Наукові проєкти, заходи та видимість результатів національних досліджень – як українські вчені можуть долучитися до «ERA vs CORONA» - Міжрегіональна мережа трансферу технологій\nУкраїнські науковці мають низку можливостей долучитися до реалізації Плану дій «ERA vs CORONA». Його було розроблено ЄС для протидії спалаху COVID-19 та наслідкам пандемії через наукові та клінічні дослідження.\nПошук проєктів на «European Research Area corona platform».\nУчасть у заходах держав-членів ЄС та асоційованих країн.\nПідвищення видимості результатів національних досліджень для консолідації зусиль та пошуку партнерів.\nЩоб знайти потенційних партнерів (як для проєктів проти COVID-19, так і інших), ЄК проводить пошук на спеціалізованій платформі «H2020 Results platform». Вона наповнюється самими дослідниками та є важливим елементом для демонстрації отриманих результатів, компетентності та напрямів можливих робіт. Якщо українські дослідники раніше брали участь в дослідженнях програми «Горизонт 2020» щодо охорони здоров’я та боротьби з наслідками пандемії, сторона ЄС закликає створювати відповідні звіти в системі.\nКрім того, 28 липня ЄК опублікувала Маніфест (Manifesto for EU COVID-19 Research) – заклик до європейської спільноти зробити інформацію про спільні дослідження щодо COVID-19 та їхні результати доступними і відкритими. Державні та приватні установи запрошені підтримати Маніфест (не має юридичних наслідків).\nНагадуємо, що раніше Україна взяла участь у двох раундах консультацій між ЄС та асоційованими країнами, надавши змістовний огляд національних заходів, що відповідають Плану дій «ERA vs CORONA». Крім того, українські учасники долучились до конкурсу «EUvsVirus Hackathon» (24-26 квітня), де продемонстрували чудові результати серед асоційованих країн – 6 наших представників увійшли в топ 117 фіналістів з усього світу.\nналагодження координації фінансування науково-дослідних та дослідницьких робіт проти COVID-19;\nстворення можливостей для залучення сторонніх джерел фінансування для участі в науково-дослідницьких заходах щодо COVID-19;\nстворення єдиної платформи для фінансування відповідних заходів;\nстворення спеціальної Робочої групи високого рівня з питань науково-дослідних робіт стосовно COVID-19;\nзабезпечення пріоритетного доступу до дослідницької інфраструктури;\nсприяння обміну результатами досліджень щодо SARS-CoV-2 та COVID-19;\nрозширення та підтримка великих європейських клінічних випробувань для клінічного лікування хворих на COVID-19;\nпосилення підтримки інноваційних компаній, залучених до протидії COVID-19;\nпроведення нового конкурсу в рамках програми «Горизонт-2020», що фокусуватиметься на інноваційних та швидких засобах реагування на COVID-19, які зможуть в найкоротші терміни підвищити рівень готовності систем охорони здоров’я або матимуть швидкий суспільний ефект;\nпроведення загальноєвропейського хакатону для мобілізації європейських інноваторів та громадянського суспільства.


Мирослав Скорик: музика забутих предків\nБесіду веде Л. Брюховецька Перейти до переліку статей номеру 2012:#4\n1963 року на Київській кіностудії ім. О. Довженка почалася робота над фільмом «Тіні забутих предків» за М. Коцюбинським. Про те, як працювали, залишив спогади кінооператор фільму Юрій Іллєнко, другий режисер В. Луговський. Сьогодні кожне свідчення, кожен спогад надзвичайно цінні. Серед тих, хто творив цей шедевр, – і композитор, народний артист України, лауреат Національної премії України ім. Т. Шевченка Мирослав Скорик.\nБатьки Мирослава Скорика не були професійними музикантами: батько – історик, трохи грав на скрипці, мама – на фортепіано. Вони обоє закінчили університет у Відні. По війні Мирослав жив із батьками на засланні в Сибіру й тільки в 1955 році повернувся до Львова, а батьки ще пізніше – 1956-го чи 1957-го, тож вони на той час не мали роботи. Юнак 1955 року вступив у Львівську консерваторію, а після закінчення поїхав до Москви, вступив до аспірантури, яку закінчив у 63-му. Потім повернувся до Львова\n– Як ви в 1963 році ставились кіно? Ходили в кінотеатри? Чи цікавило вас кіно як мистецтво? І чи думали, що працюватимете у фільмі як композитор?\n- Ходив, але не дуже цим захоплювався. Більше цікавився сучасною музикою, джазом. Коли я працював викладачем у Львівській консерваторії, Параджанов у 1963 році приїхав до Львова шукати композитора до свого фільму: він вважав, що в картині такої тематики композитор має бути із Західної України. Тому він пішов на місцеве радіо і попросив ознайомити його з творами львівських композиторів. Серед інших творів він прослухав мою "Сюїту" для струнного оркестру, написану в аспірантурі, в класі професора Д.Кабалевського. Її виконував оркестр Московської консерваторії на міжнародному фестивалі молоді та студентів в Гельсінкі в 1961 році. Коли до Москви приїхав викладати знаменитий французький диригент Ігор Маркевич, до речі, українського походження, цей твір йому дуже сподобався. Сподобався він і Параджанову, який категорично заявив: "Этот композитор будет писать музыку к моему фильму". Але коли ми зустрілися, він настрашив мене своєю агресивною поведінкою. Сказав: "Я делаю гениальный фильм, ты должен написать гениальную музыку". І додав: " Но ты должен меня полюбить". Це мені не сподобалося. Я відповів, що подумаю. До тогож я недавно бачив його фільм "Українська рапсодія", і він не видався мені геніальним. Я з деким порадився і надіслав йому телеграму, що у зв'язку з родинними обставинами не зможу прийняти його пропозицію. Однак через кілька тижнів, коли Параджанов знову приїхав до Львова, він змінив тон, ми з'ясували певні проблеми, і відтоді у нас були прекрасні товариські стосунки.\n- Слід віддати належне Параджанову: не знаючи вас, він віддразу оцінив ваш твір і ваші можливості. Він сказав, яку саме музику хоче до фільму, чи його бажання виглядало абстрактно?\n- Початок праці був для мене досить незвичним. Він сказав мені поїхати в Карпати і привезти до Києва народних музикантів. Була зима, я поїхав до Косова, який мені здався надто цивілізованим, і сів у перший-ліпший автобус, що їхав у глибинні Карпати. Ця місцевість називалася Брустури і виявилася саме такою. Я підійшов до першого зустрічного і запитав, чи може він організувати поїздку до Києва групи народних музикантів для запису їх музикування. Гуцули виявилися дуже кмітливими: ми відразу домовилися, скільки і які саме виконавці потрібні. Повинна була їхати група трембітарів; коли летіли з Івано-Франківська, виникла проблема, як їхні трембіти внести в салон літака, довелося підвести ще один трап і так, боком, пропхати їх до літака.\n- Як ви співпрацювали зі знімальною групою?\n- Коли влітку наступного року знімальна група прибула в Карпати, я часто до них приїжджав. Знаходили яскравих, надзвичайно самобутніх музикантів, а що в групі був тонваген, то не треба було возити музик до Києва. Було зроблено унікальні і якісні записи, найкращі з яких увійшли до музичної тканини фільму, створили неперевершене тло твору М.Коцюбинського.\n- Якими були ваші враження, коли ви побачили перший матеріал фільму?\n- Спочатку я сприймав знятий матеріал насторожено, але відразу відчувалося, що режисер, не будучи українцем, побачим те незвичне, чого, можливо, не помічали чи на що не звертали уваги ми. Маю враження, що з кожною сценою Параджанов досягав все більшого і більшого ефекту, сягаючи вершин у завершальних епізодах. Він сміливо використовував місцевих жителів як артистів у багатьох сценах. Вони, до речі, його любили. гуцули люблять комунікабельних людей, яким він був, безперечно. Хоча, будучи завзятим колекціонером, він часто за безцінь скуповував у них певні раритети. А часом вони йому просто їх дарували.\n- Чому після "Тіней" для Параджанова український фольклор став пройденим етапом?\n- Цей фільм спонукав Параджанова потім звернутися до рідної йому вірменської і грузинської тематики. Після надто авангардної спроби в "Київських фресках" він створив фільми саме такого змісту. Однак саме "Тіні забутих предків" залашилися його найбільшим шедевром.\n- А які відчуття "Тіней" сьогодні, що фільм значить для вас, для вашої творчості?\n- Праця в цьому фільмі надихнула мене на створення моєї оригінальної музики як для цього фільму, так і до наступного твору - концерту "Карпатський" для симфонічного оркестру. І мені дуже приємно навести відгук Дмитра Шостаковича, який у листі до мене написав: "Вчера смотрел по телевизору фильм "Тени забытых предков". Я поздравляю Вас с удивительно прекрасной музыкой".\n– Отже, сталося так, як Параджанов казав:він зняв геніальний фільм, а ви написали геніальну музику.


2 года и 8 месяцев назад • Илона Мамаева • 0342.ua • 9652\nЯк повідомила прес-служба банку, 19 грудня, в зв'язку з проведенням процедури переходу банку в держвласність регламенти роботи банку з операціями корпоративних клієнтів буде наступним:\n— Усі в банк витратні фінансові операції за рахунками будуть виконані, починаючи з 9:00 20.12.2016;\n— Карткові витратні транзакції (за корпоративними картками і Ключ до рахунку) також тимчасово не обслуговуються;\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: ПриватБанк і його "націоналізація". Чи такий страшний дідько, як його малюють?\nПорошенко прокоментував націоналізацію "Приват Банку"\nБизнес ПриватБанк і його "націоналізація". Чи такий страшний.. 16-12-2016, 18:00\nОбщество Завтра останній робочий день ВТБ Банку в.. 14-12-2016, 02:30


Кутовий диван Сантьяго (Santiago) Данко купити в Львів, Україні,продаж, ціни.\nКутовий диван Сантьяго (Santiago)\nАртикул : 45\nРоздрібна ціна:19214 грн.19214 грн.економія0 грн.\nКод товару: 114360\nОригінальний диван "Сантьяго" буде розкішним та неповторним у будь-якому стилі вітальні. Надійний, легкий у використанні механізм розкладання, універсальний міні-бар, містка ніша для білизни приверне увагу, навіть, найвибагливіших. Створить максимально затишну атмосферу.\n1. Механізм трансформації: Пантограф (тік-так)\nШирина см.:270Висота см.:85Глибина см.:165Ширина спального місця:160Довжина спального місця:207Гарантія якості:18 місяцівВид розкладки:ПантографСклад:ДВП / ДСП / Каркас деревяний / Пружинний блок / Синтепон / Спанбонд / Терморегулююче волокно / Фанерний блокТканина:ТканинаМасив дерева:Бук / СоснаДодаткові функції:Виїзний дсп міні-бар / Ніша в боковині / Ящик для білизниПружинниий блок:БонельВиробник:ДанкоРейтинг:3.97


Питання про переобрання глави на сьогоднішньому пленумі ВСУ не підіймалося | Видавництво Юрінком-Інтер\nПитання про переобрання глави на сьогоднішньому пленумі ВСУ не підіймалося\nНа сьогоднішньому пленумі Верховного суду України питання про переобрання його глави не піднімалося, воно буде розглянуте до 29 жовтня. Після пленуму очільник ВСУ В. Онопенко сказав журналістам: “29 вересня завершується термін повноважень глави Верховного суду, і я думаю, що я знову подам заявку з тим, аби мою кандидатуру на посаду голови розглядали на пленумі”.\nОнопенко нагадав, що, згідно закону, питання про обрання нового глави Верховного суду має бути розглянуте протягом місяця після закінчення повноважень. “Десь до кінця жовтня ми повинні визначитися, коли призначити пленум”, – додав він.\nВідповідаючи на питання журналістів, як він оцінює свої шанси бути переобраним на пост глави ВСУ, Онопенко відзначив: “Я оцінюю і свої шанси, і будь-кого з моїх колег. як рівні, але хай визначається склад Верховного суду на своєму пленумі”.\nНагадаймо, в березні була зроблена спроба достроково змістити Онопенка з посади голови Верховного суду України, не чекаючи закінчення каденції. Але на пленумі за висловлення недовіри В.Онопенку проголосували лише 17 з 46 суддів.\nОнопенко очолив Верховний суд України в 2006 році.


Работа в Курахово, вакансии в городе Курахово, Донецкая область\nПоиск работы и трудоустройство в Курахово, поиск вакансий в городе Курахово, Донецкая область\nАТ «ДТЕК Донецькі електромережі» — одна з найбільших енергопостачальних компаній України. Споживачами електроенергії є 39,4 тис. юридичних осіб і близько 1,8 млн побутових абонентів. Наша стабільна і велика компанія...\nКомпания «Параллель», крупная сеть АЗК в Восточной Украине, ответственный и динамично развивающийся бизнес, приглашает в свою команду ЗАПРАВЩИКА АВТО Что мы предлагаем: - официальное трудоустройство; -...\n11.09.2020, Курахово, 4250 грн.\nКваліфікаційні вимоги Вища, не нижче ступеня молодшого бакалавра або бакалавра, за спеціальністю «Право». Посадові обов'язки 1. Здійснює судові виклики та повідомлення в справах, які знаходяться у...\n07.09.2020, Курахово, 10000 грн.\nКваліфікаційні вимоги Освіта: вища, не нижче ступеня бакалавра або молодшого бакалавра «Право» Досвід роботи: не потребує. Володіння державною мовою: вільне володіння державною мовою. Вимоги до компетентності...


