою системою, видала майже 300 декларацій на товари, які подали вітчизняні виробники та імпортери. Добровільне декларування запроваджено для продукції, яка виключена з переліку обов’язкової для сертифікації. Нова cистема декларування цілковито гармонізована з вимогами європейських стандартів.\n«Якщо українські імпортери купують продукцію в солідного європейського виробника, і він забезпечує своїх партнерів в Україні необхідними документами, то проблем з декларуванням у них не буде. Імпортери подають пакет документів і отримують декларацію. Саме декларування є безкоштовним», – наголосив В. Пузир. На Львівщині 2/3 декларантів мали повний пакет документів, який дозволив їм отримати декларацію на продукцію.\nДП «Львівстандартметрологія» уповноважений декларувати продукцію за 9-ма технічними регламентами. Загалом в Україні їх налічується 40.\nДовідка ДП «Львівстандартметрологія»\nУ зв’язку із значним скороченням переліку продукції, яка має бути обов’язково сертифікована в Україні, та запровадженням технічних регламентів на продукцію, що вилучається з цього переліку, ДП «Львівстандартметрологія» розпочало процедури з підтвердження відповідності продукції технічним регламентам та реєстрації товарів, що виготовляються та завозяться на митну територію України.\nЦе робиться на виконання вимог Закону України «Про стандарти, технічні регламенти та процедури оцінки відповідності», який покладає на виробника всю відповідальність за якість та безпечність продукції. Саме під час декларування відповідності виробник під свою відповідальність документально засвідчує, що продукція відповідає вимогам законодавства.\nВ Україні затверджено 40 технічних регламентів. ДП «Львівстандартметрологія» призначено та уповноважено оцінювати відповідність продукції до вимог таких технічних регламентів як: безпеки низьковольтного електричного обладнання; електромагнітної сумісності обладнання; безпеки іграшок; безпеки машин та устаткування; мийних засобів; приладів, що працюють на газоподібному паливі; водогрійних котлів, що працюють на рідкому чи газоподібному паливі; етикетування ламп побутового використання та технічного регламенту будівельних виробів, будівель і споруд.


Бібліотека - територія творчості: серпня 2021\nЗ любов’ю до тебе, Україно!\nПочуття патріотизму, національної гордості, любові до рідного краю, землі-годувальниці, розуміння своєї причетності до всіх подій, які відбуваються в Україні висловили учасники круглого столу «З любов’ю до тебе, Україно!», присвяченого 30 –річчю Незалежності України, який організувала Городоцька центральна бібліотека . Сьогодні ми припали до цілющого поетичного джерела сучасників. Наші душі просвітлились і запалились іскоркою вдячності і гордості за письменників та поетів рідного краю: Куфльовського В., Полюховича Д., Ямборка П., Ринди М., Думного М., Травневої Г., Кривого П., Сурової С., Шевчука О., Слободян О., Першхайло І.. Лошневської Л., Бачок Е., Лічняровської А., Мостової Т. , які своєю творчістю доводять, що тільки з любові до рідної землі, до України народжуються поети та поезія.\nОпубліковано Бібліотека - територія творчості о 07:02 Немає коментарів:\nОпубліковано Бібліотека - територія творчості о 07:04 Немає коментарів:\n30 років тому з великою надією та вірою ми прийняли виклик долі – стали на шлях створення та розбудови власної держави. Усі найкращі дочки й сини України протягом століть мріяли про її незалежність, віддавали всі свої сили й прагнення в ім'я цієї мети. Врешті їхні зусилля не залишилися марними. Якими жаданими, довгоочікуваними були слова: держава, самостійність, незалежність тридцять років тому! З нагоди цієї знаменної дати Городоцька центральна бібліотека пропонує вам переглянути відеокаст «Незалежна і єдина будь навіки Україна».\nМедовий Спас Історія та традиції\nОпубліковано Бібліотека - територія творчості о 05:41 Немає коментарів:\nУкраїно, тебе величає Книга! Бібліомікс\nОпубліковано Бібліотека - територія творчості о 06:05 Немає коментарів:


