Главная База знаний "Allbest" Психология Емпіричне дослідження механізмів міжособистісного сприйняття\nРозділ 1. Теоретичний аспект вивчення механізмів міжособистісного сприйняття\n1.1. Психологічні особливості перцепції як компоненту спілкування\n1.2. Механізми міжособистісного сприйняття\nРозділ 2. Емпіричне дослідження механізмів міжособистісного сприйняття\n2.3. Результати дослідження та їх аналіз\nАктуальність дослідження. Відомо безліч різних інтерпретацій того факту, що людина шукає присутність собі подібних. У людини пошук контактів з іншими людьми пов'язаний з виникаючою потребою в спілкуванні. На відміну від тварин у людини потреба в спілкуванні, контакті, є цілком самостійним внутрішнім стимулом, незалежним від інших потреб (у їжі, в одязі і т.д.). Вона виникає у людини мало не з народження і найвиразніше проявляється в півтора - два місяці. В процесі спілкування має бути присутнім взаєморозуміння між учасниками цього процесу, тому велике значення має той факт, як сприймається партнер по спілкуванню, іншими словами процес сприйняття однією людиною іншої є обов'язковою складовою частиною спілкування і умовно може бути названий перцептивною стороною спілкування.\nМіжособистісне сприйняття - сприйняття, розуміння і оцінка людини людиною. Значне число досліджень міжособистісного сприйняття присвячено вивченню формування першого враження про людину. У них з'ясовуються закономірності «добудовування» образу іншої людини на основі готівкової, нерідко обмеженої інформації про нього і при виявленні актуальних потреб сприймаючого суб'єкта, фіксується дія механізмів, що призводять до спотворення міжособистісного сприйняття. Сприйняття предметів і явищ матеріального світу, їх різноманітних властивостей і стосунків займає одно з центральних місць в психічній діяльності людини. Сприйняття складає основу орієнтування людини в навколишній дійсності, дозволяє йому організувати діяльність, поведінку відповідно до об'єктивних властивостей і стосунків речей. В процесі поведінки людина сприймає також свої власні дії і їх результати, чим забезпечуються зворотні зв'язки, що регулюють протікання цього процесу. Звідси слідує актуальність вивчення сприйняття як психічного процесу, шляхів його становлення і розвитку, гігієни, профілактики порушень і особливостей останніх, необхідність цих знань для правильної побудови і організації будь-якої діяльності.\nДослідження проблеми міжособистісного сприйняття відкрило можливості глибшого аналізу психологічних закономірностей і механізмів регуляції поведінки людини, формування його внутрішнього світу, показало соціальну обумовленість психіки і способу життя індивіда. Психологічний аналіз спілкування розкриває механізми його здійснення. Спілкування висувається як найважливіша соціальна потреба, без реалізації якої сповільнюється, а іноді і припиняється формування особи. Психологи відносять потребу в спілкуванні до числа найважливіших умов формування особи.\nУ зв'язку з цим потреба в спілкуванні розглядається як наслідок взаємодії особи і соціокультурного середовища, причому остання служить одночасно і джерелом формування цієї потреби. Оскільки людина істота соціальна, він постійно відчуває потребу в спілкуванні з іншими людьми, що визначає потенційну безперервність спілкування як необхідної умови життєдіяльності. Саме спілкування, його внутрішня динаміка і закономірності розвитку виступають спеціальним предметом багатьох досліджень.\nОб'єкт дослідження - міжособистісне сприйняття, як явище, структура процесу міжособистісного сприйняття.\nПредмет дослідження - чинники і механізми, що впливають на процес міжособистісного сприйняття.\n1. вивчити процес міжособистісного сприйняття;\n2. систематизувати розробки в області соціальної перцепції (міжособистісного сприйняття);\n3. описати основні механізми процесу міжособистісного сприйняття;\n4. виявити і використати на практиці методи виміру міжособистісної аттракии.\n1.1 Психологічні особливості перцепції як компоненту спілкування\nЛюдина не може жити відособлено. Упродовж усього свого життя ми вступаємо в контакт з людьми, що оточують нас, формуємо міжособистісні взаємовідносини, цілі групи людей утворюють зв'язки між собою і таким чином кожен з нас виявляється суб'єктом незліченних і різноманітних стосунків. Те, як ми відносимося до співрозмовника, які стосунки з ним формуємо, найчастіше залежить від того, як ми сприймаємо і оцінюємо партнера по спілкуванню. Людина, вступаючи в контакт, оцінює кожного співрозмовника, як на вигляд, так і по поведінці [1, c. 28].\nВ результаті зробленої оцінки формується певне відношення до співрозмовника, і робляться окремі висновки про його внутрішні психологічні властивості.\nКатегорія «спілкування» є базовим для соціально-психологічної теорії. Спілкування є діяльністю, що здійснюється між людьми і спрямованою на виникнення психічного контакту. Психічний контакт забезпечує в спілкуванні взаємообмін емоціями. Спілкування - це багатоплановий, полізмістовний і поліфункціональний процес [5, с. 19].\nВступаючи в спілкування, люди "вплітаються" в тканину реального життя і для соціальної психології дуже важливо розуміти механізм такого «вплітання». Не можна розуміти людину спрощено: на якомусь етапі вона «несоціальна», а, переходячи через якийсь кордон, стає «соціальною». Особа, з одного боку, продукт соціальних зв'язків і стосунків, а, з іншою, - сама є творцем, творцем цих стосунків і зв'язків. Тому надзвичайно важливо розглядати особу в «соціальному контексті».\nСтруктура громадських стосунків досить складна і досліджується різними науками. Так соціологічна теорія встановлює певну субординацію громадських стосунків, виділяючи серед них економічні, соціальні, політичні, ідеологічні та ін. Ці стосунки будуються не на основі симпатій або антипатій взаємодіючих соціальних суб'єктів (осіб, груп), а на основі об'єктивних законів розвитку і положення займаного суб'єктом в системі суспільства. Громадські стосунки носять безособистісний характер. Їх суть не у взаємодії конкретних суб'єктів, але, швидше, у взаємодії конкретних соціальних ролей [2, c. 96].\nСоціальна роль - це фіксація певного положення, яке займає індивід в системі громадських стосунків [5, c. 20].\nСоціальна роль пов'язана з певним видом діяльності особи. Окрім цього роль несе на собі печатку громадської оцінки. Суспільство схвалює або не схвалює соціальні ролі. Таким чином, вказуючи на роль, ми відносимо індивіда до певної соціальної групи, і він є носієм змісту і функцій цієї ролі. Людина є багато ролевою істотою. Причому, ролі природжені і придбані. У діяльності людина входить в роль, інтерналізує роль. Процес інтерналізації для кожної людини індивідуальний. У історії становлення людини існує декілька механізмів інтерналізації змісту соціальних ролей:\n· особово-іменний (для примітивних громадських станів),\n· професійно-іменний (для проміжних громадських станів),\n· універсально-понятійний (для розвинених громадських станів).\nМіжособистісні стосунки виникають усередині кожного виду громадського відношення [5, c. 21].\nГромадські стосунки пов'язані з міжособистісними стосунками як соціальне і психологічне, збагачуючи один одного. Іноді роздуми індивіда не йдуть далі за міжособистісні стосунки, він не розуміє сенсу громадських стосунків («злий викладач», «поганий торговець» і так далі). Міжособистісні стосунки будуються на емоційній основі, де визначальна роль відводиться почуттям. У соціальній психології почуття зводяться до двох груп:\n· кон'юнктивні - сюди відносяться зближуючі і об'єднуючі людей почуття,\n· диз'юнктивні - відносяться почуття, роз'єднуючі людей.\nМіжособистісні стосунки - досить складна соціокультурна освіта, що вимагає до себе особливої уваги. Комунікативна сторона спілкування або комунікація у вузькому значенні слова є обміном інформацією між індивідами, що спілкуються [4, c. 209].\nІнтерактивна сторона спілкування полягає в організації взаємодії між індивідами, що спілкуються, тобто не лише в обміні не лише знаннями, ідеями, але і діями. Перцептивна сторона спілкування означає процес сприйняття і пізнання один одного партнерами по спілкуванню і встановлення між ними розуміння. В процесі спілкування має бути встановлене взаєморозуміння між учасниками цього процесу. Складовою частиною спілкування має бути сприйняття співрозмовниками один одного, тобто перцептивна складова.\nВзаємодія між людьми може бути визначена як міжособистісна, якщо вона задовольняє наступним критеріям:\n· в ній бере участь невелика кількість осіб (найчастіше -- група з 2-3 людей);\n· це безпосередня взаємодія, тобто її учасники знаходяться в просторовій близькості, мають можливість бачити, чути, торкатись один одного, легко здійснюють зворотний зв'язок;\n· це особисте спілкування, учасники якого визнають незамінність, унікальність партнера, зважають на особливості його емоційного стану, самооцінки, особистісних характеристик [7, c. 8].\nПерераховані критерії дозволяють відрізнити міжособистісне спілкування як особливий вид від міжгрупового і масового спілкування, визначити межі, які відділяють особистісно-орієнтоване спілкування від соціально-орієнтованого [3, c. 26].\nЧим менш стереотипним є сприймання людьми один одного, тим глибшим є рівень взаємного саморозкриття партнерів, чим більше різноманітних і унікальних подій наповнюють історію їх відносин, тим більше підстав називати таке спілкування міжособистісним. Основною структурною одиницею аналізу міжособистісного спілкування є не окрема людина, а взаємозв'язок, взаємодія людей, що вступили у спілкування. Це означає, що кожний з учасників спілкування значним чином впливає на поведінку іншого, між їх висловлюваннями і вчинками виникають причинні залежності. Обмінюючись повідомленнями, співрозмовники орієнтуються на конкретну ситуацію спілкування, зміст отриманої інформації значною мірою перероблюється, реструктурується в залежності від оцінки самих себе, один одного, навколишньої обстановки.\nОдна з можливих класифікацій побудована на залежності міжособистісного спілкування від різноманітних мотивів і мети його учасників. Якщо метою спілкування виступають психологічний контакт, психологічні взаємовідносини співрозмовників, то говорять про мотиви спілкування, які лежать в межах самого спілкування: люди отримують задоволення від самого процесу спілкування або спілкуються для «з'ясуванням відносин» [7, c. 10].\nТрадиція дослідження соціального сприйняття, або соціальної перцепції, - одна з найбільш стійких традицій в соціальній психології. Виникнення і успішний розвиток міжособистісного спілкування можливе лише в тому випадку, якщо між його учасниками існує взаєморозуміння. Те, якою мірою люди відображають почуття і риси один одного, сприймають і розуміють інших, а через них і самих себе, здебільшого визначає і сам процес спілкування, і стосунки, які створюються між партнерами, і способи взаємодії. Процес розуміння і пізнання людиною іншої в ході спілкування є обов'язковою складовою спілкування. Умовно цей процес може бути названо перцептивною стороною спілкування [7, c. 41].\nМіжособистісне сприйняття (синонім - соціальна перцепція) є складним процесом:\nа) сприйняття зовнішніх ознак інших людей;\nб) подальшого співвідношення отриманих результатів з їх дійсними особовими характеристиками;\nв) інтерпретації і прогнозування на цій основі можливих їх вчинків і поведінки. У соціальному сприйнятті в цілому завжди є присутньою оцінка інших людей і формування відношення до них в емоційному і поведінковому плані, внаслідок чого і здійснюється побудова їх власної стратегії діяльності.\nЗазвичай виділяють чотири основні функції міжособистісного сприйняття:\n· пізнання себе, що є початковою базою для оцінки інших людей;\n· пізнання партнерів по взаємодії, що дає можливість зорієнтуватися в соціальному оточенні;\n· встановлення емоційних стосунків, що забезпечує вибір найбільш надійних або переважних партнерів;\n· організація спільної діяльності на основі взаєморозуміння, що дозволяє досягати найбільшого успіху [8, c. 94].\nВ ході соціального сприйняття формуються образи-уявлення про себе і партнерів, що мають свої особливості. По-перше, їх змістовна структура відповідає різноманіттю властивостей людини. У ній обов'язково є присутніми компоненти зовнішнього вигляду, які міцно зв'язуються з характерними психологічними рисами його особи. Наприклад: «розумні очі», «вольове підборіддя», «добра посмішка» і тому подібне. Це не випадково, оскільки шлях до внутрішнього світу партнера людина, що пізнає його, прокладає через поведінкові сигнали про стан і особливості сприйманого. Конституціональні ознаки зовнішнього вигляду і своєрідність його оформлення одягом і косметикою грають роль еталонів і стереотипів соціально-психологічної інтерпретації особи.\nПо-друге, інша особливість цих образів полягає в тому, що взаємнопізнання спрямоване в першу чергу на розуміння тих якостей партнера, які найбільш значимі в даний момент для учасників взаємодії. Тому в образі-уявленні про партнера виділяються обов'язково домінуючі якості його особи.\nЕталони і стереотипи взаємного пізнання формуються через спілкування з безпосереднім оточенням людини в тих спільностях, з якими він пов'язаний життям. Передусім це сім'я і етнос, які користуються культурно-історичною специфікою діяльності і поведінки людей. Разом з цими шаблонами поведінки людина засвоює політико-економічні, соціально-вікові, емоційно-естетичні, професійні і інші еталони і стереотипи пізнання людини людиною. Практичне призначення взаємних представлень партнерів поміщене в те, що розуміння психологічного вигляду особи є початковою інформацією для визначення тактики своєї поведінки по відношенню до учасників взаємодії. Це означає, що еталони і стереотипи взаємнопізнання виконують функцію регуляції спілкування людей [8, c. 101].\nПозитивний і негативний образ партнера закріплює відношення тієї ж спрямованості, знімаючи або зводячи психологічні бар'єри між ними. У розбіжностях взаємних представлень з самооцінками партнерів приховані причини психологічних конфліктів когнітивного плану, які час від часу переростають в конфліктні стосунки між взаємодіючими людьми. Від безпосереднього образу партнера людина в процесі соціальної перцепції піднімається до знання про людину взагалі і повертається до самооцінки. Здійснюючи ці круги взаємного пізнання, він уточнює інформацію про себе і про те місце, яке може займати в суспільстві.\nТермін «соціальна перцепція» («соціальне сприйняття») був запропонований Джоулем Брунером у рамках розробленого їм «Нового погляду» (New Look), і в цьому випадку так позначалася соціальна детермінація перцептивного процесу. Незабаром в соціальній психології цей термін отримав інше значення: їм стали означати сприйняття соціальних об'єктів, причому круг їх був строго обмежений. Соціальними об'єктами були названі: інша людина, соціальна група, ширша соціальна спільність. Майже з самого початку досліджень соціальної перцепції в цьому значенні було встановлено, що термін не в змозі позначити увесь круг виникаючих проблем, наприклад при сприйнятті однією людиною іншої [6, с. 48].\nЯкщо ми «читаємо» іншу людину, розшифровуємо значення його зовнішніх даних, в певному значенні вгадуємо риси його особи, то ми тим самим виходимо за межі строго перцептивного процесу, як мінімум включаємо в нього і процеси мислення. Тому досить давно саме в області вивчення соціального сприйняття був запропонований термін «соціальне пізнання». За цим «пізнанням» криється дуже багато що: не лише роздум із приводу візуально сприйнятого, не лише оцінювання його (що включає і емоції), але і мотивація необхідності подальшої взаємодії із сприйманою людиною або відмова від такої взаємодії.\nПерцепція в загальнопсихологічному розумінні - це елемент цілісного процесу пізнання і суб'єктивного осмислення світу.\nПоняття «соціальна перцепція» відображає складний процес пізнання і розуміння людьми один одного, воно включає в себе все те, що в загальнопсихологічному плані визначається різними термінами і вивчається окремо. Соціальна перцепція - одне з найбільш складних і важливих понять соціальної психології, воно є одним із найзначніших внесків соціальної психології в сучасну психологію людини [10, с. 372].\nХарактеристики ж самого процесу соціальної перцепції до недавнього часу залишалися досить мізерними, і своєрідний «бум» почався лише з часу відкриття явища каузальної атрибуції, що буде спеціально розглянуто нижче. Доказом того, що дослідження соціальної перцепції впритул наближаються до досліджень соціального пізнання, являється величезний масив експериментальних і емпіричних робіт, присвячених окремим сторонам цього феномену.\nЗ особливостями міжособистісного сприйняття пов'язаний і ряд психологічних ефектів. Серед них ефекти новизни, первинності, ореолу.\nЕфект новизни при сприйнятті людьми один одного полягає в тому, що по відношенню до знайомої людини найбільш значимою виявляється остання, тобто новіша інформація про нього. А по відношенню до незнайомої людини значиміша перша інформація.\nЕфект первинності полягає в тому, що вірогідність пригадування декількох перших елементів однорідного матеріалу вища, ніж середніх (при цьому чим об'ємніше матеріал, що пред'являється, і чим вище темп його пред'явлення, тим менша кількість перших елементів пригадується).\nЕфект ореолу - це поширення первинної загальної оцінки людини (людей) на сприйняття його (їх) вчинків і особових якостей. Так, якщо перше враження про людину (людях) в цілому сприятливе, то надалі уся його (їх) поведінка, риси і вчинки починають переоцінювати в позитивну сторону. У них вичленовують і перебільшують лише позитивні моменти, а негативні як би недооцінюють або взагалі не помічають. Якщо ж загальне перше враження про яку-небудь людину(людях) виявилося негативним, то навіть позитивні його (їх) якості і вчинки в подальшому не помічають або недооцінюють на тлі гіпертрофованої уваги до недоліків [8, с. 78].\nУспішність і точність міжособистісного сприйняття залежить від багатьох чинників, але домінуючу роль грає правильне осмислення його закономірностей.\nОсобливостями соціальної перцепції є:\n· активність суб'єкта соціальної перцепції, що означає, що він(індивід, група і т. д.) не пасивний і не байдужий по відношенню до сприйманого, як це має місце при сприйнятті неживих предметів. І об'єкт, і суб'єкт соціального сприйняття впливають один на одного, прагнуть трансформувати уявлення про себе в сприятливу сторону;\n· цілісність сприйманого, що показує, що увага суб'єкта соціальній перцепції зосереджена, передусім, не на моментах породження образу як результату відображення сприйманої реальності, а на смислових і оцінних інтерпретаціях об'єкту сприйняття;\n· мотивованість суб'єкта соціальної перцепції, яка свідчить, що сприйняття соціальних об'єктів характеризується великою злитістю його пізнавальних інтересів з емоційними стосунками до сприйманого, явною залежністю соціальної перцепції від мотиваційно-смислової орієнтованості того, що сприймає [10, с. 479].\nЗазвичай виділяють чотири основні функції соціальної перцепції:\n· знання себе, що є початковою базою для оцінки інших людей;\n· встановлення емоційних контактів, що забезпечують вибір найбільш надійних або переважних партнерів;\n· формування готовності до спільної діяльності на основі взаєморозуміння, що дозволяє досягати найбільшого успіху [9, с. 359].\nВід безпосереднього образу партнера людина в процесі соціальної перцепції піднімається до знання про людину взагалі, а потім повертається до самооцінки. Здійснюючи ці круги взаємного пізнання, він уточнює інформацію про себе і про те місце, яке може займати в суспільстві.\nПроцес соціальної перцепції включає взаємовідносини між суб'єктом сприйняття і об'єктом сприйняття. Суб'єктом сприйняття називається індивід або група, здійснююче пізнання і перетворення дійсності. Коли суб'єктом сприйняття виступає індивід, він може сприймати і пізнавати свою власну групу, сторонню групу, іншого індивіда, який є членом або своїй або іншої групи. Коли суб'єктом сприйняття виступає група, то тоді процес соціальної перцепції стає ще заплутанішим і складнішим, оскільки група здійснює пізнання, як самій себе, так і своїх членів, а також може оцінювати членів іншої групи і саму іншу групу в цілому.\nОтже, перцептивна сторона спілкування включає процес формування образу іншої людини, що досягається "прочитанням" за фізичними характеристиками партнера його психологічних властивостей і особливостей поведінки.\n1.2 Механізми міжособистісного сприйняття\nУ процесі пізнання іншої людини одночасно відбуваються емоційне оцінювання її, намагання зрозуміти вчинки, спрогнозувати її поведінку та змоделювати власну. Цього досягають завдяки використанню механізмів ідентифікації, емпатії, егоцентризму, рефлексії, стереотипізації, каузальної атрибуції, ефектів соціальної перцепції та ін. [11, с. 105].\nІдентифікація. Одним із найпростіших способів розуміння іншої людини є уподібнення себе з нею, що відіграє важливу роль у спілкуванні і взаємодії.\nІдентифікація (лат. identicus - тотожний) - процес ототожнення (уподібнення) себе з іншим індивідом або групою, основою якого є емоційний зв'язок; набуття, засвоєння цінностей, ролей, моральних якостей іншої людини, особливо батьків; копіювання суб'єктом думок, почуттів, дій іншої людини, яка є моделлю.\nІдентифікація є способом розуміння іншої людини через усвідомлене чи неусвідомлене ототожнення її з собою, намагання зрозуміти її стан, настрій, самооцінку, ставлення до світу, уявивши себе на її місці. Вона може бути повною (ототожнення себе з іншою людиною загалом) або частковою (уподібнення за однією ознакою). Цей механізм найкраще досліджено в психоаналізі, де ідентифікація фігурує як важливий несвідомий процес, завдяки якому відбувається саморозвиток «Я» суб'єкта. 3. Фрейд поділяв ідентифікацію на первинну (примітивна форма емоційної прив'язаності до матері) і вторинну (захисна форма, яка полягає у несвідомому уподібненні об'єкту, що викликає страх чи тривогу).\nНаслідком ідентифікації є інтроекція (лат. intro - всередину) - виокремлення і ототожнення себе з особистістю чи групою, перенесення, запозичення, «вбирання» в себе певних рис об'єкта і проекція (лат. projectio - викидання) - приписування іншому своїх думок і почуттів.\nЕмпатія. Цей механізм, реалізуючись як емоційний відгук на проблеми іншого, тісно пов'язаний з ідентифікацією. Емпатія в соціально-психологічному контексті є основною навичкою, яка набувається у процесі соціалізації і передбачає здатність приймати соціальні ролі й установки інших, уявляти себе у соціальній позиції іншого і передбачати його реакції.\nЕмпатія (грец. empathia - співпереживання, співчуття) - осягнення емоційних станів іншої людини; психічний процес, який дає змогу зрозуміти переживання іншої людини (механізм пізнання); дія індивіда, що допомагає йому по-особливому вибудувати спілкування (особливий вид уваги до іншої людини); здібність, властивість, здатність проникати в психічний стан іншої людини (характеристика людини, тобто емпатійність) [10, c. 110].\nЗдатність до емпатії зростає при набутті життєвого досвіду, а також серед схожих між собою людей. Рівень емпатії залежить від здатності індивіда уявити, як одна подія сприйматиметься різними людьми, визнання права на існування різних точок зору. Здатна до емпатії людина терпима до вираження емоцій іншими людьми; глибоко вникає в суб'єктивний внутрішній світ співрозмовника, не розкриваючи при цьому власного настрою і світу; готова адаптувати своє сприймання до сприймання іншої людини задля кращого розуміння того, що з нею відбувається.\nЗа багатьма ознаками механізм емпатії подібний до механізму ідентифікації, передусім здатністю людини поставити себе на місце іншого індивіда, подивитися на все з його погляду. Проте ототожнення себе з іншими вона не передбачає. Виявляючи до когось емпатію, людина бере до уваги лінію поведінки партнера по взаємодії, а власну вибудовує інакше. Емпатійність, здатність до емпатичної уваги є однією з найважливіших професійних якостей психолога, педагога, лікаря, керівника. Емпатія виявляється в повсякденному житті, будучи завжди пов'язаною з конкретною ситуацією. За недостатньої її реалізації виникають порушення в міжособистісних відносинах.\nЗ огляду на переживання об'єкта емпатії емпатичні переживання можуть бути адекватними і неадекватними: одні люди можуть радіти чужому горю, інші Здатність до емпатії зростає при набутті життєвого досвіду, а також серед схожих між собою людей. Рівень емпатії залежить від здатності індивіда уявити, як одна подія сприйматиметься різними людьми, визнання права на існування різних точок зору. Здатна до емпатії людина терпима до вираження емоцій іншими людьми; глибоко вникає в суб'єктивний внутрішній світ співрозмовника, не розкриваючи при цьому власного настрою і світу; готова адаптувати своє сприймання до сприймання іншої людини задля кращого розуміння того, що з нею відбувається [12, c. 205].