▷ Купить УАЗ 31512 Газ в Львове — цена УАЗ 31512 БУ Львов. Продажа УАЗ 31512 Газ с пробегом, прайс-лист на подержанные авто, объявления о покупке и продаже машин на автобазаре в Львове.\nЦена УАЗ 31512 Газ Львов\nАвтобазар УАЗ 31512 Газ в Львове\nУАЗ 31512, 1 988 року, на свої роки машина в досить хорошому стані!!! 1500км.,...\nРідний пробіг. Всі питання по...\nМашина в хорошому стані! Все працює, нові номера новий тех...


Бойовики посилили обстріли, план із розведення сил під загрозою – штаб | Українська правда\nБойовики посилили обстріли, план із розведення сил під загрозою – штаб\nПонеділок, 3 жовтня 2016, 12:54\nОбстановка в районі проведення АТО загострюється, противник розширює географію бойових дій та активно застосовує важке озброєння.\nПро це на брифінгу 3 жовтня повідомив речник Міністерства оборони з питань АТО Андрій Лисенко.\nЗа словами полковника, це ставить під загрозу реалізацію плану про розведення сил і засобів сторін на визначених ділянках лінії зіткнення..\nНа луганському напрямку окупанти поновили обстріли в районі Кримського. Незаконні збройні формування активно застосовували міномети різних калібрів, випустивши по наших позиціях понад 130 мін. Ця серія обстрілів тривала більше 4 годин.\nТакож, як і раніше, неспокійно у Станиці Луганській та Попаснянському районі. На цих рубежах бойовики стріляли лише в темну пору доби. Вже після 23 години противник двічі застосовував міномети у Новоолександрівці, проте ці обстріли були не такими потужними, як у Кримському, зазначив Лисенко.\nВсього минулої доби на луганському напрямку відбулося 16 ворожих обстрілів, зокрема 6 – з важкого озброєння.\nЯк і раніше, активні бойові дії тривають а ділянці фронту Зайцеве – Авдіївка на Донеччині.\nВсього за добу на донецькому напрямку відбулося 12 ворожих обстрілів, 3 з них– з важкого озброєння.\nНа маріупольскому напрямку окупанти продовжують обстріли наших позицій у Мар’їнці та на ділянці фронту Павлопіль – Широкине.\nОкрім різноманітних видів легкого озброєння, окупанти використовували БМП. Українські війська були змушені відкривати вогонь у відповідь, зазначив речник АТО.\nВсього за минулу добу на Маріупольському напрямку було зафіксовано 20 ворожих обстрілів.\nУ неділю на луганському напрямку в районі Щастя спостерігалося 2 польоти ворожих БПЛА.\nУ районі Кіровська відмічено діяльність групи радіоелектронної розвідки противника.\nЯк відомо, 21 вересня в Мінську було підписано угоду, згідно з якою українські сили, а також бойовики відводять озброєння від лінії розмежування на трьох ділянках - у районах населених пунктів Станиця Луганська, Золоте і Петровське. Угода набула чинності 22 вересня. Вона повинна бути виконана протягом 13 днів за умови, що 7 днів в цих районах буде дотримуватися режим тиші.\nРазом з тим у звітах ОБСЄ продовжували фіксувати обстріли в зазначених районах.\n1 жовтня на околиці м.Золоте відбулося відведення військ на визначені представниками ОБСЄ конкретні рубежі. На Луганщині після розведення військ бойовики із гранатометів відкрили вогонь неподалік н.п.Новоолександрівка.\n2 жовтня у "ДНР" заявили, що не будуть відводити сили і засоби з н.п. Петрівське, як вирішила контактна група по Донбасу на переговорах у вересні, поки українські силовики не зроблять цього.\nПри цьому у місії ОБСЄ регулярно заявляють, що роботі спостерігачів чинять перешкоди, зокрема йдеться про небезпеку через мінування територій.\n3 жовтня бойовики також знову зірвали заплановану Skype-конференцію Тристоронньої контактної групи з питання дотримання режиму припинення вогню на сході України.


Олександр Місюра: Чи злочинні дії поліції? - MISURA.FUN\nЛип 15, 2021 Арешт, Верба-ВВ, Вилучення, ГУНП у Волинській області, Дербан, Луцький міськрайонний суд, Мафія, Обшук, Сектор комунікації поліції Волинської області, Сировина, Сосна, Суддя, Схеми, Ухвала\nЯк уже повідомлялося, вчорашній ранок на підприємстві «Верба-ВВ» розпочався з чергових «масок-шоу» силовиків. За наслідками першого дня обшуків вилучено близько 400 м3 лісоматеріалів, – інформує Сектор комунікації поліції Волинської області.\nВолодимир Зеленський та Андрій Єрмак, будь ласка, зверніть увагу на злочинне зловживання владою поліцією Волині! Маючи судовий дозвіл вилучити 13 колод – вилучили весь ліс і зупинили підприємство!\nУхвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи від 01 липня 2021 року справа №161/11594/21, провадження №1-кс/161/5112/21 слідчий суддя постановив:\nНадати дозвіл слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у Волинській області ….. дозвіл на проведення обшуку на території, де здійснює свою діяльність ТОВ «Верба-ВВ», наявних в ній приміщеннях, а також прилеглих до неї ділянках, які знаходяться на земельних ділянках з кадастровими… з метою виявлення, фіксації та вилучення лісової деревини на яку накладено арешт у відповідності до ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду від 21 травня 2021 року, а саме:\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 34 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 30 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 28 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 38 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 44 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 18 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 2,4 м, діаметром 18 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 2,5 м, діаметром 19 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 2,4 м, діаметром 20 см)\nКолода породи ялина з наявною на ній биркою №********* (довжиною 2,4 м, діаметром 16 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 2 м, діаметром 18 см)\nКолода породи сосна з наявною на ній биркою №********* (довжиною 4 м, діаметром 46 см)\nта мають значення для цього кримінального провадження. Обшук провести до 31 липня 2021 року.\nЧи злочинні, за таких обставин, дії поліції? Бо інакше це не назвати! Це називається «безпрєдєл» і перевищення повноважень? На догоду лісовій мафії хочуть закрити рота?\nНевже хтось може повірити, що отримавши ухвалу суду на вилучення 13 колод поліція Волині вправі вилучити всю сировину підприємства? Більше того, публічно про це розказує в ЗМІ!\nДля чого “кашмарити” підприємство? Чиє замовлення виконуєте? Що лісова мафія не може заспокоїтися? Боїться втратити мільярдні доходи від «схем» дербану лісів, які покриває поліція?


Презентация на тему: "Г рафік функції 9 клас Мороз Ніна Іллівна, ЗОШ 20 І-ІІІ ст. 20.". Скачать бесплатно и без регистрации.\nГ рафік функції 9 клас Мороз Ніна Іллівна, ЗОШ 20 І-ІІІ ст. 20. - презентация\nПрезентация была опубликована 2 года назад пользователемВалерий Ивашев\nПрезентация на тему: " Г рафік функції 9 клас Мороз Ніна Іллівна, ЗОШ 20 І-ІІІ ст. 20." — Транскрипт:\n1 Г рафік функції 9 клас Мороз Ніна Іллівна, ЗОШ 20 І-ІІІ ст. 20\n2 Епіграф «Просто передати знання людині неможливо. Оволодіти ними людина може шляхом власної діяльності. Наповнити розум не можна, він сам повинен усе засвоїти». А. Дістевер\n3 Карта самоконтролю Прізвище, імя учня (учениці)____________________ Етап уроку Номер завдання К-ть балівВид роботиВідповідьКількість балів Актуалізація опорних знань 20.5побудова 20.5Запис формули 30.5 малюнка 40.5побудова 40.5Запис формули 50.5 малюнка Вивчення нового матеріалу 60.5 малюнка 70.5побудова 81 9 (1)0.5Запис формули 9 (2)0.5Запис формули 9 (3)0.5Запис формули 9 (4)0.5Запис формули Закріплення матеріалу 9 (самостійна побудова) 1 10 (1) (2) (3) (4)0.5 Активність на уроці 1 Всього балів\n4 Приклади, що приводять до поняття функції Залежна змінна Незалежна змінна 1.\n8 Побудуйте графік функції: 2.\n10 Вкажіть номер малюнка, який відповідає графіку функції: Не вірноМолодець!Подумай!\n11 Алгоритм побудови графіка функції у = Х 2 +n Графік функції у = Х 2 +n є параболою, яку отримують внаслідок паралельного перенесення графіка функції у =Х 2 на |n| одиниць уздовж осі Оy: вгору, якщо n>0, або вниз, якщо n<0. Вершина цієї параболи має координати (0;n), а віссю симетрії графіка є вісь ординат.\n12 Побудуйте графік функції: 4.\n14 Вкажіть номер малюнка, який відповідає графіку функції: Не вірноПодумай!Молодець!\n15 Алгоритм побудови графіка функції y = (x + m) 2 Графік функції y = (x + m) 2 є параболою, яку отримують внаслідок паралельного перенесення графіка функції у =Х 2 на |m| одиниць уздовж осі Оx: вліво, якщо m>0, або вправо, якщо m<0. Вершина цієї параболи має координати (-m;0), а віссю її симетрії є пряма x=-m.\n17 Визначте графік функції: Не вірноПодумай!Молодець!\n18 Алгоритм побудови Графік функції y = (x + m) 2 + n є параболою, яку отримують за допомогою двох послідовних паралельних перенесень графіка функції у=Х 2 : спочатку – вздовж осі Оx на |m| одиниць (вліво, якщо m>0, або вправо, якщо m 0, або вниз, якщо n<0). Вершина цієї параболи має координати (-m; n), а віссю симетрії є пряма x=-m.\n19 Хвилинка відпочинку «Північне сяйво»\n20 Побудуйте графік функції: 7.7.\n21 Побудуйте графік функції, користуючись правилом переміщення: 8.8.\n22 Визначте відповідність між графіком функції та формулою: 9.9.\n23 Визначте відповідність між графіком функції та формулою: 9.9.\n24 Визначте відповідність між графіком функції та формулою: 9.9.\n25 Визначте відповідність між графіком функції та формулою: 9.9.\n26 Визначте відповідність між графіком функції та формулою: 9.9. Самостійно побудуйте графік функції. Графік якої функції відсутній в завданні?\n28 Назвати координати вершини параболи: 1) y = (x – 1) ) y = (x + 2) ) y = (x – 3) 2 – 2 4) y = (1 + x) Відповідь : а)(3 ; –2) б)(–1 ; 4) в)(–2 ; 1) г) (1 ; 2)\n29 Назвати координати вершини параболи: 1)y = (x – 1) г) (1 ; 2) 2) y = (x + 2) в)(–2 ; 1) 3) y = (x – 3) 2 – 2 а)(3 ; –2) 4) y = (1 + x) 2 + 4б)(–1 ; 4)\n33 Житловий будинок. Барселона\n34 Бібліотека в Норвегії\n38 Параболічна антена\n39 Траєкторія польоту ядра\n42 Домашнє завдання середній рівень 1) Як за допомогою графіка функції у=х 2 побудувати графік функції у=(х+5) 2 +2, у=(х-4) 2 -1; 2) Задайте формулою функцію, графік якої одержано в результаті паралельного перенесення графіка функції у=х 2 на 4 одиниці праворуч вздовж осі Ох; 3) Як із графіка функції у=(х+2) 2 отримати графік функції у=(х+2) 2 +2; 4) Запишіть координати вершини параболи у=(х+5) 2.\n43 Достатній рівень: 1) Як за допомогою графіка функції у=х 2 побудувати графік функції у=-(х+5) 2 +2, у=(х-4) 2 -1; 2) Задайте формулою функцію, графік якої одержано в результаті паралельного перенесення графіка функції у=(х+1) 2 на 2 одиниць ліворуч вздовж осі Ох 3) Як із графіка функції у=(х+2) 2 отримати графік функції у=(х+2) 2 +2; 4) Запишіть координати вершини параболи у=(х+3) 2 +5.\n44 Високий рівень 1) Як за допомогою графіка функції у=х 2 побудувати графік функції у=(х+5) 2 +2, у=- (х+5) 2 +3; 2) Задайте формулою функцію, графік якої одержано в результаті паралельного перенесення графіка функції у=-х 2 на 3 одиниць праворуч вздовж осі Ох, на 2 одиниці вниз уздовж осі Оу; 3) Як із графіка функції у=(х+1) 2 -3 отримати графік функції у=(х+1) 2 +2; 4) Запишіть координати вершини параболи у=-(х-3) 2 +6.\n45 Підсумок уроку Сьогодні на уроці я вивчив (вивчила)… Сьогодні на уроці я навчився (навчилась)... Я задоволений (-на) уроком… В якому настрої ви перебували на уроці? Оцініть результати своєї діяльності\n46 Памятайте, математика – це ланцюг понять, і, якщо випаде одна ланка, тоді наступне буде незрозуміле. Тож тренуйте свій розум і тоді дорогу до успіху для вас буде відкрито. Бажаю успіхів. Дякую за урок!\nСкачать бесплатно презентацию на тему "Г рафік функції 9 клас Мороз Ніна Іллівна, ЗОШ 20 І-ІІІ ст. 20." в формате .ppt (PowerPoint)\nПобудова графіка квадратичної функції у=ах 2 +bx+c вчитель математики Золотоношківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Драбівського району, Черкаської області Мануйленко.