безпека - Карпатський об'єктив\nбезпека (Сторінка 1)\nЗ 1 вересня в окремих регіонах України розпочнеться навчання в офлайн-режимі. Для цього у школах зобов'язані провести низку заходів щодо посилення безпеки.\nРятувальники Закарпаття нагадують, як безпечно встановити новорічну ялинку\nМенш ніж за тиждень уся держава порине у вир новорічно-різдвяних свят. Тож краяни вже зараз обирають красуні-ялинки, що мають принести у домівку новорічний настрій та щасливі й радісні миттєвості. Але, якщо не дотримуватись правил пожежної безпеки...\nЗакарпатський гідрометцентр інформує про ускладнення погодних умов на території області впродовж найближчої доби: очікується значний мокрий сніг, посилення вітру до 15-20, місцями до 25-30 метрів за секунду. На дорогах ожеледиця, в горах місцями х...\nЗакарпатські поліцейські посилено слідкують за безпекою в регіоні під час державних свят\nВесь особовий склад поліції Закарпаття переведено в посилений режим несення служби для того, щоб свята в регіоні пройшли спокійно, а громадяни почували себе у безпеці.


новини | Автоновости | Page 2\nЄвросоюз пустив Росію у СОТ за безмитні комплектуючі\nЄврокомісія повідомила про дозвіл всіх спірних питань з Росією про вступ до СОТ. Головний з них стосувався нового режиму промсборки іноземних автомобілів. Росії вдалося відстояти свою позицію: змін до підписаних угодах не буде. При цьому узгоджений механізм компенсацій, якщо обсяг імпорту в Росію автокомплектуючих з країн ЄС знизиться.\nЄС хотіло скоротити період дії пільг до 2018 р Але Росія змогла витребувати право залишити все як є, при цьому погодившись компенсувати Європі спад імпорту автокомплектуючих на 25% і більше. У цьому випадку частина 75% комплектуючих буде ввозитися без пільгових мит, пишуть «Ведомости».\nЄвропейці таким чином хочуть захиститися від падіння виробництва комплектуючих і скорочення робочих місць.\nНагадаємо, угоди за новими умовами промсборки підписали чотирьох консорціуму автовиробників.\nКомментарии к записи Євросоюз пустив Росію у СОТ за безмитні комплектуючі отключены категория новини\nКитайський партнер Nissan відкрив представництво в Росії\nОфіс компанії ТОВ Dongfeng Motors Russia відкрився в міжнародному торгово-виставковому комплексі «Грінвуд» в Красногорському районі.\nМТВК «Грінвуд» для розташування офісу був обраний не випадково — це сучасна бізнес-майданчик, спрямована на розвиток міжнародних торговельно-економічних відносин Росії та Китаю.\nНова компанія відповідає за сертифікацію автомобілів виробництва Dongfeng Motors, маркетингові дослідження, інформаційну підтримку, збут і післяпродажне обслуговування.\nВ офіційному прес-релізі наголошується, що відкриття представництва — тільки перший крок по просуванню компанії, а надалі Dongfeng Motors планує «глибоко впроваджуватися на ринок Східної Європи».\nКомпанія Dongfeng Motors Co. Ltd, стратегічний партнер компанії Nissan Motors, на сьогоднішній день є найбільшим СП по виробництву автомобілів в Китаї. Dongfeng пропонує повний асортимент вантажівок, самоскидів, автобусів і легких комерційних автомобілів. Для вантажних автомобілів використовується марка Dongfeng, для пасажирського автотранспорту — марка Nissan.\nКомментарии к записи Китайський партнер Nissan відкрив представництво в Росії отключены категория новини\nChevrolet продасть мільйонний Cruze\nУ третьому кварталі 2011 року в світі купили 1,2 мільйона автомобілів Chevrolet — рекордна кількість за всю 100-річну історію марки. А до кінця жовтня якийсь щасливчик стане володарем мільйонного Chevrolet Cruze.