\nЗ огляду на переживання об'єкта емпатії емпатичні переживання можуть бути адекватними і неадекватними: одні люди можуть радіти чужому горю, інші - співчувати. Взявши за основу особливості вияву, емпатію поділяють на такі види:\n· емоційна емпатія. Заснована на механізмах проекції і наслідування моторних та афективних реакцій іншої людини;\n· когнітивна емпатія. Базується на інтелектуальних процесах;\n· предикативна емпатія. Виявляється як здатність людини прогнозувати афективні реакції іншого у конкретних ситуаціях;\n· естетична емпатія. Чуттєве розуміння художнього об'єкта, який є джерелом естетичного задоволення [13, c. 325].\nВажливими формами емпатії є співпереживання - переживання індивідом тих самих емоційних станів, почуттів, які відчуває інший, і співчуття - емоційне сприйняття негараздів іншого безвідносно до власного стану і дій.\nЕгоцентризм. Процес міжособистісного пізнання людьми одне одного ускладнюється явищем егоцентризму. Як механізм пізнавальної діяльності, він полягає в нездатності побачити і зрозуміти пізнавальну позицію іншої людини, невмінні оцінити факти, події, явища з її точки зору [10, c. 495].\nЕгоцентризм (лат. ego - я і centrum - осердя) - зосередженість індивіда тільки на власних інтересах і переживаннях, що спричинює його нездатність зрозуміти іншу людину як суб'єкта взаємодії та самодостатню особистість.\nНайбільшою мірою егоцентризм проявляється у ранньому дитинстві. У процесі розвитку і навчання особистості сила прояву його поступово зменшується. Зважаючи на сферу вияву, виокремлюють такі різновиди егоцентризму:\n· пізнавальний егоцентризм. Характеризує процеси сприймання і мислення;\n· моральний егоцентризм. Нездатність зрозуміти причини вчинків інших людей;\n· комунікативний егоцентризм. Неповага до смислових понять партнерів по спілкуванню.\nНормальний особистісний розвиток передбачає наявність егоцентричності як закономірного етапу становлення. Відхиленням від норми є застрягання особистості на цьому етапі, відсутність сил і прагнення подолати його. Жорстка орієнтація на себе не сприяє розвитку особистості. Тому егоцентрики живуть своїми уявленнями про добро, справедливість, любов.\nРефлексія. Цей перцептивний механізм реалізується як внутрішнє уявлення людини про думку тих, із ким вона контактує.\nРефлексія (лат. reflexio - звернення назад, самопізнання) - усвідомлення індивідом того, як його сприймають і оцінюють інші індивіди або спільності; вид пізнання, у процесі якого суб'єкт стає об'єктом свого спостереження; роздуми, аналіз власного психічного стану [14, c. 107].\nЦей важливий аспект соціального пізнання означає і пізнання іншого через з'ясування думок про суб'єкта, і пізнання суб'єктом себе через з'ясування думок інших людей про нього. І чим ширше коло спілкування, чим більше різних уявлень про те, як людина сприймається іншими, тим більше вона знає про себе й людей, що її оточують. Рефлексія засвідчує перехід від повного включення самосвідомості в діяльність до формування нового ставлення суб'єкта не лише до діяльності, а й до себе в цій діяльності.\nОснову рефлексії становлять такі базові процеси психіки:\n· центрування (переоцінювання елементів, на яких фіксується погляд);\n· децентрування (механізм розвитку пізнавальних процесів особистості, який функціонує на основі здатності відтворювати точку зору іншої людини);\n· проекція (процес і результат осягнення і породження значень, який полягає у свідомому чи несвідомому перенесенні суб'єктом власних властивостей, станів на зовнішні об'єкти та ін.).\nРефлексія передбачає не тільки знання суб'єкта про себе та свою діяльність, а й уявлення про те, як він і його діяльність сприймаються іншими. Як новоутворення психіки, вона з'являється на певному етапі онтогенетичного розвитку. Дозрівання механізмів рефлекси стимулює самоаналіз, формування волі, становлення особистісної зрілості.\nСтереотипізація. Основу цього важливого механізму соціальної перцепції утворює несвідоме структурування особистості.\nСтереотипізація (грец. stereos - твердий і typos - відбиток) - процес формування враження про людину на основі вироблених стереотипів; віднесення соціальних об'єктів або форм взаємодії до відомих чи таких, що здаються відомими, явищ, приписування їм знайомих рис з метою прискорення чи полегшення міжособистісного спілкування [11, c. 109].\nСукупність якостей, котрі людина приписує іншій людині, називають оцінними стереотипами. Найчастіше формування стійких образів соціального об'єкта (людини, групи, події, явища тощо) відбувається непомітно для індивіда. Можливо, у зв'язку з недостатньою усвідомленістю стереотипи утверджуються як стійкі еталони, владарюючи над людьми. Формуються вони як наслідок недостатньої поінформованості, результат узагальнення особистістю власного досвіду, доповненого відомостями, отриманими з книг, кінофільмів, висловлюваннями інших людей. Стереотип допомагає швидко і досить надійно спрощувати, оформлювати у певні категорії та еталони соціальне оточення людини, легше його розуміти і прогнозувати. Когнітивною основою стереотипізації є такі операції, як селекція, обмеження, категоризація соціальної інформації. Мотиваційну основу цього механізму становлять процеси оцінної поляризації на користь своєї групи, що вселяють індивіду почуття належності та захищеності.\nСтереотип виконує різноманітні функції, одні з яких реалізуються на індивідуальному рівні, інші - на груповому: селекція соціальної інформації; створення і підтримання позитивного «Я-образу»; формування і підтримання групової ідеології, яка пояснює і виправдовує поведінку групи; створення і підтримання позитивного «Ми-образу» Стереотипи є регуляторами соціальних відносин, своєрідним «захистом» (виправданням власної поведінки), задоволенням агресивних тенденцій, способом вивільнення групової напруженості, їм притаманні економія мислення, стійкість.\nРізноманітність особливостей, функцій стереотипів є передумовою багатьох їх класифікацій. За критерієм змісту виокремлюють такі їх види:\n· професійні стереотипи. Йдеться про персоніфікований образ професії, тобто узагальнений образ типового професіонала;\n· фізіономічні стереотипи. Основою їх є визнання взаємозв'язку рис зовнішності і внутрішніх якостей особистості;\n· етнічні стереотипи. Фіксують взаємини між етнічними групами, є частиною самосвідомості і менталітету нації, пов'язані з національним характером.\nСформувавшись з недостатньої поінформованості про об'єкт сприймання, стереотипи можуть виконувати консервативну, іноді реакційну роль, формуючи неправильні уявлення про людей, деформуючи процес міжособистісного розуміння і взаємодії. Під час пізнання людьми одне одного стереотипізація здатна спричинити спрощення і скорочення цього процесу. В такому разі стереотипи не обов'язково виконують оцінну роль. Нерідко стереотипізація породжує упередження у сприйманні іншої людини. Якщо судження про іншу людину вибудовується на основі попереднього негативного досвіду, то нове сприймання представника тієї самої групи буде також неприязним. Більшість стереотипів формується буденною свідомістю, тому вони часто бувають не тільки сумнівними, а й помилковими. Перевірити істинність чи хибність стереотипу можна лише в процесі аналізу конкретної ситуації.\nКаузальна атрибуція. Дослідження каузальної атрибуції допомагає пізнанню механізмів взаєморозуміння, процесів інтерпретації суб'єктом міжособистісного сприймання причин і мотивів поведінки інших людей.\nКаузальна (лат. causa - причина) атрибуція (лат. attributio - приписування) - інтерпретація необхідної суб'єкту інформації шляхом приписування партнеру по взаємодії можливих почуттів, причин і мотивів поведінки [9, c. 367].\nЧасто, не знаючи чи знаючи недостатньо справжні причини поведінки іншого індивіда, люди починають приписувати одне одному невластиві їм причини, зразки поведінки, загальні характеристики. Це явище дослідники назвали фундаментальною помилкою атрибуції. Фундаментальна помилка атрибуції - тенденція переоцінювання значення особистісних рис і установок людини та недооцінювання ролі ситуації у поясненні поведінки індивіда.\nПояснюючи чиюсь поведінку, людина надає дуже мало значення ситуації і дуже багато - особистості. Спричинено це тим, що поведінка особи привертає більше уваги, ніж ситуаційні чинники. Помилка атрибуції здійснюється під час інтерпретації поведінки інших людей, хоч власну поведінку індивід пояснює з точки зору ситуації. Як правило, при цьому вважають, що інша людина особисто повинна відповідати за свою поведінку.\n· особистісна атрибуція. Причина приписується особисто тому, хто здійснює вчинок;\n· об'єктна атрибуція. Причина приписується об'єкту, на який спрямована дія;\n· атрибуція, пов'язана із обставинами. Причина приписується обставинам.\nСпостерігач частіше вдається до особистісної атрибуції, учасник більш схильний пояснювати те, що відбувається, обставинами. На процес міжособистісного сприймання, особливо при формуванні першого враження про незнайомця, відчутно впливають установки індивіда. Цю проблему було проілюстровано експериментально (О. Бодальов): різним групам демонстрували фотографію однієї людини, супроводжуючи її короткою характеристикою на зразок «герой», «злочинець», «письменник». Якщо установка спрацьовувала, словесні портрети одних і тих самих людей кардинально відрізнялися. Було з'ясовано також, що є люди, які не піддаються стереотипному сприйманню, і ті, які є вибірково стереотипними.\nЕфекти соціальної перцепції. Виникають вони як результат приписування чи поширення оцінного враження на сприймання дій, вчинків, особистісних рис іншої людини за дефіциту часу і джерел інформації. Найбільш вивченими в соціальній психології є ефект ореолу, феномен логічної помилки, ефект пріоритету, ефект новизни, ефект первинності, ефект поблажливості [14, c. 120].\nЕфект ореолу. При формуванні першого враження ефект ореолу проявляється в тому, що загальне позитивне враження про людину зумовлює позитивні оцінки і не представлених якостей. Буває і навпаки: загальне неприємне враження породжує негативні оцінки.\nЕфект (лат. effectus - виконання, дія) ореолу (лат. aureolus - золотий) - тенденція перебільшувати тим, хто сприймає, однорідність особистості співрозмовника, переносити сприятливе (несприятливе) враження про одну якість індивіда на всі інші [11, c. 116].\nПозитивна переоцінка поведінки і рис іншої людини зумовлена позитивною упередженістю. Щодо неї вживають назву “позитивний ореол”, негативна - негативною упередженістю, коли виявлені надалі позитивні якості не беруться до уваги, недооцінюються (негативний ореол).\nФеномен логічної помилки. Сутність його полягає в наявності у спостерігачів (експертів) усталеної думки щодо взаємозв'язків певних якостей. Наприклад, якщо людина оцінюється як дуже агресивна, то їй приписується висока оцінка її енергетичного потенціалу.\nЕфект пріоритету. Полягає в тому, що вплив отриманої раніше інформації значно сильніший від наступної.\nЕфект новизни. Діє у процесі сприймання знайомої людини і полягає в тому, що остання, найсвіжіша інформація стає найзначущішою.\nЕфект первинності. Він виявляється тоді, коли сприймають незнайому людину. Під час оцінювання цієї людини роль установки відіграє первинна інформація. Ефект поблажливості. Реалізується як тенденція високого оцінювання інших людей за шкалою позитивних і низького - за шкалою негативних характеристик. Основою всіх цих ефектів є механізми, котрі за нестачі інформації про соціальні об'єкти забезпечують її катетеризацію, спрощення і відбір.\nВиділяються два головні аспекти вивчення процесу міжособистісної перцепції. Один пов'язаний з дослідженням психологічних і соціальних особливостей суб'єкта і об'єкту сприйняття, а інший - з аналізом механізмів і ефектів міжособистісного відображення. Зупинимося детальніше на їх аналізі. У сприйнятті і оцінці людьми один одного зафіксовані індивідуальні, статеві, вікові, професійні і порожнисто-ролеві відмінності. Так, виявлено, що діти вчаться спочатку розпізнавати експресію по міміці, потім ним стає доступним аналіз вираження емоцій за допомогою жестів [22, c. 136].\nНа що передусім звертають увагу люди, оцінюючи партнера по спілкуванню? До таких, найбільш суттєвих властивостей спостережуваного можна віднести: вираз його обличчя (міміку), способи вираження почуттів (експресію), жести і пози, ходу, зовнішній вигляд (одяг, зачіску), особливості голосу і мови. Можна вказати приклади експресивних жестів, що мають універсальне трактування в європейській культурі: пальці, зведені кінчиками разом, - сором, покірність, упокорювання; різні «почухування» голови - нерішучість, неготовність.\nВивчення перцепції показує, що можна виділити ряд універсальних психологічних механізмів, що забезпечують сам процес сприйняття і оцінки іншої людини і дозволяють здійснювати перехід від зовні сприйманого до оцінки, відношення і прогнозу.\n1) пізнання самого себе (рефлексія) в процесі спілкування;\nТрадиція дослідження рефлексії в соціальній психології досить стара. Ще в кінці минулого століття Джоуля Холмс, описуючи ситуацію дідичного спілкування деяких Джона і Генрі, стверджував, що насправді в цій ситуації дані як мінімум шість чоловік: Джон, який він є насправді; Джон, яким він сам бачить себе; Джон, яким його бачить Генрі.\nВідповідно три «позиції» з боку Генрі. Згодом Т. Ньюком і Ч. Кулі ускладнили ситуацію до восьми персон, додавши ще: Джон, яким йому видається його образ у свідомості Генрі, і відповідно те ж для Генрі. В принципі, можна припустити скільки завгодно багато таких взаємних відображень, але практично в експериментальних дослідженнях зазвичай обмежуються фіксацією двох східців цього процесу [25, c. 308].\nТермін «ідентифікація» виражає той емпіричний факт, що одним з найпростіших способів розуміння іншої людини є уподібнення себе йому. Це, зрозуміло, не єдиний спосіб, але в реальних ситуаціях взаємодії люди часто користуються таким прийомом, коли припущення про внутрішній стан партнера будується на основі спроби поставити себе на його місце. У цьому плані ідентифікація виступає одним з механізмів пізнання і розуміння іншої людини. Існує багато експериментальних досліджень процесу ідентифікації і з'ясування його ролі в процесі спілкування. Зокрема, встановлений тісний зв'язок між ідентифікацією і іншим, близьким за змістом явищем, - емпатією. Емпатією визначається як особливий спосіб розуміння іншої людини, грунтований не на раціональному осмисленні проблем іншої людини, а на прагненні емоційно відгукнутися на його проблеми. Емпатія - це афективне «розуміння».\nМеханізм емпатії в певних рисах схожий з механізмом ідентифікації: і там, і тут є присутнім уміння поставити себе на місце іншого, поглянути на речі із його точки зору. Відомо, що емпатія тим вище, чим більше чоловік здатний уявити собі, як одно і те ж подію буде сприйнято різними людьми, і чим краще він здатний зрозуміти право на існування цих різних точок зору.\nАтракція (від латів. attrahere - притягати, притягувати) - особлива форма сприйняття однієї людини іншим, ґрунтована на формуванні стійкого емоційно позитивного почуття до нього. Люди не просто сприймають один одного, але формують один по відношенню до одного певні стосунки. На основі зроблених оцінок народжується різноманітна гамма почуттів - від неприйняття тієї або іншої людини до симпатії, навіть любові до нього. Область досліджень, пов'язаних з виявленням механізмів утворення різних емоційних стосунків до сприйманої людини, дістала назву дослідження аттракции. Атракція також є процесом формування привабливості якоїсь людини для того, що сприймає і продуктом цього процесу, тобто деяка якість відношення. Атракцію можна розглядати також як особливий вид соціальної установки на іншу людину, в якій переважає емоційний компонент, коли цей «інший» оцінюється переважно в афективних категоріях. Включення атракції в процес міжособистісного сприйняття з особливою чіткістю розкриває той факт, що спілкування завжди є реалізація певних стосунків (як громадських, так і міжособистісних). Атракція пов'язана переважно з цим другим типом стосунків, що реалізовуються в спілкуванні [21, c. 17].\nЕмпіричні дослідження атракції головним чином присвячені з'ясуванню тих чинників, які призводять до появи позитивних емоційних стосунків між людьми. Вивчається, зокрема, питання про роль схожості характеристик суб'єкта і об'єкту сприйняття в процесі формування атракції, про роль «екологічних» характеристик процесу спілкування (близькість партнерів по спілкуванню, частота зустрічей і тому подібне). У багатьох роботах виявлявся зв'язок між атракцією і особливим типом взаємодії, що складається між партнерами, наприклад, в умовах «допомагаючої» поведінки.\nВиділені різні рівні атракції: симпатія, дружба, любов.\nДружба - вид стійких, індивідуально-виборчих міжособистісних стосунків, що характеризується взаємною прихильністю їх учасників, посиленням процесів афіліації (прагнення бути в суспільстві, тут - разом з другом, друзями), взаємними очікуваннями почуттів у відповідь і переваги.\nСимпатія (від греч. Sympatheia - потяг, внутрішнє розташування) - стійке схвальне емоційне відношення людини до інших людей, їх груп або соціальних явищ, що проявляється в привітності, доброзичливості, захопленні, спонукаюче до спілкування, надання уваги, допомозі і тому подібне.\nЛюбов - висока міра емоційно-позитивного відношення, що виділяє об'єкт серед інших і поміщає його в центр життєвих потреб і інтересів суб'єкта [19, c. 169].\nКаузальна атрибуція (англ. attribute - приписувати, наділяти) - інтерпретація суб'єктом свого сприйняття причин і мотивів поведінки інших людей, отримана на основі безпосереднього спостереження, аналізу результатів діяльності і іншого шляхом приписування особи, групі людей властивостей, характеристик, які не потрапили в поле сприйняття і як би домислюються їм [20, c. 49].\nКожен з учасників взаємодії, оцінюючи іншого, прагне побудувати певну систему інтерпретації його поведінки, зокрема його причин. У буденному житті люди часто-густо не знають дійсних причин поведінки іншої людини або знають їх недостатньо. В умовах дефіциту інформації вони починають приписувати один одному як причини поведінки, так іноді і самі зразки поведінки або якісь загальніші характеристики.\nОсоблива галузь соціальної психології, що дістала назву каузальної атрибуції, аналізує саме ці процеси (Ф. Хайдер, Г. Келлі, Е. Джонс, К. Девіс, Д. Кенноуз, Р. Нисбет, Л. Стрикленд).\nЯкщо на перших порах дослідження атрибуції йшлося лише про приписування причин поведінки іншої людини, то пізніше стали вивчатися способи приписування ширшого класу характеристик : намірів, почуттів, якостей особи. Сам феномен приписування виникає тоді, коли у людини є дефіцит інформації про іншу людину: замінювати її і доводиться процесом приписування. Цікава спроба побудови теорії каузальної атрибуції належить Г. Келлі. Він показав, як здійснюється людиною пошук причин для пояснення поведінки іншої людини. У загальному вигляді відповідь звучить так: всякій людині властиві деякі апріорні каузальні представлення і каузальні очікування.\nУ експериментах було встановлено, що різні люди демонструють по перевазі абсолютно різні види атрибуції, тобто різну міру «правильності» приписуваних причин.\nДля того, щоб визначити міру цієї правильності, вводяться три категорії:\n1) подібності - згоди з думкою інших людей;\n2) відмінності - відмінності від думок інших людей;\n3) відповідності - постійність дії причини в часі і просторі.\nГ. Келлі виявив, що залежно від того, чи виступає суб'єкт сприйняття сам учасником якої-небудь події або його спостерігачем, він може переважно обирати один з трьох типів атрибуції:\n· особову атрибуцію, коли причина приписується тому, що особисто здійснює вчинок;\n· об'єктну атрибуцію, коли причина приписується тому об'єкту, на який спрямована дія;\n· обставинну атрибуцію, коли причина того, що здійснюється приписується обставинам [22, c. 174].\nБуло виявлено, що спостерігач частіше використовує особову атрибуцію, а учасник схильний більшою міри пояснювати те, що здійснюється обставинами. Ця особливість виразно проявляється при приписуванні причин успіху і невдачі: учасник дії «винить» в невдачі переважно обставини, тоді як спостерігач "винить" за невдачу передусім самого виконавця. Загальна закономірність полягає в тому, що у міру значущості події, що сталася, випробовувані схильні переходити від обставинної і об'єктної атрибуції до особової (тобто шукати причину конкретної людини, що сталася в усвідомлених діях). Якщо використати поняття фігури і фону (гештальтпсихологія), то процес атрибуції можна пояснити тим, що потрапляє у поле зору спостерігача в якості фігури.\nТак, в одному експерименті випробовувані переглядали відеозапис надання свідчень підозрюваним в ході допиту. Якщо вони бачили тільки підозрюваного, то сприймали визнання істинним. Якщо в полі зору потрапляв ще і детектив, то випробовувані спостерігачі) схильні були вважати, що підозрюваного змусили признатися. Процес атрибуції, визначуваний особливостями суб'єкта сприйняття, проявляється і в тому, що одні люди схильні, більшою мірою, в процесі міжособистісного сприйняття фіксувати фізичні риси, і тоді «сфера» приписування значно скорочується. Інші - сприймають переважно психологічні характеристики оточення, і в цьому випадку відкривається особливий «простір» для приписування.\nЩоб забезпечити досить точне прогнозування ситуації міжособистісного сприйняття, необхідно врахувати область явищ, пов'язаних з різним родом моментами, що спотворюють істинну картину сприйманого. Йдеться про «ефекти», що виникають при сприйнятті людьми один одного: ефект проекції, ефект середньої помилки, ефект «ореолу» («гало-ефект»), ефект новизни і первинності, а також ефект, або явище, стереотипизации. Ефект ореолу проявляється при формуванні першого враження про людину в тому, що загальне сприятливе враження приводить до позитивних оцінок і невідомих якостей сприйманого і, навпаки, загальне несприятливе враження сприяє переважанню негативних оцінок. У експериментальних дослідженнях встановлено, що ефект ореолу найбільш явно проявляється тоді, коли той, що сприймає має мінімальну інформацію про об'єкт сприйняття, а також коли судження торкаються моральних якостей [17, c. 287].\nПроблема сприйняття досить добре розроблена в соціальній психології. В процесі взаємодії величезну роль грають сприйняття і взаєморозуміння людьми один одного. Від того, наскільки вони ефективні, залежать результати і зміст спільної діяльності.\nТермін «соціальна перцепція», тобто соціальне сприйняття, уперше був введений американським психологом Дж. Брунером. Назвавши сприйняття «соціальним», він звернув увагу на те, що, незважаючи на усі індивідуальні відмінності, існують якісь загальні, такі, що виробляються в спілкуванні, в спільному житті соціально-психологічні механізми сприйняття. Спілкування визначається тим уявленням про партнера, яке складається в сприйнятті. Під сприйняттям в соціальній психології розуміється цілісний образ іншої людини, що формується на основі оцінки його зовнішнього вигляду і поведінки. Отже, адекватне сприйняття один одного - один з найважливіших чинників успішного спілкування.\nПроцес сприйняття іншої людини забезпечують наступні механізми міжособистісної перцепції: ідентифікація, емпатія, рефлексія і атракція.\nЗазвичай цей ряд психологічних механізмів забезпечують сам процес сприйняття і відношення до іншої людини і дозволяють здійснювати перехід від зовні сприйманого до оцінки та прогнозу. Існує ряд особливостей, що утрудняють міжособистісне сприйняття. Це ефект ореолу, ефект первинності, ефект проекції і так далі.\nТаким чином, розглядаючи механізми сприйняття і його особливості, можна відмітити, що їм належить важлива роль в розумінні партнерами один одного, і, як наслідок, - успішна комунікація.\nОднією з головних психологічних потреб людини як соціального індивіда є потреба в розумінні природних явищ, вчинків людей, відносин між державами та ін. Внаслідок цього проблема розуміння стає універсальною, такою, що має немаловажне значення практично в усіх сферах суспільного й особистого життя - в медицині, освіті, науці, культурі і т.д. І все-таки домінуючою є потреба в розумінні людини людиною. Без уміння людей розуміти одне одного неможливо уявити успішність міжособистісного спілкування [15, c. 205].\nкурсовая работа "Емпіричне дослідження механізмів міжособистісного сприйняття" скачать\nДругие документы, подобные "Емпіричне дослідження механізмів міжособистісного сприйняття"