Вишнева кухня для експресивної господині: фото інтер’єру | Стиль, дизайн інтер'єру кухні своїми руками\nГлавная / Інтер'єр / Кухні від читачів / Вишнева кухня для експресивної господині: фото інтер’єру\n29.03.2018\tКухні від читачів Оставить комментарий 423 Просмотры\nВартість ремонту: 1000 у.е.\nПлоща кухні: 8,75 кв. м.\nЗамовляли: «Затишний будинок» р. в Донецьку\nГарнітур «Елеонора»: ціна — 1000 у.е./вартість збірки і установки – 100 у.е.\nМатеріал: фарбований фасад МДФ з двостороннім покриттям і корпусом ДСП\nФурнітура: «Aventos» німецької фірми BLUM\nПропоную влаштувати чаювання на моїй досить експресивної кухні. За чашкою ароматного зеленого чаю хотілося б поговорити про те, як я вперше випробувала себе в ролі дизайнера і створила інтер’єр своєї кухні.\nЯ в цій кімнаті проводжу більшу частину свого вільного часу, тому мені хотілося, щоб кухня уособлювала мій внутрішній світ. І гордо хочу заявити, що у мене це вийшло – мені вдалося створити в ній животворящу атмосферу в прямому сенсі цього слова. Коли я зранку заходжу поставити чайник на плиту, то, не дочекавшись поки він закипить, я тут оживаю – кухонний гарнітур кольору стиглої вишні бадьорить мене набагато ефективніше, ніж кава.\nА від ніжно-зелених стін у теплій гамі в тандемі з моїм живим куточком з розкішних квітів, які я шалено люблю, виходить животворяща енергетика, якої я заряджаюся на весь день.\nСкажу відверто, створити інтер’єр кухні, який на перший погляд здається досить простим, було непросто. Всьому виною прямокутна форма кімнати, яка має площу 8,75 м2, але її довжина 3,5 м, ширина 2,5 м не дозволяють пропорційно розташувати меблі з-за витягнутої форми. Але я все-таки знайшла вихід і воліла ось такий варіант – кухонний гарнітур «Елеонора» встановили паралельно стіні, а в кутку біля вікна розташували зручний стійкий стіл з регульованими ніжками.\nСтільниця обіднього столу поєднується за кольором з однотонною стільницею кухонного гарнітура, а стільці з бордовими м’якими сидіннями, на мій погляд, бездоганно доповнюють загальну картину інтер’єру.\nКоли я вибирала колір стільниці, то підійшла з практичною боку – зупинила свій вибір на стільниці з ДСП, покритою декоративним пластиком Онікс, який виявився стійким до подряпин, порізів та інших пошкоджень, а це для мене актуально, так як мої домочадці нехтують обробними дошками.\nЯк ви, напевно, помітили, я – прихильниця мінімалізму: на досить-таки просторій стільниці кухонного гарнітура немає ніякої дрібної побутової техніки, крім мікрохвильової печі, так як я люблю готувати і страшенно не люблю, коли мені щось заважає. Все кухонне начиння у мене компактно захована ось в цих шафах, в яких полички дозволяють все зручно зберігати.\nКоли вибирала скло для шаф, то віддала перевагу матовому склу, так як хотілося приховати від сторонніх очей різноманітні кухонні приналежності. Мені хотілося, щоб їх вигляд не обтяжував загальну картину гарнітура і ні в якому разі не акцентували на себе увагу.\nТакий благородний колір кухонного гарнітура пов’язаний з моєю любов’ю до квітів червоного кольору — трояндам, півонії. Багато вважають, що цей колір агресивний, але я живу в цій кімнаті вже кілька років, і він мене зовсім не дратує, а, навпаки, викликає лише животрепетні почуття. Деколи я уединяюсь ось в цьому зручному куточку, де ми щодня збираємося з родиною під час прийому їжі, а також влаштовуємо довгі посиденьки з задушевними розмовами з друзями.\nЧудотворна кухонні примха –\nОсновні усі зустрічі тут,\nНаш сімейний дозвілля весь.\nДень змінює ніч, ніч день – дні летять,\nСонце сховалося за обрій – все в тіні,\nВсупереч їй, тут затишно і світло.\nЦе зрозуміло – тут панують мир, спокій і любов.\nНезважаючи на те що я часто готую, на кухні у мене завжди свіже повітря. Ось ця «жива» стійка освіжає його, створюючи в кухні особливий затишок – квіткова оранжерея, як кажуть мої друзі, які дивуються, як їм у такому задушливому від приготування їжі приміщенні вдається пахнути. Але якщо дійсно любити своїх «зелених вихованців», то вони це відчувають і відповідають лише взаємністю. Всі мої близькі знають про мою слабкість до кімнатним рослинам, тому кожна квітка – це подарунок, вручений мені на різні події.\nКоли мої гості до мене потрапляють вперше, то у них складається враження, що в мені тече італійська кров. Вся справа в тому, що до таких висновків вони прийшли з двох причин — через кухонного гарнітура палаючого яскравого кольору стиглої вишні і ось цього набору спецій, який повинен бути завжди під рукою під час приготування їжі, просто я любитель гострих страв.\nПредыдущий Жовто-зелена кухня для оптимістки: фото життєрадісного інтер’єру\nСледующее Гримуча суміш міської мінімалізму і сільського кантрі


Сталін живий | (Архів) Політика | OBOZREVATEL\nЩоб приховати, що в Кремлі більше не знають "що робити?", В перебудову офіційно і спішно повідомили нарешті "хто винен?". Викриття Сталіна ширилося від затронувших кожну живу душу подробиць терору до нагібінской вульгарності і сорокинского гротеску. Тільки результатів не принесло. Тому що відповідь виявився ширмою, за якою еліті вдалося сховатися. І від Нюрнберзького процесу над комунізмом, і від люстрації. Еліті не тільки політичної, а й, не побоюся цього слова, духовної. Остаточно ховати Сталіна вона не хотіла. Та й навряд чи могла.\nВ останні роки існування СРСР Роман Віктюк був одним з дуже небагатьох діячів культури, який про Сталіна мовчав. Він говорив про те, що було для радянської людини ще страшніше: про інтимне. Про звивистих шляхах чуттєвого і сексуального. Насправді все це зовсім не так просто і нині.\nПеретворена масмедіа в об'єкт споживання і атрибут процвітання сексуальність, не встигнувши емансипувати особистісне переживання, перетворилася на репресує індивідуальність кліше. А режисер-опортуніст тим часом звернувся до відшумілої, здавалося б, темі - поставив у московському "Современнике" "Сон Гафта, переказаний Віктюком".\nНа перший погляд, все просто. Інсценування запізнілою інтелігентської рефлексії актора-старця, якого вже ні народ не видасть, ні влада не з'їсть - дуля в кишені, традиційна для майстрів мистецтв родом з СРСР. І відмінний кон'юнктурний продукт на експорт. "Сталін знову в Кремлі, так, так, розуміємо! Росії без царя - ніяк ". Тільки вистава - не про владу. І не про тирана. Він - про ментальну чорній дірі, що продовжує нас поглинати, кожного - зсередини. Віктюк знову вторгається в темні кути самоідентифікації глядача - безжально й безсоромно. Виступає Вівісектора соціального, а зачіпає - інтимне.\nТому що Сталін досі оточує нас повсюдно. Всіх, хто живе на пострадянському просторі, в ареалі російської культури, якою б мовою ми не говорили. Тому що, хочемо ми того чи ні, культура ця дуже потужна і тотальна. Звертається вона до всіх - від високочолих до широколоба, без фанаберії. І Сталін залишається останнім з її великих зодчих на сьогоднішній день.\nЗ часів Катерини література в Росії заміняла все - філософію, історію, богослов'я. Царі протегували поетам, викуповували їх з кріпацтва, сплачували борги. Відправляли на заслання, лякали шибеницею, а потім милували. Відлучали від церкви. Але завжди стежили, щоб потік словесності не висихав. Сталін не просто відродив імперію, розширивши її до кордонів, Романовим і не снилися. Він став генієм літературної генетики, мутації якої охопили далеко не тільки придворних письменників.\nУ виставі Віктюка Сталін - Гафт сперечається з голосом Ганни Ахматової з фонограми, декламує її хрестоматійне віршоване заповіт: скрупульозний перелік місць, в яких не слід ставити їй пам'ятник "в цій країні". "У ваших віршах - один лише морок, розслабленість і роздвоєння. Читати їх просто немає терпенья. Тепер джерело натхнення вам - як подарунок - наш ГУЛАГ ", - парирує він. Спрощення, звичайно, лубкове. Так Гафт і не Ахматова, він - автор епіграм. Але все ж - у долі, текстах і славі скількох письменників і поетів ГУЛАГ зіграв вирішальну роль? Цинізм? Ні, просто історична правда.\nПри всій повазі до версій вдів, пріхехешніц та інших мемуаристів навіть заради всього святого не варто ігнорувати факти. Наприклад, такий: лідером за кількістю опублікованих у газеті "Правда" віршів на початку 1930-х був Пастернак, а Мандельштам - на другому місці. Можна згадати і п'єсу "Батум" Михайла Булгакова, присвячену юності Сталіна. Звичайно, вам більше до душі "Майстер і Маргарита". Тоді задумайтесь, кого зобразив майстер в образі Воланда? Якщо спиратися не на перебудовні трактування ентузіасток булгаковського світлого образу, а на близькі до подій свідчення особистої драми, який були для письменника взаємини з вождем усіх часів і народів, здогадатися неважко.\nА хто відродив сьогоднішню Російську Православну Церкву, зобов'язавши її співпрацювати з владою? Зовсім не в пошуках заступництва Господнього у Великій Вітчизняній колишній семінарист Джугашвілі звернув погляд до святих отців, як намагаються зобразити сьогодні. Ще 1927 року Сталін звільняє з ув'язнення заступника Патріаршого місцеблюстителя РПЦ митрополита Сергія (Старгородського), а НКВС дає йому санкцію на створення Тимчасового Патріаршого Священного Синоду. За це влада отримує церковне постанову з вимогою до емігрантському духовенству дати письмові зобов'язання про лояльність до радянського уряду. Слідом майбутній патріарх Сергій і Синод видають "Декларацію", в якій визнають "природне і справедливе недовіру уряду до церковним діячам", називаючи його причинами "головним чином виступи зарубіжних ворогів Радянської держави, серед яких були не тільки рядові віруючі нашої Церкви, а й водії їх ". І беруть зобов'язання "показати, що ми, церковні діячі, які не з ворогами нашого Радянської держави і не з шаленими знаряддями їх інтриг, а з нашим народом і нашим урядом". "Декларація" призвела до хвилі розколів, які Російським Православ'ям до цих пір до кінця не подолані. Та й Сталін на доказ лояльності зажадав жертв, як поступав з державними соратниками та діячами культури. Церква пережила нову хвилю кривавих переслідувань в 1930-ті, а от після війни була по-царськи винагороджена. Харизма предстоятеля Української Греко-Католицької Церкви Андрея Шептицького, навіть прикутого до інвалідного крісла, виявилася сильніше волі Сталіна. Але коли митрополит помер, ієрархи УГКЦ були заслані або знищені, а сама Церква скасована інспірованим Сталіним собором, приєднавши її єпархії до Московського Патріархату.\nВтім, "Сон Гафта, переказаний Віктюком" на церковні вершини духовного життя не зазіхає. Зате оголює коріння її найбільш затребуваною в широких масах іпостасі. Хохмачества, з радянських часів гордо іменується у нас сатирою.\n"Одного разу я, я - вождь країни радянської, запитав, де Гоголі і Салтикова-Щедріна, і з'явилися ви на світ - Жванецький, і тут, звичайно, частина моєї вини", - журиться гафтовскій Сталін. Публіка аплодує, радісно дізнаючись інтонації і манери улюбленця з Одеси в незрівнянному виконанні Олександра Філіпенка. Їй нема коли замислюватися над тим, що Жванецький взагалі не сатирик, тому що сатири про битовусі не буває, вона завжди - про владу або виразках суспільства і, як правило, дорого коштує автору. Але що це за паскудна пісенька звучить акомпанементом до появи головного жартівника на сцені? І що це Максим Разуваєв так розв'язно під неї пританцьовує, з цигаркою в роті і з такою нахабною пикою?\n"З одеського кічмана втекли два урка ..." Саме ця дрібниця стала перепусткою для іншого одесита - Леоніда Утьосова - і в офіційно дозволену культуру і в еліту. Саме за неї, а ні за який немає за джаз Клим Ворошилов та інші колишні урки віддали йому ефір величезної країни.\nУ 1915 році одеський артист розмовного жанру Володя Хенкин намагався штурмувати столицю імперії з гумором типу "Хаїм Срульчік, сядь на стільчик". Але, за свідченням газети "Театральний листок", "холодний Петроград прийняв його вельми стримано і недружелюбно". Який виступав з ним на одних підмостках в театрах мініатюр "перлини біля моря" Утьосов опинився в потрібний час у потрібному місці. І - з потрібним репертуаром. Так, під поблажливим поглядом Сталіна могутній потік вульгарності - люмпенской Чи, обивательської, не має значення, - вирвався на широкий простір. І виливається на нас досі повсюдно і різноманітно - від перейменованого в шансон блатняка до названого сатирою Жванецького.\nВіктюк оголює дуже неприємну картину: ваша духовність просякнута Сталіним. Інспірована їм чи згвалтована. Він тут - коли ви слухаєте Шостаковича або Пугачову. Читаєте Пастернака або "Бульвар". Смієтеся над жартами КВН або плачете на фільмах Михалкова. Заперечувати це марно, як власні сексуальні бажання. Щоб це подолати, щоб звільнитися або розслабитися - кому що більше підходить, - доведеться спершу усвідомити.\n"Він, здається, з'явився знову, але наяву, а не уві сні. Я в ньому тепер живу, а він живе в мені ".\nНа жаль, це не просто безглузда сон Гафта. Переказаний Віктюком, він знаходить нещадність діагнозу.