\n2011-й обіцяє стати кращим роком в історії марки. За перші дев’ять місяців 2011 року дилери Chevrolet продали 3,6 мільйона автомобілів. У Росії продажі за січень-вересень зросли на 57% порівняно з аналогічним періодом 2010-го. У кількісному вираженні це 126899 машин, а в топ-25 увійшли відразу чотири моделі Chevrolet: Niva (36430 одиниць), Lacetti (31303), Cruze (27252) і Aveo (23397).\nНаприкінці вересня в Нижньому Новгороді придбаний мільйонний Chevrolet з початку офіційних продажів в Росії. Ювілейним став Cruze 1.8 LS в спортивному обважуванні. Буквально з дня на день світові продажі «Круза» також досягнутий мільйонної позначки.\nІнтерес до марки підтримають нові моделі: автомобіль середнього класу Chevrolet Malibu, нещодавно запущений у виробництві в Кореї, і компактний пікап Colorado. Обидві надійдуть у продаж в кінці цього року.\nКомментарии к записи Chevrolet продасть мільйонний Cruze отключены категория новини


Сидір Воробкевич - величний співець Буковини\nСидір Воробкевич – уславлений український письменник і композитор, музично-культурний діяч. Свою творчу діяльність проводив під псевдонімами: Данило Млака, Демко Маковійчук, Морозенко, Семен Хрін, Ісидор Воробкевич, С. Волох та інші.\nСидір Воробкевич народився 5 травня 1836 р. в місті Чернівці у сім'ї священика, учителя богослов'я. У 1840 році помирає його мати, а через п'ять років — і батько. Малий Сидір разом з братом Григорієм залишаються сиротами.\nНавчався Сидір Воробкевич у духовній семінарії. Увесь свій вільний час юнак присвячує музичній самоосвіті. Добре володіючи іноземними мовами, він вивчає гармонію, контрапункт, інструментування, користуючись відомими на той час підручниками німецьких авторів, знайомиться з кращими зразками західноєвропейської музики. У 1861 році Воробкевич закінчив семінарію, одружився, прийняв сан священика і поїхав працювати в глухі гуцульські села - спочатку Хорошівці, Давидівці, а згодом у Руську Молдовицю.\nУ 1867 році сім'я Воробкевичів переїхала на постійне проживання до Чернівців - адміністративний центр Буковини, де Сидір Воробкевич став учителем хорового співу в даскалії (Дяківській школі), гімназії та духовній семінарії. Усвідомлюючи недостатній рівень своєї музичної освіти, він їде в липні 1868 року у Відень продовжувати навчання у консерваторії.\nМузичну освіту Сидір здобував приватно у професора Віденської консерваторії Ф. Кренна. У 1868 році склав іспит на звання викладача співу й регента хору у Віденській консерваторії. Далі він продовжував викладати спів у Чернівецькій духовній семінарії та гімназії, а з 1875 р. — на богословському факультеті Чернівецького університету. Як композитор складав літературні пісні та псалми, компонував хорові твори, сольні пісні та оперети, писав мелодії на власні вірші.\nЛітературна діяльність Сидіра Воробкевича розпочалася 1863 року, коли в збірнику «Галичанин» було надруковано п'ять перших віршів під загальною назвою «Думки з Буковини».\nУ 1884 році Сидора Воробкевича обирають головою першого "Руського літературно-драматичного товариства" у Чернівцях, метою якого було "плекати драматичне й музичне мистецтво, ставити українські народні п'єси в театрі, організовувати музично-декламаційні вечори, концерти й популярні лекції на мистецькі теми". Крім того, був редактором і видавцем літературного буковинського альманаху "Руська хата" (1877 р.). Альманах ставив своїм завданням об'єднати в одному виданні літературні сили всіх українських земель: Східної України, Галичини, Закарпаття, Буковини.