"...І готує чергові замахи на керівників ВКП(б) і Радянського уряду" (Юхим Гедзь) 166  Останній етап: біломорсько-балтійський табір - додатки - Каталог статей - ЛІТЕРАТУРА ПРИДНІПРОВ’Я\nВівторок, 20.11.2018, 07:17\n"...І готує чергові замахи на керівників ВКП(б) і Радянського уряду" (Юхим Гедзь) 166  Останній етап: біломорсько-балтійський табір\n"...І готує чергові замахи на керівників ВКП(б) і Радянського уряду" (Юхим Гедзь) 166\nОстанній етап: біломорсько-балтійський табір (К.Котко) 172\n"... І ГОТУЄ ЧЕРГОВІ ЗАМАХИ НА КЕРІВНИКІВ\nВКП(б) І РАДЯНСЬКОГО УРЯДУ"\nСавицький Олексій Васильович (літ. псевдонім Юхим Ґедзь, Олесь Ясний) народився 2 березня 1896 року в м. Золотоноші на Полтавщині (тепер Черкаської області) в сім'ї теслі. Закінчив земську школу, два курси Київського музичного інституту ім. М.В. Лисенка.\nПрацював земським писарем, після революції — службовцем у радянських установах, журналістом у редакціях газети "Комуніст" і журналу "Червоний перець".\nВидав друком такі збірки оповідань і гуморесок; "Антон Троянденко", "Буває й таке" (1927), "Принципіально", "Троглодити", "Завзятий середняк" (1929), "Конкурс на гопак", "Ті ж і Мирон Гречка", "Столичний гість" (1930), "Перший іспит" (1931), "Тихою сапою" (1933) та низку п’єс.\nСпівробітник Харківського обласного управління НКВС молодший лейтенант Замков, розглянувши матеріали, за якими Савицький О.В. ніби "був учасником контрреволюційної терористичної організації, яка ставила за мету боротися з радянською владою", вирішив, що перебування його на волі може вплинути на хід слідства. Вчинили на квартирі трус і заарештували господаря 2 листопада 1936 року. До травня 1937 року слідство велося в Харкові, потім Савицького етапували до спецкорпусу київської тюрми. На першому ж допиті, який вів слідчий Лисицький, письменник визнав себе винним. В обвинувальному висновку йому інкримінували "активну участь в українській контрреволюційній націоналістичній фашистській організації, зв'язаній з контрреволюційною троцькістсько-зінов'євською терористичною організацією, що вчинила 1 грудня 1934 р. підле вбивство т. Кірова і готує чергові замахи на керівників ВКП(б) і Радянського уряду".\nНа закритому засіданні 14 липня 1937 року Військова колегія Верховного Суду СРСР засудила Савицького-Гедзя О. В. до найвищої міри покарання — розстрілу з конфіскацією особистого майна.\nЗа протестом помічника Головного військового прокурора СРСР Військова колегія Верховного Суду СРСР на своєму засіданні 22 березня 1958 року розглянула матеріали справи і дійшла висновку: "Вирок Військової колегії Верховного Суду СРСР від 14 липня 1937 р. щодо Савицького-Гедзя (він же Ясний) Олексія Васильовича за наново виявленими обставинами скасувати і справу припинити через відсутність складу злочину".\nПосмертно йому повезло менше, як хоча б його побратиму, теж розстріляному Юрію Вухналю — після реабілітації Юхима Ґедзя так досі й не перевидали. З 1937 року і по сьогодні.\nПо 2009-й рік.\nСебто 72 (сімдесят два!!!) роки він — талановитий наш сатирик-гуморист, — перебуває у забутті, іначе в негласній забороні.\nІ це він — посмертно реабілітований, як невинно репресований.\nА це фактично другий розстріл — тільки вже без строку давності. І наче аж без права на реабілітацію.\nНавіть за хрущовської "відлиги", за горбачовської "перебудови" його так і не видали, Юхима Ґедзя, розстріляного 15 липня 1937 року у місті Києві. Того ж року і того ж дня та місяця, коли було розстріляно його колегу-одноперчанина Юрія Вухналя.\nНаче він і досі, як сказано у його вироку "готує чергові замахи на керівників ВКП(б) і Радянського уряду".\nНе видали його, не увели в літературний обіг за всі вісімнадцять років, що минули звідтоді, як у 1991 році було нарешті скинуто комуністичне ярмо й Україна стала вільною і незалежною. Коли настав час збирати її понищених дітей.\nОдинадцять веселих збірок Юхима Ґедзя, виданих у 1927— 1933 роках були після його арешту і розстрілу в потилицю вилучені з бібліотек і спалені (точнісінько як у Німеччині після приходу до влади біснуватого фюрера палили книги прогресивних письменників!) і де шукати бодай який уцілілий примірник бодай якої-небудь збірки Юхима Ґедзя (якщо де що й збереглося дивом-чудом, то лише в приватних бібліотеках).\nРозстріляний у 1937 році, реабілітований у І958 році, Савицький Олексій Васильович — він же Юхим Ґедзь, — все ще перебуває у вигнанні — чи то пак у забутті і все ще ніяк не може повернутися в рідну Україну.\nІ все ще невідомо, де знайти його колись репресовані і знищені твори, які після 1933-го в Україні (та й будь-де, а будь-де це — ніде) не перевидавалися і теперішньому поколінню й геть невідомі (як і самі письменники) — хіба що історикам, літературознавцям що про нього відомо.\nПринаймні, спеціалісти зобов’язані і таких пам’ятати — фах до\nІ раптом кілька речей знайшлося. Там, де їх і не сподівався знайти.\nРоку 2005-го у Черкасах вийшов симпатичний — і змістом, і оформленням — томик "Перепустка в безсмертя". Антологія (перша) гумору Черкащини. (Упорядник Анатолій Горбівненко).\nКоли Пегас прогикує на Парнас,\nКоли підкови до копит протерті,\nВеселе слово маймо про запас,\nБо то для нас —\n"перепустка в безсмертя"…\nАнтологія увібрала в себе гумористично-сатиричні твори літераторів, чиє ім’я тісно пов’язане з цим благословенним краєм" — як здобутки класиків української літератури, так і гуморески, байки, усмішки, пересмішки наших сучасників, а також тих, хто певний час жив, творив на черкаській землі — як хоча б знаний Іван Крилов... Так, так, російський "дідусь Крилов", класик наших сусідів, який у роках І797—1801 жив у селі Козацькому, що на Звенигородщині (тепер Черкащина). Відомо навіть те, що мешкаючи в Козацькому, він створив двоактну жарто-трагедію "Підщипа" ("Тріумф") — злу сатиру на самодержавство... "Підщипа" вперше була поставлена в Козацькому, і сам автор Крилов грав у ній роль "Трумфа". В Козацькому була створена і комедія "Пиріг", яка мала щасливу сценічну долю (була поставлена у Москві).\nУ дендропарку села Козацького на Звенигородщині — пам’ятці садово-паркового мистецтва ХVIII століття є велетень дуб, із яким пов’язують задум байки Івана Крилова "Свиня під дубом". Пізніше, в одному з листів Крилов назве Козацьке "чарівним селом".\nВсього ж в Антології вмішено твори (не рахуючи давньоукраїнської гумористики) 55 сміхотворців — включно із сатиричними творами Тараса Шевченка.\nІ серед них 5 гуморесок Юхима Ґедзя.\nМав рацію автор передмови доктор філософії, професор, член НСПУ Володимир Поліщук, що "черкаський сатирикон має своє вельми симпатичне обличчя в інтер’єрі сатирикону всеукраїнському". Він мав авторитет минулого, розмаїте сучасне й багатообіцяюче майбутнє. З вірою в це чому б і не сміятись? Чи хоча б усміхнутися.\n8 БЕРЕЗНЯ 2028 РОКУ\nАну, чоловіки, заплющуйте очі і думайте... Думайте, що ви живете не 1927 року, а так, сто років уперед — у 2027-му році.\nЗамісили ви з вечора діжу, покачали білизну, заштопали жінці панчохи, приспали доньку Конюшину і полізли собі відпочивати під піч.\nСпочивали чи не спочивали — чуєте, Автономія ваша вже гримає.\n— Фордзоне, чуєш! Ану вставай!\nВстали. Затопили в печі, зварили обід, спекли хліб, посадили на лопату Конюшину.\n— Попелом притруси! — гукає жінка. Притрусили попільцем, винесли, куди слід (не подумайте тільки — доньку винесли), вертаєте.\n— Ану, — каже Автономія, — надівай мою стару спідницю, та пошукай отам на печі ще материн очіпок, підемо.\nА тим часом сама взяла спечену хлібину, повертіла її на всі боки, а тоді:\n— І щоб тебе й коло серця пекло, анахтему! Подивились на неї:\n— Хліб же гарний!\nА вона вас тим хлібом по тім'ї — так і сіли.\nНаділи ви спідницю, очіпок.\n— Бери Конюшину, вкутай гарненько, та ходімо, бо вже нерано.\nПриходите на майдан, а там же народу-у-у незлічимо: сват Борона, кум Рало, зовиця Семипілка, тітка Кукурудза, племінник Пропашний, дядько Трієр — і всі в таких пишних спідницях, а на сусідові очіпок так і виграє на сонці.\nПодивились ви на свою стару спідницю, потім на свою половину Автономію — і такий вас жаль за серце вхопив, що й не сказати.\n— Чи я тобі не годив, чи не гарну постіль тобі слав... Ех, де той 1927-й рік...\nНе встигли подумати, як почалося й саме свято. Жінок прийшло, так де вони тільки й зростали. А як почали говорити, а як почали доводити:\n— Несознательні жінки. Та до рад чоловіків не проводять, та до кооперації чоловіків не обирають, та просвітку їм, бідним, за пелюшками та за коритами немає.\nА одна так прямо каже:\n— Доки ми, жінки, не усвідомимо, що й мужчина — чоловік, доти не бачити їм, чоловікам, пресвітлої години.\nДовго говорили. У нас уже й руки помліли, Конюшину держачи.\n— Переміни мене, — просите в жінки. А вона:\n— Держи, коли виніс, а ні, то віднеси додому та приспи. Отака «сознательность». Держите вже до кінця.\nА вони говорять, а вони говорять, ну річка бурхлива, та й годі.\nАж ось скінчили. Ідете ви зі своєю Автономією додому. Тільки-но порівнялись з сусідчиним двором, чуєте, а там аж хата ходором ходить:\n— Ой не буду ж, не буду, — проситься сусіда. А жінка:\n—Я тобі дам по зборах ходити, я тебе піду! — та по чім попало, по чім попало.\n— Дивись мені, — застерігає вас Автономія, а в самої так усмішка й заграла.\nПрийшли додому і тільки що, приспавши Конюшину, лягли й собі відпочивати — лізе до вас Автономія...\nРозплющуйте мерщій очі та гукайте голосніше:\n« Х а й ж и в е 8 б е р е з н я 1 9 2 8 р о к у ! »\n«ОХОТА ПУЩЕ НЕВОЛІ»\nСонце ще не сходило. Туман, наче молозиво, од землі аж під стріху, а\nвище... вище — аквамариновий прапор розгортається.\n— Василю, чуєш, Василю? Пора.\n— Пора... Ага... Пора, значить?\n— Сонце сходить — вставай.\n— Сходить... нехай... той... ну да...\n— Чи ти, може, не підеш, Василю, га?\n— Та не потягайсь на мене... Не підеш?\n— Сонце сходить.\n— Що пора, куди пора?\n— Та на полювання пора. От чудний!\nОто, значить, така розмова натщесерце.\nПотім одна нога отак-отак-ота-а-к, потім друга нога отак-отак-ота-а-к, потім руки отак-отак-ота-а-к, потім у-у-у-у-у… — на полювання, кажеш? — і тоді вже встається, сідається, звішується ноги з ліжка і сидиться.\n— Ну, довго ти ще будеш?\n— Довго? Я зараз.\nЗараз — це так з півгодини…\nВийшли. Ранок підкрався і, пам'ятаєте, ще в школі, підсилки і бр-рязь, отак ранок підсилки.\nАквамариновий прапор розгорнувся і давить молозиво до землі.\nВ чоботях тільки — чвях-чвях-чвях — це по росі.\nА мимо сояшники ридають — кап-кап-кап — сльози.\nОтут і перельот.\n— Ні, впало!\n— Ні, полетіло!\nА сонце п'є росу.\n— Побредемо на болото.\n... Ух... — це так у болото.\nСонце вже випило росу і п'є болото.\n— Чи-ти-о-бі-дав? Чи-ти-о-бі-дав? — іволга так питає.\nСонце вже напилося і таке по-о-вне суне на захід.\n— Ти вбив?\n— Тась-тась-тась, тась-тась-тась. — пливуть понад бережком.\n— Тась-тась-тась — ббах!.. ббах!..\n— Ну, що, Васю, приніс?\n— Зачини двері.\n— А я вже думала, що знову дурну проганяв.\n— Хто, ми? Дурну… Ого… Ми… ось!\n— Шша — дурна! Скуби!\n— І-і-і-і, та це ж селезень!\n КОСТЬ КОТКО\nЛюбченко Микола Петрович (літ. псевдонім — Кость Котко) народився 29 лютого 1896 р. у Києві в сім'ї поліцейського службовця. У 1914 р. закінчив Третю київську гімназію, після якої вступив на філологічний факультет Київського університету. Провчився рік і декілька місяців. У кінці 1915 р. почав працювати діловодом у військово-дорожньому загоні шляхів сполучення. У 1917 р. переїхав у Бердичів, де паралельно з основною працею став співробітничати в місцевій газеті.\nУ 1918 р. під час гетьманського владарювання вступив до підпільної партії боротьбистів. За революційну діяльність був тричі заарештований. У березні 1920 р. Любченка прийняли до Комуністичної партії більшовиків. Працював референтом у Народному комісаріаті закордонних справ, першим секретарем повпредства у Варшаві радником повпредства у Празі, редактором газети «Киевский пролетарий», членом редколегії газети «Комуніст».