Діловий гардероб для пишних модниць\nВсі ми хочемо виглядати на роботі стильно і професійно, і це бажання похвальне. Але якщо ви злегка повненькі, це не означає, що ви не можете носити трендові ділові речі і виглядати елегантно. Є всього кілька правил, які допоможуть вам скласти діловий гардероб і виглядати на роботі на всі 100%!\nПідібрати красиві речі для роботи в офісі непросто багатьом, а повненьким буває особливо складно. І тут справа не в тому, щоб перерити свій гардероб і щось вибрати. Починати потрібно зі створення правильного ділового гардеробу, основою якого є якісні, ретельно підібрані речі.\nОтже, ваш діловий гардероб повинен включати:\n• Хорошу нижню білизну, що підтримує і ідеально сидить по фігурі;\n• Класичну сукню із запахом – такий фасон підходить практично під будь-яку фігуру і добре приховує зайві сантиметри на животі й боках;\n• Блузи з запахом, які ви зможете носити з брюками і спідницями;\n• Спідниці кльош або А-силуету, які також стануть чудовою основою для ділового образу (та й повсякденного теж);\n• Сукні, топи і светри з V-подібним вирізом, які візуально подовжать ваш силует;\n• Біла сорочка – основа будь-якого ділового гардеробу;\n• Піджак нейтрального кольору, що ідеально сидить по фігурі;\n• Штани (облягаючі, але не перетискаючі) зі стрілками і без, вузькі і широкі;\n• Елегантна чорна сукня – базова річ в будь-якому гардеробі без винятку;\n• Хороший діловий костюм.\nЗвичайно ж, є речі, які не підходять для ділового гардеробу, і носити які на роботу не можна. Серед них:\n• Штани і джинси з яскравим декором, дірками або латками, з низькою посадкою (коли ви нахиляєтеся або сідаєте, вони не повинні показувати зайве);\n• Безформні футболки;\n• Тріко і спортивні штани будь-якого фасону, а також тонкі лосини (крізь які видно контури нижньої білизни або целюліт);\n• Прозорий і напівпрозорий одяг;\n• Укорочені топи;\n• Шорти і міні спідниці;\n• Блузи з глибоким декольте.\nТепер же перейдемо до вибору правильних кольорів одягу:\n• Чорний завжди допоможе виглядати стрункішою;\n• Також зроблять вас стрункішою і стануть хорошою альтернативою чорному такі кольори, як сливовий, темний синій, коричневий, сірий і бордовий;\n• На повненьких відмінно виглядатиме одяг з вертикальними смужками;\n• Одяг з яскравим принтом, яскравим декором чи аксесуарами може привернути увагу до проблемних зон, тому будьте обережні при його виборі.\nІ ніколи не забувайте про важливість аксесуарів, особливо для ділового образу. У вашому гардеробі повинні бути:\n• Короткі і довгі шарфики;\n• Елегантні прикраси зі срібла та золота або якісна біжутерія;\n• Кілька стильних класичних сумочок, в ідеалі – чорна, темно-червона, сіра і синя, з такою колекцією ви зможете підібрати сумочку до будь-якого вбрання.\nІ пам'ятайте: неважливо, наскільки ретельно ви підбираєте діловий гардероб і як наряджаєтеся на роботу, ваш образ буде неповним без хорошої пари взуття.\nВибираючи взуття для роботи, врахуйте наступне:\n• Туфлі повинні бути і стильними, і зручними;\n• Взуття має бути закритим (і носок, і п'ята);\n• Ваше взуття для офісу не обов'язково все повинно бути на підборах, стильні балетки і туфлі на платформі – також вдале рішення.\nІ не соромтеся експериментувати з новими фасонами і дизайнами, коли оновлюєте свій діловий гардероб. Просто підбирайте речі, які не суперечать вашому офісному дрес-коду. І не втрачайте впевненості в собі, ви можете виглядати так само стильно, елегантно і професійно, як і всі.\nОпублікувано : 18 серпня 2017 | Переглянуто : 812 | обговорити на форумі


Горьовий Едуард Георгійович - Сила Людей Кривий Ріг\nзаступник директора з економіки ТОВ «Укрбурвибух»\n“Якщо хочеш щось зробити добре – зроби це сам”\nЕдуард став економістом, закінчивши Київський державний економічний університет. Працював за спеціальністю на Північному ГЗК, а пізніше на Криворізькому ГЗКОР начальником планово-економічного відділу та заступником генерального директора з економіки.\n2003 року, коли повірив обіцянкам регіоналів, вступив до цієї партії, де запроваджував власні ідеї та проекти. Але зіткнувся з байдужістю, з тим, що крім розподілу чужих, зокрема бюджетних, грошей, ніхто нічого не збирається робити. Тоді прийшло розчарування. Досить перебувши у цьому корупційному середовищі, кілька років тому свідомо вийшов із лав партії регіонів.\nНебайдужа Едуарду доля наймасштабнішого довгобуду в Україні – Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд, що в Долинській. Серце рветься від того, що велет розкрадають і розтягують на частини. Він був співавтором законопроекту «Про особливості приватизації Криворізького гірничо-збагачувального комбінату окислених руд», а зараз повертається до ідеї, яка в ньому викладена, – продаж комбінату за умовну 1 гривню під чіткі інвестиційні зобов’язання.\nЕдуард не любить безвідповідальних. Він намагається не давати порожніх обіцянок. Можливо, саме надмірна відповідальність є однією з рис характеру, які заважають йому в житті.\nКоли утворилась громадська спілка «Екологічна рада Криворіжжя», був обраний заступником голови.\nЯк більшість молодих людей, вважав, що знає і робить все краще, ніж інші. Та свого часу мудра людина навчила Едуарда адекватно ставитись до критики й робити з неї висновки. Часто в молоді роки зопалу приймав рішення, часто за це розплачувався неприємностями, а колись почув таке: не можна приймати рішення в стані підвищеного емоційного збудження. Відтоді Едуард намагається «глибоко вдихнути» перед тим як вирішити щось важливе.\n«Культурний простір Кривого Рогу необхідно зробити цілісним. Це не тільки театри, музеї виставки чи бібліотеки. Культурний простір починається з під’їздів будинків, дороги до роботи, лавки в парку, зони відпочинку на пляжі чи в лісі. І поки ми не навчимося не кидати на підлогу недопалки, не гидити в під’їздах будинків, не залишати після себе сміття на пляжі, не викидати непотріб з вікон автомобіля, ці речі, на жаль, будуть несумісними», – ділиться думками Едуард.\nЛюдина емоційна, він любить футбол. Найбільше запам’яталася реакція юного вболівальника на другий м’яч Андрія Шевченка в матчі проти шведів на Євро-2012 – справжній шквал щирих емоцій.\nЕдуард одружений та виховує двох дітей.\nnhk212018-09-17T04:28:07+03:001 Жовтня 2015|Tags: Горьовий Едуард Георгійович|


Геймеру - Безкоштовні програми\nПрограми, інструменти та утиліти, що входять до категорії «Ігри» рекомендуються всім хто любить грати, грає, розробляє та просто цікавиться комп’ютерними іграми. До цієї групи програмного забезпечення відносять чит-коди для різних типів ігор, засоби віртуалізації та емуляції ігрових платформ, спеціалізовані месенджери, засоби розробки ігор…\nOrigin — додаток для придбання, завантаження, встановлення і оновлення відеоігор від Electronic Arts. Epic Games – це фірмовий кліент однойменної компанії-розробника ігор, призначений для офіційного придбання її продукції. Steam – потужна платформа, для пошуку, звантаження і придбання відеоігор, демо-версій і доповнень до них. uPlay — офіційний клієнт цифрового магазину компанії Ubisoft, що дозволяє купувати цифрові копії ігор. GameNet – це платформа, призначена для централізованого запуску безлічі онлайн-ігор.\nOBS Studio – это бесплатное программное обеспечение с открытым исходным кодом, предназначенное для вещания в прямом эфире и записи видеороликов. FlashBack Express – це програма, призначена для запису зображення екрану монітора. CamStudio — безкоштовна програма для запису всього, шо відбувається на екрані монітора в файл AVI або SWF. Clip2Net — програма для створення скриншотів і захоплення відео з екрану та розміщення їх в Інтернеті. ShareX – це програма відеозахвату з відкритим вихідним кодом.\nCheat Engine — безкоштовна програма з відкритим кодом, яка працює в якості сканнера пам’яті, відладника і HEX-редактора. ArtMoney — безкоштовний універсальний зломник практично будь-яких комп’ютерних ігор. CheMax Rus — програма, що надає найбільшу російськомовну базу даних чит-кодів і паролів для комп'ютерних ігор. Keyran — програма для створення та запуску макросів дій клавіатури та миші для ПК Windows. CheMax — безкоштовна програма, яка представляє собою каталог даних з кодами і паролями для ігор.\nZoom — безкоштовний додаток для проведення відеоконференцій для платформи Windows. Skype – безкоштовна програма, для безкоштовного зв'язку між різними комп'ютерними пристроями. TeamSpeak — програма для голосового спілкування між користувачами через локальну мережу або Інтернет за допомогою технології VoIP. FREE MyChat — чат та месенджер, створений для обміну миттєвими повідомленнями і файлами в корпоративних і локальних мережах. Discord – безкоштовна програма для спілкування геймерів, що володіє великою кількістю чудових властивостей.\nScpToolkit – це програма-обгортка, яка дозволяє підключати DirectInput-контролери на кшталт Dualshock 3 і 4 до ПК на Windows 10. Playkey — сервіс, що дозволяє грати в сучасні ігри на потужних віддалених серверах. Clickermann – це безкоштовний скриптовий автоклікер. Nexus Mod Manager - це засіб керування ігровими модами для багатьох популярних ігор. Keyran — програма для створення та запуску макросів дій клавіатури та миші для ПК Windows.