\nСидір Воробкевич писав українською, німецькою і румунською мовами. В літературному доробку письменника — вірші, поеми, оповідання, повісті реалістичного і романтичного характеру. Кращі твори Воробкевича пройняті любов'ю до трудового люду. Він розробляв теми історичного минулого — оповідання «Турецькі бранці» (1865), поема «Нечай» (1868), драми «Петро Сагайдачний» (1884), «Кочубей і Мазепа» (1891), писав вірші про тяжку долю селянства. Одним з перших в українській літературі він відобразив життя робітників (драма «Блудний син»).\nПоет висловлював любов до рідної мови: його вірш «Мово рідна, слово рідне», покладений на музику автором, став хрестоматійним. ,\nВ цей день травня: Василь Стефаник


Біостимуляція обличчя у Львові, послуга центру краси Victoria-Beauty\nБіостимуляція – ефективна процедура на обличчі, яка дозволяє відновити і стимулювати роботу м’язів, покращує тонус шкіри і підшкірних шарів, функціонування кровоносної та лімфатичної систем.\nПринцип быостимуляцыъ базується на комплексному впливі відразу трьох елементів: електричного поля, ультразвуку та хромотерапії. При цьому одночасно поліпшуються і естетичні характеристики овалу обличчя, і кровопостачання.\nУ чому полягає ефективність быостимуляції:\nполіпшується тонус м’язів обличчя;\nм’язи обличчя починають краще працювати, зміцнюються;\nконтур обличчя стає більш чітким, а овал – більш яскраво вираженим;\nпосилюється кровотік, до капілярів, розташованих під шкірою обличчя, інтенсивніше притікає кров;\nобмінні процеси в шкірі обличчя стають більш інтенсивними;\nзникає набряклість під очима;\nзменшується кількість мімічних зморшок;\nшкіра отримує вплив, порівнянний зі зволожуючим масажем;\nполіпшується загальний емоційний стан, проявляється помітний антистресовий ефект.\nЯк відбувається процедура біостимуляції\nУ салоні «Вікторія Бьюті» (м. Львів) ми підбираємо для кожного нашого клієнта індивідуальну програму біостимуляції обличчя. Наш фахівець впливає не тільки на верхній шар шкіри, але і глибше – на жирові клітини і м’язи. Процедура повністю природна, сприймається шкірою нормально, не викликаючи негативних наслідків. При цьому м’язи обличчя тренуються, колір обличчя стає більш природнім, поліпшується кровообіг. Зі шкіри за рахунок стимуляції роботи лімфатичної системи виводяться токсини.\nПроцедура в середньому триває від півгодини до години, курс включає 10-12 процедур. Частота процедури повинна бути не менше, ніж 1-2 рази протягом місяця. Ефект зберігається протягом одного року і більше. Як доповнення до биостимуляции обличчя можна застосовувати такі процедури, як мезотерапію, біоревіталізацію, плазмоліфтінг.\nБіостимуляція апаратом Ultratone\nДля виконання процедури біостимуляції обличчя використовується сучасний препарат ULTRATONE. Його ефективність доведена провідними дослідницькими інститутами, і рекомендована для корекції обличчя без дорогого і травматичного хірургічного втручання. Тим не менш, у даного терапевтичного способу спостерігається помітний результат при дотриманні технології впливу і проведення комплексу процедур.\nАпарат функціонує в декількох режимах, що відрізняються застосуванням хвиль різної довжини. По суті, шкіра отримує імпульси, які впливають на її верхні і нижні шари.\nБіостимуляція обличчя показана всім, хто хоче поліпшити загальний стан шкіри (її колір, тонус, м’язову активність), усунути в’ялість і дрібні зморшки, позбутися від токсинів, поліпшити кровообіг, відкорегувати овал обличчя.\nПроцедура абсолютно безпечна для життя і здоров’я людини, однак не рекомендується проводити її особам із захворюваннями серця (особливо при наявності кардіостимулятора), під час вагітності, при тромбофлебіті, наявності міоми, кісти, онкології.