\nСтатті, фейлетони, памфлети, гуморески друкував у всіх республіканських газетах і журналах. Видав 20 книжок гумору і сатири. Серед них: «Альманах трьох» (1920), «Петлюрія» (1921), «Чудоправ-майстри» (1922), «Без штепселя», «Дивовижна пригода з гречкою», «Обличчям до спини», «Як воно там за кордоном» (1927), «Істукрев», «Сонце поза мінаретами», «Сто годин на добу» (1928), «Теж люди» (1929), «Останній полон», «Щоденник кількох міст» (1930), «Трагедія і фарс» (1933).\nДалі — традиційний — за біобібліографічним довідником "Письменники Радянської України", 1988. — рядок (але вже без дня і місяця):\n"Помер в 1933 р."\nУповноважена секретно-політичного відділу УДБ НКВС УРСР Гольдман, розглянувши матеріали, що звинувачували Любченка М. П. в тому, що він «належав до контрреволюційної організації, був тісно зв'язаний з членами центру Харківського контрреволюційного блоку, знав про підготовку замаху на Постишева», і вважаючи, що перебування його на волі соціальне небезпечне, 2 грудня 1934 р. ухвалила «вибрати запобіжним заходом проти уникнення ним суду і слідства — утримання під вартою в спецкорпусі Київського обласного управління НКВС». Після трусу на квартирі Любченка заарештували 4 грудня 1934 р.\n14 січня 1935 р. підсудного виключили з членів ВКП(б) «як активного учасника контрреволюційної організації». Спочатку на допитах, які вів слідчий Грушевський, Любченко заперечував пред'явлені йому звинувачення, зрештою був змушений визнати свою «приналежність до боротьбистського крила блоку контрреволюційних націоналістичних сил».\nВиїзна сесія Військової колегії Верховного Суду СРСР на закритому засіданні без участі звинувачення і захисту 27 і 28 березня 1935 р. розглянула справу Любченка і винесла вирок: позбавити волі на 7 років з конфіскацією особистого майна.\nПісля суду в'язня відправили до Карагандинського табору — Картабу, де він до 21 травня 1936 р. працював у с. Долинське. Звідси його перевели у Біломоро-Балтійський табір — Білбалттаб. Це був мій останній етап. «Особлива трійка» У НКВС Ленінградської області 25 листопада 1937 р. засудила Миколу Любченка до розстрілу. Вирок виконано того ж дня.\nВійськова колегія Верховного Суду СРСР 4 серпня 1956 р. той вирок скасувала і кримінальну справу припинила. Микола Любченко реабілітований посмертно.\nПоміж інших документів син письменника демонструє нам вельми показовий — «Творчу характеристику Правління Спілки радянських письменників на письменника Костя Котка (Любченка Миколу Петровича), видану 20 червня 1960 року», де є й такі рядки: «Кращі твори Костя Котка витримали випробування часом і належать — поруч з сатиричними оповіданнями Остапа Вишні, В. Чечвянського та ін. — до помітних досягнень української радянської сатири 20—30 років».\nА ось в якому контексті поціновував творчість Костя Котка академік О. Білецький: «...сатиричне, що іноді переходить в елегію зображення внутрішнього неладу в середовищі колишніх ідейних борців, розпаду, що веде до смутку... Майстри сатири й гумору — В. Блакитний, С. Пилипенко, О. Вишня, Кость Котко, Пилип Капельгородський, Ю. Ґедзь, О. Ковінька... обстоювали право цього жанру на життя, на правду та художність».\nТо гірка й переможна правда, що рукописи не горять. Однак торжествує вона тільки тоді, коли знаходяться дбайливці, які ті рукописи зберігають. За найтяжчих умов, нерідко з ризиком неабияким, жертовне і мужньо. Саме завдяки самовідданості Йолі Поліщук, дружини поета Валер'яна Поліщука, а потім його доньки Люцини Поліщук вдалося зберегти по московських кутках, де вони мешкали після втечі з Харкова, чимало з рукописної спадщини поета, яка частково опублікована в моїй книзі «Філософ з головою хлопчика». Подібної «одісеї» зазнав і архів Костя Котка.\n—Моя мати, яка змогла вивезти з Києва до Москви й безстрашно берегла родинні архіви, в яких було немало небезпечних як на ті часи документів, врятувала і деяку частину батькових листів з місць ув'язнення, а також його записник, — розповідає Олег Миколайович Любченко.\nОБЛИЧЧЯМ ДО СПИНИ\nБуло взимку. Іван Петрович їхав на з'їзд.\nЯк спец з найвищою ставкою, Іван Петрович має право користуватися трастовою конякою — і хто ж у ожеледь відмовиться від такого права?\nПерехожі потроху падали на тротуари, потроху займаючись самочленопошкодженням. Тротуари, не було всипано піском, бо наказ про це затримався в друкарні, а столичні житлокоопи та коменданти радустанов звикли жити точно за наказом. Приємно в таку погоду проїхатись.\nІ холодний вітер не торкався Івана Петровича — його обличчя було добре сховано за широкою спиною візничого.\nЇхав Іван Петрович на з'їзд, де мусили бути делегати від села, і цілком зрозуміло, що думки його було спрямовано до змички, до села, до ролі селянства, до керівництва пролетаріату.\nЗробивши коротку доповідь на з'їзді, Іван Петрович в перерві вийшов у кулуари. Прагнучи змички, він спробував балакати з делегатами, але говорити з сільським інтелігентом не хотілося. Інтелігенти й по газетах пишуть!\nХотілось побалакати з звичайним селянином, з селюком від плуга.\nНарешті десь у кутку Іван Петрович побачив дядюшку, що скромно притиснувся до стінки, дядюшку в кожусі та подертій шапці. Дядюшка дивився кудись розумними, але байдужими очима.\n—Ось! — тьохнуло серце Івана Петровича. — Справжній чорнозем!\nВін підбіг до делегата.\n—Здрастуйте! — широко подав він руку.\n—Здравія желаю, — з деяким здивованням, але й з величезною радістю відповів делегат, ледве доторкнувшись до руки Івана Петровича.\n— Ну, як живете? Як робота?\n—Та нічого. Робимо собі потихеньку. Самі знаєте, яка ж наша робота, Іване Петровичу.\n«Ого, — вразився Іван Петрович. — Знає мене на ім'я. Так, я популярний!» — Ну, — звернувся він до делегата, — а врожай у вас як?\n—Та нічого собі врожай. Дядьки приїздили, говорять — хороший врожай. От жалування мало, Іване Петровичу,— несподівано заключив він.\nБюджетова політика була спеціальністю Івана Петровича, і він не міг відмовити собі в можливості перечитати делегатові півгодинну лекцію про суть найостанніх фінансових заходів радянського уряду.\nДелегат не переривав. Вислухавши Івана Петровича, він поштиво кахикнув і сказав:\n— Так, воно дійсно.\n— А в громадській роботі участь берете?\n— Де ж там, Іване Петровичу. Цілий день на роботі, де ж встигти?\n— Так, це спільне наше нещастя, — зітхнув Іван Петрович,— але вам-бо все ж таки легше. Ось ви по селу, ходите, з селянами розмовляєте. Що говорять тепер на селі? Що в їх болить?\n—Та як вам сказати, Іване Петровичу, я ж год із шість як вдома не бував. Усе в Харкові. В столиці тобто.\n— Що-о-о-о! — застогнав Іван Петрович. — Ви не делегат! Та хто ж ви такий?\n— Ви звиніть, Іване Петровичу, я думав, що ви мене пізнали. Кучер же я, кучер з нашого тресту Ось привіз вас сюди, тепер дожидаюся, коли назад поїду. Подавати прикажете?\nІ візничий пішов до дверей.\nІ, тільки йдучи за ним, Іван Петрович пізнав ту саму спину, обличчям до якої він сидів сьогодні і за якою було так тепло, навіть у морозяний вітер. А коли ця спина повернулася до його обличчям — Іван Петрович не пізнав її.\nДорогі читачі! Любі читачі! Стережіться й ви повертатися обличчям до спини. Небезпечно-бо.\n— Ордена! Не інакше — ордена! — радісно хвилюється Шахтком.— За такі діла та щоб не дали? Обов'язково дадуть! Ти як думаєш?\nТехнічний секретар цілком поділяє радісне захоплення голови шахткому; але йому хочеться піділляти трохи скептицизму, щоб, розбиваючи те невір'я, Шахтком ще хоч на хвилинку протяг солодкі мрії.\n— Досягнення — вони є, але хіба надто блискучі? — говорить він, — Можуть бути більші.\n— Як не блискучі? — хвилюється Шахтком. — Двадцять делегацій до нас їде? На сорок шахт виклики зроблено? З п'ятнадцятьма підприємствами договора уже підписано? Одних телеграм сорок сім штук одержано за два дні. Це тобі не досягнення? Чого ти хочеш більше?\n— Ну, сорок делегацій, вісімдесят шахт, тридцять договорів, сто тридцять телеграм!\n—А, так... Звичайно, познаходяться такі, що числом будуть баки забивати... Ну, а скажи, орден Трудового Прапора має степені? Пам'ятаєш, як колись було: георгій третьої степені. Не знаєш?\nОбидва замислюються. Потім Шахтком рішуче встає, застібується на всі ґудзики й, вождем дивлячись навкруги, говорить:\n—Товариші і громадяни! Третьої степені обов'язково мусять дати! А то й другої, як ніхто не згадає, що нас торік на чорну дошку було занесено.\nСекретар дивиться з надзвичайною пошаною, і губи йому тремтять, ніби він на майбутньому святі гукає: «Слава нашому Шахткомові, кавалерові ордена Трудового Прапора другої степені!»... А Шахтком на нього, секретаря, показує і говорить: «А все через Івана Карповича старання, так і знайте, хлопці!»\nРаювання серед мрій переривається цокотом двох пар чобіт.\n—Іване Карповичу, — каже шахтар Затика, — що це в газеті пишеться, немов наша шахта підписала з № 7 і № 3 договора про змагання? Де ж це було?\n— Як де? От тут, у шахткомі.\n— А ми де були?\n— Хто це ви, дозвольте взнати?\n— Та ми, шахтарі, підземні люди, а то хто ж ще?\n— А я знаю, де ви могли бути! Хто на роботі, а хто прогулював... Всякі підземні люди бувають. Один під землею, а другий під парканом.\n— Та ти мені за прогули не натякай, я ніколи прогульником не був. А тільки як же без робітників можна було підписувати?\n—Чому ж не можна? Я хіба не обраний? Ви вже мені не довіряєте? Може, я не розумію, що таке соціалістичне змагання та як його проводити?\nЗатика оглядається на другого шахтаря, і той підтримує:\n— А певне не розумієш, бо тих, хто має змагатися, не закликав. Так тільки бюрократи роблять…\n— Авжеж, бюрократи! — підтримує Затика.\n— Я — бюрократ? А двадцять делегацій, що до нас їдуть? А сорок викликів? А п'ятнадцять договорів на змагання підписано? Самих телеграм со...\n— Чекай, п'ятнадцять договорів підписано? На змагання? І всі без відома шахтарів? Ну, звичайно, бюрократ, ще і п'ятнадцятої степені!\n— Я? Самих телеграм сорок сім одерж... Я бюрократ?\n—Бюрократ? А ти знаєш, що оцей бюрократ своєю власною бюрократичною рукою підписав договора на змагання з Петрівською шахтою! Іване Карповичу, який видобуток у Петрівцях?\n— Сто п'ятдесят тисяч...\n— Чуєте? Так я бюрократ?\nШахтарі спочатку мовчки дивляться на професіоналістів, а потім вибухають веселим реготом, аж сльози починають прокладати струменькові доріжки по їхніх завуглених щоках.\n— Сто п'ятдесят тисяч!.. Таж наша тільки десять тисяч видобува. Як же це ми змагатимемося з такою шахтою?\n— Ну, договора підписано, тепер пізно базікати...\n—Та-ак? Ну, то буде змагання не між шахтами, а між вашими діловодами... Либонь, вихідними журналами будете змагатися. Шахта про ваші договори нічого не знає — і на неї не розраховуйте!\nШахтарі сміючись виходять. Шахтком дзвонить телефоном до райкому.\n— Товаришу секретар? Слухай, ти б звернув увагу на Затику з нашої рудні. Старий шахтар, подав у партію, а профдисципліни не знає. Викликав би ти його до себе! Розумієш, мене прилюдно бюрократом назвав... За віщо? За віщо назвав, питаєш? Та що ми підписали договора на змагання з п'ятнадцятьма підприємствами, а робітників не встигли скликати. Який же я бюрократ, коли чесно виконував директиву... Самих телеграм одержано аж сорок сім штук... До нас двадцять делегацій їде... Що?\nШахтком довгий час мовчить біля трубки, слухає, а потім тихо відходить од телефону.\n— Понімаєш, Іване Карповичу,— каже він зніяковіло до секретаря,— чи я там його не зрозумів, чи він пожартував, але теж говорить...\n— Бюрократ ти, каже...\n— Та це він жартома, Семен Семеничу! Який же ви бюрократ?\nДеякий час у шахткомі чути тільки, як скрипить перо у секретаря — він переписує чергового договора — та як крокує по хаті голова шахткому.\n—Який же я бюрократ? — шепоче він. — Двадцять делегацій, п'ятнадцять договорів, шістнадцятого складаємо, самих телеграм сорок сім штук... Що, директиви не виконано? Ні, це він пожартував!\nА до секретаря:\n— Іване Карповичу, а крім Трудового Прапора ще якісь нагороди існують? Га?\nПереглядів: 1257 | Коментарі: 1 | Рейтинг: 0.0/0 | - Оцінити - Відмінно Добре Непогано Погано Жахливо