Що спільного між гадюкою та Синодом УПЦ МП? - Духовна Велич Львова\nЩо спільного між гадюкою та Синодом УПЦ МП?\n13 Травня 2022 в 18:31\nМене переповнюють почуття. Вчора в українській святині Києво-Печерській Лаврі збирався Синод так званої «Української православної церкви». Цей Синод зробив «Заяву», яка розбурхала українську спільноту.\nДля чого гадюці зиґзаґи на спині\nПодібно до роздвоєного кінчика язика гадюки «єпископи» УПЦ МП поєднали в одному тексті відданість Україні та зневагу до неї, осудження дій РФ та їх апологію. Більш того, владики московської церкви в Україні кинули чергове «яблуко розбрату» і назвали його закликом до єдності, зневажили честь та гідність мільйонів українців вимагаючи захисту своїх інтересів. З одного джерела потекло гірке й солодке, тим самим язиком вони благословили і прокляли українців, принаймні тих, які не хочуть себе асоціювати з Москвою.\nЗауважу, що значення має не лише те, що сказано, але й замовчано. Чому? Тому що відсутність чіткості дозволяє трактувати ту чи іншу позицію щонайменше двозначно. Під час війни подібний візерунок зиґзаґом на спині будь-якої гадюки особливо помітний і небезпечний.\nВчені дослідили яка користь змії від зиґзаґу на її спині.\nПо-перше, завдяки цьому візерунку змія може залишатися непоміченою. По-друге, якщо її все-таки виявили, вона сигналізує про те, що може захиститися від нападу. Але найцікавіше те, що зиґзаґи на спині дозволяють гадюці створювати ілюзорний ефект, приховуючи свої рухи. За словами дослідників, швидке миготіння візерунка на спині змії, що тікає, може збити з пантелику нападника.\nЗиґзаґи Синоду УПЦ МП\nТож чітка лінія зиґзаґу на слизькій спинці Синоду проявилась вже з другого абзацу їхньої заяви.\n«Українська Православна Церква одразу засудила військову агресію Російської Федерації проти України і наполегливо наголосила, що війна — це великий гріх. Саме тому наша Церква неодноразово закликала припинити кровопролиття та, розпочавши переговорний процес, вирішити конфлікт за допомогою слова, а не зброї. На жаль, спроби мирних перемовин бажаного результату не дали».\nЗасудивши чітко агресію Росії проти України Синод далі говорить про винуватця кровопролиття розмито. У читача з’являється враження, що в російсько-українській війні винні обидві сторони, як агресор так і жертва нападу, без уточнень стверджується, що «війна — це великий гріх». Жодним словом не пояснюється різниця між справедливою війною, коли народ вимушений братись за зброю, і війною несправедливою, коли агресор порушуючи закони Божі та людські вчиняє безжальну агресію. Схоже для Синоду всі, хто воює чинять гріх, і захисник і агресор. Разом з тим верховний очільник УПЦ МП Гундяєв постійно надихає росіян на вбивство українців – у нього інша теологія. Як казав один чоловік: «У святих отцов не найті концов», тобто тлумачити святоотцівську спадщину по багатьох питаннях однозначно неможливо, той чи інший вислів отців церкви чи застосування канонів можна гнучко пристосувати до того, що вигідно. Саме така «революційна доцільність» і є стилем церковного життя в РПЦ. Не заразіться, браття.\nНе менш лукавою є «миротворча» мова звернення. Заклик «припинити кровопролиття та, розпочавши переговорний процес, вирішити конфлікт за допомогою слова, а не зброї» немає конкретного адресату – винуватця кровопролиття. Агресія в цьому контексті нарочито називається «конфліктом» знову ж таки підкреслюється відповідальність за війну обох сторін. І далі в такому ж дусі: «ракетні обстріли та бомбові удари охопили майже всю територію нашої Батьківщини», «від бойових дій потерпають»… але чиї ракети та бомби, і хто прийшов з бойовими діями на нашу землю не конкретизується. А може то просто стихійне природне лихо, чи українці «знову» обстрілюють самі себе?\nУкраїнці винні в тому, що їх вбивають?\nАле може марно ми чіпляємось за сказане та невисловлене. Можливо то такий церковно-дипломатичний стиль висловлювати свою позицію – «розтікатися мислю по древу». Ну, щоб нікого не образити, виявити лагідний дух Христовий, показати приклад братолюбія.\nАвжеж! Читаймо далі.\nА далі у «єпископів» УПЦ МП закінчився єлей благодушності і в хід пішли звичні для них впродовж десятиліть словесні коктейлі Молотова ще й з чітко визначеними цілями. У сьогоднішньому геноциді українського народу вони звинуватили самих українців, українську владу та українську церкву. Підлеглі Гундяєва, який є одним з ключових апологетів агресії, вчинили чергову інформаційну диверсію. І звісно їм нічого за це не буде. Хочеться запитати, невже лише тому, що москалі вже не під Києвом – можна знову фліртувати з п’ятою колоною рашистів в Україні? Шановна владо, хіба варто чекати поки смажений півень знову в найболючіше для вас місце клюне?\nМосковська Церква погрожує українцям суїцидом\nІстерика московських владик в Україні дійшла до свого апогею, коли вони порівняли ймовірну заборону їхньої структури з «актом національного самогубства». Подібну заяву можна розцінювати як пряму погрозу та загрозу українській державності та українському народу. До речі, у своєму зверненні невдячні московські попи звинуватили СБУ в бездіяльності. Можливо після цього Служба безпеки й справді стане «діяльною» та візьметься за квазірелігійний філіал ФСБ в Україні.\nАле найбільш цинічним для мене стали їхні сповнені отрути звинувачення на адресу православних українців, які не хочуть служити Гундяєву та представляти «Рускій мір» в Україні. Щойно захлиналися слиною єпископи УПЦ МП патякаючи про важливість єдності народу в умовах агресії, про неприпустимість розпалювання ворожнечі і відразу ж вкрай зневажлива мова щодо ПЦУ та української влади, яка підтримала прагнення православних українців до автокефалії. На поверхні сповнені ненависті та отрути слова проти своїх же співгромадян та й зрештою одновірців.\nЧомусь не побачили ми в заяві Синоду звернення до своїх співслужителів з РПЦ в Московії, які благословляють війну та армію окупанта, пропагують війну і ненависть до українців, підтримують тирана. Не було жодного слова і до їхнього «помазаника» в Кремлі. Дісталося на горіхи лише нам, українцям. Розізлили ми московських шершнів.\nБезумовно, що українці хочуть бути єдиними, особливо в час війни, але єдиними навколо чого? Очевидно, що не навколо цінностей «Руского міра», який несе в Україну з Московії так звана «УПЦ МП». Кожен, хто хоч трохи вчив історію знає, що ще з часів Богдана Хмельницького Московська церква завжди, повторюю, завжди, була головним інструментом в ідеологічному і духовному поневоленні народів. Це була найвірніша агентура Московії незалежно, хто був при там був владі. Нічого не змінилось і сьогодні. Тож єднатись з гадюкою можуть лише гадюки, а наша єдність може бути лише навколо українських цінностей. І поки на нашій землі залишатиметься хоч один московський піп, нашій свободі та незалежности, нашому існуванню і духовности буде загрожувати серйозна небезпека.\nТож крапку ставити ще рано