Свято-Успенський Липецький чоловічий монастир | Науковий блог\nМатеріали статті присвячені висвітленню яскравих історичних фактів, пов’язаних з Свято-Успенським Липецькиим чоловічим монастирем, особливостей чернечого життя, та впливу подій країни на життя обителі.\nАктуальність даної роботи полягає в тому, що дозволяє відкрити православним людям іншу, досі їм невидиму сторону чернечого життя. Віряни, відвідуючи святі монастирі, переважно бачать однобоко монастирське життя – життя з парадної сторони, так як мало хто з них вдумується в монастирські будні й проблеми. Стаття, присвяченна Липецькому чоловічому монастирю, крім того, що дозволяє заглянути у монастирські будні, тим самим задовільнивши просту людську цікавість, охоплює й історичні і соціальні аспекти життя Липецького монастиря як яскравий приклад духовних злетів і трагедій, які свята обитель пережила разом з нашим народом. Хочеться вірити, що монастир у Липках, відродившись, послужить добрій справі духовного утвердження православної віри в Україні.\nМета дослідження – показати основні сторони побуту в монастирі, висвітлити невідомі досі історичні факти, особливості чернечого життя в незалежній Україні.\nДжерельною базою дослідження були роботи, присвячені вивченню православних святинь Західної України.\nНа мальовничих пагорбах в околиці колишніх лісів і гаїв недалеко від Гощі розкинулось село Липки. Ніби нічого особливого тут немає, окрім природного джерела, яке вирує на схилі одного з пагорбів, та саме це джерело стало ґрунтом для проростання тут могутнього дерева Православ’я і Православних святинь.\nНіхто з липківчан не може точно сказати, як і коли виникло це джерельце на схилі пагорба, але всі його з впевненістю іменують святим і Божим. Дослідники різних історичних періодів, проводячи аналіз складу води, засвідчують, що ця вода має цілющі властивості.\nХто зна, чи далеко вперед загадував колись долю монастирю біля святого джерела ігумен Яків, коли розпочав його будівництво ще на початку минулого століття в 1921 р. [3, с. 359].\nЗі святим джерелом пов’язано кілька легенд, а історія села Липки має дві версії, пов’язаних зі знищенням села татарами: перша версія – коли татари знищили захисників поселення і спалили церкву, друга – коли церква з її захисниками та більшістю бусурманів провалилася в підземелля , а на тому місці з’явилася водойма, яка згодом перетворилася в джерело.\nЗа народними переказами, село Липки дуже старе. Перша документальна згадка про нього датована 1577 р. [2, с. 143]. Частина Липок з південно-східної сторони здавна прозвана Селищем. Як і більшість земель, територія Селища належала в різний час різним поміщикам. Останнім володарем був місцевий поміщик, поляк Рафаїл Микулич Радецький (деякі документи того часу збереглися і знаходяться в краєзнавчому музеї села). Після падіння кріпосного права, Микулич-Радецький, як свідчить карта земельних наділів 1866 р, землі південніше села відвів під земельні наділи. Джерельна криниця і навколишні поля випали липенцю Андрію Наумчуку, в якого було 15 десятин землі, на відміну від інших кріпаків, що отримали по 10 десятин.\nУ 1866 р. син Андрія Наумчука, Микола, одружується з місцевою дівчиною Параскою і утворює власну сім’ю, яку по-вуличному прозивали «гоцовою». Батько виділив молодому подружжю землю, на якій була джерельна криниця. Подружжя Наумчуків виростило і виховало п’ятеро дітей – два сини і три дочки. Сім’я була працьовитою і відзначалася надзвичайною побожністю. Джерельну криничку на власному полі сім’я вважала святою, бо вірила, що джерельце з’явилось тут після провалля церкви. Сам господар часто повторював, що потік води джерельної – то сльози останніх захисників Селища, а саме Селище дало початок селу Липки.