На Закарпатті – дощі, грози та до +30 - Про Захід\nНа Закарпатті – дощі, грози та до +30\naccess_time29.07.2020 08:00chat_bubble_outlineЗалишити коментар\nПо Закарпатській області очікується мінлива хмарність, вдень короткочасний дощ, гроза. Вранці місцями туман. Вітер південно-східний 8-13 м/с. Температура повітря вдень 25-30°, на високогір’ї 19-21° тепла.\nПо м. Ужгород: мінлива хмарність, вдень короткочасний дощ, гроза. Вітер південно-східний 8-13 м/с. Температура повітря вночі 14-16°, вдень 28-30° тепла.\nАвтошляхи: вдень короткочасний дощ, гроза. Вранці місцями туман. Видимість добра, в тумані 200-500 м.\nНа Закарпатті буде тепло й без опадів\nПопередня Новина Попередня Новина Як на Міжгірщині рятувальники наслідки негоди зачищали (Фото)\nНаступна Новина Наступна Новина 29 липня. Чим цікавий цей день?


Роман тернопільської письменниці інсценізували у Кам’янці-Подільському — Видавництво Джура\nРоман тернопільської письменниці інсценізували у Кам’янці-Подільському\nКнигу про майдан «Коли захиталося небо. «V» – означає вільні» відома українська активістка, волонтерка і письменниця Лілія Мусіхіна представила у 2016 році, але Майдан болить і досі, а проблеми постмайданного "симптому облоги" нікуди не зникли.\nТеатралізоване дійство, яке відбулось у стінах коледжу культури і мистецтв 21 лютого, було поділене на дві частини – у другій глядачам представили уривок з книги «Покров» Люко Дашвар. Авторами режисури стали студентки Марина Войтюк і Тетяна Яцюк.\nЛіліє Іванівно, ви – активістка Майдану і волонтерка. Що означає для вас факт цієї постановки? Як переживаєте Майдан?\nНасправді для мене це дуже важливо, а Майдан особливо болючий. Знаю, що люди страшенно виснажені і зневірені. Ті, хто горів, і запалював собою інших, – вигоріли. Я називаю це "симптомом облоги". Ми дуже довго чекаємо. І чекаємо на погане. Психіка наша така, що звикаємо. Мабуть це якась психічна адаптація. Вже пережито надто багато смертей і горя, і за кожну відчувається власна провина: не врятував, не встиг, не зміг, був не в тому місці... Таке враження, ніби у маленькій душі – біль всієї України. Як би важко не було, але справу варто довести до кінця. Інакше це доведеться робити нашим дітям. Нас намагаються розсварити, роз’єднати... А це – вірний шлях до втрати державності. Цього не можна допустити.\nЧи бачили ви постановку?\nМене запрошували, та приїхати не змогла – працюю і намагаюсь полікувати розхитані нерви, відтак відгородилась від усього, що викликає біль. Студенти працювали, самі обрали фрагменти тексту, а ще переказували, що було дуже емоційно. Проте спочатку я, чесно кажучи, не сподівалась на позитивний результат.\nВи уродженка Тернополя, але працюєте у Києві. Чи не хотілось втекти, адже тепер столиця асоціюється з Майданом?\nЯ – тернополянка. У Києві працюю, маю там друзів, колег, товаришів, але мій дім – тут, у Тернополі. На Майдані – боляче майже завжди. Я не вмію абстагуватись.\nЗавданням студентів було переробити літературний твір у драматичний, але вони насправді пройнялись сюжетом. Перед виставою учасники закликали прийти і вшанувати пам’ять героїв, а ще згадати, як було тоді, коли захиталося небо. Тетяна Яцюк розповіла детальніше.\nЗ чого почалась робота, і чому обрали саме цей твір?\nЦе була моя робота з режисури. Тема саме така не тому, що модно, я навіть не встигла про це подумати. Після прочитаного я відчувала присмак пережитого, хотіла, щоб кожен побачив це і згадав Майдан, пережив ще раз, задумався, адже історія – це рана, шрам від якої досі болить. Я обирала з книги лише початок, тобто перший приїзд Сашка в Київ, народження сина Тарасика, ще один діалог – це просто розмови у сотні. Інші масові дії відтворили головні події Майдану.\nЯкі драматичні засоби використовували для підсилення ефекту?\nТаким засобом були вікна, що змінювали колір. У них горів жовтий колір, коли було спокійно, а червоний – під час розстрілів.\nПрочитано 812 разів\tОстаннє редагування Понеділок, 01 жовтня 2018 11:01


Банківська звітність, Формування звітності і її роль у розвитку грошово-кредитної політики - Економіка розвитку - Навчальні матеріали онлайн\nФормування звітності і її роль у розвитку грошово-кредитної політики\nБанківська звітність - це спеціальна звітність. її подають лише банки та фінансові посередники, які виконують банківські операції. Форми цієї звітності, порядок її складання та надання згідно з чинним законодавством визначає Національний банк України. На підставі банківської звітності розробляється грошово-кредитна і банківська статистика, оперуючи якою НБУ виконує свої регулюючі та наглядові функції.\nФінансова звітність становить систему взаємопов'язаних узагальнених показників, які відображають фінансовий стан і результати діяльності банку за звітний період. Вона складається шляхом підрахунку, групування і спеціальної обробки даних поточного бухгалтерського обліку.\nАле сама лише фінансова звітність не дає змоги керівництву банку детально оцінювати, всебічно аналізувати і контролювати діяльність філій та інших структурних підрозділів, отримувати докладну оперативну інформацію, необхідну для прийняття рішень на різних рівнях управління банком. Тому, крім фінансової звітності, практикуються форми статистичної звітності, які ґрунтуються на даних управлінського бухгалтерського обліку і використовуються для створення системи грошово-кредитної та банківської статистики.\nСкладання звітності, як і ведення обліку, регулюється світовими стандартами та чинним законодавством України. До ведення звітності за міжнародними принципами бухгалтерського обліку висуваються ті ж вимоги, що н до бухгалтерського обліку, оскільки вона є його складовою. Водночас окремі вимоги щодо фінансової звітності мають свою специфіку. Насамперед подана в ній інформація повинна ґрунтуватися на даних аналітичного та синтетичного обліку, причому ці дані мають бути тотожними, як і показники балансів, бухгалтерських звітів. Ще до складання фінансової звітності в бухгалтерському обліку належить відобразити всі операції банку за звітний період.\nФінансова та статистична звітність є певним відображенням українських норм бухгалтерського обліку і міжнародних стандартів та практики. Загальна фінансова звітність - це звітність комерційного банку, яка використовується для ознайомлення та аналізу його діяльності Національним банком України, керівництвом комерційного банку, іншими зацікавленими юридичними та фізичними особами, а також для відкритого опублікування. Поряд з цим фінансова звітність має важливе значення для складання статистики грошової сфери, статистики платіжного балансу, податково-бюджетної статистики і статистики національних рахунків. Такі статистичні дані, як і інші дані, що готуються на базі інформації бухгалтерського обліку в центральному та комерційних банках, використовуються особами, відповідальними за розроблення політики, а також аналітиками для найрізноманітніших цілей, у тому числі для грошово-кредитного аналізу та досліджень, для планування і контролю у сфері грошово-кредитної політики, для виконання рішень з конкретного використання інструментів грошово-кредитної політики.\nГоловне призначення міжнародних стандартів загальної фінансової та статистичної звітності банків - зробити її такою, щоб вона могла бути корисною найбільшій кількості користувачів для прийняття ними економічних рішень, наприклад, для оцінки безпеки депозитів у банку чи коштів, які надаються банку в тимчасове користування.\nСвоєчасні та достовірні статистичні дані про грошово-кредитну і фінансову діяльність банків та фінансових небанківських організацій дають змогу аналізувати стан і перспективи розвитку банківської системи; спостерігати за ходом реалізації грошово-кредитної політики держави та прогнозувати розвиток її грошово-кредитного ринку; стежити за розвитком валютного ринку та операцій з іноземною валютою; здійснювати заходи щодо забезпечення стабільності національної грошової одиниці; здійснювати нагляд за діяльністю комерційних банків та інших фінансових небанківських організацій; моделювати рішення Національного банку України при виконанні ним регулюючих і наглядових функцій; забезпечувати взаємозв'язок грошово-кредитної та банківської статистики з іншими макроекономічними системами даних; забезпечувати порівнянність із даними міжнародних фінансових і банківських організацій та центральних банків інших країн.\nМетодологія складання грошово-кредитної статистики передбачає розподіл між вимогами та зобов'язаннями відносно резидентів та нерезидентів. Вимоги до резидентів в подальшому класифікуються за секторами, до яких належать боржники, а зобов'язання перед резидентами класифікуються відповідно до виду інструменту та сектору, до якого належить кредитор.\nОсновний розподіл рахунків у грошово-кредитній статистиці проводиться між рахунками резидентів та нерезидентів. Цей розподіл ґрунтується на критерії резидентства, яке визначається в Керівництві з платіжного балансу МВФ. У більшості випадків інституційна одиниця, або суб'єкт економічної діяльності (підприємство чи фізична особа), належить до категорії резидентів, якщо вона знаходиться в даній країні впродовж одного року та більше і вважається, що центр її економічних інтересів розміщений у цій країні, і до категорії нерезидентів, якщо центр її економічних інтересів знаходиться в інших країнах.\nДепозитні та кредитні рахунки поділяються на резидентні та нерезидентні відповідно до таких принципів: прийняті депозити (у тому числі лоро-рахунки) - за належністю депонента; розміщені депозити (у тому числі ностро-рахунки) - за належністю підприємства, що відкрило рахунок; надані кредити (надані позички) - за належністю позичальника (боржника); отримані кредити (отримані позички) - за належністю позикодавця (кредитора); рахунки відділень за кордоном обліковуються як нерезидентні.\nНа другому рівні розподілу внутрішня економіка країни поділяється на п'ять секторів для визначення впливу кожного сектору на створення ліквідності в економіці. Це такі сектори:\n- Загальне державне управління;\n- Некомерційні організації, що обслуговують домашні господарства. Сектори у свою чергу поділяються на підсектори. Нижче наведені пояснення щодо деяких з них.\nФінансові корпорації (сектор II). До них належать акціонерні та неакціонерні підприємства, які в основному виконують фінансові операції, що складаються як з прийняття на себе фінансових зобов'язань, так і придбання фінансових активів за власний кошт. Сюди входять центральний банк, депозитні банки та інші банківські установи (в Україні - Національний банк України, державні, акціонерні і приватні комерційні банки та Ощадний банк України).\nНа даний час ця довіра є особливо важливою для України як всередині, так і зовні країни. Наприклад, у зв'язку з розширенням економічних зв'язків з іноземними партнерами українській банківській системі необхідно складати та надавати достовірну фінансову звітність, яку можна було б зіставити зі звітністю зарубіжних партнерів.