Як посилити якість сигналу бездротової мережі\n31 Травня 2017 108 перегляди 0 коментарі\nНа сьогоднішній день, під час інноваційних технологій, більша частина абонентів віддали свій вибір використанню бездротової мережі Wi-Fi для завантаження і вивантаження даних. І дуже часто абоненти стикаються з такою проблемою, як низький сигнал мережі або ж взагалі його відсутність.\nВиправити таку неполадку можна декількома прийомами:\n- вибираємо не перевантажений канал зв'язку і шаблон Wi-Fi. (Прийнято, що роутер функціонує на єдиному з 13 каналів, де у властивостях може бути обраний будь-який з них. У разі якщо на одному каналі функціонують два і більше роутерів, то відповідно зв'язок погіршиться в кілька разів. Фахівці в даній сфері радять скористатися утилітою WifiInfoView, де можна обчислити найближчі мережі, щоб вибрати для себе вільну. Що стосується шаблону Wi-Fi, то у налаштуваннях необхідно виставити останню норму роздачі інформації IEEE 802.11 n. Якщо ж у вас спрощені пристрої нового покоління, то в налаштуваннях є можливість вибору такого режиму роботи на постійній основі. У разі, якщо такий варіант відсутній, то рекомендується використовувати стандарт змішаної моделі «IEEE 802.11 bgn».\n- правильно встановлюємо роутер. (Логічно, що чим ближче ви знаходитесь до роутера, тим сильніший буде сигнал. Тому постарайтеся розмістити його в тому місці, де вам необхідний інтернет. Щодо місця, то ідеальним варіантом була б найвища точка в приміщенні. Радять фахівці також розміщувати роутер подалі від стін, так як це заважає бажаній роботи пристрою).\n- встановлюємо рівень передачі на максимум, перевіряючи антени роутера і адаптера. При появі збоїв в роботі бездротової мережі необхідно в налаштуваннях встановити потужність роздачі даних. Даний пункт, безсумнівно, зможе поліпшити сигнал. Закономірно, що чим вище виставлений рівень потужності, тим сильніший сигнал, відповідно збільшується швидкість завантаження або вивантаження. В залежності від виду роутера, даний пункт може бути представлений у відсотках, або ж просто написом «High» або «Максимальний».\nНе секрет, що чим більша відстань між вами і роутером, тим слабше буде подача сигналу. Тому постарайтеся розмістити його в тому місці, де вам необхідний інтернет. Щодо місця, то ідеальним варіантом була б найвища точка в приміщенні. Не радять фахівці встановлювати роутер поблизу стін, бо вони заважають роздачі сигналу. Справа також може бути і в антенах. Велика частина різновидів роутерів оснащена знімними антенами. Чим більша антена, тим більший радіус роботи мережі, і кращі передачі даних.\nЩе одним рішенням проблеми слабкого сигналу Wi-Fi – оновити прошивку, а саме встановити оновлену версію. Для цього необхідно знайти сайт бренду (обов'язковою умовою буде - офіційна сторінка) виробника вашого роутера, і звідти скачати потрібні оновлення. Після їх установки, потрібно знову зайти в налаштування і знову визначити для себе необхідні режими, так як вони були скинуті до заводських. Як правило, проблеми роботи попередньої версії прошивки вирішуються в наступному оновленні.\nУ даній статті розглянуті найпоширеніші причини проблем зі швидкістю передачі даних по бездротовій мережі. Перевіривши перший пункт, переходите до другого. Коли знаєш причину поломки – легше виправити проблему і відновити звичну роботу вашого роутера.\nВ нашому інтернет магазині ви можете купити роутер, який підійте саме для вас.