\nСтарший син Миколи і Параски Наумчуків – Іван, 1887 р. народження, з дитинства мав потяг до церкви. В дитинстві хлопчик тяжко перехворів тифом. Батьки доклали чимало зусиль, щоб вилікувати сина, але попри всі свої надії та старання залишилися розчарованими наодинці зі своїм горем. Повітовий лікар у Великих Межиричах сказав забрати хлопчика додому, як безнадійного на всяке одужання. Вдома малий Івась бачив сон: прийшла до нього прекрасна жінка і сказала, щоб набрали вони води в своєму джерелі на своєму полі і щоб хлопчик тієї води, тоді він зцілиться і одужає. Малий Іванко розказав сон батькам, а ті, не гаючи часу, швидко набрали води і віднесли її до священика, котрий відслужив над водою водосвятний молебень. Потім освячену воду дали хворому хлопчику і той незабаром видужав.\nЧас спливав, Іван виріс і, будучи ще зовсім молодим хлопцем, просив батьків, аби ті відпустили його в монастир в Почаїв, а коли батьки не дали хгоди, то сам пішов, досягши повноліття. Ставши послушником у Почаївській Лаврі, побачив Іван там ікону Афонської Богоматері, одразу впізнавши на ній Ту, котра вилікувала його в дитинстві. Він ще більше окріп у вірі, переконавшись, що сама Цариця Небесна відвернула його від смерті. Відтепер юнак твердо вирішив назавжди полишити батьківський дім і прийняти чернечий постриг. Тут, в Почаєві, він згодом постригається на ченця з ім’ям Яків, і здобуває священицький сан. У отця Якова з часом визріла думка побудувати в Липках, на місці джерельної криниці, скит. Батьки виділили синові гектар землі поруч з джерелом. Взявши благословення у священноначалія Почаївскої Лаври на будівництво Лаврського скита в селі Липки, молодий священик полишає монастир і йде на приходське служіння, щоб заробити грошей і розпочати будівництво скитського храму. Деякий час отець Яків був настоятелем церкви с.Пляшева, що на Козацьких могилах. Одночасно він звертається з проханням до багатих людей, парафіян з інших храмів, щоб вони надали на цю добру справу посильну грошову допомогу. І вже коли назбиралася певна сума грошей, отець Яків розпочав будівництво, ставши і його організатором, і керівником. У селі Користь на Кореччині було закуплено зруб церкви, що вцілів від пожежі. Крім того було закуплено лісоматеріали, цемент, жерсть, цвяхи і все необхідне для будівництва.\nУ 1921 р. семи купольний храм вже красувався на околиці Липок, радував серця і зігрівав душі віруючих, які почали сходитись звідусіль нескінченним потоком [4, с. 437]. Новозбудована церква була ніби вся у віночку з декоративних дерев, а всередині була дуже оригінально розписана. Північна сторона храму мала високий підмурок, оскільки вивищувалась на підніжжі горба. В підмурку знаходились масивні двері, що вели в каплицю, яка була в нижній частині храму. Тут з джерела збігала вода в дерев’яний колодязь, з якого її надлишки витікали через трубу за межі храму, а далі струмочком – в ставок, що був поруч. Це був Липенський скит, що належав Почаївській Лаврі.\nГоловний престол храму було освячено на честь Успіння Божої Матері, а боковий престол-на честь великомученика Димитрія Солунського. Отець Яків щодня відправляв службу Божу і багато людей тягнулося до цього намоленого місця, особливо багато їх було в святкові дні. Проживав батюшка у батьківській хаті, в сім’ї найменшого брата Антона, який теж допомагав отцю Якову в господарських роботах у храмі. Останні роки свого життя Антон був висвячений на диякона і теж служив у скиту.