Головна/Поради/Недорогий ремонт ванної кімнати\nВаша ванна явно просить ремонту, а фінанси співають романси? Не біда, у вас є бажання перетворити ванну кімнату і руки, що ростуть з правильного місця. Недорогий ремонт допоможе перетворити санвузол в доглянутий і сяючий чистотою куточок.\nЯк зробити недорогий ремонт у ванній\nДо того, як зробити недорогий ремонт у ванній доведеться точно розрахувати, що для цього потрібно:\nПанелі із пластику, брус і рейки з деревини, грунтовка для вологих приміщень, протигрибкова просочення, цвяхи, якими ви будете прибивати плити, дюбелі, шурупи. Знадобиться також шпатель, кисті, ножівка по металу, молоток, недорогий перфоратор, оргаліт (ламінований), новий змішувач, лінолеум.\nПочніть ремонт з того, що порахувати, скільки пластикових плит потрібно для обробки. На сайтах про ремонт в інтернеті або безпосередньо в магазині дізнайтеся, які розміри мають панелі. Теж саме потрібно зробити і з брусом, який піде на обрешітку. Грунтовку краще купувати концентровану, її витрата більш економна, тому її потрібно розводити простою водою.Обзаведіться новеньким змішувачем, можливо, відстань, що відокремлює ванну і раковину дає можливість поставити один змішувач. Наша порада: купуйте вироби відомих виробників. Сподіваємося, вас не приваблює перспектива потім битися з недорогими кранами, які майже постійно протікають. Окрім того, варто на такі роботи замовляти спеціалістів з http://montagniki.com.ua/.\nЯкщо заміна сантехніки не входить в наші плани, то прикрийте раковину і ванну плівками, старими газетами, папером, щоб емаль не страждала.\nЗвільніть від фарби або побілки стелю. Шар водоемульсіонкі або крейди потрібно попередньо намочити водою, після чого зішкребти з допомогою шпателя. Якщо ви маєте намір покласти недорогий пластик, то не обов’язково скрупульозно все очищати, позбавитися можна просто від місць, які почали обсипатися або здулися.\nВидаліть старе покриття і зі стін у ванній. Якщо ця фарба, то чистці піддаються облуплені і пошкоджені ділянки. На стінах, покритих плиткою, яка очевидна віджила свій термін, роботи ведуться перфоратором, на який надівається спеціальна насадка. Зі стін потрібно постаратися видалити не тільки плитку, але і плиточний клей.\nКупуйте складник, що допомагає протидіяти грибку, обробіть ним стіни і стелю, гарненько висушіть. Потім всі поверхні необхідно опрацювати ґрунтовкою, призначеної для ремонту у вологих приміщеннях.\nПриступаємо до того, щоб зробити обрешітку, на якій будуть триматися пластикові панелі. Рейки повинні відокремлювати одна від одної дистанція не більше 60 см. На ділянках з нерівними стінами під бруски повинні бути зроблені додаткові прокладки. Не лінуйтеся періодично перевіряти кожен етап за допомогою схилу і рівня. Дерев’яні рейки повинні б відразу покладені в зонах, де належить повісити гачки для великих рушників і монтувати змішувач.\nБруски і рейки обробляють недорогою ґрунтовкою, двома шарами з попередніми просушуванням перший.\nПокрийте стіни і стелю плитами ПВХ. Підігнати розмір можна за допомогою ножівки по металу, це робиться без проблем. Щоб уникнути ламкості пластика цвяхи в плити потрібно забивати строго у вертикальному напрямку.\nСтики, що утворився між стелею і стінами, покривають молдингами з пінопласту.\nУ місцях прикріплення дерев’яного бруса прикріпіть до пластикової панелі змішувач, теж зробіть з гачками для рушників. Простір між панелями з ванної закрийте пластиковим бордюром (його приклеюють), щоб туди не потрапляла вода.\nПідлогу покрийте лінолеумом, відповідним за кольором загальному стилістичному рішенню. Окрасою у ванній стане пухнастий затишний килимок.\nЯкщо ванна цього вимагає, за допомогою спеціального набору для відновлення емалі приведіть її в порядок, або ж поставте вкладиш з акрилу.\nПростір під ванною закрийте покупним екраном. Втім, його можна зробити самостійно, маючи шматок ламінованого оргаліту.