Догляд за квітниками — КП по УЗН Днепровского района\nПрацівники КП УЗН Дніпровського району продовжують доглядати за квітниками. зокрема на фото показано роботи з добавлення ґрунту на клумби на Дарницькій площі, видалення оцвітини на транспортній розв’язці Алішера Навої, прополювання у парку біля о.Тельбін. Ми докладаємо максимум зусиль аби балансові території виглядали доглянутими та красивими. КиєвуквітучимБути!\nПродовжуємо радувати киян та гостей міста квітучими хризантемами


Як декарбонізація змінює світ — Погляди — GMK Center Як декарбонізація змінює світ — Погляди — GMK Center\nПогляди Технології декарбонізація 11 Травня 2021\n«Морози йдуть – сталь подорожчає», – народна мудрість 2070 року. Здавалося б, який тут зв’язок? Але нічого дивного в цьому немає. Для досягнення карбонної нейтральності галузь виробництва сталі кардинально зміниться до 2050-2070 рр. Разом з цим зміняться ланцюжки поставок і зросте значення електроенергії.\nМіжнародне енергетичне агентство (IEA) очікує, що за 30-50 років традиційна технологія «доменна піч – конвертер» піде в небуття. На її місце прийде технологія виробництва сталі з DRI (заліза прямого відновлення) з використанням водню. Структура собівартості сталі, виробленої за цією технологією істотно відрізняється від тієї, що виплавляється традиційним шляхом «доменна піч –конвертер». Якщо за традиційними технологіями основну частку в собівартості становила сировина, то в технологіях з DRI та воднем на перше місце виходить електроенергія.\nЗа розрахунками University of Cambridge Institute for Sustainability Leadership, витрати на електроенергію становитимуть 35-45% у загальній собівартості виробництва сталі з DRI з використанням водню. Ця технологія потребуватиме, орієнтовно, 3,5 МВт·год електроенергії на тонну сталі. Це в 15 разів більше, ніж за традиційної технології. Електроенергія автоматично стає найбільш чутливим фактором собівартості. Наприклад, зростання цін електроенергії з €40 до €60 за МВт·год призведе до зростання собівартості сталі на 17%.\nЯкі наслідки це матиме:\nГоловним фактором конкурентоспроможності стане доступ до дешевої «чистої» електроенергії. Якщо раніше виробники сталі вибудовували вертикальну інтеграцію з виробниками сировини (вугілля, ЗРС), то тепер важливішою стане вертикальна інтеграція з генерацією електроенергії та виробництвом водню.\nПотреба промисловості в електроенергії зросте в рази. При цьому буде потрібна електроенергія з відновлюваних джерел. Галузь енергетики може виявитися до цього не готовою, оскільки розширення генерації та мережі дистрибуції потребуватиме значних інвестицій. За оцінками сталевиробників, для декарбонізації сталевого виробництва потрібно близько $1 тис. на тонну сталі. А підготовка інфраструктури (генерація електроенергії та виробництво водню) – в 3,5-4,5 рази більше.\nНеготовність енергетики призведе до зростання цін на електроенергію й підвищення волатильності на ринку. Насправді навіть такі чинники, як зміна погоди, будуть істотно впливати на собівартість сталі, як ми говорили вище. Знадобляться інструменти хеджування, які в Україні не працюють.\nЩоб усунути ризики коливання цін на електроенергію і водень, виробники сталі разом з проектами декарбонізації реалізують власні проєкти або партнерства для виробництва водню й генерації електроенергії. Як приклади можна навести такі: партнерства ThysenKrupp з RWE і зі STEAG для виробництва «зеленого» водню, партнерство ArcelorMittal Bremen і енергокомпанії EWE, будівництво Salzgitter власного парку вітрових турбін, а також реалізація R&D-проекту GrInHy, партнерство Posco і Fortescue для спільного виробництва водню, «водневий консорціум» ArcelorMittal з 11 глобальними компаніями та ін.\nРинок електроенергії фрагментований. Це не глобальний ринок, як, наприклад, ринок будь-якого іншого комодіті, який Китай продає в ЄС, а ЄС – в Японію і т.д. Перетікання між країнами й регіонами обмежені. Тобто в одних регіонах можуть сформуватися низькі ціни на електроенергію, які створять перевагу промисловим компаніям. При цьому виробники з інших регіонів, де розвиток енергетики буде відставати, програватимуть.\nДешева, доступна, «зелена» електроенергія стане найважливішим фактором привабливості у виборі регіону для розміщення будь-якого виробництва.\nЗагалом зростання споживання електроенергії є ключовим елементом досягнення карбонної нейтральності. Крім DRI, споживання електроенергії підвищить також і розвиток електрометалургії, основною сировиною для якої є металобрухт. Однак це характерно не лише для металургії, а й для інших вуглецевоємних галузей промисловості.\nТой, хто матиме доступ до дешевої електроенергії, отримає перевагу. Це далеко не нова ідея, але в контексті декарбонізації вона набуває нових обрисів.\nГлобальні зміни відбуваються і в самій енергетиці. Цілком можуть сформуватися умови, коли ціна на електроенергію буде значно відрізнятися в різних регіонах. Тобто розвиток енергетики або сформує переваги для місцевої економіки, або поховає її.\nметалургія, електроенергія, декарбонизация, водень, энергетика


"Сім’я Оппенгеймів", Лион Фейхтвангер онлайн в Мобильной библиотеке Smart Kyivstar\nЖанр: Историческая литература, История, Художественная литература\nЛіон Фейхтвангер (1884—1958) — відомий німецький романіст і драматург єврейського походження. Після приходу до влади фашистів Фейхтвангер, як і багато інших діячів культури і мистецтва, був позбавлений громадянства, його майно було конфісковано, а сам він утік від переслідувань і жив в еміграції — спочатку у Франції, а з 1940 року — у США. ...Німеччина на початку 30-х, на зорі становлення фашистського режиму. Оппенгейми — відома берлінська родина, власники меблевої фірми, спадкоємці свого прославленого прадіда, що вірою і правдою служив своїй вітчизні, як і вони самі. Оппенгейми люблять свою країну і пишаються нею, своєю Німеччиною, ось чому їм дуже складно повірити в те, що вони водномить стали ворогами свого народу, що знайомі відвертаються від них, а можновладці звуть їх не інакше як непотріб і звинувачують у всіх смертних гріхах та будь-яких власних промахах. Вони довгий час жили на німецькій землі, не замислюючись, хто ж вони є насправді — німцічи євреї, а стали жидами, яких позбавляють усього і відправляють у концтабори...\nЛіон Фейхтвангер (1884—1958) — відомий німецький романіст і драматург єврейського походження. Після приходу до влади фашистів Фейхтвангер, як і багато інших діячів культури і мистецтва, був позбавлений громадянства, його майно було конфісковано, а сам він утік від переслідувань і жив в еміграції — спочатку у Франції, а з 1940 року — у США.\n...Німеччина на початку 30-х, на зорі становлення фашистського режиму. Оппенгейми — відома берлінська родина, власники меблевої фірми, спадкоємці свого прославленого прадіда, що вірою і правдою служив своїй вітчизні, як і вони самі. Оппенгейми люблять свою країну і пишаються нею, своєю Німеччиною, ось чому їм дуже складно повірити в те, що вони водномить стали ворогами свого народу, що знайомі відвертаються від них, а можновладці звуть їх не інакше як непотріб і звинувачують у всіх смертних гріхах та будь-яких власних промахах. Вони довгий час жили на німецькій землі, не замислюючись, хто ж вони є насправді — німці чи євреї, а стали жидами, яких позбавляють усього і відправляють у концтабори...


Фіаніт (кубічний цирконій): що це за камінь\nCтатті Дата публікації: 22 лютого 2019\nПроцес "вирощування" ...\n... і фарбування\nЩо спільного між цирконом, цирконієм і фіанітом\nЗначення каменю фианит\nОдні називають його синтетичним діамантом. Інші – дешевою підробкою натурального каменю. Перші бачать в ньому бюджетну коштовність, а другі – суцільний обман. Пора з'ясувати, що таке фіаніт і з чим його їдять, а точніше – носять. Подробиці його створеннядозволять поглянути на суперечливий камінь під різними кутами зору і вирішити, нарешті, купувати сережки з фіанітами або продовжити збирати на справжній діамант.\nДо 60-х років минулого століття про ці кристалах ніхто нічого не чув. Поки в 1968 році співробітники Фізичного Інституту Академії Наук імені Лебедєва (ФІАН) не синтезували мінерал і не назвали його в честь своєї alma mater. Радянським ученим вдалося отримати ідеальний "алмазозамінник", в точності копіює властивості натурального аналога.\nУ другій половині 20 століття алмазні біржі охопила стихійна паніка. У пресу просочилися чутки про те, що на ринку з'явилися дешеві діаманти. Спершу зацікавлені почали шукати інформацію про нові родовища, які могли стати джерелом коштовних мінералів. Але незабаром всі точки над "i" були розставлені. Громадськість дізналася, що дешеві діаманти – речовини синтетичного толку, народжені в надсекретних лабораторіях Радянського Союзу.\nМета розробки була аж ніяк не ювелірною. Фізики і хіміки потребували ідеальних кристалів для заломлення лазерного світла. Використовувати натуральні мінерали було вкрай незручно, так як багато з них мали дефекти. А ось відгуки про камені ФІАН були кардинально протилежними: показник заломлення рукотворної коштовності виявився близький до алмазу. Тому обиватель запросто міг переплутати синтетичний мінерал з природним. Так-так, ювелірна роль речовини, створеного в ФІАН, була далеко не першочерговою. Перелік галузей, які виграли від появи синтетичного алмазу, коротким вже точно не назвеш:\nмедицина (зокрема, мікрохірургія);\nНайчастіше синтетичний "красень" зустрічається в складі біжутерії – аксесуарів, для створення яких використовують недорогоцінні метали. Але перш ніж біжутерія з фіанітами прикрасить вушка або зону декольте представниці прекрасної статі, оксид цирконію проходить довгий шлях від порошку до кристала.\nНагрівання. Порошок поміщають в спеціальну посудину для прожарювання і нагрівають до температури 2700° C.\nОхолодження. Тигель з порошком оточують трубками, наповненими водою. За рахунок цього стінка вогнетривкої посудини поступово охолоджується, знижуючи температуру всередині тигеля.\nДодавання. На третьому етапі до вмісту сосуду додають магній і кальцій. Інакше кристалів не вийде. Без них оксид так і залишиться в желеподібному стані.\nКристалізація. Після введення добавок на поверхні тверді починають з'являтися кристали. В середньому їх кількість становить 15% від загальної ваги.\nОгранювання. Вкрай складний і трудомісткий процес. Спочатку всім кристалам надають форму сфери і тільки після цього створюють на їх поверхні грані.\nВикористовуючи оксиди металів, хіміки навчилися надавати кубічному цирконію найрізноманітніші кольори і відтінки. Так що безбарвним він буває далеко не завжди.\nТаблиця – Забарвлюючі метали\nКоричневий з золотом\nФарбування за допомогою різних металів дозволяє імітувати такі коштовності як сапфір, рубін, смарагд, цитрин, топаз і інші. Іноді в результаті наукових експериментів вченим вдається отримати кубики цирконію рідкісних відтінків. Наприклад, оливкового або лавандового.\nІм'я, отримане синтетичним кристалом в честь інституту, в якому його створили, користується популярністю лише на пострадянському просторі. У Західній Європі, Азії і на Американському континенті його називают інакше:\nНезважаючи на те, що джеваліт в точності імітує властивості алмазу, підробкою він не є. Як, втім, не є і каменем. Тлумачні словники визначають його як штучний монокристал. У той час як камінь - це мінерал або гірська порода, створена без людського втручання. З точки зору лінгвістики, називати кубик цирконію дорогоцінним каменем неправильно. Це підміна понять. Але властивості джеваліта від цього не стають менш унікальними.\nЩоб зрозуміти, наскільки неймовірним виявився винахід, досить поглянути на порівняльну таблицю. Властивості каменю фіаніт лише злегка поступаються алмазу, перетворюючи штучний монокристал в воістину дорогоцінне для людства відкриття.\nТаблиця – Порівняння властивостей джеваліта і алмазу\n3700 ° C\nТак, вирощування кристалів – справа трудомістка і витратна. Але це набагато простіше і дешевше, ніж добувати справжні алмази.\nФіаніт і кубічний цирконій – два імені однієї речовини. Ці терміни тотожні за своїм значенням. Чого не скажеш про слова "циркон" і "цирконій" – без визначення "кубічний". Плутанина з назвами синтетичного кристала виникла з вини недбалих лінгвістів, які при перекладі з російської на іноземну позбавили "кубик цирконію" власне "кубика". Тому і до цього дня фіаніт помилково називають іменами, які ніякого відношення до нього не мають.\nКубічний цирконій – кристал, яким інкрустують біжутерію.\nЦиркон – дорогоцінний мінерал золотистого кольору.\nЦирконій – 40-ий за рахунком хімічний елемент в таблиці Менделєєва.\nВважається, що синтетичні мінерали здатні вбирати інформацію. Тому б/у прикраси носити не рекомендується. Що ж стосовно нової біжутерії, то купити каблучку з фіанітом варто і школярці, і студентці, і дівчині, яка прагне до підвищення професійної кваліфікації. Астрологи впевнені, що джеваліт допомагає поглинати й засвоювати знання. А ще – сприяє швидкому виконанню поставлених завдань. Такий собі портативний тайм-менеджер, впроваджений в модну прикрасу.\nПри виготовленні біжутерії використовуються найрізноманітніші види за міцністю каменю. Завдяки їм вироби з джевалітом знаходять унікальний дизайн і певну стилістику.\nГлуха закріпка. Кристал "саджають" в спеціальне гніздо, яке оточує його з усіх боків. Кріпленням служить тоненький верхній ободок, що не дає джеваліту "випасти з гнізда".\nКрапанова закріпка. Крапає – це своєрідні "лапки", які утримують джеваліти.\nПаве. Цей вид закріпки використовується тоді, коли поверхня біжутерії прикрашається великою кількістю дрібних камінчиків. У металі висвердлюють маленькі дірочки, в яких згодом закріплюються джеваліти.\nКорнерова. Вид закріпки, актуальний для виробів, в яких мінерал закріплений не в касті, а в металевій поверхні.\nКанальна. Передбачає кріплення джевалітів всередині металевої "рейки".\nНезалежно від того, яке каміння використовують в біжутерії, перераховані типи закріпок залишаться актуальними для будь-якого дорогоцінного або напівдорогоцінного мінералу, який бере участь у створенні прикраси.\nМало хто знає, але кристали Swarovsky – це ті ж фіаніти, але оброблені особливим способом. Знаменитий бренд тримає технологію в секреті, унікалізуючі рукотворні алмази і перетворюючи їх на предмет жадання більшості представниць прекрасної статі.\nУ ювелірній справі фіаніти найчастіше відводять роль другого плану. Їх використовують для того, щоб підсвітити і виділити основний – як правило, дорогоцінний – мінерал. Але потрібно визнати, свою функцію синтетичний кристал виконує блискуче – у всіх сенсах цього слова.\nСправжньою ж стихією фіанітов є виробництво біжутерії. Недорогі синтетичні кристали дозволяють дизайнерам творити унікальні шедеври. В обрамленні металу рукотворні алмази виблискують не гірше справжніх. І саме тому їх часто і використовують при створенні реплік коштовностей. Тих самих, якими престижно володіти, але категорично заборонено носити – через високу вартість і пов'язаних з нею етичних постулатів і ризиків.