\nСотні людей відвідували Липенський скит, щоб набрати тут цілющої води. З приходом у 1939 р. безбожної влади для Православної Церкви настали часи випробувань і переслідувань. Багато храмів тоді було зачинено і знищено. Скит в Липках теж закрили, і він був закритий до часу німецької окупації. Характерним є те, що саме в роки німецької окупації діяльність храму відновлюється. Отець Яків, як і раніше, відправляє службу Божу. Та у 1950 р. безбожні правителі вдруге закривають храм [5, с. 784]. Дуже не подобалося безбожній владі те, що до закритого скита продовжувало приходити багато православного народу, вони визнали для себе, що скит є зайвим. Отець Яків в печалі був змушений повернутись знову до обителі своєї юності – Почаївської Лаври.\nУ Почаєві ігумена Якова возведено до сану архімандрита. У листах до рідних в Липки він писав, щоб оберігали скит, зведений на історичному і святому місці прадавнього Селища. Вірив, що часи смути зміняться часами духовного відродження. Хоч самому архімандриту Якову не судилося дожити до цього часу, так як у 1956 р. він помирає і був захоронений в Почаєві, але він передбачив оновлення святої обителі.\nТільки на п’ять років пережив Липенський скит свого засновника. Біда прийшла у 1961 р. Храм-скит було зруйновано, до краю знахабнілі руйнівники знищили все те, що не творили їх руки[1, с. 150]. Неушкодженою лишилась тільки капличка, що розміщувалась в цементному підмурівку, а в ній-джерельна криничка.\nУсі подальші довгі роки до криниці не заростала стежка. Люди з вірою приймали цей цілющий Божий дар – криничну воду, і багато хто з них отримував оздоровлення в фізичних недугах. Вони потай впорядковували капличку, виготовили і прилаштували двері, повісили ікони, причепурили їх вишиваними рушниками, молились тут і набирали цілющої води з життєдайного джерела.\nУ кінці 80-х і на початку 90-х років ХХ ст. часи атеїстичного тиску і пропаганди канули в Лету. Для православної церкви настали кращі часи – відродження і відбудови храмів. На місці колишнього скиту було вирішено побудувати чоловічий монастир.\nУ 1990 р. місцевий колгосп виділив землю під забудову храму. А люди і надалі зверталися в різні інстанції, щоб одержати дозвіл на будівництво храму. Вже в квітні-травні 1991 р. було зареєстровано релігійну громаду і парафіяльну раду Української Православної Церкви і дозволено розпочати будівництво. Архієпископ Рівненський і Острозький Іриней благословив забудову і закріпив старшим на будівництві колишнього послушника монастиря, архідиякона Михаїла Гнесюка. Як і раніше, храм був поручений опіці Пречистої Богоматері і іменувався Успенським.\nУ червні 1991 р. було затверджено план землекористування. По краплиночці почали надходити пожертви на побудову храму. На колишніх руїнах враз почало все оживати, але не вистачало коштів. Люди розчаровувалися, впадали в зневіру, думаючи, що нічого не вийде. Та вселяв віру своєю щирістю, духовною підтримкою старець Михаїл. Заново на будову завозили камінь, цеглу, дерево, а осінь видалася примхливою. Спочатку храм будували як парафіяльний.\nЩоб прискорити час молитви і богослужіння спочатку вирішили побудувати невеличку церкву. 21 жовтня 1991 р. жителька села Хотинь Березнівського району Ганна Власівна Гуріна подарувала для будівництва храму свою хату. На початку листопада її перевезли на місце будівництва в Липки. 12 листопада 1991 р. протоієрей Микола Галій – пізніше ієромонах Лонгин з Гощі освятив місце під будівництво церкви. Він заклав перший камінь, на якому зубилом було вибито дату. Камінь закопали на місці, де мав бути престол. З перевезеної хати почали складати церкву.