ЯК ТРАКТУВАТИ НЕВЕРБАЛЬНУ ПОВЕДІНКУ\nПоведінка Трактування Висновок\nРуки схрещені на грудях Оборонна позиція Переговори не закінчувати\nЛегке постукування по столу Нетерпіння Переговори треба закінчувати\nМолитовно складені долоні, пальці злегка розставлені Почуття верховенства, співрозмовник вважає, що він хитріший Пересвідчитись, що немає підступу, можливо – переговори припинити\nСпіврозмовник потирає очі Недовіра Поміркувати\nГризе нігті Невпевненість, страх Умови приймає, але незадоволений\nЛегкий уклін голови Спокій, задоволення Переговори можна закінчити\n6. Погляд і очі в контакті з аудиторією\nПогляд – найсильніший компонент розмови. Уміння «витримувати погляд» є наслідком особливого тренування. Уміння першим не відводити погляд – це ознака сильної, рішучої особистості. Людина, яка просто дивиться у вічі співрозмовнику, викликає довіру. Зустрівшись, люди обов’язково коротко дивляться один одному у вічі. Цей перший погляд є «пробою на довіру». Щирість у цьому швидкому погляді означає доброзичливе ставлення. Якщо партнер затримує погляд на очах співрозмовника, то робить це з метою пригнітити людину. Якщо співрозмовник затримує погляд, супроводжуючи це кивком голови, то це означає згоду й довіру. Якщо ж партнер відводить очі в паузі, то це значить, що він не все сказав і просить не перебивати.\nПогляд має дуже важливе значення для здорового контакту з аудиторією, для утримання уваги слухачів. Варто дивитися безпосередньо в очі слухачам, використовуючи запитання типу: «Ви розумієте…», «Як ви знаєте…», «Ви також уважаєте…». Це подобається людям, оскільки свідчить про те, що промовець бачить їх. Якщо ви вперше працюєте з великою групою людей та у вас страх перед аудиторією, то рекомендується знайти одне-два симпатичні обличчя й деякий час, поки не заспокоїтеся, дивитися на них. А згодом ви зможете оволодіти всім залом. Не треба дивитися у вікно, на стелю чи в підлогу, тобто не відводити очі від присутніх, бо це говорить про вашу відчуженість і слухачі перестають на вас реагувати, не сприймають ваші слова .\nНегарно спрямовувати погляд у вікно, на стелю або заплющувати очі під час виступу. Не треба також дивитися «крізь» людей байдужим, відчуженим поглядом. Досвідчений оратор уміє дивитися так, що кожен слухач відчуває його погляд «саме на собі». Майстерність дивитися на кожного окремо та водночас на всіх приходить з часом. Треба вчитися поступово переводити погляд з одного ряду облич на наступний, повертатися поглядом до тих, хто виявляє до вашого виступу особливий інтерес. Існує й такий прийом: час від часу повільно «малюйте» очима цифру 8, що наче лежить горизонтально на рівні очей глядачів.\nОчі – дзеркало душі. За дослідженнями психологів, важливим є контакт очей. Люди схильні довіряти тим, хто дивиться прямо в очі та недовіряють людям, які уникають прямого погляду. Прямий довгий погляд «очі в очі» неприємний: він є виразом агресії й викликає недовіру або гнів. Недаремно ж люди зазвичай лише «зустрічаються поглядами» й тут-таки відводять очі.\nЗа очами й поглядом можна практично безпомилково визначити емоційний стан людини. Фінський психолог Тапіо Нумменмаа показував різним людям смужки вирізані з фотографій акторів та просив висловити мімікою ту або іншу емоцію. На смужках зображені тільки очі. Відсоток правильних відповідей був вищий, ніж допускала б випадкова відгадка. Очевидно, в передачі емоцій бере участь і вся зона обличчя навколо очей.\nАвстралійський фахівець у галузі невербальної комунікації Аллан Піз вважає, що необхідно близько 30 днів постійної посиленої практики для оволодіння «технологією погляду» й ефективного її застосування при спілкуванні з іншими людьми.\nПід час проведення ділових переговорів уявіть, що на лобі вашого співрозмовника знаходиться трикутник. Спрямовуючи свій погляд на цей трикутник, ви створюєте серйозну атмосферу. За умови, що ваш погляд не опускається нижче за очі іншої людини, ви зможете контролювати хід переговорів за допомогою погляду.\nЯкщо ваш погляд опускається нижче за рівень очей іншої людини, створюється атмосфера соціального спілкування. Експерименти з дослідження особливостей погляду показали, що під час соціального спілкування очі теж дивляться на символічний трикутник на обличчі людини, в даному випадку розташований на лінії очей і навколо рота.\nІнтимний погляд проходить через лінію очей і спускається нижче за підборіддя на інші частини тіла співбесідника. При тісному спілкуванні цей трикутник опускається від очей до грудей, а при віддаленому – від очей до ніг. Чоловіки й жінки за допомогою цього погляду показують свою зацікавленість людиною, і якщо інша людина теж виявляє інтерес, то вона відповість таким поглядом також.\nПогляд скоса використовується для передачі зацікавленості або ворожості. Якщо він супроводжується злегка піднятими бровами або усмішкою, він означає зацікавленість і часто використовується для заманювання. Якщо він супроводжується опущеними вниз бровами, нахмуреним лобом або опущеними куточками рота, він означає підозріле, вороже або критичне ставлення.\nКоли чоловіки говорять, що жінки дивляться на них «запрошувально», вони мають на увазі погляд скоса або інтимний погляд. Якщо чоловік або жінка бажають підкреслити свою недоступність, єдине що від них вимагається – уникати інтимного погляду, а замість цього користуватися тільки соціальним поглядом. Якщо ви під час залицяння користуватиметеся діловим поглядом, ви ризикуєте уславитися холодним і недружнім. Річ у тому, що коли ви дивитеся на потенційного сексуального партнера інтимним поглядом, ви відразу видаєте свої наміри. Жінки знають, як посилати й розуміти такі погляди, але чоловіки, на жаль, не завжди вміють робити це. У чоловіків інтимний погляд зазвичай дуже помітний, а самі вони деколи не помічають, коли на них дивляться інтимним поглядом.\n6.1. Міжетнічна комунікація через погляд\nНароди по-різному сприймають погляд у спілкуванні. Етнографи, що займаються цією проблемою, поділяють людські цивілізації на контактні й неконтактні.\nУ контактних культурах, до яких належать в основному південні народи, – іспанці італійці, португальці, латиноамериканці, араби, – погляд при розмові має набагато більше функціональне значення. У арабів, наприклад, дітей із дитинства спеціально вчать під час розмови дивитися людині прямо в очі. Інший погляд вважається неввічливим.\nУ неконтактних культурах, до яких зараховують народи, що населяють північ Європи, а також японців, індіанців і пакистанців, здавна розглядання людини, особливо незнайомця, впритул вважають зухвалістю, ознакою образливої поведінки. До речі, туристів у США попереджають: «Не дивіться прямо в очі незнайомим людям на вулиці. Вони можуть вважати такий погляд свідченням того, що з вашого боку відчувається агресія, і, можливо, будуть намагатися вас випередити...». Спрямований прямо в очі погляд слов'ян сприймається багатьма східними народами як неввічливість, а погляд цих народів у бік сприймається слов'янами як сором'язливість або небажання бути щирими. Хоча, як бачимо, це не зовсім так.\nЕтнографія погляду надзвичайно різноманітна й цікава. Індіанці племені навахо вчать дітей взагалі не дивитися на співбесідника. У південноамериканських індіанців племен витуто та бороро і той, що говорить, і той, що слухає, дивляться в різні боки, а якщо оповідач звертається до великої групи людей, він зобов'язаний зробити це, обернувшись до неї спиною й спрямувавши свій погляд у глиб приміщення. Японці при розмові дивляться, як правило, на шию співрозмовника таким чином, що очі й обличчя партнера знаходяться в полі периферійного зору. В інших народів таке правило розповсюджене лише на певні випадки спілкування. Так, у кенійського племені луо зять і теща під час розмови повинні повернутися один до одного спиною.\nШведи й росіяни, розмовляючи, дивляться один на одного довше та більше, ніж, наприклад, англійці. Спочатку англієць взагалі може дивитися наче крізь вас, до того часу, поки вас йому не відрекомендують. Тільки після цього на вас дивитимуться як завжди. Людина, що мало дивиться на співрозмовника, здається представникам контактних культур нещирою і холодною, а неконтактному співрозмовникові контактний здається нав'язливим, нетактовним, навіть нахабним.\nУ цілому ж у більшості західних культур вважається важливим під час спілкування фіксувати погляд на тих, до кого звертаєшся. Якщо оратор не дивиться слухачеві в очі – його сприймають нещирим. Американське прислів’я свідчить: «Якщо хтось стоїть перед тобою, а на тебе не дивиться, – не вір йому».\nВ африканській і афроамериканській культурах контакт поглядів – зовсім не обов'язковий атрибут спілкування. Коли афроамериканець говорить із європейцем, він зазвичай не дивиться йому прямо в очі. Така поведінка може вказувати й на те, що він визнає перевагу європейця, і на те, що він ігнорує диктат європейця і його культури.\nВ азіатських культурах подібна поведінка вказує на повагу. Коли бос говорить що-небудь своєму підлеглому, в тому числі й неприємне, останній опускає очі та посміхається, підтверджуючи тим самим перевагу боса та його право на догану. Від азіатських жінок не чекають, що вони дивитимуться прямо в очі чоловікові, а від чоловіків – що вони дивитимуться в очі жінкам. Це допускається тільки для чоловіка й дружини. Але й тоді чоловік має право дивитися в очі дружині, а дружина – ні. Вважається, що в очі чоловікам дивляться тільки жінки легкої поведінки.\nУ Японії, як вже наголошувалося, контакт поглядів під час розмови вважається поганим тоном. Японський оратор, говорячи, дивиться зазвичай кудись убік. Звичайно ж, американець, наприклад, може подумати, що цей оратор щось приховує, і буде вважати його лицеміром. Японець же думатиме, що американець, який дивиться прямо в очі слухачам, – просто грубіян, що намагається виявити свою перевагу.\nВ Америці чоловіка, який дивиться в очі іншому чоловікові, вважають гомосексуалістом, а жінку – лесбіянкою. Звичайно, це залежить і від того, як дивитися: довгий погляд можна визнати закличним.\nУ багатьох народів поширене табу на пильний погляд. Це пов'язано з вірою в так зване «лихе око», яке нібито в змозі зурочити. Мабуть, у цьому забобоні знайшло відображення те відчуття психологічного дискомфорту, яке викликає пильний погляд незнайомця.\nЖінки, як правило, використовують прямий погляд значно більше за чоловіків – вони й частіше дивляться на співбесідника, і довше не відводять очей. Англійський психолог Майкл Арджайл вважає це їх вродженою якістю і вказує на те, що вже з шестимісячного віку дівчатка помітно «окатіші» за хлопчиків. І з віком ця різниця збільшується.\nЖінка не сприймає пильний погляд як сигнал загрози, а навпаки, вважає його за вираження інтересу й бажання встановити контакт. На думку Арджайла, таку поведінку можна пояснити традиційною соціальною роллю жінки як виховательки дітей. Вона потребує цього засобу спілкування, встановлюючи психологічний контакт із дитиною, яка ще не вміє говорити.\nНа жаль, відзначають дослідники, саме це нерозуміння статевого диморфізму в психології погляду робить деяких дівчат легкою здобиччю злочинців і насильників. Те, що дівчина сама трактує лише як легкий інтерес, іноді сприймається як заклик і обіцянка. Тому навчання культурі поведінки підлітків обов'язково повинно включати й культуру погляду.\n6.2. Погляд і соціальний статус\nПогляд може виражати не тільки статеві або національні відмінності, рівень культури і виховання, але і визначати соціальний статус співрозмовника і його знання про ваш соціальний статус. Так, в експериментах Арджайла і його співробітників з'ясувалося, що частотність прямих поглядів на співбесідника залежить від того, «вищим» або «нижчим» за себе ви його вважаєте.\nЕксперимент проводився зі студентками з Лінфільд-коледжа. Кожній із них експериментатор відрекомендовував іншу, незнайому студентку й просив обговорити яку-небудь проблему. Але одним говорили, що їх співбесідниця – аспірантка з іншого коледжу, іншим її відрекомендували як випускницю школи, яка вже не перший рік не може вступити до вищого навчального закладу. Якщо студентки вважали, що їх становище вище, ніж у партнерки, вони дивилися на неї і коли самі говорили, і коли тільки слухали. Якщо ж вони вважали, що їх становище нижче, то кількість прямих поглядів виявлялася під час слухання більшою, ніж під час говоріння.\nАмериканські психологи Джерард Ніренберг і Генрі Калеро відзначають: якщо підлеглий набрид керівникові своїми проблемами, останній може, наприклад, уникати контакту очей. Якщо це не зрозуміло, то настає така стадія – керівник відкидається назад або зітхає, дивлячись на годинник. Якщо підлеглий не зрозумів і цього, то керівник може встати або взяти теку з паперами, розкрити її і порадити тому йти займатися своїми справами. Не варто доводити справу до цієї стадії.\n6.3. Погляд і сучасний етикет\nСучасний етикет вимагає певних правил погляду.\nü Уважно роздивлятися перехожих, так немов ви маєте намір допомогти міліції в розшуку злочинця, фотографія якого лежить у вас у кишені, щонайменше непривабливо. Особливо, коли стоїте в черзі або на зупинці.\nü Негарно, якщо на вулиці зробите вигляд, ніби не помічаєте своїх знайомих. Прикинутися «незрячим» найпростіше. Але цим ви тільки справите неприємне враження. У цьому випадку ніхто нічого хорошого про вас не подумає. Краще не прикидатися короткозорим і не вдавати, ніби цілком занурені у свої думки!\nü У день свого народження, зустрічаючи гостей і вітаючись із ними, дивіться їм в очі, а не на руки. Хай вони не вважають, що вас дуже хвилює питання про те, чим вони вас порадують, крім добрих побажань.\nü Непристойно розглядати людину, що знаходиться поряд з вами у вузькому або переповненому людьми просторі – в ліфті, у вагоні метро.\nü Не можна, сівши на лавочку в парку, пильно розглядати свою сусідку або сусіда по лавці.\nü Якщо ви призначили зустріч у людному місці, де багато хто призначає побачення, не варто від нудьги розглядати осіб протилежної статі, вас не так зрозуміють.\nü Погляд не повинен «блукати» по фігурі вашого співбесідника, якщо ви знаходитеся на відстані протягнутої руки. Дивіться йому в очі.\nü Не потрібно зосереджувати погляд на губах того, хто говорить. Якщо із слухом у вас все гаразд, це виглядатиме дивно.\nü Починати огляд свого супутника зі взуття непристойно. Безумовно, взуття може розповісти багато про що, але все-таки очі скажуть більше.\nü Поводьтеся природно, дивіться людям в очі, якщо їм це приємно, відводьте погляд, якщо бачите, що когось це бентежить. Одне слово намагайтеся, щоб ваш погляд був приємний тим, хто вас оточує.\n7. Секрети усмішки оратора\nІснує неписане правило – перш ніж говорити, усміхніться. Це настроїть будь-яку розмову, навіть важку, на доброзичливий тон і взаємоповагу. Усмішка повинна відповідати ситуації, а якщо можливо, й визначити її. Самої мовчазної усмішки іноді буває досить, щоб пом’якшити неприємну ситуацію або зняти роздратування з партнера. Усмішка має бути багатозначною, але не маскою, і відповідати ситуації. При спілкуванні з великою аудиторією за допомогою погляду й усмішки ви завжди знайдете підтримку. Знайдуться люди, які усміхнуться вам, кивнуть чи якось інакше схвально відреагують на ваш виступ.\nЧи знаєте ви, що навіть сміх – красномовна реакція на почуте? Так, російський психолог Роберт Чалдіні досліджував особливості людського сміху. Він з’ясував, що сміх із закінченням складу на відповідну голосну означає:\nü на [а] (ха-ха) – відкритий, іде від серця, безтурботний;\nü на [є] (хе-хе) – заздрісний, несимпатичний;\nü на [і] (хі-хі) – суміш іронії та злорадства;\nü на [о] (хо-хо) – хвалькуватий та погрозливий водночас, у його основі – знущання й протест;\nü на [у] (ху-ху) – прихований страх.\nЗавжди усміхайтесь. Щира усмішка обеззброює та дає оточуючим зрозуміти, що Ви сприймаєте їх.\nУсмішка володіє універсальною властивістю змінювати обличчя. Натяк на посмішку, стримана посмішка, ніжна посмішка, радісна посмішка – кожна з них гарна по-своєму. До речі, за даними дослідників, у «Війні та мирі» Льва Толстого змальовано 97 відтінків усмішки і 85 відтінків виразу очей, що відображають особливості настрою персонажів роману.\nПосмішка допомагає доброзичливо ставитися до людей, з якими спілкуєшся, і уникати критичних ситуацій, здатних зіпсувати настрій. Пам'ятайте, що ніщо не коштує так дешево й не цінується так дорого, як ввічливість, прикрашена приємною усмішкою.\nВажливо зрозуміти, що посмішка не тільки народжується почуттям, але й породжує його. Людина з природною привітною усмішкою і сама стає бадьорою та життєрадісною і піднімає настрій тим, хто її оточує.\nУсмішка тільки тоді справляє враження усмішки, коли скорочується нижня частина кругового м'яза повіки. Давні фізіогномісти називали цю частину то м'язом привітності, то м'язом щирості. Частина цього м'яза скорочується мимоволі. Ось чому посмішка на замовлення вдається так рідко.\nУсього ж, як показав румунський дослідник Георге Гіцеску, в моделюванні усмішки беруть участь 14 м'язів середньої зони обличчя.\nПрипущення фізіогномістів про секрет щирої усмішки були підтверджені результатами експериментів німецького антрополога Карстена Німіца. Записуючи осіб, що посміхалися, на відео й проводячи відповідні вимірювання, він і його співробітники встановили, що враження про те, щира чи удавана усмішка, виникає залежно від двох параметрів: від швидкості, з якою піднімаються куточки рота, і від одночасного розширення очей з подальшим коротким закриттям повік. Експерти оцінювали відеозаписи за спеціально розробленою шкалою від «абсолютно щиросердної» до «штучної» посмішки.\nБуло встановлено, що дуже тривале розширення очей без їх короткочасного закривання в поєднанні з усмішкою розглядається як загроза. Карстен Німіц знайшов еволюційну основу для цього: у мавп оголення зубів одночасно з наполегливим розглядом партнера широко розкритими очима – сигнал загрози.\nЛюдину з посмішкою на обличчі завжди приймають привітно. Тому, перш ніж увійти до кого-небудь у кабінет, завжди на мить зупиніться й пригадайте якусь гарну подію, щоб викликати на обличчі посмішку.\nЦей простий прийом може стати важливим у професійних успіхах.\nУсмішка, як правило, виражає дружність, потребу в схваленні. Проте, вона може відображати різні мотиви, і тому варто бути обережним у тлумаченні посмішки співбесідника.\n8. Символічна роль відстані\nВідстань на якій ведеться бесіда чи переговори є надсимволічною. Американський антрополог Едуард Холл вважається піонером у вивченні просторових потреб людини. У 60-х рр. вів увів термін проксиміка (близькість). Його дослідження привели до нового розуміння взаємовідносин.\nМешканці кожної території об’єднані невидимим почуттям приверженості своєї території. Під територією розуміється простір, який людина вважає своїм, ніби цей простір є продовженням її фізичного тіла. Кожна людина має свою власну територію, яка включає країну, область, район, місто, будинок, спальню, крісло… і навіть повітряний простір навколо свого тіла.\nРозрізняють чотири види дистанції між співрозмовниками:\n· Інтимна зона (від 15 до 46 см).\nЦе найголовніша зона, оскільки саме цю зону людина охороняє так, ніби це її власність. Дозволяється проникнути в цю зону тим особам, які перебувають у тісному емоційному контакті. Це діти, батьки, подружжя, коханці, близькі друзі, родичі. У цій зоні є підзона радіусом 15 см, у яку можна проникнути шляхом фізичного контакту.\n· Особиста зона (від 46 см до 1.2 м).\nЦе відстань, яка нас зазвичай відділяє на зустрічах, коктейлях, вечорах, офіційних прийомах.\n· Соціальна зона (від 1.2 до 3.6 м).\nНа такій відстані ми тримаємося від сторонніх людей, наприклад, службовця на роботі та людей, яких мало знаємо, ремонтника у вашому будинку тощо.\n· Офіційна (суспільна) зона (більше 3.6 м).\nКоли ми адресуємося до великої групи людей, то зручніше перебувати на такій відстані від аудиторії.\nСаме відстань між особами може стати регулятором їхніх відносин.\nТреба пам’ятати, що в різних націях поняття норми різні. Розміри залежать від щільності населення людей у місці проживання. Особиста просторова зона соціально й національно зумовлена. Представники однієї нації – японці звикли до перенаселення, іншим до вподоби широкі відкриті простори. У слов’ян відстань під час ділової бесіди менша, ніж, наприклад, в американців, австралійців, бо соціальна дистанція збігається з особистою. У багатьох європейців інтимна зона складає тільки 23-25 см. Наприклад, датчанин буде почувати себе прекрасно в інтимній зоні американця, а другий це неправильно зрозуміє. У діловій розмові два американці стоять на відстані 90 см, а японець та американець будуть у незручній ситуації. Японець, чия інтимна зона 25 см, буде намагатися звузити простір, а американець збільшити. Зрозуміло, чому в ділових переговорах азіати та американці дивляться один на одного з підозрою (одні вбачають фамільярність, інші холод та офіційність). Якщо не знати дистанції співрозмовника, то ненавмисне можна його образити або вразити.\nПо-іншому вирішується питання скупченості людей у громадських місцях. Існує низка неписаних правил поведінки в тролейбусі чи ліфті:\nü ні з ким не розмовляти, навіть зі знайомими;\nü не рекомендується дивитися один на одного;\nü обличчя повинно бути спокійним – ніякого прояву емоцій;\nü якщо в руках книга чи газета, ви повинні захопитися читанням;\nü чим тісніше в транспорті, тим стриманішими повинні бути ваші рухи;\nü у ліфті треба дивитися тільки на покажчик поверхів над головою.\nКоли ми потрапляємо в переповнені людьми місця, усі перестають для нас існувати. Ми не усвідомлено займаємо оборонну позицію, ніби хтось посягає на нашу територію. Якщо ж агресивно настроєна група людей, об’єднана єдиною метою, реакція на втручання в їх зону інша. Зауважимо, що в перенаселених місцевостях високий ступінь злочинності, а це негативно впливає на людину. Отже, слідчий, щоб добитися успіху під час допиту постійно проникає в особисту й навіть інтимну зону (стілець без підлокітників ставлять посередині кімнати).\nЯк згадувалося раніше, обсяг особистого простору залежить від густоти населення. За тим, як людина протягує руку для потиску, можна судити, проживає вона в густонаселених місцях чи навпаки. У міських людей особиста зона складає 46 см, у сільських понад 1.2 м. Сільські мешканці стоять міцно на землі й нахиляються назустріч, а міські роблять крок вперед. Деякі мешканці сіл і хуторів мають великі потреби в особистому просторі, який досягає 9 м. Такі люди за руку не вітаються, а на відстані махають один одному рукою.\nДослідники стверджують якщо залишити книгу чи речі за столом у читальному залі, то це збереже вам місце на 77 хв., а піджак на стільці – на 2 год.; у людей, які користуються автомобілем, особиста зона збільшується в 10 разів – 3.7 до 4.6 м перед машиною та позаду.\n9. Універсальні величини спілкування\nДо невербальних засобів спілкування належатьть також тактильні, ольфакторні та хронемічні.\nТактильні засоби спілкування, або такесика. Це невербальна комунікація, пов'язана з тактильною системою відчуття (потискування рук, поцілунки, погладжування, поплескування, обійми). Усі людські дотики поділяють на професійні, ритуальні, дружні та любовні. Тактильна культура також залежить від національних, етнічних традицій тих чи інших країн. Культури, у яких поширена тактильна поведінка, називають контактними, а ті, у яких дотики майже відсутні або заборонені, є дистантними. До контактних культур належать латиноамериканські, східні та південноєвропейські культури, представники яких при спілкуванні активно практикують дотики.\nНе менш важливим чинником, який впливає на тактильну культуру, є гендерна мораль. Так, у деяких культурах заборонено дотики між чоловіками й дозволено – між жінками. Інші культури забороняють жінкам торкатися чоловіків, однак чоловіки такого права не позбавлені. У Німеччині, Сполучених Штатах Америки чоловіки набагато менше торкаються один до одного, ніж в Італії. До того ж, італійські чоловіки торкаються один одного частіше, ніж італійки.\nУ європейській тактильній культурі часто використовуються поцілунки. Однак це не властиво японській, китайській та багатьом іншим комунікативним культурам Азії. За смисловим навантаженням розрізняють любовний, етикетний (відповідно до правил поведінки), ритуальний (цілування ікон, святинь) поцілунки. Історично поцілунок був символом поваги, побажання людині здоров'я, який у ритуальному та в етикетному сенсах супроводжувався відповідним вербальним привітанням. В Україні, наприклад, якщо дитина хотіла поцілувати батька або когось зі старших родичів у руку, вона брала його руку у свої та цілувала зверху. Дотепер у багатьох слов'янських народів мати, щоб заспокоїти дитину, цілує її в пошкоджене місце. У Росії XVI – XVII ст. етикетний поцілунок був обов'язковим при зустрічі послів, а поцілунку царської руки вимагав російський придворний етикет.\nЖест потискування руки вважається реліктом первіснообщинної ери (щоб показати відсутність зброї). Із часом цей жест трохи змінився і став формою прощання та привітання.\nПрийнято при зустрічі обмінюватися потискуванням руки. Існують правила дотримання етикету вітання за руку:\nü особа, яку відрекомендовано, не повинна першою подавати руку: право черговості належить іншій стороні;\nü не потрібно тримати в руках цигарку, а тим більше диміти в обличчя особі, з котрою знайомлять;\nü жінка при знайомстві з чоловіком руку подає першою (вітається першим чоловік, хоч в Англії цей привілей належить жінкам);\nü молодший за віком перший вітає старшого, жінка в тому числі;\nü молодша за віком жінка вітає старшу, а також чоловіка, який набагато старший;\nü молодший за посадою співробітник вітає старшого;\nü член делегації вітає керівника своєї чи закордонної делегації;\nü із двох офіцерів, які мають однакове звання, першим вітається той, хто більш ввічливий і вихований (золоте привило Статуту армій багатьох країн);\nü при зустрічі двох подружніх пар спочатку жінки вітають одна одну, потім чоловіки вітають жінок, а тоді чоловіки вітають один одного;\nü жінка вітає подружню пару першою.\nЧоловіки знімають рукавички під час потиску руки, жінки лише хутряні рукавички. Якщо одна жінка зняла рукавичку, то й інша повинна це зробити.\n9.1. Форми привітання в різних країнах світу\nЩо стосується звичаю цілувати руку жінкам, то в багатьох державах нинішнього часу він практично не застосовується. Зберігся він у поляків, які вважають, що це є знаком особистої поваги до жінки та додає урочистості характеру зустрічі. В Австралії жінці цілують руку також лише в особливо урочистих випадках.\nУ нас прийнято, як у більшості держав світу, цілувати руку лише заміжнім жінкам і тільки в урочистій обстановці. Цей жест доречний лише для закритих приміщень. Удаватись до цього жесту необхідно нахилившись уперед, піднести руку дами до своїх губ та зберегти на її тильному боці швидкий поцілунок, часом навіть не торкаючись до неї губами. Під час поцілунку необхідно дивитись на жінку.\nНароди по-різному вітають один одного. Наприклад, звичайне рукостискання, крім прийнятого в нас можна зустріти в Центральній Африці. Смертельно образиться мешканець Замбії, якщо йому замість правої руки подати ліву. У басейні річки Конго існує звичай подавати один одному обидві руки та вклонившись, дути на них. Мешканці острова Пасхи, щоб привітатись, стають зовсім прямо, стискають руки в кулаки, витягують їх перед собою, потім піднімають догори над головою, розтискають кулаки й потім дають рукам вільно впасти. Мешканці Нової Зеландії, вітаючись, злегка труться носами, рухаючи головою вгору й униз, або з одного боку в інший. В Індії та Японії обмінюються уклінами та складанням рук долонями тощо.\n9.2. Інтерпретація способів рукостискання\nПотиск руки необхідний при зустрічі, а також наприкінці бесіди, при прощанні. Потиск руки говорить про вашу довіру людині.\nДомінантне рукостискання є найбільш агресивним видом, тому що воно дає людині мало шансів на встановлення відносин рівнопартнерства. Цей тип рукостискань характерний для агресивного, владного чоловіка, який завжди є ініціатором рукостискання і жестом руки, з долонею, направленою донизу, змушує людину підкорятися, тому що йому доводиться відповідати рукою, повернутою долонею догори.\nІснує декілька способів звернення з домінантним рукостисканням. Дуже простий спосіб – обхопити руку людини зверху за зап'ястя та стуснути її. При такому способі ви стаєте господарем становища, тому що берете верх над рукою іншої людини, а через те, що це може неправильно зрозуміти людина з владними намірами, ми рекомендуємо застосувати це рукостискання з певною обережністю.\nНаступний обхоплюючий жест, який називається «рукавичка», звичайно використовується політичними діячами. Автор цього жесту намагається підкреслити, що він чесний і йому можна довіряти, але якщо скористатись цим жестом при знайомстві, то можна отримати протилежний ефект. Реципієнт буде ставитися до вас у цьому випадку з підозрою й обережністю. Жест «рукавичка» повинен застосуватися тільки до добре знайомих вам людей.\nЩоб повністю визначитися стосовно намірів людини, простежте за її поведінкою після привітання: владна людина виявить свою агресивність, а поступлива людина буде характеризуватися іншими жестами.\nКоли потиском руки вітаються дві владні людини, між ними відбувається символічна боротьба, під час якої кожен намагається підкорити собі руку іншого. У результаті відбувається рукостискання, при якому обидві руки залишаються у вертикальному положенні, а обидві людини відчувають одна до одної почуття поваги та взаєморозуміння.\nКоли людина вітається з вами владним рукостисканням, важко не тільки схилити його до поступливого типу рукостискання, але й зробити це непомітно. Існує простий спосіб «роззброєння» владного партнера, який дає вам можливість не тільки повернути собі ініціативу, але й здивувати іншого втручанням до його особистої зони. Щоб навчитися способу обеззброєння, необхідно відпрацювати такі рухи: коли ви берете руку, зробіть крок уперед лівою ногою. Потім переставте праву ногу уперед і станьте зліва перед цією людиною. Потім, для завершення маневру, ліву ногу поставте за правою і струсніть руку партнера. Ця тактика дає можливість вам вирівняти положення рук або розгорнути руку іншої людини до поступливого рукостискання.\nПроаналізуйте свою поведінку під час потиску рук і простежте, якою ногою (правою чи лівою) робите ви крок уперед у момент, коли протягуєте руку. Більшість людей робить це правою ногою, і тому знаходяться в досить невигідному становищі у випадку домінуючого рукостискання, тому що в них мало місця та простору для маневру, а це дає можливість іншому стати володарем ситуації. Відпрацюйте рух назустріч партнеру з лівої ноги, в такому положенні значно простіше нейтралізувати домінантне рукостискання й брати верх у взаємовідносинах.\nДеякі рукостискання можуть бути такими неживими й неемоційними, що створюється враження, ніби ви торкаєтесь до мертвої риби, особливо якщо рука волога й липка. Відомо, що торкання безжиттєвого в'ялого тіла мертвої риби залишає неприємне відчуття, і люди асоціюють це з безхарактерністю людини, особливо з приводу того, що рука такої людини легко піддається потиску.\nВражає той факт, що більшість людей, для яких характерне таке рукостискання, не знають цього, тому необхідно попросити своїх друзів описати вам ваше рукостискання перед тим, як визначитись, яке рукостискання використовувати в майбутньому.\nМіцне рукостискання навіть до хрусту пальців є відмінною рисою агресивної, жорстокої людини. На жаль, способи відповісти на таке рукостискання обмежені, хіба що відповісти лайкою або ударом кулака по носі!\nСтиснення не зігнутою, прямою рукою, як і домінантне, є ознакою агресивної людини. Її головне призначення в тому, щоб зберегти дистанцію й не допустити людину до своєї інтимної зони. Це рукостискання використовується також із метою захисту своєї особистої території людьми, які виросли в сільській місцевості й мають більш широку інтимну зону. Селяни, однак, при цьому будуть нахилятися вперед або навіть балансувати на одній нозі.\nСтиснення кінцівок пальців нагадує потиск прямої не зігнутої руки, рукостискання не виконане до кінця: замість руки, помилково, в долоні потрапили тільки пальці. Навіть якщо ініціатор привітання дружньо настроєний, фактично він не впевнений у собі. Як і в попередньому випадку, мета такого потиску рук полягає в тому, щоб тримати партнера на зручній для себе відстані.\nРукостискання, при якому ініціатор тягне руку реципієнта на себе, може означати одне з двох: або це невпевнена в собі людина, яка почуває себе в безпеці тільки всередині особистої зони, або ж вона належить до нації, для якої характерна більш вузька інтимна зона, і в такому випадку вона поводить себе нормально.\nСтискання з використанням обох рук виражає щирість, довіру чи глибину почуття стосовно реципієнта. Тут необхідно звернути увагу на два суттєвих моменти. По-перше, для передачі переповненості почуттів, які хоче виразити ініціатор, використовують ліву руку, яка кладеться на праву руку реципієнта. Ступінь цієї переповненості виражатиметься місцем, на яке кладеться рука. Наприклад, якщо ліву руку ініціатора беруть за лікоть партнера, то це виражає більше почуття, ніж при охопленні зап'ястя. Якщо руку кладуть на плече, то це виражає більше почуття, ніж коли вона знаходиться на передпліччі. По-друге, поведінка лівої руки ініціатора позначає порушення інтимної й особливо інтимної зон реципієнта. Взагалі охоплення зап'ястя та плеча можливо лише між близькими друзями, родичами, і лише в тому випадку, якщо ліва рука ініціатора тільки проникає до інтимної зони, не торкаючись особливо інтимної зони.\nДоторкання до плеча або до передпліччя порушує особливо інтимну зону й може призвести до наближення або дотику тіл. Це можливо тільки між людьми, які відчувають особливо емоційний підйом у момент потиску. Якщо почутгя, яке висловлюється, не є взаємним, або якщо ініціатор не має особливих підстав для привітання із застосуванням обох рук, то реципієнт може відчути недовіру чи підозру стосовно намірів ініціатора. Часто можна бачити, як політичні діячі вітають своїх виборців за допомогою цього жесту, чи агенти з продажу вітають своїх клієнтів за допомогою обох рук, не усвідомлююч\nПоследнее изменение этой страницы: 2016-07-15; просмотров: 286; Нарушение авторского права страницы; Мы поможем в написании вашей работы!