Один чоловік обікрав ювелірний магазин. Вкрадені речі сховав під стріхою. Думав над тим, що зробив, але в думках себе виправдовував: «Я мусів так вчинити, щоб вижити. Пізніше піду до церкви й висповідаюся». Але за важкою буденною працею минали дні, тижні і місяці. Одної ночі йому приснився Ісус.\n- «Де ти?», - покликав. - Чому тікаєш від Мене?\n- Я не тікаю, – заперечив.\n- Ти уникаєш мій дім, перестав спілкуватися зі мною у молитвах.\n- Я не мав часу прийти до церкви. Ну, розумієш, в мене робота… - зам’явся. - Ну, не зміг я втриматися, Господи! – нарешті винувато признався. – Ці прикраси такі дорогі, коштовні, я ще ніколи таких р ечей і в руках не тримав. Це золото повністю переверне моє життя. Та й мені воно більше потрібне, ніж їм. В мене і діти, і дружина, які хочуть їсти. Коли це продам, то ще й заощаджу на кілька років вперед.\n- Ти обміняв небесні блага на життєві потреби?\n- Ні, ні! Я буду ходити до церкви, просто не мав вільного часу.\n- Ти ховаєшся від мене, бо боїшся визнати, що ти накоїв. Піди і віддай кесареві кесареве, а Богові – Боже.\nЧи відвідуємо Служби Божі щонеділі та свята і чи читаємо молитви щодня? Ні. Інколи пропускаємо… Чому? Невже ховаємося, як Адам? Невже, ми тайком служимо й іншому богу – мамоні і нам соромно прийти до дому Господнього?Адам, щоб захистити себе, сказав: «Я чув твою луну у саді й злякався,… тож і сховався» (Бут. 3.10) Ми ж виправдовуємося по-сучасному: «Просто багато роботи…»\nПам'ятаймо: «Жадний слуга не може двом панам служити, бо він або одного зненавидить, а другого полюбить, або буде триматися одного, а другим понехтує. Не можете служити Богові й мамоні.» (Лк. 16. 13).\n31.05.2016 670 0


Блог про здорове харчування від кращих дієтологів - сторінка 3\nБлог про здорове харчування від кращих дієтологів - сторінка 3\nЯк пережити Новорічні та Різдвяні Свята і не набрати зайві кілограми? Радить засновниця FoodEx Світлана Котенко.\nПостійно втомлені і нічого не хочеться? 👉 Ми знаємо як це змінити\nЩоранку, відкриваючи очі, починаєте корити себе, що пізно лягли і тепер немає сил встати? Чому та від чого ми так втомлені і як побороти цю ранкову кризу сил? Ми запитали у дієтолога компанії FoodEx, практикуючого лікаря ендокринолога Наталії Федоренко.\nКілька слів про здорове тіло та харчування, а також сучасні стандарти ваги від власииці сервісу здорового харчування FoodEx Світлани Котенко.\nЯ як співзасновник компанії здорового харчування FoodEx давно стежила за сторінкою ФБ Дмитра Шевчука — нашого сьогоднішнього героя рубрики Режим дня. І завжди розділяла його думки щодо харчування. Саме тому дуже хочу розповісти вам про це особливе інтерв'ю. Обіцяю, буде цікаво і корисно читати до кінця!\nУсі найважливіші посилання FoodEx тут\nУ цій статті перераховані всі наші найважливіші посилання, які дадуть відповіді на ваші питання. Все в одному місці.\nFoodEx втретє став володарем Української народної премії\nДрузі, хочемо поділитися своєю радістю. Цьогоріч наша компанія FoodEx втретє, починаючи з 2017 року, стала переможницею Української народної премії у номінації “Доставка”! Дякуємо за довіру!\nЯк і де утилізувати наші харчові контейнери?\nПоговоримо про харчові контейнери, в яких ви отримуєте раціони здорового харчування FoodEx, а також про столові прилади, які йдуть в комплекті. При виборі упаковки ми керувалися трьома головними факторами: безпека, надійність і можливість переробки або ж екологічної утилізації.\nІнтерв'ю з психологом Вірою Романовою: наша зайва вага — це бар'єр між нашим внутрішнім і зовнішнім світом\nА правда, що худнути потрібно не тільки з правильною їжею, а й з правильними думками? Про харчування і мислення, які сприяють скиданню ваги ми поговорили з Вірою Романовою, практикуючим психологом, експертом із розробки та впровадження управлінських інновацій в бізнесі, телеведучою Нового каналу ( "Екси") та експертом ТВ-шоу ( "Стосується кожного", т / к "Україна").\nМарафон стрункості та краси: а ви готові змінити своє життя?\nСтати стрункою за 30 днів, полюбити спорт та змінити своє життя? З нами це реально!\nФіто-паста Імунітет — смачна та корисна новинка від експертів FOODEX\nЦього разу без застуд, ок? Пропонуємо вам обійтися без температур та інших хворобливих симптомів, щоб не пропустити всі яскраві події осені!


Як я можу купити квитки на італійські поїзди Перед тим, як поїхати в Італію? - BlazeTrip\nHomepage / uk / Italy / Як я можу купити квитки на італійські поїзди Перед тим, як поїхати в Італію?\nЯкщо ви плануєте поїздку в Італію і плануєте подорожувати залізницею, ви можете купити квитки на поїзд заздалегідь. У той час як зазвичай можна купити італійські квитки на поїзд прямо на вокзалі в Італії, це зазвичай зручніше купувати їх заздалегідь. Це почасти через довгі черги у квиткових касах на деяких станціях – Ви не хочете пропустити свій поїзд, тому що лінія квиток не рухалася досить швидко!\nКупівля італійської Залізничні квитки онлайн\nВи можете перевірити розклад і купити квитки на Trenitalia , італійський національний сайт поїзда. Хоча ви дали можливість реєстрації на сайті, вам не потрібно робити це для того , щоб купити квитки. Почніть з вибору , чи хочете ви в один бік чи туди й назад подорож, а потім почніть набирати у вашій станції відправлення. З’явиться спливаюче меню , міст і станцій. Наприклад, ви можете вибрати для пошуку маршрутів від «Рома Терміні» або з усіх станцій Риму, вибравши «Roma (Татта ле Stazioni)» якщо у вас є більше гнучкості. Пройдіть через ті ж кроки , щоб вибрати місто прибуття / станції. Виберіть дату і час Вашого бажаного вильоту (пам’ятаєте , що в Італії, дати вказані день-місяць-рік і часи на 24-годинному графіку (наприклад :. 2 годині дня відображається як 14) Потім виберіть кількість пасажирів і натисніть кнопку «пошук».\nВиберіть потрібний поїзд зі списку результатів.\nПереконайтеся в тому, щоб перевірити, якщо вам необхідно змінити поїзди. Після того як ви вибрали шлях, вам може бути запропоновано вибрати клас подорожі (1-й або 2-й). Тому що якість, комфорт і чистота можуть змінюватися так широко на Trenitalia поїздів, це важко сказати, чи є це варто того, щоб заплатити різницю за проїзд першого класу – це може бути краще, або це може бути в значній мірі так само, як другий клас; це залежить тільки від поїзда.\nВи можете оплатити квитки за допомогою кредитної картки або PayPal. Ви будете отримувати по електронній пошті протягом хвилини після підтвердження оплати квитанції і електронного квиток, у вигляді PDF. Якщо ви купуєте квитки на більш ніж однієї людини, буде кілька квитків в межах однієї і тієї ж PDF. Ви можете роздрукувати сторінки PDF, але ви не повинні, якщо у вас є смартфон або планшет з Wi-Fi, який функціонує в Італії. У цьому випадку, ви можете просто відкрити PDF на телефоні або пристрої, коли провідник поїзда наближається. Він або вона буде сканувати QR-код на PDF, і ви будете все. Вам може бути запропоновано представити посвідчення особи з фотографією, але зазвичай це не так.\nВажливе зауваження : Більшість Frecce (швидкісний поїзд) і міжміські італійські залізничні квитки продаються тільки в протягом чотирьох місяців фактичної дати поїздки (а іноді і менше) , так що ви, як правило , не в змозі придбати квитки більш ніж за чотири місяці вперед. Те ж саме вірно і для квитків на італ.\nІталійська Регіональний Квитки на поїзд\nЯкщо ваші плани не висічені в камені, ми зазвичай не рекомендуємо купувати регіональні квитки на поїзд заздалегідь, так як там немає знижки. Їх можна легко купити в касі станції або торговий автомат. Це дозволяє вам більше гнучкості, так як ваші плани можуть змінитися.\nЯкщо ви купуєте регіональні квитки на поїзд онлайн вони будуть для певної дати і часу. Регіональні залізничні квитки коштують недорого, їх можна купити на станції, і вони гарні протягом двох місяців.\nЗарезервовані місця не доступні на регіональних поїздах (короткі відстані на поїзди, які зупиняються на більш станцій). Якщо перший клас доступний, він може бути варто додаткових витрат, якщо ви подорожуєте в годину пік або з багажем, як там, як правило, більше місця в першому класі.\nВажливе зауваження про регіональні квитках на потяг: Якщо у вас є квиток на поїзд паперу, ви повинні перевірити це заздалегідь , перш ніж сісти на поїзд , якщо квиток не має певну дату, час і номер поїзда на ньому. Ви можете бути оштрафовані на борту , якщо квиток не перевіряється (так , я бачив це багато разів). Подивіться , як підтвердити свій квиток на поїзд в Італії.\nІтало, Приватний поїзд Обслуговування Італії\nЯкщо ви подорожуєте між крупними містами, ви можете захотіти поглянути на італ, приватні поїзда, який використовує національну систему рейкового шляху. Його високошвидкісні поїзди є новими і досить плюшевими в порівнянні з Trenitalia, і існує різні класи обслуговування доступні. Але Італо тільки варіант для далеких поїздок з одного великого міста в інший, так що ви не можете дістатися до будь-яких невеликих міст, використовуючи цю послугу.\nEurail Італія Передає\nІталія залізничних паси повинні бути куплені , перш ніж потрапити в Європу, в протягом шести місяців з дати ви плануєте , щоб перевірити його. Перевірити ціни або купити Eurail Італія пройти через Rail Europe .\nPrevious post Rada od Londýna: věcí, nedělat v Londýně\nNext post Die besten Plätze für Hot Chocolate in Paris\nСанта-Марія-дель-Мар в Барселоні: Повне керівництво