Вікна металопластикові . Ціни виробника. Цена 677 грн. Купить во Львове фото, отзывы 144160 doorlvivua\nШорока лінійка профільних систем "Epsilon" дозволяє забезпечити потреби будь-якого замовника. У асортименті є 3-х камерні Rotta, 4-х камерні Epsilon 63 , 5-ти камерні Optima 70 мм системи. У наших виробах застосовуються найрізноманітніші склопакети: звичайні, енергозберігаючі, двокамерні, тоновані.\nм.Львів,вул.Стрийська 121 А\nПосмотрите прайс из раздела Металлопластиковые окна в Львове или Окна, двери, перегородки


Українське життя в Севастополi КУБАНСЬКА УКРАЇНА ДОЛЯ КОЗАЧКИ\nДОЛЯ КОЗАЧКИ ОЛЕКСАНДРИ ДЕНИСЕНКО\nМати моєї дружини Віри – Олександра Денисенко – народилася 1905 року на Кубані в станиці Охтанизівській Таманської полкової округи в родині козака Луки Любенка та його дружини Олени (в дівоцтві Красноголової). Крім неї, в сім’ї було ще троє дівчат: Настя, Векла та Варвара, а також набагато старший брат Михайло, старша дочка якого Палажка була однолітком Олександри, а менша його дочка Марія – однолітком Варвари.\nОскільки родина мала лише двох чоловіків, їй припадало мало орної землі, якою військова влада наділяла тільки чоловічу стать козацького населення. Дід Лука орендував землю в тих станичан, що мали багато хлопців.\nВ ті часи присадибна земля використовувалася переважно під господарські будівлі: комори, стайні, кошари, хліви тощо, де утримувалися коні, воли й корови, свині, вівці і різна птиця. Багато місця займали скирти сіна. Сіно косили в степу, а також у плавнях – прямо з човна-байди, зрізаючи маленькими кісками-терпаками вершечки молодого комишу (очерету). Старий дозрілий комиш косили взимку по льоду, прив’язуючи для безпечного пересування до підошов залізні бузлуки з гострими шипами. Старий комиш використовувався як основний будівельний матеріал (для стін, стель, дахів), а також для палива. Як паливо також використовувався коров’ячий кізяк.\nНі саду, ні городу при садибах не було (хіба що якась поодинока окаціїна самосівом виростала). Садовину й городину вирощували на розташованих поза межами станиці багах, що були приватною власністю кожного окремого господаря, передавалися у спадок, купувалися й продавалися. На багах розводилися й виногради. Любенки мали багу на Синій Балці. Там була хатина, де перероблялися плоди саду й городу.\nМихайло не відділявся в окремі господарі, він мало займався хазяйством, а переважно рибалив у лимані. Тоді водилося багато цінної риби: осетрів, севрюги, рибця, селяви. Масово виловлювалися сула (судак), тарань. Чимало було сома й шарана (сазана). Через костистість зневажалися чехонь та білизна. Не користувалися попитом щука й лин, який в Україні вважався найсмачнішою рибою. На Кубані ж казали, що лин мулом тхне.\nДо речі, іногородні-пересипці, які зовсім не мали землі і селилися на піщаній косі біля пересипського гирла, тільки рибалили у морі. Члени їхніх родин переробляли рибу, виготовляли й лагодили рибальські снасті. Свої рибальські снасті-ставники навішували на встановлених на дні моря стовпах-гундерях. Використовували ятері, неводи, інші снасті. Взимку провадили підльодове рибальство. Більшу частину вилову скуповували у них прямо на березі прасоли 1.\nМіж пересипцями та станичанами завжди були неприязні стосунки. Знаменитий копач колодязів (умів знаходити місце для колодязя із “сладкою” тобто несолоною водою) дід Хвалюн застерігав автора ходити в станицю до дівчини-козачки, бо “то вороги наші”.\nЛука Любенко любив коней і розводив породистих на продаж. Завжди мав їх із десяток. Був суворим до членів своєї родини. Ніколи не наймав робітників, порав господарство власними силами. Тому з дитинства всі вони тяжко працювали. В залежності від віку кожний мав свої господарські обов’язки.\nСтарші дочки Настя й Векла порали коней: годували, напували, чистили. Тітка Векла згадувала, який її обіймав жах, коли батько змушував гнати коней до лиману купати. Треба було сідати на них верхи, а дужі застояні коні, нетерпеливлячись, перебирали ногами, крутилися – от-от стопчуть копитами. А батько сердито лаяв та погрожував батогом за боязькість дочок.\nТяжка фізична праця потребувала тривкої, ситної їжі. Тому тяжко переносилися пости. До них готувалися ретельно: збивали свіжої олії, заготовляли в’ялену рибу. Проте за піст дуже виснажувалися. Підліток Олександра, повертаючись увечері з полоття, ледве тягла ноги і жалісливо думала: “Хоч би захворіти, може б яєчка дали з’їсти”.\nВся сім’я обідала зі спільної великої миски, тільки дід Лука їв з окремої, бо кашу любив дуже гарячу, а борщ дуже наперчений. У свою чималу дерев’яну ложку він натовкував багато перцю, а тоді набирав нею страву. Умочена в спільну миску дідова ложка робила борщ таким гірким, що був непридатним для споживання малечею.\nБувало, Михайло одягався у святковий козацький стрій, сідлав найкращого коня і пускав його чвалом станицею, а сестри милувалися його стрункою статурою і тим, як гордо тримався він на коні. Помер Михайло Любенко молодим від апендициту (в ті часи в умовах станичної медицини це була смертельна хвороба)…\nЯкось ранньою весною двоє козацьких старшин купили в станиці сідло і найняли в діда Луки воза відвезти те сідло до Темрюка (відстань до 20 верст). Той звелів виконати цю роботу Олександрі (Саньці). Парою коней вона в супроводі вершників-старшин відвезла сідло, а коли поверталася додому, біля мосту через Кубань мостова залога зажадала з неї один мільйон (такі тоді були гроші) мита за переправу. Грошей у неї не було. Вона просилася, вказуючи на те, що незадовго перед цим переїхала міст зі старшинами, виконуючи громадську повинність. Але залога була невблаганна. Довго чекала Санька, може хтось із охтанизівців їхатиме та позичить грошей, або перекаже батькові, щоб визволив. Проте доходило до смерку, і надія на земляків пропала. Залишатися ночувати на березі було страшно. Тоді вона зважилася перебратися на той берег по льоду. Лід уже був слабкий, поверх нього йшла вода. Спочатку вона перевела на той берег коней, а потім перекотила й воза. Пізно вночі добралася додому. Розповідала: “Було так страшно, аж все тіло дрижало. Але ж того міліона в мене не було...”\nКоли в 1920 р. козацьке військо під натиском червоних відступило на Кавказ, а з ними пішли й охтанизівські козаки, іногородні темрючани вчинили на станицю наліт: лиманом припливла чисельна вітрильна флотилія мародерів, які нещадно пограбували домашнє майно беззахисних станичан.\nВ 1922 р. до Олександри несподівано прийшли старости від Павла Семеняки – брата її подруги. Про це хтось дав знати Омелькові Денисенкові, який щойно повернувся з воєнних поневірянь. З Олександрою в нього починалася взаємна приязнь. Омелько і собі похапцем прийшов із старостами. Отож одночасно в хаті Любенків за столом засіли два претенденти. Батько був прихильний до Семеняки, бо не поважав старих Денисенків за сварливість. Вони часто билися і на весь куток лаялися, за що дістали вуличне прізвисько Бесурів (тоді в станиці ще не знали московських матюків, а дід Денисенко зазвичай вживав лайку “бісової віри невіра проклята”, яку вимовляв скоромовкою, звідки й пішло прізвисько Бесури). Проте Лука Любенко дав змогу зробити вибір самій дочці. Вона ж пов’язала рушниками старостів Омелька. Невдоволений батько застеріг дочку, що не пустить її й на поріг, коли та шукатиме в нього захисту від лютої свекрухи.\nКоли присоромлені старости Павла йшли від Любенків вулицею, сусідські парубки взяли їх на кпини: співали, пританцьовуючи навколо них, глузливих куплетів, розбивали перед ними об землю гарбузи...\nНе любив батько й роду чоловіка найменшої дочки Варвари – Олекси Вовка – за їхню безгосподарність та прихильність до гульбищ. Називав їх “Вовки та собаки”.\nДо речі, Олександра у свекра і свекрухи зазнала таких знущань, що молоде подружжя змушене було нашвидкуруч зліпити сяку-таку хатину і вийти на своє господарство. Але батькам не скаржилася. Хоч і не заможно (мали коня й корову), але в злагоді прохазяйнували до початку колективізації. Народили двох дочок Антонину й Віру та сина Бориса. Коли влада почала примушувати вступати до колгоспу, Омелько рішуче відмовився. За затятий опір колективізації був арештований. З-під арешту втік і разом із кількома такими ж втікачами переховувався в плавнях. Вдома в них довгий час чатували чекісти, що сподівалася піймати його. Через хлопця-родича Олександра передавала Омелькові вночі харчі в чагарях прилиманських круч. Під загрозою арешту Омелько змушений був тікати з Кубані.\nІз станиці вивезли на Північ багато козацьких сімей. Вивозили не так з огляду на заможність, як тих, хто опирався вступу до колгоспу. Замість них було привезено переселенців-росіян.\nВ Денисенків міліція забрала коня і всі запаси харчових продуктів. Непоміченими залишилися качани кукурудзи, які зосталися необламаними на бадиллі в стіжках (це стало рятунком від голодної смерті). Далі конфіскацією харчів у станиці займалися бригади активістів комбіду зі своїх станичан. У порівнянні з міліцією ці обшукували ретельніше і після них у людей не залишалося нічого їстівного. Почався страшний голод 1932 – 1933 років, від якого загинуло багато станичного люду. До певної міри багатьох рятувала наявність риби. В степових станицях становище було скрутнішим.\nВ 1934 р. в Охтанизівській комсомольці зруйнували велику муровану церкву святих Бориса і Гліба. Камінь і цегла була використана для спорудження огорожі станичного Совєта. Та огорожа стоїть до сих пір. Один із тих, хто руйнував церкву, на прізвище Петрик демонстративно справив малу нужду на поваленого хреста і, за твердженням станичан, тоді ж став паралітиком (автор ще в 1960-х роках бачив, як його діти возили на возику).\nПеред Другою світовою війною, коли ущухли репресивні заходи влади, повернувся після багаторічних поневірянь на чужині Омелько Денисенко. Але остерігався часто навідуватися додому, працюючи у віддалених рибальських селищах.\nКоли почалася війна, його було призвано до новостворених козацьких військових кінних частин, які московсько-більшовицька влада, керуючись своєю ненависницькою протикозацькою (як і протиукраїнською) політикою, використовувала в найжорстокіших боях, в яких вони зазнавали жахливих втрат. Омелько брав участь у висадці десантну під м. Керч. Після нищівного провалу останнього десанту рештки його частини причаїлися в руїнах турецької фортеці неподалік від переправи через Керченську протоку. Звідти козакам було видно, як після захоплення переправи німці гнали понад берегом до міста величезні колони полонених.\nВ цей час через Охтанизівську безладно невеликими групами й поодинці відходили напівроздягнені військовики, яким пощастило переправитись на кубанський берег. Плачучи, Олександра вказувала на якогось жалюгідного виду узбека: “Бачте, який нещасний юлдаш 2, і той врятувався, а наші, такі орли, і погинули!” А через кілька днів зайшов додому і Омелько. Розповів, що вони пересиділи у фортеці. Одержали наказ постріляти коней і самотужки переправлятися. Ні у кого не звелася рука убивати невинних тварин. Відпустивши їх, козаки вночі захопили човни і переправилися на свій берег.\nБагато в цих операціях погинуло й цивільних рибалок-пересипців, які за віком і станом здоров’я не були призвані до діючої армії. Їхній рибальський флот було залучено для обслуговування десантів. Боєприпаси та живе поповнення перевозили під обстрілом берегових гармат та під авіаційним бомбардуванням. Вітчим мого колимського приятеля Миколи Зайця дід Грицько Ковальський кілька разів поставляв своїм мотоботом боєприпаси на плацдарм під Новоросійськом, на так звану Малу Землю. Вивозив поранених. Зі складу свого екіпажу він один залишився живим. Під час панічної втечі совєтських військ із Керчі старші офіцери захопили мотобот діда Грицька. Розстрілюючи з пістолетів солдатів, які лізли на борт переповненого судна, погрозами зброєю змусили діда поспішно відчалити від берега. А в Тамані, куди причалив мотобот, прямо на причалі маршал Кулик власноруч розстріляв тих офіцерів за те, що покинули військо в Криму.\nПід час переформування Омелькові дістався “строгий” кінь, який на навчанні скинув його з себе. Омелько дістав серйозне ушкодження руки й плеча. Боячись відбитися від своїх станичан (козацькі частини формувалися за територіальною ознакою), він відмовився лягати до шпиталю. Незважаючи на каліцтво, залишився у строю – до своєї загибелі при прориві в Крим через Перекоп. Там була знищена вся частина. Живими залишилися лише двоє охтанизівців. Вони й стали свідками його смерті. Так, не зазнавши родинного щастя, Олександра овдовіла.\nДіти Денисенків, не маючи змоги вчитися, змушені були в підлітковому віці йти на тяжку фізичну працю на рибних промислах. Вони пережили організований Москвою голодомор 1946 – 1947 років – в умовах недороду влада вивезла з Кубані та інших україномовних територій увесь зібраний у колгоспах урожай, залишивши сільське населення на голодну загибель. В той самий час зерно масово вивозилося за кордон.\nДенисенки, як працівники державного підприємства, одержували продуктові картки, але харчів на них часто не видавали – через їхню відсутність. Виживали за рахунок риби, яку мали змогу споживати. Рятуючись від голоду, до моря наїхало багато голодуючого люду...\nЯкось у 1953 р. автор переповів Олександрі Луківні почуту ним на роботі чутку, що під час очищення сухого степового колодязя у Фанагорійській балці були знайдені кістяки. По знайденій там іменній зброї було визначено, що один із них належав командуючому Таманською красною армією Бєлікову (чи не попередника описаного Серафимовичем у “Залізному потоці” Кожуха-Ковтюха? – Р. П.). Наодинці, застерігши про це нікому не казати, вона сказала, що то титарівські козаки, серед яких були її родичі, вчинили цю розправу, захопивши його авто та порубавши всіх, хто у ньому був.\nДо виходу на пенсію Олександра працювала на різних роботах у станичному цеху Темрюцького винного заводу. Спочила Олександра Денисенко у грудні 1990 р. у рідній станиці Охтанизівській.\n1. Прасоли – торгівці рибою та сіллю.\n2. Юлдаш (узб.) – товариш. Збірна назва вихідців із Середньої Азії в часи Другої світової війни.