Витоки і наслідки зради | Листи до приятелів\nГоловна » Історія » Різні сторони одного Кочубея\nІван Мазепа, Батурин, Василь Кочубей, гетьман, писар\tПрочитано 2245 раз\nЩо ми знаємо про Батурин на Чернігівщині? Це осередок гетьманської слави, яку творили Мазепа, Розумовський, Многогрішний. А якщо заглибитися в батуринську історію?\nНещодавно мала можливість відвідати найстарішу пам’ятку архітектури, яка збереглася на батуринській землі з часів Гетьманства – будинок Генерала військового суду. Саме про нього і піде мова в матеріалі (на фото вгорі – символічна фігура писаря у підвалі будинку Кочубея).\nМузей Василя Кочубея в Батурині. Фото Вікторії Боболович\nБорг у 200 000 карбованців і німецька конюшня: як створювався музей\nЗапочаткував будівництво майбутнього музею Дем’ян Ігнатович (у джерелах значиться як Дем’ян Многогрішний). Але завершити задумане не встиг – відправили у заслання. За його правління в Батурині відкрили першу поштову станцію між Москвою та Києвом (проміжок Батурин).\nЗавершив будівництво наступний гетьман Іван Самойлович. У 1700 році генеральний писар Василь Кочубей відмовляється від своєї посади. Але натомість отримує посаду суддівську. Тоді поряд з адміністративною спорудою виділили 130 десятин землі під забудову. І на цю територію Кочубей вже переїжджає зі своєю родиною. У 1708 році внаслідок написання доносу Кочубея страчено, родина переїхала на Глухівщину.\n1709 рік – Полтавська битва, Мазепа переходить на бік шведів. Перемогу на українських землях отримує цар. Він згадує про донос Кочубея, і, уже тепер роблячи зі страченого судді героя, вибачаючись перед родиною, повертає всі втрачені маєтки. Кочубеї продовжують господарювати.\nКочубеївська вітальня. Фото Вікторії Боболович\nУ 1750 році гетьманом став Кирило Розумовський. Він вподобав і викупив парк Кочубея. По його смерті в 1803 році в спадок вступив син Андрій. У 1836 році російський дипломат Андрій Кирилович Розумовський помирає. Дітей у нього нема, а борг за ним залишився у 200 000 карбованців. І ось держава тоді чекала 20 років на інших Розумовських, хто вступить в спадок і сплатить борг. Охочі не з’явилися. Тому ці землі передали до Батуринської економії, а звідти вже в державну казну. А тоді знову до Кочубеїв, які господарювали тут до революційних подій 1917 року. У вибух революції вони починають полишати землі України. Відсутністю господарів користується товариство бджолярів імені Прокоповича, сформоване у 1921 році. А вже в 1925 році воно відкриває перший музей з присвятою Прокоповичу. У 1932 році музей закривають у зв’язку з колективізацією. Пасіка, яка фінансувала музей, переходить в обоз. Грошей нема. Експонати роздають по музеях. Найбільше з них дістається Конотопському окружному музею.\nУ роки світової війни музей Кочубея виконує роль конюшні.\nРеставрація відбулася в 1975 році уже через чимало років після війни. Тоді відкрив двері історико-краєзнавчий музей, який з 1994 року ознаменується як Гетьманська столиця.\nПризначення будинку – генеральний військовий суд, де найвища влада належить Гетьману. Адвокати відсутні, бо на той час такої посади не було. Судочинство у ті часи опиралося на Третій литовський статут за Магдебурзьким правом 1588 року. Бо Україна Гетьманська довгий час не мала власних кодифікаційних збірників, за якими би розглядалися справи.\nРепринтне видання зібрання «Права, по которымъ судится Малороссийский народъ». Фото Вікторії Боболович\nСкараний на голову: чому не потрібно доносити на гетьмана\nПортрет генерального судді Василя Леонтійовича Кочубея. ХІХ ст., невідомий художник. © histpol.pl.ua\nВсі знають про донос судді Кочубея на гетьмана Мазепу. Донос був написаний Василем Кочубеєм та його родичем Іваном Іскрою. До речі, вони були одружені на рідних сестрах доньки полтавського полковника. Словом, ці двоє пишуть 32 пункти звинувачення Мазепи. Зносини з Польщею, політичні негаразди, родинна сварка, поетичний твір Мазепи «Дума» – все було вписано в цей документ. Але, за принципом тогочасного судочинства, той, хто подає такий документ (він називається ще супліка), має ствердити офіційно те, що було написано. Коли Кочубей заплутався і сказав: «Я чув, я бачив, я знаю», – цього було недостатньо. Його піддають катуванню. Після п’ятого удару різкою він зрікається доносу з поясненням, що мрія про гетьманську булаву і сварка у зв’язку зі сватанням Гетьмана до доньки Кочубея цьому виною.\nКочубея та Іскру було визнано державними злочинцями з карою на відсічення голови 14 липня 1708 року у Борщагівці Погребищенського району Вінницької області. А через декілька днів після поховання тіла були підняті, перенесені й перепоховані на території Києво-Печеської Лаври, де вони спокій знайшли досьогодні.\nВитіюваті долі дітей Кочубея\nРодовідне дерево Кочубеїв. Фото Вікторії Боболович\nРодовідне дерево Кочубеїв починається з кримського татарина Кучук-бея. Але немає джерел, які можуть пояснити, чому він прийшов до України, прийняв православну віру під ім’ям Андрій і зареєструвався до козацького війська. Василь Леонтійович одружується з Любов’ю Федорівною. У цього подружжя народилося шість дітей: чотири доньки і два сини. Катерину посватав Рабиленко, Параска вийшла заміж за Сулиму. Рід продовжують хлопці. Син Василь Васильович навчався в Києво-Могилянській академії. Під час завершення навчання – перше одруження, але нещасливе, жінка померла. Коли син Кочубея-судді перебував вже на посаді полтавського полковника, до нього звернувся його сотник з проханням посватати його доньку. Виконуючи цю місію, побачивши дівчину на ім’я Марфа, Василь Кочубей-молодший сам захоплюється нею і сватає до себе. У цій родині, за деякими джерелами, народилося не менше 20-ти дітей.\nМенший брат Федір теж був одружений, але мав жорстоку вдачу і нащадків по собі не полишив.\nЯскравим представником сім’ї Кочубеїв є правнук Василя Кочубея – Віктор Павлович Кочубей. Граф і князь. Міністр внутрішніх справ і канцлер. Мав за дружину онуку гетьмана Кирила Розумовського Марія Васильчикову. У подружжя народилося 12 дітей, але більш-менш хороше життя прожили тільки п’ятеро. Найперша – це Наталія – перше кохання ліцеїста Олександра Пушкіна. Її менший брат, Василь Вікторович, зібрав найбільшу приватну нумізматичну колекцію. Сьогодні його колекція зберігається в Ермітажі з рідкісними монетами грецького і босфорського царств.\nМотря Кочубей. Художник І. Рєпін, 1909 р.\nДонька Василя Кочубея Мотря народилася 1688 року в Батурині. Мазепа став для неї хрещеним батьком. Гостинці, дарунки – Мотрі подобається бути з хрещеним. 1702 рік – Мазепа став вдівцем, у нього померла дружина, раніше померло малолітнє дитя. Він починає тісніше спілкуватися з хрещеницею: дарує книги, прикраси. У 1704 році Мазепа вирішує, що має ще право на шлюб і приходить Мотрю сватати. На заваді стала церква з аргументом, що хрещений батько не має права на шлюб із похресницею. Родини посварилися, а закохані продовжили далі зустрічатися. У 1706 році верхи на коні Мотря тікає до Мазепи. Мазепа пояснює: «Якщо залишишся – мусиш бути дружиною, без благословіння – коханка». Мотрю повертають до батьків. У домі Кочубеїв зчиняється сварка, яка стала поштовхом до написання доносу. Внаслідок доносу Кочубея страчують. Любов Федорівна із сином Федором виїжджають на Глухівщину.\nОфіційні документи не описують подальше життя Мотрі. Проте, за однією з версій, яка має за основу архівний документ, є свідчення, що 1707 році Мотрю повінчали в Батурині із Семеном Чуйкевичем, ніжинським полковним суддею. Стосовно цього шлюбу чернігівські науковці в матеріалах чернігівської єпархії знайшли запис, що настоятильницею ніжинського жіночого монастиря була Чуйкевичівна. Цей запис свідчить, що цією жінкою могла бути Мотря Кочубей. Цікавим фактом є те, що коли батько Мотрі писав донос на гетьмана, забрав у доньки 12 листів. У 1704 році, коли Мазепа отримав відмову сватати Мотрю, він виклав думки на папері польською мовою: «Вже душа моя стареча проситься до раю, а я, наче молодий, тілу угождаю».\nЛистування з Мазепою. Фото Вікторії Боболович\nЩе одна Кочубеївна – Ганна. У січні 1698 року в Батурині Ганна вінчається з рідним племінником Мазепи. Вінчання здійснює митрополит Стефан Яворський. З нагоди цієї події до Батурина вперше приїхав «гетьман на чужині», автор першої Конституції Пилип Орлик. Але історія Ганни була трагічною: на схилі літ вона мусила скитатися в бідності.\nТакими були діти Василя Кочубея. А ким був він сам? Представник козацького роду, український державний діяч, багатодітний батько, а проте, скараний на горло промосковський суддя. Можливо, ви доберете інші характеристики. Бо у людині завжди купа суперечностей. А у державному і людському зрадництві ще більше граней.\nДива на узбіччі країни