Настоянка наклепу на горілці: застосування, протипоказання. Настоянка червоного наклепу на горілці: застосування\nЗдоров'я 2021-07-13\t Перегляди: 128\nЧомусь наклеп прийнято вважати кормовою рослиною. Тим часом у ньому міститься велика різноманітність корисних речовин, які чистять організм, виводять шкідливі елементи і навіть виліковують хвороби. Здавна відома настоянка наклепу на горілці, застосування якої дає вражаючі результати.\nГоловний біль, шуми\nДо складу наклепу входять кислоти, сапоніни, вуглеводи, каротин і вітаміни групи В. У цілющих цілях використовуються в основному суцвіття рослини. Настоянки радять вживати при маточних кровотечах, болючих місячних, малокровії, бронхітах і бронхіальній астмі. Ліки, приготовлені на його основі, очищають судини, загоюють рани і зменшують суглобовий біль.\nВін цвіте з травня по вересень. Однак збирати найкраще в середині літа в суху погоду. Цілющі при цьому будуть лише ті квіточки, які не мають засохлих пелюсток. Сировину залишають у сухому і темному місці до повного висихання.\nБагаторічну рослину зараховано до сімейству бобових. З усіх його різновидів у вигляді ліків застосовують в основному червоний наклеп, або, як його ще називають, луговий. У нього гілкові стебли і багатоквіткові головки рожевого кольору. Головний його стебель короткий, з трійчастим листям нагорі, а внизу - яйцюглядним.\nКлевер росте на території всієї Росії. Його зустрічають на опушках лісу, лугах, полянках і серед бур 'янових чагарників. Звичайно, це прекрасний корм для худоби, а також він є чудовим медоносом. Адже з одного гектара бджоли можуть зібрати до цілого центнера меду.\nНастоянка наклепу на горілці, застосування якої настільки широко, здатна поліпшити апетит, вивести глисти, підвищити жовчовиділення і секрецію залоз травної системи.\nЗасіб був відомий ще в глибокій давнині. Так, у Китаї також вживалася настоянка наклепу на горілці. Застосування було показано при важких хворобах як відновлювальний засіб. Справа в тому, що ефірна олія, приготована з рослини, містить багато коензиму, каротину та аскорбінової кислоти, які в сукупності здатні скоротити реабілітаційний період.\nНастоянка здатна зміцнити імунну систему, відрегулювати процес обміну і відновити рівень холестерину. Завдяки вмісту фосфору, магнію, міді, кальцію, заліза і вітаміну В, з організму легко виводяться токсини, що нормалізує роботу шлунка і кишківника, а також поліпшується стан жовчної системи.\nДля лікування стенокардії, атеросклерозу, ішемічного захворювання серця, головного болю, різного шуму у вухах також показано настоянку червоного наклепу на горілці. Застосування та приготування залежать від цілей. Наприклад, для лікування жіночих захворювань потрібно дві столових ложки на двісті мілілітрів окропу. А для позбавлення від головного болю і шуму у вухах необхідно приготувати настоянку з трьох столових ложок і півлітра води.\nНастоянка може стати прекрасним засобом для лікування гнійничкових захворювань, при золотуху, сильному зуді і фурункульозі. Кращий ефект в цьому випадку буде досягнутий, якщо настоянку поєднати з приготованою самостійно мазтю. Для цього потрібно сто п 'ятдесят грамів квіток, двісті грамів оливкової та рослинної олії, змішавши які, наполягають протягом двох годин.\nРоздратування і крапивниця можуть піти, якщо прийняти ванну, в яку додано кілька крапель настоянки. Вона не тільки пом 'якшить шкіру, але й поліпшить настрій в цілому, оскільки є прекрасним засобом, що позбавляє від депресії.\nОтже, допоможе при гепатиті і холециститі, шлункових і кишкових захворюваннях настоянка наклепу на горілці. Застосування її очистить печінку від усіх шкідливих речовин. Лікується кашель, бронхіальна астма, туберкульоз, знижується тиск і проходить головний біль. Настоянка послужить прекрасним профілактичним засобом при ревматизмі, геморої, атеросклерозі, малокровії, цукровому діабеті та жіночих хворобах. Також є загальноукріплюючими ліками, які вилікують застуду, підвищить імунітет і сприятиме підвищенню тонусу організму.\nЯк стало зрозуміло, настоянка може бути застосована як зовнішньо, так і всередину.\nКрім лікувальних властивостей, наклеп може бути використаний і в інших цілях. Наприклад, з його листя готують смачні салати і заправляють щі. У давнину подрібнене листя додавали також у борошно для хлібної випічки, соусів і сирів. На Кавказі прийнято квасити наклеп, як капусту, для того щоб взимку додавати в салати. За своїми поживними властивостями він подібний люцерні. Крім квітки та листя вживають корінь рослини як антигрибковий засіб. А ефірна конюшина часто входить до складу ароматичних композицій.\nОсь кілька рецептів, які допоможуть для чищення судин.\nЛітрова банка наповнюється головками наклепу, а потім заливається горілкою і закривається щільно кришкою. Після цього ємність зберігається в темному сухому місці два тижні. При цьому кожен день банку потрібно збалтовувати. Така настоянка наклепу на горілці для судин приймається один раз на день до сніданку по одній ложці.\nДві столових ложки головок заливають 200 мл горілки. Після двотижневого наполягання приймається по тридцять крапель три рази на день до їжі. Краплі додають у невелику кількість води і випивають.\nЧотири столові ложки наклепу заливають 500 мл окропу. Відвар наполягається сім годин, після чого його вживають тричі на день по сто мілілітрів.\nДвісті грамів головок наклепу заливають одним літром води і варять протягом десяти хвилин. Після цього додають окріп до початкового рівня і залишають остигати. Далі відвар проціжують, додають дві з половиною ложки цукру і залишають ще на дві години. Весь приготований розчин розподіляється на цілий день, протягом якого він випивається між прийняттям їжі.\nШум в голові може бути викликаний захворюванням ендокринної системи, а також склерозом судин головного мозку, що і викликає таку реакцію. У цьому випадку радять пити вранці в перший день склянку з содою і лимонним соком, а в другій - відвар з душиці, липового кольору, наклепу, звіробою, смородини і земляники, взятих у рівних частинах, разом з джемом з горобини і калини.\nТакож рекомендується наступний рецепт: літрову банку наполовину заповнюють наклепом, доверху заливають горілкою, щільно накривають і наполягають протягом двох тижнів у темному сухому місці. Виходить ще одна настоянка наклепу на горілці. Як приймати її? Одну столову ложку рекомендується випивати на ніч.\nТакож можна скористатися іншими частинами рослини. Для цього вибирають низько зростаючий наклеп, не більше п 'ятнадцяти сантиметрів у висоту, скашують і сушать. Потім стебли і листя просто додають в чай. Наполягши дві години, його випивають протягом дня по кілька ковтків. Через місяць після такої профілактики покращиться слух, а шум в голові просто зникне.\nШироко застосовується настоянка наклепу на горілці від холестерину, знижуючи його значення. Для цього беруть склянку головок рослини, поміщають у літрову банку і заливають доверху горілкою. Після двотижневого наполягання приймають по одному разу на день курсами.\nЗавжди потрібно враховувати, у зв 'язку з яким захворюванням буде вживатися настоянка наклепу на горілці. Застосування, наприклад, відрізняється від використання під час очищення судин. Тому завжди рекомендується, перш ніж починати лікування, радитися з лікуючим лікарем і досвідченим фітотерапевтом.\nЯк і будь-які, навіть народні ліки, має настоянка наклепу на горілці протипоказання. Так, не можна вживати настоянку при вагітності та лактації, варикозному розширенні вен, каменях у нирках, тромбофлебіті, інфаркті та інсульті.\nПри неправильному вживанні можуть спостерігатися побічні ефекти у вигляді висипу на шкірі, м 'язового і головного болю, нудоти і вагінальної кровотечі.\nТакож потрібно бути обережним із застосуванням наклепу під час лікування медикаментами, оскільки з деякими з них він взаємодіє негативно.\nОсобливості новонародженого: як повинен спати крихітка\nЯк правильно сідати в машину? Етикет автомобіліста\nДля чого потрібний і чим корисний вітамін А?\nЯк обладнати передпокій\nЯк виявляє себе симптом Хвостека?\nДе ночувати в Українських Карпатах? - табори, гуртожитки, проживання


Старіков розповів, які перешкоди стоять на шляху України в НАТО. Politeka\n12 квітня, 16:53\nУ програмі «Що далі» на каналі «Знай24» Олег Старіков, експерт з питань сектора оборони і безпеки, висловив свої думки щодо заяви Дмитра Козака, заступника глави адміністрації президента Росії, про розвал України в разі вступу в НАТО.\nНа думку Старікова, активність українського боку в інформаційному просторі та на фронті радше показова. «Вони найбільше показують Заходу», - вважає він. А відтак з отриманням ПДЧ цей рух в Україні теж згорнеться.\nСлова же Дмитра Козака зі свого боку відразу знайшли реакцію, зокрема, передусім реакцію Німеччини. Старіков розповідає, що вже за годину представник Кабінету міністрів ФРН заявив, що Україну вже не будуть розглядати як члена НАТО. Отже, можна чекати блокування з боку Німеччини. Так само, вважає експерт, вчинить Угорщина, Польща, Франція та Ізраїль. Так, варто очікувати близько 6 голосів проти ПДЧ.\nУкраїнська влада же зі свого боку переслідує, вважає Старіков, аналогічні цілі. «У нас думають не про розвиток, не реальний вступ в НАТО, а те, щоб в НАТО ніхто не вступав», - каже він. Так, цей висновок напрошується з огляду на стан української освіти, рівень знань, світогляд узагалі та інші проблеми.\nНагадуємо, Бондаренко назвав принципи, на яких базується Європейський союз.\nРаніше Politeka повідомляла про те, що РФ може ввести на Донбас «третій армійський корпус».\nТеги: НАТО оборона Россия Украина