Canon PIXMA MG7550 - Inkjet Photo Printers - Canon Ukraine\nCanon PIXMA MG7550 Аксесуари\nCLI-551BK
 Чорнильниця для чорного чорнила
 Це чорне чорнило призначене для друку фотографій. У поєднанні з фотопапером Canon, а також завдяки системі ChromaLife100+ він захищає ваші фото від знебарвлювання. Чорнильниця місткістю 7 мл дає змогу роздрукувати до 495 кольорових фотографій розміром 10 x 15 см.
\nCLI-551GY
 Чорнильниця для сірого чорнила
 Це сіре чорнило призначене для друку фотографій. У поєднанні з фотопапером Canon, а також завдяки системі ChromaLife100+ він захищає ваші фото від знебарвлювання. Чорнильниця місткістю 7 мл дає змогу роздрукувати до 125 кольорових фотографій розміром 10 x 15 см.
\nCLI-551GY XL
 Чорнильниця для сірого чорнила XL
 Ці сірі чорнила забезпечують високопродуктивний друк удвічі більшої кількості фотографій, ніж звичайні чорнильниці. Сіре чорнило системи ChromaLife100+ призначене для друку фотографій. Чорнильниця місткістю 11 мл дає змогу роздрукувати до 275 кольорових фотографій розміром 10 x 15 см.


