Авіація Великої Британії у Другій світовій війні - Реферати Українською, курсові, дипломи - скачати безкоштовно на UkrReferat.com\nАвіація Великої Британії у Другій світовій війні\tadmin\nІсторія Всесвітня, реферат, курсова\t— 19 —\nІндивідуальне навчально-дослідне завдання із спеціальних історичних\nдисциплін на тему:\nВ період Другої Світової Війни військово-промисловий комплекс всіх країн\nучасниць почав розвиватися небаченими до того часу темпами. ВПК був\nпредставлений багатьма видами зброї. Майже всі кошти в країнах\nвиділялися на розробку та удосконалення зброї.\nТемою моєї роботи є «Літаки Великої Британії в Другій світовій війні».\nМетою – як найглибше дослідження історії розвитку військової авіації,\nрозробки нових видів літаків в період ДСВ.\nАвіація для Англії відіграла, в роки ДСВ, вирішальне значення, але так\nяк ця країна є острівною слід зазначити, що деякі бої відбувалися саме\nна морі, але все ж таки не без втручання авіації. Англійська авіація\nдопомагала союзним країнам по антигітлерівській коаліції в боротьбі з\nфашистською Німеччиною та її союзниками, а також робила часті нальоти на\nвійськові аеродроми та на об’єкти виготовлення зброї.\nТема моєї роботи завжди буде актуальною через те, що Друга світова війна\nявлялася початками розвитку нових знань з військової авіації. На основі\nвивчення недоліків тих літаків створювалася могутня військова авіація\nВлітку 1940 року над Англією нависла загроза давно обіцяного фюрером\nплану захоплення Англії «Морський лев» була операція «Адлерангріф». До\nкидка через Ла-Манш приготувалися екіпажі двох з половиною тисяч\nлітаків, що базувалися на 400 аеродромах Голландії, Бельгії, Франції,\nНорвегії і Данії. 12 і 13 серпня німці провели масовані нальоти на\nосновні аеродроми і берегові радарні станції англійців, а 14-го почали\nнічні рейди до авіаційних заводів фірм «Брістоль», «Вестланд»,\n«Роллс-ройс» і «Глостер». Результат — пошкодження двох аеродромів і\nдекількох станцій, радіолокацій. Не дуже вдало пройшли і нальоти на\nпідприємства. Найчастіше бомбардувальники не встигали долетіти до мети —\nна півдорозі їх перехоплювали англійські винищувачі. Втрати «Люфтваффе»\nтільки 13 серпня склали 47 літаків. Британці позбулися 13 машин. Вже\nнаступного дня над островами з’явилися не пікірувальники Ju-87, що\nбомбили аеродроми напередодні, а двомоторні винищувачі Месершміт Ме-110\nз бомбовим навантаженням: командування «Люфтваффе» не ризикувало більше\nпосилати без супроводу порівняно тихохідні бомбардувальники на\n«розтерзання» англійським винищувачам. У ті ж дні стурбований втратами,\nГерінг розпорядився «надалі у складі кожного екіпажа літака, що діє над\nАнглією, мати не більше одного офіцера». До середини жовтня німецька\nавіація вдень і вночі намагалася розгромити королівські\nвійськово-повітряні сили, розладнати систему ППО, підготувати висадку\nвермахту на Британські острови. І кожного разу, несучи чималі втрати\nанглійці відбивали атаки.\nГероями повітряної битви, названої англійцями «битвою за Англію», стали\nпілоти 600 винищувачів «Спітфайр» і «Харікейн». Як правило, «Харікейни»\nнападали на ворожі бомбардувальники, а більш швидкісні «Спітфайри»\nпримушували вплутуватися в бій винищувачів супроводи. Залишившись\nнаодинці з «Харікейнами», фашистські літаки або ставали їх жертвами, або\nрятувалися втечею, так і не долетівши до об’єктів бомбардування.