Дата народження: 30 квітня 1986 ( телець)\nДосягнення: Найбільшу популярність здобула завдяки участі в американському серіалі "Хор", де зіграла роль Куїнн Фабре.\nДіанна народилася в місті Саванна штат Джорджія і виросла в Сан-Антоніо в Техасі і Сан-Франциско. Її батько — Рональд С. Агрон, головний керівник Hyatt — єврей російського походження, його предки носили прізвище Агронський, але вона була скорочена імміграційними чиновниками на острові Елліс; мати — Мері Агрон (У дівоцтві Барнес) прийняла іудаїзм. Діанна відвідувала єврейську школу і відсвяткувала бар-міцву. Дитинство провела в Сан-Франциско, закінчила Burlingame High School в Каліфорнії. У 3 роки вона почала займатися танцями. У шкільному віці вивчала джаз і балет. Вже в підлітковому віці вона змогла підробляти вчителем танців. У 18 років Діанна змінила місце проживання на Лос-Анджелес. Тут вона освоювала акторську майстерність, брала участь у зйомках студентських фільмів.\nАкторським дебютом у 2006 році Агрон стала невелика роль у фільмі "Після півночі: життя за ґратами".\nАкторським дебютом у 2006 році Агрон стала невелика роль у фільмі "Після півночі: життя за ґратами". За цим проектом послідували зйомки в різних фільмах і серіалах, дівчина також спробувала себе в якості сценариста та продюсера картини, що вийшла в 2009 році — "Слон фуксії".\nВідомою актриса стала завдяки зйомкам в американському серіалі "Хор" (Glee). За сюжетом героїня Агрон — черлідер, студентка, перед якою стоїть вибір: бути разом з коханою людиною або з другом, від якого у неї має народитися дитина. Агрон розповідала, що для неї було в новинку грати персонажа, що носить розп'яття. За її словами, це дещо дратувало її єврейських друзів, а її друзі-християни давали їй поради по грі.\nНе менш значними акторськими роботами для Агрон були фільми "Бурлеск" і "Я номер чотири". Агрон — не лише актриса, але і модель, яка знімається в рекламних кампаніях і для глянцевих журналів.\nДіана Агрон знімалася в телесеріалах — "Акула", "Поруч з будинком", "Місце злочину: Нью-Йорк", "Числа", "Вероніка Марс". Поряд з серіалами, у неї так само є досвід роботи у фільмах. У 2007 вона знялася в "T.K.O.", "Навантажувачі марок". У 2009 році — "Вечеря з Рафаелем", "Слон Фуксії" і "Анонімні знаменитості". Вона — директор, виробник і також автор сценарію для фільму "Слон Фуксії". У 2010 бере участь у двох фільмах — "Романтики" і "Сміливий уродженець". У 2011 році знімається у трилері "Мисливці" і у фантастичному пригодницькому бойовику "Я номер чотири". Агрон з'являється в фільмі концертів Glee, Хор: 3D Живий Концерт. У липні 2012 року, Агрон підтвердила повідомлення про її роль Бель Блейк в майбутньому фільмі "Сім'я", в якому вона знімалася разом з Робертом Де Ніро, Томмі Лі Джонс і Мішель Пфайфер.\nДіана Агрон була серед молодих голлівудських зірок обраних Wal-Mart для "Тихоокеанської весняної маркетингової кампанії" 2010 року. Завдяки цьому Аргон дебютувала як фотомодель в розважальних і модних журналах, таких як Elle, Teen Vogue, Seventeen і Cosmopolitan, зовнішній та онлайн рекламі. Найбільш відома роль на сьогодні — Куїнн Фебре. Журнал People вибрав Діану Агрон, до числа найкрасивіших людей 2010 року. Вона також була в списку Hot 100 за версією Afterellen.com в 2010 році.\nАгрон зв'язували відносини з британським актором Алексом Петтіфером. Вони познайомилися на зйомках фільму "Я номер чотири". Алекс і Агрон зустрічалися близько року і планували одружитися, але в 2011 році їх стосунки припинились.


Секрети вирощування пекінської капусти. Статті компанії «Интернет-магазин "Freshberry"»\nСекрети вирощування пекінської капусти\nПекінська капуста - овоч довголіття. Так пекинку прозвали завдяки високому вмісту в ній лізину - амінокислоти, сприяє омолодженню організму. Хіба це не привід посадити пекінську капусту на своїй ділянці? Тим більше, що зараз для цього саме час.\nЛистову пекінську капусту зрізують, коли вона сформує 10-12 листків. Для закладки на зберігання прибирають овоч в похмуру прохолодну погоду. Вибирають щільні качани з покривними листками. Листові сорти прибирають разом з корінням і прикопати у вологий пісок. Оптимальна температура зберігання пекінської капусти - 0...-2 град\nЛистові сорти пекінської капусти можна зрізати, коли сформується 10-12 листків. Якщо при зрізку залишити точку росту, листя знову відросте.