Бліц-Інфо - Біля міського озера завершують облаштування відпочинкової зони\n23 Жовтня 2019, 17:03\nПроєкт франківця Тараса Бойчука облаштування відпочинкої зони біля майбутніх тенісних кортів позаду озера переміг в "Бюджеті участі".\nЧоловік переконаний, що прибережна зона міського озера біля "Парк готелю" не використовується мешканцями повною мірою, а придатна для відпочинку частина щороку зменшується. Відсутні базові об’єкти інфраструктури - смітники, лавочки, столи, місця до розведення вогню, тощо. Натомість територія поросла чагарниками, а за роки, тут утворилось стихійне сміттєзвалище. Тож Тарас Бойчук подав свій проект зі створення відпочинкової зони на "Бюджет участі" і отримав фінансування.\nЗа його словами, станом на сьогодні, компанія Бетон Прайм:\n- Демонтували старих дерев діаметром 50-60 см - 5 дерев, діаметром до 30 см - 95 дерев малих, кущів - 240 шт.\n- Почистили - 10 великих дерев\n- Вивезли 14 КамАЗів сміття і обрізків.\n- Облаштували 100 метрів доріжок із щебеню, який ще буде утрамбований на днях вібротрамбовкою.\n"Наступним етапом - вивозимо ще 1-2 камази сміття, що залишилося, завозимо землю, підсипаємо її там де потрібно і замінюємо травою. Потім, встановлюємо столи, мангали, лежаки і інше. За умови вчасного фінансування скоро буде квітка", - анонсував Taras Boichuk.


Захист Тимошенко просить суд відновити стадію судового слідства - новости Украины, Політика - LIGA.net\nЗахист Тимошенко просить суд відновити стадію судового слідства\nЗахист екс-прем'єр-міністра України Юлії Тимошенко просить Печерський районний суд Києва відновити стадію судового слідства. Про це повідомив сьогодні журналістам на прес-конференції адвокат Олександр Плахотнюк.\nЯк передає кореспондент ЛІГАБізнесІнформ, Плахотнюк зазначив, що сьогодні до канцелярії суду було подане клопотання щодо поновлення стадії судового слідства. Адвокат нагадав, що перед тим, як закрити судове слідство, суддя Родіон Кірєєв не дослідив і не виклав в ході засідання частину матеріалів справи.\nЦе, зі слів адвоката, позбавляє Тимошенко та її захист можливості посилатися на ці документи в ході судових дебатів.\nПлахотнюк наголосив, що недосліджені документи захист розцінює як такі, що виправдовують Тимошенко.\nСеред цих документів Плахотнюк назвав доручення Тимошенко від 19 січня 2009 року, яке вона передала міністру палива та енергетики Юрію Продану разом з директивами, консолідований звіт НАК Нафтогаз України за 2009 рік, а також висновок центру експертиз "Альтернатива".\n"Всі ці документи є в матеріалах справи, тому вони повинні бути викладені в ході засідання. Захист скористався своїм правом і просить суд відновити судове слідство для того, щоб була можливість посилатися на ці документи в ході дебатів", - сказав він.\nТакож Плахотнюк наголосив, що якщо судове слідство буде відновлено, захист буде звертатися з клопотанням про зміну запобіжного заходу для Тимошенко.\nНа думку адвоката, відмова в поновленні буде ще одним доказом того, що об'єктивності в судовому процесі Тимошенко немає.\nНагадаємо, що суддя Кірєєв оголосив перерву в розгляді кримінальної справи Тимошенко до 27 вересня.


Андрій Павелко - ТЕГИ iPress - сторінка 2\nХолодницький боротиметься з корупцією в українському футболі 16 червня 2017 16:58 Одним з трьох віце-президентів Федерації футболу України (ФФУ) обрано керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (САП) Назара Холодницького.\nПавелко став першим українцем, який отримав посаду у ФІФА 11 травня 2017 16:15 Президент Федерації футболу України Андрій Павелко став членом дисциплінарного комітету ФІФА.\nПавелко може стати членом Дисциплінарного комітету ФІФА 10 травня 2017 15:58 Чинний президент ФФУ (Федерації футболу України) Андрій Павелко замінить нинішнього президента УЄФА Александера Чеферін на посаді члена Дисциплінарного комітету ФІФА.\nФФУ готує звернення у ФІФА, щоб допомогти Зозулі, - Павелко 02 лютого 2017 15:37 Федерація футболу України готує звернення до ФІФА та Федерації футболу Іспанії з проханням втрутитися в ситуацію нападника Романа Зозулі, щоб йому дозволили грати в цьому сезоні.\nФФУ анонсувала появу футбольної прокуратури 20 листопада 2016 17:36 В Україні найближчим часом буде представлено систему футбольної прокуратури.\nФФУ розгляне можливість введення футбольної прокуратури, - Павелко 24 червня 2016 14:43 Виконавчий комітет Федерації футболу України має намір на найближчому засіданні розглянути питання введення футбольної прокуратури.\nПавелко погрожує розпустити Прем'єр-лігу 16 червня 2016 11:49 На Виконкомі ФФУ очільник організації Андрій Павелко пригрозив розпустити Прем'єр-лігу, якщо клуби продовжать критикувати очолювану ним організацію.\nСтепаненко і Ярмоленко публічно помирились 19 травня 2016 16:33 Сьогодні у Будинку футболу півзахисник "Динамо" Андрій Ярмоленко визнав свою вину за удар хавбека "Шахтаря" Тараса Степаненка в матчі 24 туру УПЛ.\nФінал Ліги чемпіонів 2018 року може пройти в Києві 28 грудня 2015 20:29 Голова Федерації футболу України Андрій Павелко зазначив, що Київ має великі шанси прийняти вирішальний поєдинок Ліги чемпіонів.


Листівки до професійних свят\nУсі професії потрібні, усі професії важливі! А ще дуже важливі вітання з професійними святами. Приклади листівок до професійних свят ви можете побачити на цій сторінці.\nДля замовлення листівок скористайтеся формою замовлення або зателефонуйте за вказаними телефонами. Якщо вам необхідно внести зміни до листівки або замовити тираж, не забудьте вказати це в коментарі до замовлення.\nЛистівка до Дня бухгалтера\nДехто вважає, що бухгалтер — головна людина на підприємстві. Навіть головніша за директора! Ми не стали з цим сперечатися і зробили для таких важливих людей листівку, гідну їх нелегкої та відповідальної праці!\nЛистівка до Дня будівельника\nОдна з найдавніших професій заслуговує на особливу повагу. Тому на нашій листівці до Дня будівельника розсипані золоті детальки, а старовинна цегляна кладка нагадує про те, що вік цієї професії нараховує вже багато століть.\nЛистівка до Міжнародного дня лікаря\nЦю листівку створено спеціально для представників однієї з найскладніших і найвідповідальніших професій — професії лікаря. Самовіддана праця цих людей врятувала і ще врятує не одне людське життя, а це означає, що їхнє професійне свято ні в якому разі не можна залишити без уваги!


У Дніпрі мешканці самотужки відновили бомбосховище часів Другої світової | Новостной портал Днепра\nDneprNews » Новости » Новости Днепра » У Дніпрі мешканці самотужки відновили бомбосховище часів Другої світової\nУ Дніпрі мешканці самотужки відновили бомбосховище часів Другої світової\nМешканці одного з районів Дніпра власноруч відновили бомбосховище, яке понад півстоліття стояло закинутим. Фактично вони відкопали його з-під землі, а коли впорались із цим завданням, то організували ще й притулок для біженців.\nЯк йдеться у сюжеті ТСН, усе це робили звичайні люди, які навіть волонтерами себе не вважають.\nУ цьому укритті є три зали, у кожному з них може розміститися до 100 людей.\nЗараз це повноцінне обладнане бомбосховище, в якому є і продукти, і ліжка з ковдрами. А ще кілька тижнів тому це місце виглядало геть інакше.\nВолонтер Олександр розповідає, що раніше це бомбосховище було в жахливому стані, там стояла вода, було холодно, сиро. Також освітлення там не було.\nУкриття часів Другої світової- звичайні жителі Дніпра разом відновлювали кілька днів і нині на досягнутому зупинятись не збираються.\nТам не лише ховались під час повітряної тривоги, а й влаштовували на ночівлю біженців, яким ніде було зупинитись.\nПісля того, як укріпили сховище, активісти побачили приміщення колишнього інституту, яке років десять стоїть порожнім. Довго не думали та самотужки привели до ладу і його. Туди вже тиждень поселяють людей, які втекли з-під обстрілів з Харківщини та Донбасу. За цей час прихисток в цьому приміщенні знайшли понад 200 переселенців.\nбомбосховище війна Днипро російсько-українська війна


Рада відправила зміни до Головного закону в Конституційний Суд\nВерховна Рада внесла в порядок денний і відправила в Конституційний Суд зміни до Конституції. Особливого статусу для Донбасу не буде.\nУ присутності президента, уряду і міжнародних гостей депутати проголосували постанову про включення до порядку денного проект про внесення змін до Конституції щодо децентралізації влади і про його направлення до Конституційного Суду.\nПроти висловилася віце-спікер Оксана Сироїд. Також проти голосувала більшість Самопомочі і вся фракція Радикальної Партії.\nВідповідно до нових змін у Конституції особливого статусу Донбасу не передбачено.\n- Україна була є і буде унітарною державою. І проект змін до Конституції не передбачає і не може передбачати ніякого, як сьогодні написали деякі ЗМІ особливого статусу Донбасу, - прокоментував президент Петро Порошенко.\n- Проект лише припускає можливість специфічного порядку здійснення місцевого самоврядування в окремих адміністративно-територіальних одиницях Донецької і Луганської областей, що визначається окремим законом, - наголосив Порошенко.\nДругие материалы в этой категории: « Верховна Рада хоче ускладнити процедуру реєстрації громадським організаціям Жіноче підприємництво в Україні: ТОП - 3 перешкод »


На Вінниччині старий каштан, якому більше сотні років, став пам’яткою природи | Газета «День»\nНа Вінниччині старий каштан, якому більше сотні років, став пам’яткою природи\n26 лютого, 2021 - 14:05\nФото – Перепільчинецької школи\nСтарий каштан, що росте у селі Перепільчинці Шаргородської громади, оголосили об’єктом природно-заповідного фонду місцевого значення, а саме ботанічною пам’яткою природи. Відповідне рішення ухвалили сьогодні депутати Вінницької обласної ради. Як ідеться у документі, у тримісячний термін зміни внесуть до реєстру природно-заповідного фонду та оформлять на новостворений об’єкт необхідну охоронну документацію.\n«Ботанічна пам’ятка розташована на подвір’ї школи села Перепільчинці. Ініціатива оголошення каштану і території навколо нього площею 0,1 га об’єктом природно-заповідного фонду місцевого значення належить саме навчальному закладу. Пам’ятка матиме назву «Каштан Березовських». Назва походить від прізвища родини поміщиків, які раніше володіли селом. Саме тоді на території маєтку, де нині розташована школа, й було висаджено це дерево», – йдеться у рішенні.\nПоміщики Березовські володіли селом у ХІХ столітті. Нині у їхньому маєтку діє навчальний заклад. У погребі теперішнього шкільного приміщення є напис польською мовою «Peter i Julia Berezowski 1856». Історики припускають, що, можливо, це дата початку будівництва маєтку. Саме у той час і посадили кінський каштан, який сьогодні оголосили пам’яткою природи – «Каштан Березовських». Згодом біля нього планують встановити державний інформаційно-охоронний знак.\nОлеся ШУТКЕВИЧ, Вінниччина, «День», фото – Перепільчинецької школи


Камені в нирках: причини, симптоми і лікування\nКамені в нирках - це тверда, крісталлообразном маса, що складається з солей, які в невеликих кількостях входять до складу нормальної сечі.\nКамені, що формуються в нирках, можуть бути різних розмірів - від крупинки до досить великих утворень складної форми. Як правило, людина і не підозрює про наявність у нього захворювання, поки камені не почнуть рухатися. Виходячи з нирок, навіть самий крихітний камінь заподіює нестерпний біль.\nПричини відкладення солей і формування каменів - надлишок сечової кислоти або кальцію в крові, що викликається порушенням обміну веществ.Наіболее схильні формуванню каменів в нирках люди зі спадковою схильністю до даного захворювання.\nВажливу роль в цьому процесі відіграє недолік надходження рідини в організм або систематичні великі втрати рідини. В результаті утворюється дуже концентрована сеча, яка сприяє формуванню каменів.\nПри ниркових інфекціях змінюється кислотність сечі, виникають її застої. Формуванню каменів в нирках також сприяє тривалий постільний режим.\nКамені в нирках: симптоми\nЯк правило, перший симптом захворювання - це сильна колючий біль в області хворої нирки. Цей біль може поширюватися в область паху, супроводжуючись нудотою і блювотою.\nБіль триває до тих пір, поки камінь не вийде назовні. При цьому в сечі може бути кров - це наслідок пошкодження слизової оболонки сечовивідних шляхів. Камінь, спускаючись до сечового міхура, викликає сильне печіння і постійні позиви до сечовипускання. Вихід каменю може також супроводжуватися ознобом і лихоманкою.\nбіль у боці або спині;\nПри наявності даних симптомів необхідно викликати лікаря або терміново самостійно звернутися в клініку. Особливо важливо негайне звернення до лікаря, якщо симптоми спостерігаються на тлі хронічного захворювання сечовивідної системи.\nПри появі кровотечі або лихоманки може знадобитися госпіталізація.После проведення досліджень будуть визначені методи лікування, які включають при легкій формі лікарську терапію і дієти. Якщо камінь продовжить збільшуватися в розмірах, може знадобитися операція.\nЧим небезпечні камені в нирках\nКамені в нирках - серйозне захворювання, котороепрі відсутності належного і своєчасного лікування може призвести до ниркової недостатності.\nВідсутність лікування загрожує ускладненням: інфекція сечовивідних шляхів і нирок, закупорювання сечовивідних шляхів каменями, порушення відтоку сечі.\nКамені В Нирках: Причини\nКамені в нирках: причини їх утворення і методи виявлення\nКамені В Нирках: Лікування Народними Засобами\nУнікальний метод профілактики каменеутворення в нирках