\n«Спітфайр», швидкість якого приблизно дорівнювала швидкості Ме-109 з\nдвигуном «Даймлер-Бенц» 601В (1000л.с.), перевершував основний винищувач\n«Люфтваффе» в маневреності. Реджінальд Мітчелл головний конструктор\nфірми «Супермарін», утілив у винищувачі кращі якості гоночних літаків,\nзумів зробити їх надзвичайно легкими в управлінні, маневреною машиною.\nСвоєю маневреністю «Спітфайр» зобов’язаний не тільки ретельному підбору\nплощ рульових поверхонь, їх ваговий і аеродинамічному балансуванню, але\nі крилу порівняно великої площі. Додавши крилу аеродинамічний вигідні\nконтури, Мітчелл вдало поєднував в літаку високу швидкість гоночної\nмашини з маневреністю хорошого винищувача з малим навантаженням на\nПерший тур повітряних битв другої світової війни розкрив і недоліки\nвинищувачів кінця 30-х років: вісім підкрильних кулеметів «Спітфайра»\nвиявилися слабкою зброєю проти літаків ворога, оснащених протикулевою\nбронею. Однієї лише скорострільності вже не вистачало. «Пройняти»\nЯкщо війська не стоять один проти одного, не йдуть в атаку танки, і\nвійни стає бомбардувальник, своєрідний «снаряд» наддалекої «артилерії»\nВесною і влітку 1940 роки «Люфтваффе» зробили перші нальоти десятків і\nрейдами висадку на Британські острови німецьких військ. Відбити атаку з\nповітря англійцям допомогла винищувальна авіація. Потім настала година\nекіпажів англійських бомбардувальників — їм належало нанести у відповідь\n«Винищувальна авіація може захистити нас, але забезпечити перемогу\nможуть лише бомбардувальники. Отже, ми повинні розвивати саме той вигляд\nавіації, який здатний знищити промисловість Німеччини і наукові\nустанови, від яких залежить військовий потенціал супротивника. Це\nзмусить його триматися на шанобливій відстані від нашого острова»—так\nзаявив Уїнстон Черчилль восени 1940 роки. Не випадково британський\nпрем’єр заговорив про систематичні нальоти на «третій рейх» лише через\nрік після початку війни. У вересні, коли країна тільки-тільки оправилася\nвід «битви за Англію», бомбардувальники були зайняті зовсім не\nскороченням військового потенціалу Німеччини, а знищенням десантних\nсуден, що приберігалися німцями для вторгнення на острови. Тільки чотири\nвідсотки тих, що піднімалися в повітря літаків брали курс на континент.\nДля ударів по центрах гітлерівської промисловості англійцям доводилося\nудаватися до традиційного нападу — уночі. Сумна Рок десятків\n«Веллінгтонів», що ризикнули бомбити острів Гельголанд без супроводу\nвинищувачів, примусила відмовитися від денних рейдів на континент. З тих\nпір англійська авіація бомбила глибокі тили рейху лише вночі. Під\nпокривом темноти 24 вересня 1940 року британські «Веллігтони»,\n«Хемпдени» і «Уїттлі» прорвалися до гітлерівської столиці і бомбили\nгазові заводи залізничні сортувальні станції, аеродром Темпельхоф. З 119\nбомбардувальників Берліна досягли 84. У місті загинули 23 людини,\nанглійці втратили 12 льотчиків, штурманів, стрільців. Одна бомба\nдогодила навіть в сад гітлерівської канцелярії, але не вибухнула.\nВзимку 1941 року англійська розвідка доносила з континенту, що\nгітлерівці зовсім не відмовилися від планів вторгнення до Англії.\nНавпаки, все свідчило про пожвавлення на Заході: у вермахті з’явилися\nперекладачі англійської мови, в штабах — величезна кількість карт\nБританії, до кидка через Ла-Манш готувався цілий авіадесантний корпус.