\n27 лютого, прибув до храму архієписко Іриней. Владика освятив святий Престол і відправив Божественну Літургію. Ця подія відбулася 27 лютого 1992 р, відтоді цей день вважається офіційним днем відкриття Свято-Успенського Липківського чоловічого монастиря. Престол освячено на честь Преподобного Іова Почаївського .\nЗа Божественною Літургією Владика Іриней висвятив колишнього регента Синівської церкви, а тоді вже диякона Михаїла Прокопчука на священика, а Олега Сачука – на диякона, якого було призначено настоятелем монастиря.\nВід цього часу в церкві і почали відправлятися вечірні, ранішні і літургії. До першої монастирської споруди додано прибудови, зведено дзвіницю, добудовано ризницю, паламарку, трапезну і три житлові кімнати. Знято шифер і заново покрито цинком. Тепер вже церква набрала справжнього вигляду.\nМонастир має свою землю, невелике господарство: коні, корови, землеробну техніку, пасіку, столярний цех.\nУ 1997 р. збудовано двоповерховий корпус на 14 кімнат для монастирської братії. Цього ж року було заселено перший поверх повністю.\nУ 1999 р. збудовано ще один житловий будинок на 4 кімнати. В цьому ж році почалось будівництво нового величного храму на честь Живоносного Джерела Божої Матері. Взагалі 1999 р. став пам’ятним. Спочатку владика Варфоломій освятив місце під будівництво нового храму, роботи почалися з джерела, тут побудували нову надбудову, в якій є колодязь і купальня на дві кімнати. На масивному фундаменті заклали храм .\nУ понеділок, 29 травня 2000 р. біля 9 год ранку ігуменом Євангелом в присутності ігумена Єрмогена та архідиякона Михаїла відслужено молебень перед початком будівництва і в цей же день розпочато будування. Вже восени 2000 року зруб храму був увінчаний куполами .\n12 грудня було закінчено будівництво і покрито дах. 13 грудня на день пам’яті апостола Андрія Первозваного було відслужено подячний молебень .\nМонастирі завжди були опорою і твердинею православної віри. Такими вони залишаються і в наш час. Тому відрадно,що з проголошенням Незалежность і розбудовою нашої Держави, всюди розпочалось відродження святинь. Храми і монастирі покликані відроджувати в нашому народі втрачену віру та духовність і давати людям надію на майбутнє.\nГодованюк О. Монастирі та храми Волинського краю / О.Годованюк. – К.: Техніка, 2004. – 176 с.\nЛесик О. Замки та монастирі України / Лесик О. – Львів: Світ, 1993. – 176 с.\nРожко В. Нарис історії Української православної церкви на Волині: Історико-краєзнавчий нарис/ Рожко В. – Луцьк [б.н.в.] , 2001. – 627 с.\nРожко В. Православні монастирі Волині і Полісся: Історико-краєзнавчий нарис / Рожко В. – Луцьк: Медіа, 2000. – 692 с.\nТеодорович Н. Историко-статистическое описание церквей и приходов Волынской епархии / Теодорович Н. – Почаев: [б.н.в.], 1889. –Т.2. – 1127 с.\nМузейний простір України [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://prostir.museum/tourists/ua/mustseesdetails?id=169\nЛипки (Гощанський район) [Електронний ресурс]. –Режим доступу: http://uk.wikipedia.org\nСвято-Успенський Липецький чоловічий монастир с. Липки [Електронний ресурс]. – Режим доступу:http://www.panoramio.com/photo/30314764\nДуховні скарби Рівненщини [Електронний ресурс]. – Режим доступу: http://www.ogo.rv.ua/rivnenschina/duhovnist\nГаврилюк Євгенія\tГуманітарного факультету, Студентські публікації\nКопінг стратегії у ситуації прийняття рішень в юнацькому віці Лексико-стилістичні засоби вираження образного простору поезії Джорджа Гордона Байрона