Ранній інституціоналізм - Реферат Безплатно скачать реферат, курсову, дипломну роботу\nГоловна → Історія економічних вчень → Ранній інституціоналізм - Реферат\nРанній інституціоналізм - Реферат\nлише "розумного", правового вирішення суперечностей, конфліктів у суспільстві. Він опинився, як писав американський дослідник економічної думки Селігмен, у полоні американського прагматичного міфу, згідно з яким людський розум здатний вирішити всі актуальні проблеми, коли тільки спрямувати його на правильний шлях.\nКон'юнктурно-статистичний інституціоналізм. Уеслі Клер Мітчелл (1874-194 8)2 Мітчелл - учень Веблена став творцем нового емпіричного напряму в інституціоналізмі. Він закінчив Чиказький університет. На формування світогляду Мітчелла вплинули Жак Леб, Роберт Ф. Хоксі, Генрі Хетфілд. Але найбільше - Веблен і Дж. Дьюї. Дьюї пропагував прагматизм і широкий, усебічний підхід до соціальних проблем. Він вірив у можливість конструктивного вирішення будь-яких конфліктів. У Веблена Мітчелл запозичив генетичний метод дослідження. Він сприйняв ідею Веблена про те, що традиції і звички мають стати головним предметом дослідження. Мітчелл поділяв думку Веблена щодо суперечності між виробництвом і бізнесом. Ця думка стала важливою складовою його аналізу розриву між рухом виробництва і рухом цін, а також між прагненням індивідуального прибутку і турботою про спільне благо.\nПід впливом і керівництвом Дж. Лоренса Лафліна, визначного фахівця з проблем грошей, Мітчелл підготував і захистив докторську дисертацію з проблем паперових грошей часів громадянської війни, так званих грінбеків. Згодом він присвятив цьому питанню вичерпне дослідження "Історія грінбеків" (1903), яке здобуло високу оцінку фахівців. У цій праці Мітчелл простежив рух цін, розробивши самостійно індекс роздрібних цін, і дійшов висновку, що залежність між цінами і кількістю грошей в обігу є менш очевидною, ніж стверджували класики'.\nУ центр наступних досліджень Мітчелл ставить проблему руху виробництва, грошей, ціни. Політична економія в нього - це наука про інститути, які забезпечують зразки й норми поведінки, укорінені у звичках, інстинктах. Інстинкти - устремління до певних результатів. Одним із них є тяжіння до прибутків. До цього, писав він, зводиться логіка сучасного життя. Виробництво товарів підпорядковане не виготовленню споживних вартостей, а одержанню прибутку2. Мітчелл на відміну від Веблена, який критично ставиться до цієї проблеми, спокійно оцінює стан справ і заявляє, що прагнення прибутку зумовлене існуючою "системою". Без прибутку підприємець не може виготовляти товари. Саме цим Мітчелл пояснює необхідність вивчення грошового господарства.\nГрошова економіка, безумовно, має недоліки, їй притаманні су-перечності, але вона, за словами Мітчелла, - найліпша форма організації суспільства, оскільки забезпечує потреби бізнесу, здійснює облік і є знаряддям установлення взаємодії і співробітництва в суспільстві.\nЯк інституціоналіст Мітчелл підкреслює й інший бік проблеми - соціальний, котрий розглядає як звичку одержувати й витрачати гроші. Цю звичку він називає рушієм економіки, яка визначає характер сучасних інститутів. Завдання економічної теорії полягає в тім, щоб вивчити взаємозв'язок між інститутами грошового господарства й поведінкою людей.\nМітчелл критикує класиків за те, що вони зводять усе до механічних законів попиту і пропозиції і не торкаються правил поведінки людей у грошовому господарстві. У нього гроші не просто засіб обміну, а рушійна сила економічного життя, визначальною рисою якої стає проблема придбання й витрачання грошей. Якщо саме придбанню грошей надають великого значення в сучасній грошовій цивілізації, то інший бік їхнього призначення постійно недооцінюють. Цьому питанню Мітчелл присвятив спеціальну працю "Відсталість у мистецтві витрачати гроші", котру 1912р. було опубліковано в журналі, а 1937 p. випущено окремим виданням.\nСаму суть категорії "витрати грошей" він не зводить до марно-тратства, а розглядає її з позицій залежності від факторів, що не контролюються індивідуумом. Витрачання грошей часто зовсім не зумовлене потребами, а диктується намаганням підтримати імідж, перевершити суперника.\nІнституціоналізм Мітчелла був емпіричним дослідженням сучасності. Широко використовуючи фактичний матеріал, статистику, він хотів не лише дати картину сучасного йому економічного розвитку, а й сподівався вирішити суперечності капіталізму. Особливу увагу він приділив аналізу циклічних коливаній. Проблемою циклів займалась гарвардська школа кон'юнктурознавства і, зокрема, очолюване Мітчеллом Національне бюро економічних досліджень. В основу програми досліджень було покладено працю самого Мітчелла "Економічні цикли", яку він опублікував 1913р. і (з доповненнями) 1927 p. 1946р. було опубліковано книгу "Виміри економічних циклів", написану Мітчеллом разом з учнем і співробітником - Артуром Ф. Барнсом, а 1951 p. (посмертно) - працю "Що відбувається під час економічних циклів".\nЕкономічні цикли Мітчелл характеризує як послідовну зміну піднесень і спадів виробництва, котрі періодично повторюються. Це не кризи, а своєрідні хвилеподібні коливання кон'юнктури - ділові цикли. Циклічний характер капіталістичного відтворення за Мітчеллом спричиняється дією багатьох факторів "системи грошового господарства". У своїх працях Мітчелл дає детальний аналіз економічної активності, докладно описує явища, що відбуваються під час циклічного піднесення і спадів, досліджує статистичні даніщодо цін заробітної плати, процентних ставок, грошового обігу, банківських операцій тощо. Основну увагу він звертає на категорію прибутку. Піднесення і спади ділової активності випливають із пранення одержати прибуток.\nЦиклічність не є неодмінною властивістю процесу товарного виробництва. Вона випливає із "грошового господарства", на якому тримається вся капіталістична економіка. Цикли, писав Мітчелл, - специфічне явище, притаманне лише сфері інститутів підприємництва.\nПогляди економістів, що були розглянуті, належать до раннього, або як його називають "чистого інституціоналізму", розквіт якого припадає на 20-30-ті роки XX ст. Економічна криза 1929-1933 pp. родила кризу неокласицизму, а інституціоналісти виступили в ролі опозиції цьому напряму. Проекти реформ, що їх пропонували інституціоналісти, позначились на економічній політиці "Нового курсу" Ф. Рузвельта.


Що означають кольори російського прапора | ВсеЗнайка\nНа головну » Info » Що означають кольори російського прапора\nЩо означають кольори російського прапора? Кольори російського біло-синьо-червоного прапора трактуються в сучасній Росії по-різному. За оригінальною трактуванні часів Петра I білий колір означає свободу, синій символ Богоматері, червоний колір державности. Однак сучасне трактування кольорів прапора зовсім інша: білий колір символізує чистоту і мир, синій стабільність і сталість, червоний означає або кров, пролиту за Батьківщину, або силу, міць і енергію російського народу.\nНинішній російський прапор прийшов на зміну радянському серпасто-молоткастим прапору і РРФСР в листопаді 1991 року. Цей же прапор використовувався в якості державного також в період з 1896 по 1917 роки.\nРосійський прапор сходить своїм корінням до так званого прапору царя Московського, який вперше було піднято на яхті Святий Петро в 1693 році.\nНа початку XVIII століття біло-синьо-червоне полотнище було торговим прапором Російської імперії.\nУ неформально-жартівливій трактуванні, яка, як відомо, іноді буває ближче до реальності, кольори російського прапора означають наступне: білий холодну зиму, синій алкоголізм і горілку, червоний красивих жінок. Розкажіть Що означають кольори російського прапора Вам сподобався відповідь?\n← Чому так складно збирати обліпиху\nДе вперше з’явилися апельсини →


10 спростованих міфів про жінок / Чоловік та жінка / Лібідо: відносини чоловіка й жінки, все про кохання та секс!\n10 спростованих міфів про жінок\nDaddy 22 липня 2010, 22:05 в блог Чоловік та жінка\n10 спростованих міфів про жінок — здавалося б, що там може бути? Можливо, щось в стилі, ми сиділи пили пиво й довели до жінки вдягають рукавички ще до виходу?\nА ні, тут цікавіше й з експериментальними доведеннями вчених.\nГодувальниками сім'ї спрадавна були чоловіки\nАмериканські археологи довели, що не чоловіки, а в основному жінки забезпечували прожиток племені — приносили до 80 відсотків їжі. Саме жінки збирали плоди, горіхи, пташині яйця. М'ясо, яке видобували чоловіки, з'являлося в раціоні стародавніх людей час від часу. Жінки годували родичів регулярно.\nМатері впізнають своїх дітей по запаху\nШведські вчені спростували цей міф — вони уклали спати 24 немовлят у віці від 1 до 4 тижнів і 24 дитини від 2 до 4 років в спеціальних сорочках, добре поглинаючих запахи. Потім дали понюхати ці сорочки батькам. Жодна мати не відчула запаху своєї дитини. Дивно, але в цій області чоловіки виявилися більш заможними: багато хто з них відрізнили по запаху новонароджених від більш старших дітей.\nЖінки краще знаходять спільну мову з дітьми\nПрофесор Росс Парк з американського Каліфорнійського університету встановив, що тутусі більше матерів розмовляють зі своїми новонародженими дітьми, частіше цілують їх. І відмінно розбираються в тому, що саме хоче висловити дитина своїм плачем: голодний він, чи втомився або чи хоче поспілкуватися.\nПрояв агресії — в основному прерогатива чоловіків\nВчені встановили, що не тільки чоловіки схильні до активного прояву агресії, як це вважається. Виявляється, лише в дитячому і підлітковому віці хлопчики дійсно проявляють більше фізичної агресії. У той же час дівчатка проявляють агресію іншими методами — плетуть інтриги, обмовляють, маніпулюють іншими людьми. З віком же гендерні відмінності стираються. І жінки вже майже нічим не відрізняються від чоловіків в прояві агресії.\nПрацюючі дружини заробляють менше своїх чоловіків\nЖінки менш витривалі і гірше пристосовуються до життя\nЖінки краще пристосовуються до життя і краще переносять всілякі неприємності. Саме тому середня тривалість життя жінок — 83 роки, чоловіків — 77,4 (коли це таке було — незнаю, зараз здається близько 65 років).\nІталійські вчені, що дослідили феномен жіночої живучості, вважають, що жінки набувають стійкості через особливості ДНК. Їх подвійна хромосома ХХ (у чоловіків XY) захищає від багатьох генетичних захворювань, наприклад, від м'язової дистрофії і гемофілії. І, як правило, оберігає від серцево-судинних захворювань, діабету, алкоголізму і деяких видів раку.\nЖінки гірше переносять фізичний біль\nЯк вважає фізіолог з університету Сієни Ганна Марія Алоїзі, жінки більш терплячі, не дивлячись на те, що чоловікам переносити біль допомагає природний анальгетик — чоловічий гормон тестостерон. Жінки мають його менше, але вони вміють просто терпіти.\nЖінки більш охайні\nНавіть цю, здавалося б, очевидну істину зуміли спростувати вчені. Так, біолог з університету штату Арізона Чарльз Герб обстежував робочі столи, телефони, комп'ютери, клавіатури, ящики і сумочки і прийшов до висновку, що у жінок бактерій в цих місцях в 4 рази більше, ніж у чоловіків. Вчені пояснюють цей феномен тим, що жінки користуються різною косметикою, особливо кремами для рук, які і створюють благодатне живильне середовище для мікроорганізмів.\nЖінки збуджуються в сексі набагато повільніше чоловіків\nКанадські вчені Туулі Кукконен та Ірва Біник з Медичного центру університету Макгілла в Монреалі, показали випробуваним — 30 жінкам та 30 чоловікам — порно. Як виявилося, чоловіки досягали піку збудження в середньому за 665 секунд, а жінки — за 743.\nЗбудження фіксували спеціальні прибори — термовізори, спрямовані нижче пояса. При сексуальному збудженні температура в області геніталій підвищується приблизно на 2 градуси.\n«Відмінність приблизно в 2 хвилини не є статистично впливовою, — заявив доктор Кукконен. — І можна вважати, що представникам обох статей потрібен для сексуального збудження однаковий час».\n23 липня 2010, 00:12\nСтосовно віку: насправді в Європі так і є. А от в Україні середня тривалість життя чоловіків 62 роки, а жінок 74\nЯкщо жінка любить хама, то він неодмінно невизнаний геній, обрана душа і тд., так, що через свою вроджену здатність до косоокості жінки ніколи не бачать справжнього, коли його зутрічають, ні прекрасного там, де воно є. Загальна їх хвороба – вимагати яблука від апельсинового дерева. (Г. Флобер)


"Слуги" і група "Довіра" ініціюють проведення погоджувальної ради вже сьогодні - inozmi.info\nЖов 5, 2021 ВР\nКИЇВ. 5 жовтня. УНН. З ініціативи фракції “Слуга народу” та депутатської групи “Довіра” у Верховній Раді пропонується сьогодні, 5 жовтня, скликати і провести засідання Погоджувальної ради. Про це повідомив народний депутат від “Слуги народу” Олександр Качура в Telegram-каналі, передає УНН.\n“З ініціативи двох депутатських фракцій ВРУ пропонується сьогодні скликати і провести погоджувальну раду, на якій переглянуть тижневий порядок денний засідань ВРУ 5-8 жовтня”, – написав Качура.\nТим часом у першого віце-спікера ВР Руслана Стефанчука заявили, що зараз нічого не відомо про проведення сьогодні Погоджувальної раді. “Чекаємо”, – сказав співрозмовник УНН.\nСьогоднішнє засідання ВР довелося закрити без розгляду питань, враховуючи те, що Погоджувальна рада у понеділок не затвердила порядок денний на цей пленарний тиждень. За словами першого заступника голови Верховної Ради Руслана Стефанчука, який залишився головувати на засіданнях після відсторонення голови ВР Дмитра Разумкова, три фракції і групи внесли пропозицію про звернення до голови Верховної Ради невідкладно зібрати Погоджувальну раду і визначитися з порядком денним. Стефанчук висловив сподівання, що найближчим часом буде проведена Погоджувальна рада і закрив пленарне засідання.\nЦе вже коментують і в депутатському корпусі. “Верховна Рада розійшлася, бо… немає порядку денного. Погоджувальна рада не затвердила порядок денний вчора, голова ВР відсторонений, при цьому зібрати Погоджувальну раду може тільки Разумков. Йому це, зрозуміло, тепер абсолютно не потрібно. Клінч”, – зауважив нардеп від “Євросолідарності” Олексій Гончаренко у Telegram-каналі.\nВодночас член комітету з питань Регламенту, депутатської етики та організації роботи ВР Павло Фролов розповів УНН, за яких умов скликається засідання Погоджувальної ради. “Скликає голова (Верховної Ради – ред.), а в разі його відсутності – перший заступник або за ініціативою двох чи більше депутатський фракцій (груп)”, – пояснив він.\nДля Росії “саме існування НАТО є провокацією”: Кулеба про відносини РФ і Заходу


У Керчі подорожчало пальне (+ фото)\n09 Квітень 2019, 21:02\nАвтозаправка в Керчі, 9 квітня 2019 рік\nУ Керчі подорожчало пальне на автозаправних станціях. Як повідомляє кореспондент Крим.Реалії, згідно з електронними табло на керченських заправках мережі «Атан», зараз літр бензину марки АІ-92 продається за 47,39 рублів, бензин АІ-95 – за 49,99 рублів за літр. Бензин марки 95 ультра продається за ціною 51,39 рублів за літр. Дизельне пальне коштує 50,99 рублів.\nНа інших автозаправних станціях Керчі ситуація схожа: літр бензину марки АІ-92 продається за 46,90-47,28 рублів, бензин АІ-95 – за 49,50-49, 88 рублів за літр. Бензин марки 95 ультра продається за ціною 51,30 рублів за літр. Дизельне пальне коштує 50,88-50,90 рублів.