\n«Підготовка до висадки» виявилася стратегічною містифікацією німців що\nгарячково готувалися до «східного походу», до агресії проти Радянського\nСоюзу. Про плани ж щодо Англії ясніше за ясне сказано в особистому\nпосланні Гітлера Муссоліні, в якому фюрер сповіщав італійського лідера\nпро початок війни проти СРСР: «Що ж до повітряної війни проти Англії, то\nми якийсь час дотримуватимемося оборони, але це не означає, що ми не в\nзмозі відображати британські нальоти на Німеччину». «Хай Англія спробує\nне зробити висновків з грізних чинників, перед якими вона виявиться, —\nпродовжував Гітлер. — Тоді ми зможемо, звільнивши свій тил, з потрійною\nсилою обрушитися на супротивника з метою його знищення…» Добре відомо,\nчим стало для гітлерівців «звільнення тилу», чим закінчився для них\nбліцкриг проти Радянського Союзу. І хоча в перші місяці війни\nфашистським військам вдалося захопити чималу територію нашої країни а\n«Люфтваффе» — вивести з ладу неабияка кількість радянських літаків\nпропагандистські крики про повний розгром ВВС Червоної Армії опинилися\nПісля нападу Гітлера на Радянський Союз англійці стали розгортати\nнаступальну повітряну війну проти Німеччини. Але і у них не вистачало\nдальніх бомбардувальників, здатних діяти далеко від рідних берегів.\nЄдиним літаком, якому вдавалося вдень майже безкарно здійснювати рейди\nна континент, опинився «Моськіто» фірми «Де Хевіленд». З’явившись в 1939\nроці, «Моськіто» викликав подив інженерів і льотчиків своєю\nцельнодеревянной конструкцією. Архаїчне дерево замість алюмінію! Ще\nбільше вражала, здавалося б, повна беззахисність деяких з цих літаків\nвід винищувачів супротивника — плавність силуету бомбардувальника не\nпорушувалася жодній кулеметній турелью. І це в століття\n«суцільнометалевих фортець», що «літають, з безліччю стовбурів»!\nАле у фахівців фірми «Де Хевіленд» були свої міркування з приводу\nзахисту «Моськіто» від «Мессершмітів». Легкість конструкції, ретельна\nобробка поверхні крил, аеродинамічна досконалість контурів машини — ось\nщо коштувало цілої батареї автоматичних браунінгів, бо перевага у\nшвидкості і маневрі робило літак практично невразливим.\nТільки восени 1940 роки, коли закінчилася «битва за Англію», почалося\nсерійне виробництво «Моськіто». Оснащені радіолокаторами, вони наводили\nз’єднання важких бомбардувальників на військові об’єкти Німеччини. На\nморі вони з успіхом боролися з підводними човнами, розстрілювали їх з\nвеликокаліберних бортових гармат. За сотні кілометрів від рідних берегів\n«Моськіто» штурмували мости і переправи, заслужили титул «руйнівників\nгребель». На кожну тисячу літако-вильотів «Моськіто» доводилося лише 11\nзбитих машин. Як правило, в бойових донесеннях значилося: «Завдання\nвиконано, всі «Моськіто» повернулися на базу». Які ні успішні були рейди\nцих легких літаків, забезпечити свої острови від нальотів «Люфтваффе» і\nнанести німцям чутливі удари британці могли лише за допомогою важкої\nВесною — влітку 1941 роки королівські ВВС (RAF-Royal Air Force) стали\nодержувати серійні чотиримоторні «Ланкастери», «Манчестери»,\n«Стірлінги». У квітні 1942 року екіпажі 12 новітніх «Ланкастерів» вперше\nпісля денного нальоту «Веллінгтонів» на острів Гельголанд спробували\nсеред білого дня бомбити моторобудівний завод в Аугсбурзі. Додому\nповернулися тільки п’ять машин. І це не дивлячись на те, що увагу німців\nвідвернули з’єднання інших літаків, що імітували нальоти на Руан,\nШербур, побережжя Ла-Маншу!