Палії Десятинного монастиря письмово вибачилися перед вірянами громади - Українська Православна Церква\n← Студентів-магістрантів КДА зараховано на дистанційне навчання до Чиказького духовного училища\nПредставники УПЦ взяли участь у роботі Громадської ради при Міністерстві освіти і науки (оновлено) →\nСереда, 18.09.2019 12:21\nАрхітектори Олексій Шемотюк та Олександр Горбань, які 24 січня 2018 року намагалися вчинити підпал Володимиро-Ольгинського храму Десятинного чоловічого монастиря в м. Києві, звернулися до релігійної громади Десятинного монастиря Різдва Пресвятої Богородиці з покаянним листом. У Десятинному монастирі зазначили, що зважаючи на покаяння та християнську любов, громада приймає зверненя і готова це підтвердити на черговому засіданні суду, повідомляє Інформаційно-просвітницький відділ УПЦ з посиланням на Facebook-сторінку Десятинного монастиря Різдва Пресвятої Богородиці.\nУ своєму покаянному листі О. Шемотюк та О. Горбань принесли релігійній громаді публічні вибачення та зазначили, що «не мали меті будь-які дії, які були б небезпечні для життя або б мали наслідком знищення майна громади, також жодним чином не мали на меті образити почуття віруючих».\nЗа словами паліїв, вони обрали «не гідний для віруючої, освіченої людини спосіб протесту» та розкаюються у своєму вчинку.\nВони також завірили віруючих громади, що це звернення «не є даниною формальності» і написано не задля того, щоб пом’якшити покарання. «Ці слова звернення до Вас не є даниною формальності, не є намаганням отримати поблажиливе ставлення до нас при обранні покарання, а засвідчують щирий жаль з приводу власного вчинку. Попри те, що питання покарання для нас не є байдужим, набагато важливішим для нас є бажання вибачитись за свій вчинок, щоб відчувати себе людиною, гідної самоповаги, людиною, почуття якої поважає суспільство», — зауважили в листі громадяни О. Шемотюк та О. Горбань.\nНагадаємо, в січні 2018 року О. Горбань і О. Шемотюк піднялися на дах храму Десятинного Різдво-Богородицького монастиря м.Києва і підпалили, однак зловмисників вдалося затримати на гарячому – з каністрами палива. 5 лютого того ж року братія Десятинного монастиря подала заяву до Київського апеляційного суду.\nЗа тегами Десятинний монастир,Підпал храму


На Кубі запроваджують посаду прем'єра і скорочують парламент на третину\n14 Липень 2019 14:40 287\nКиїв: Національна асамблея народної влади Куби схвалила нововведення у виборче законодавство республіки.\nСеред іншого, на острові вперше з 1976 року запроваджують посаду прем'єр-міністра. Крім того, після наступних виборів чисельність Національної асамблеї народної влади скоротиться з 605 до 474 депутатів, які зможуть обіймати свої посади не більш як два п'ятирічні терміни.\nУ лютому 2019 року на спеціальному референдумі 86% кубинців виступили за оновлення конституції країни. Перед цим проєкт Основного закону протягом трьох місяців обговорювався у регіонах і на підприємствах Куби. Представники опозиції до обговорення допущені не були. Опозиціонери закликали жителів країни голосувати на референдумі проти проєкту.\nНова конституція Куби набрала чинності у квітні. Вона передбачає часткове визнання приватної власності та заснування посади прем'єр-міністра. При цьому роль Комуністичної партії у новій редакції Основного закону не змінилася — вона залишається єдиною законною політичною силою в республіці. Крім того, нова конституція визнає важливість малого та середнього бізнесу, іноземних інвестицій і конкуренції для кубинської економіки.


Атлас тварин. Гокінс Емілі, Вільямс Рейчел: купити книгу, продажа книг онлайн, ціна в Україні. дитяча художня література від Інтернет магазин "Країна BOOK", "Книжковий магазин "Країна Book" – Видавнича компанія АРС" - 1096240207\nАтлас тварин. Гокінс Емілі, Вільямс Рейчел\nАтлас тварин. Гокінс Емілі, Вільямс РейчелВ наличии\n«Атлас тварин» ? унікальне видання про мешканців нашої планети з авторськими ілюстраціями, що містить безліч пізнавальної інформації.


Швидкі рогалики з повидлом до чаю: моментальне тісто на мінералці - Пошепки\nШвидкі рогалики з повидлом до чаю: моментальне тісто на мінералці\nРубрика: РЕЦЕПТИАвтор: Vasylyna\nРогалики – це найкращий різновид випічки, який відмінно смакує з чаєм. За нашим рецептом ви зможете їх приготувати швидко й легко, не витрачаючи кошти на велику кількість інгредієнтів. Вам не потрібно ні молока, ні яєць, а начинку можна обрати на свій смак!\nГазована мінеральна вода – 1\_2 склянки;\nРослинна олія – 1\_2 склянки;\nДжем або варення – 1\_2 склянки.\nІнгредієнти, які знаходяться в холодильнику, витягуємо заздалегідь, аби вони були кімнатної температури.\nЗмішуємо сіль з цукром, додаємо мінеральну воду й рослинну олію. Міксером перетворюємо суміш в однорідну масу.\nПросіяне борошно поступово додаємо до збитої суміші. Замішуємо еластичне тісто, контролюючи кількість борошна. Через забите тісто рогалики можуть не піднятися.\nГотове тісто накриваємо рушником і залишаємо на 10-15 хвилин.\nТісто розкачуємо так, аби його товщина була близько 5 мм. Вирізаємо з нього трикутники. Начинку ставимо на широкий край і формуємо рогалики. Джем або варення мають бути густої консистенції. Ідеально підійде маса з маку.\nЗа бажанням змащуємо верх рогаликів збитим яйцем, щоб отримати золотисту скоринку. Також випічку можна посипати кунжутом або сухим маком.\nНа деко стелимо пергаментний папір. Зверху викладаємо рогалики.\nЗалишаємо деко в розігрітій до 200 градусів духовці на 25 хвилин.\nГотово! Заварюйте ароматний чай і запрошуйте рідних до столу!\nА рогалики з якою начинкою вам подобаються найбільше?\nСаме час дбати про соління на зиму. Рік видається важким, тож запасатися треба, як


У Раді виступили за відміну штрафів за несвоєчасне подання фінзвітності компаніями\nГоловна › Законодавство › У Раді виступили за відміну штрафів за несвоєчасне подання фінзвітності компаніями\nЯкщо законопроєкт буде підписаний президентом, введені послаблення діятимуть протягом усього періоду воєнного стану та три місяці після його скасування\nКомітет Верховної Ради з фінансів, податкової та митної політики України схвалив проєкт закону 7378, покликаний сприяти додатковій дерегуляції діяльності бізнесу. Про це розповів перший заступник голови комітету Ярослав Желєзняк. У тексті проєкту описані два шляхи допомоги вітчизняному бізнесу у період воєнного стану.\nЗокрема, законодавці пропонують відкласти обов’язкову процедуру подання підприємствами фінансової звітності разом із відповідними звітами за весь період, коли така документація до держорганів не надавалася через війну.\nДане положення планується запровадити на весь період воєнного стану та три місяці після. На цей же період пропонується звільнити підприємства від відповідальності за порушення вимог щодо своєчасності та повноти оприлюднення фінзвітності. Штраф за прострочення при поданні відомостей не накладатиметься.\nНагадаємо, у понеділок міністр економіки Юлія Свириденко представила учасникам Давоського форуму план відновлення України після війни. Зокрема, Київ наполягатиме на наданні нашій країні повноправного членства в ЄС. Також українським виробникам необхідно отримати необмежений доступ до ринків G7 та ЄС на період до 2030 року.\nАгентство Moodys знизило довгострокові рейтинги семи найбільших українських банків\nВеликобританія відмовилася послаблювати санкції проти Росії в обмін на коридор для експорту зерна з України


На Львівщині судитимуть «ухилянтів» від мобілізації – LvivNEWS\nГоловна/Львівський портал/На Львівщині судитимуть «ухилянтів» від мобілізації\nНа Львівщині судитимуть трьох чоловіків призовного віку, які намагалися виїхати до Польщі за підробленими документами. Про це Львівському порталу повідомили у відділі комунікації Нацполіції Львівщини.\nТак, 23-річний мешканець Хмельницької області, 26-річний житель Тернополя та 47-річний мешканець Дніпра намагалися звільнитися від мобілізації та виїхати за кордон у період дії воєнного стану. Чоловіки пред’являли прикордонникам на переходах «Смільниця» та «Краківець» підроблені документи під час спроб перетину кордону України з Польщею.\nНаразі правоохоронці завершили досудові розслідування у трьох кримінальних провадженнях. Затриманих судитимуть за підроблення документів (ч.1 ст.358 ККУ) та використання завідомо підроблених документів (4 ст.358 ККУ). Їм загрожує до двох років за ґратами.\n#війна в Україні #кордон з Польщею #кримінальне провадження Львівщина мобілізація незаконний перетин кордону підроблені документи ухилянти\nУкраїна і світ 11 472\nЛьвівський портал 5 361


Архiв НВК "Домiнанта" - У юних гімназистів\nНовини Газета Гімназист Олімп N10 У юних гімназистів\nДзвоник скликав нас усіх\nПочинать навчальний рік.\nЗа науки слід нам братись\nЙ п’ятим класом називатись.\nНаш 5-А клас – дуже дружний. Деякі з нас разом аж з дитячого садка. Колись, у 1-му і 2-му класах, 5-А і 5-Б були разом . Але потім класи розділилися, і кожен розпочав своє власне життя. Проте ми й дотепер підтримуємо дружні стосунки з паралельним класом.\nУ 3-му і 4-му класах було багато цікавих і важливих для нас подій: КВК з природознавства, олімпіади, екскурсії по Києву і до краєзнавчого музею та інше. Проте найважливіші події відбулися у 5-му класі. Ще й осінь не закінчилася, а ми вже встигли відсвяткувати день літнього іменинника, посісти 2 місце у олімпіаді з математики і у чемпіонаті з футболу, випустити багато стінгазет, привітати вчителів з їхнім святом і взяти участь у багатьох конкурсах.\nАле найважливішою подією нашого класу була посвята в гімназисти. Вона відбулася на початку навчального року, перед осінніми канікулами. Ми підготували вірші та пісні. Всі учні 5-А класу урочисто поклялися бути справжніми гімназистами і отримали значки. У момент посвяти кожен п’ятикласник відчув, що він вже не той маленький першачок, що вперше несміливо ступив на поріг школи, а доросла людина, справжній гімназист!\nВсе не так , як звикли ми:\nВидатних людей портрети,\nЩо казать вже про предмети!\nУ 5-му класі нас очікувало багато нового: вчителі, уроки, класи, інший класний керівник і вихователь ГПД. Наш клас влився у новий темп життя, адже у 5-му класі на місці не посидиш – треба вчитися, вчитися і ще раз вчитися.\nНас у класі дев’ятнадцять,\nВ кожного є голова,\nЩоб навчатись на дванадцять,\nНа свій розум сподівайсь!\nМи – 5-Б клас! Веселий, гомінкий, рухливий!\nРаніше наша сім’я нараховувала всього 15 учнів, але наша родина росла, до нас приходили все нові й нові діти. Нині нас 29! Ми—найбільший клас у «Домінанті»! Дуже любимо свою нову маму, Юлію Вікторівну, вона – найкращий класний (!) керівник. Також у нашому класі чи не найбільше відмінників: Поліна, Настя, Марина, Ліза, Тетяна! Може, ще когось забули?\nМи беремо участь у різних конкурсах і завжди перемагаємо!\nСподіваємось, що у нашому класі буде все більше нових друзів, а своїми успіхами ми змушуватимемо заздрити нам інші класи!\nУ конкурсі «Мій домашній улюбленець», що проходив під патронатом Будинку природи, перемогли Бороденко М. та Ширман В.\nУ естафеті «Рідна мова» команда, капітаном якої був Прилепа С., посіла перше місце.\nАле головні перемоги, звичайно, ще попереду!