Свинячий бочок варено-копчений з доставкою в Києві та Київській області. Натуральні м’ясні делікатеси від виробника. TheLavka Натуральные фермерские эко продукты питания, доставка продуктов на дом\nСвинячий бочок варено-копчений виготовляється з грудореберної частини свинини з додаванням спецій. За рахунок легкого копчення бочок має яскравий аромат. Може споживатись в чистому вигляді, як інгредієнт для салатів, бутербродів. Варено-копчений бочок виготовляється з засоленого м'яса, вимоченого у воді, потім копчення в диму протягом декількох годин.


ГоловнаНовини Здоров'яНазвано найпоширеніші міфи про онкологічні захворювання\nНизька інформованість про причини розвитку і способи лікування раку часто призводить до того, що люди прислухаються до помилок, а це в підсумку може призвести до пізньої діагностики хвороби і супутніх проблем. Лікарі-онкологи назвали найбільш поширені міфи про онкологічні захворювання, яким не варто сліпо довіряти.\nВ першу чергу міфом медики називають твердження, що тривалість життя після проведеного лікування у людини з онкологією складає близько 5 років. Статистичні дані показують, що це не відповідає дійсно і близько 60% пацієнтів живуть значно довше, але при цьому вирішальним фактором все ж таки стає своєчасне діагностування раку і, відповідно, більш ефективне лікування. Також міфом є переконання, що куріння рідше забруднення навколишнього середовища провокує появу пухлин. За словами фахівців, у 87% завзятих курців лікарі виявляють онкологічні захворювання легень, причому до цієї категорії відносяться як активні «любителі тютюну», так і пасивні.\nЩе один міф відноситься до розвитку раку грудей. На появу новоутворень в цій області ніяк не впливає застосування мила, шампунів чи інших засобів гігієни, а рак головного мозку не розвивається внаслідок частого користування гаджетами. Також низька ймовірність онкології спадковим шляхом. Якщо хтось із близьких родичів страждав від раку, то у інших членів сім’ї шанси захворіти аналогічною хворобою рівні 5-10%.


Методичний семінар Міністерства освіти і науки\n16.01.2018 19 січня 2018 року о 10-00 в приміщенні Міністерства освіти і науки України (бульвар Шевченка, 16, к. 312) відбудеться методичний семінар для заявників конкурсу Ф82 на Гранти Президента України для підтримки наукових досліджень молодих вчених на 2019 рік.\nПід час роботи семінару будуть розглянуті наступні питання:\n1.\tУмови конкурсу.\n2.\tПорядок подання запитів.\n3.\tОсновні помилки при оформленні запитів.\nПри собі мати паспорт або посвідчення особи для проходу до будівлі МОН України.\nЗ усіма питаннями щодо заходу можна звернутися за телефоном: (044)246-39-29.


Догляд за вейгелой восени: як підготувати чагарник до зими, ніж підгодувати і як формувати кущ рослини - Дачний Діапазон\nВейгела — це універсальний декоративний чагарник, який здатний прикрасити практично будь-який сад. Однак під час вирощування він вимагає підвищеної уваги, особливо восени. При неправильному догляді цей південний вид може серйозно постраждати від сезонних холодів і загинути. У статті докладно розглянуто, що необхідно вейгели восени, а також описано, як правильно підготувати рослину до зими.\nВідео: Вейгель восени\nПризначення і особливості обрізки\nВідео: обрізка вейгели і підготовка до зими\nУкриття та підготовка до зими\nЗахист від шкідників восени\nДаний декоративний кущ обов’язково потребує запасі води на зиму, тому восени полив клумб не знизять. Воду при цьому вносять у міру висихання грунту, щоб він завжди був злегка вологим (приблизно 1-2 рази на тиждень з розрахунком 5 л / кущ).\nПри цьому досить важлива і водозарядка субстрату, тому з кінця вересня до початку жовтня потрібно добре промочити грунт (одноразово). Вносять рідина з розрахунком 20-30 л / рослину. На наступний день після процедури необхідно захистити грунт від втрати внесеної вологи. Робити це слід за допомогою так званого мульчування.\nВажливо! Якщо на початку осені спостерігаються рясні дощі, водозарядку не проводять. Перезволоження грунту може спровокувати гнильні ураження кореневої системи кущів, а також створити сприятливі умови для розвитку патогенних грибків.\nОчистіть клумбу від всіляких бур’янів і сміття.\nОкучьте кущ так, щоб навколо його підстави сформувався земляний пагорб висотою приблизно 20-25 см.\nЗасипте пристовбурні кола торфом, перегноєм, лушпинням насіння, сіном, соломою, хвойними голками і т. Д. При цьому захисний шар повинен бути товщиною не менше 10 см.\nЩоб вейгела добре перезимувала, а також навесні благополучно вийшла з анабіозу, рослина також потрібно забезпечити і необхідними поживними елементами. Без цього стійкість рослинного організму до всіляких викликам навколишнього середовища буде мінімальна, що неодмінно призведе до вимерзання або в’янення пагонів. Крім того, від осінньої підгодівлі часто залежить і подальше цвітіння куща, так як нерідко сили для цього рослина запасає ще з кінця попереднього сезону.\nЧи знаєте ви? Вейгела була введена в культуру в 1845 році британським ботаніком Робертом Фортьюном. До цього часу вид був поширений виключно на території Індонезії, Японії, Китаю та острова Ява.\nЩоб удобрити квітка правильно, до процедури слід вдатися в першій половині вересня. Дотримання такої особливості є обов’язковою мірою, так як в подальшому після водозарядкі грунту піддавати його будь-яким агротехнічним процедурам настійно не рекомендується (це призведе до втрати вологи субстрату).\nЦікаво почитати Вейгела - розмноження: живцями і відводками, влітку, восени і навесні, як правильно і коли можна розмножувати чагарник, фото і опис\nПідгодовувати вейгелу потрібно комплексно, в такому випадку застосовують як органічні, так і мінеральні добрива. Для цього в пристовбурні кола кожної рослини потрібно внести приблизно 4-5 кг компосту або перегною, а також 50 г суперфосфату і 30 г хлористого калію. Після цього грунт потрібно добре перекопати і полити.\nЯк альтернативу замість мінеральних добрив можна використовувати близько 200 г подрібненої деревної золи.\nОсіння обрізка вейгели виконується в санітарних цілях, в кінці сезону кущ необхідно очистити від зів’ялих або поламаних гілок, а також пагонів, уражених грибками або шкідниками.\nВажливо! Перед обрізанням необхідно обов’язково стерилізувати весь садовий інвентар. Для цього його слід добре обприскати або занурити в 2% розчин перманганату калію або препарату «Фітоспорін».\nЗа необхідності в цей період також можна видалити і прикореневу поросль, що допоможе уникнути небажаного згущене клумби. Вкорочувати основні пагони і формувати крону восени не варто, так як це призведе до ослаблення куща. Крім того, це призведе до того, що в наступному сезоні цвісти повноцінно рослина не зможе.\nВсі місця зрізів на гілках обов’язково слід обробити будь-яким комплексним захисним засобом. Це допоможе захистити чагарник від ураження різноманітними патогенними грибками і дрібними шкідниками. Найпопулярнішим, доступним і ефективним засобом для цього вважається садовий вар.\nЗмішати в рівних частинах несолоний тваринний жир (свинячий, яловичий, баранячий і т. Д.), Каніфоль і віск (можна замінити парафіном).\nРозчинити до однорідності суміш на повільному вогні.\nДодати в речовина лляне масло (4: 1) і приблизно 15-25% від загального обсягу окису цинку. Готувати препарат слід безпосередньо перед застосуванням і використовувати тільки в охолодженому вигляді.\nКрім захисного мульчування, підготовка вейгели до зими передбачає і укриття надземної частини. Приступають до цієї процедури після повноцінного зниження середньодобової температури до -3 … 0 ° С. Залежно від регіону вирощування цей період настає протягом середини жовтня — кінця листопада. Існує всього два способи виконання даної процедури, так званий каркасний і безкаркасний.\nЧи знаєте ви? Вейгела була названа на честь німецького вченого Ц. Е. вейгела (1748-1831), який зробив неоціненний внесок у розвиток хімії та фармацевтики.\nЦікаво почитати Вейгела квітуча Нана Пурпуреа (Nana Purpurea, Пурпурова): посадка і догляд у відкритому грунті, фото і опис\nБезкаркасний метод доцільний для низькорослих рослин висотою до 30 см.\nВиконують таке укриття за наступним алгоритмом:\nЗв’яжіть між собою гілки щільною мотузкою.\nПригніть заготовку до грунту і закріпіть за допомогою металевих дуг.\nЗасипте чагарник зверху мульчею, а потім укутайте ялиновим гіллям, спанбондом, мішковиною або будь-яким іншим паропроникним матеріалом.\nКаркасний спосіб найбільш часто використовується для дорослих кущів висотою в 40 і більше см. Для цього потрібно зв’язати гілки куща між собою, а потім навколо кожної рослини спорудити укриття з дощок, вологостійкої фанери, шиферу і т. Д.\nВсередину споруди слід насипати мульчу (сіно, солому, тирсу, лапник, лушпиння насіння і т. Д.), При цьому вона повинна повністю покрити верхівку куща. Після зниження температури до -10 ° С, конструкцію необхідно щільно вкрити сіном, соломою або хвойним гіллям.\nНезважаючи на те що правильно підготовлені кущі страждають від шкідників рідко, кожен садівник захиститися від них повинен по максимуму. Починають цю процедуру ще спочатку вересня, в першу чергу стовбур і пагони рослини потрібно обробити будь-яким комплексним інсектицидом. Найкраще для цього підходять препарати «Вертімек» або «Фитоверм».\nПісля укриття також рекомендується створити і захисну перешкоду від гризунів. Її роль виконує щільна металева сітка з вічком не більше 10 × 10 мм. Встановлюють її по зовнішньому периметру рослини на відстані близько 10-20 см.\nЯк альтернативу можна використовувати різноманітні електронні відлякувачі або хімічні засоби. Найбільш безпечним і ефективним препаратом вважається «Карнофер», він володіє різким і специфічним запахом, що відлякує гризунів. Обробляють їм всю територію клумби, а також ділянку по периметру.\nВейгела — це досить популярний і витончений чагарник, який здатний створити в саду атмосферу справжнього свята. Витончені квітки рослини дозволяють прикрасити практично будь-який ландшафт, навіть хвойну клумбу. Однак вид є досить вибагливим і вимогливим до мікроклімату, тому доглядати за ним квітникар повинен протягом усього сезону. Особливу увагу приділяють куща восени, так як навіть найменший нехтування основами агротехніки вирощування може спровокувати його загибель.\nВейгелаВейгела квітуча Ред Принц (florida Red Prince): опис чагарнику, посадка і догляд у відкритому грунті, фото, використання в ландшафтному дизайні\nВейгелаВейгела рання: фото і опис декоративних чагарників, посадка і догляд, розмноження