\nНамагаючись, все ж таки, вирішити важливе бойове завдання — здійснювати\nрегулярні і ефективні удари по Німеччині, англійці, а потім і американці\nзіткнулися з цілим комплексом складних проблем. Як і всяка грізна і\nскладна зброя бомбардувальна авіація вимагала точного і гнучкого\nуправління, чіткого взаємодії маси підрозділів. Надзвичайно підвищилися\nвимоги до точність літаководіння. Вперше в практиці бойової авіації\nзнадобилося синхронізувати дію сотень важких машин, що одночасно\nнацілюються на район вельми малої площі. На самому верхньому «поверсі»\nкерівництва війною слід було вирішити, що вважати мірилом ефективності\nбомбардувальної авіації — кількість скинутих на об’єкти бомб, об’єм\nруйнувань і які об’єкти або комплекс таких слід руйнувати в першу чергу.\nПитання далеко не дозвільні, якщо врахувати брак літаків, екіпажів і\nкрайню небажаність розпилювати сили далеко діючої авіації.\nПісля висадки в Нормандії англо-американським військам допомагали важкі\nі середні бомбардувальники, винищувачі «Спітфайр», «Тайфун» «Мустанг»,\n«Тандерболт». У Північній Африці проти танків діяли\nвинищувачі-бомбардувальники «Харрікейн» з 40-мм гарматою. На Тихому\nокеані і в Середземному морі воювали середні бомбардувальники В-25\n«Мітчелл» (той самий що, піднявшись з авіаносця, бомбив Токіо), оснащені\n75-мм знаряддям в носової частини фюзеляжу. Але гарматних «Харікейнів» і\nВ-25 випустили в ліченій кількості, оскільки вирішальної ролі в боротьбі\nз танками вони зіграти не могли.\nБез надійної броні союзні винищувачі-бомбардувальники могли\nрозраховувати лише на раптовість штурмового удару. Як тільки німецькі\nзенітники опам’ятовувалися, вони не давали союзникам безкарно прасувати\nсвої позиції. «Мустанги» і «Тайфуни» вимушено вдавалися до тактики\n«Моськіто»: несподівано, попереджує ворожі винищувачі, обрушитися на\nприголомшеного супротивника, і тут же, поки не пізно, забиратися геть.\nПеред Другою світовою війною у винищувальній авіації одержали розвиток і\nофіційне визнання деякі, м’яко кажучи, нетривіальні концепції. Їх\nпоспішили упровадити, не дивлячись на відсутність обкатки в бойових\nумовах. Однією з таких концепцій був винищувач, все озброєння якого було\nзосереджено в тургелі з круговим обстрілом. У Англії ця філософія\nпривела до створення реальних літаків: сухопутного Боултон-Пол\n«Дефайент» і палубного Блекберн «Рок» (Рух — міфічний птах). Вона була\nпомилковою, оскільки наявність тургелі, звичайно встановлюваної на\nбомбардувальниках, дуже важкої і не обтічної для винищувача, а також\nдругого члена екіпажа — стрільця, що сидить в ній, не могли не\nвідобразитися на швидкості і маневреності такого винищувача.\nНа початку 30-х років фірма Боултон-Пол, що займалася в основному\nвиробництвом рухомих стрілецьких установок для бомбардувальників,\nвипустила серію біпланів Хоукер «Демон», оснащених гідравлічної туреллю\nвласної розробки. Для поліпшення обтічності за туреллю була передбачена\nтак званій «рачина спинка» — що випускається в похідному положенні гар\nгрот, поліпшуючий обтічність, а в прибраному, бойовому положенні що\nмайже не створює мертвих зон для обстрілу верхньої півсфери. Відправною\nкрапкою для створення палубного винищувача-моноплана і оснащення їм\nнових авіаносців була готова чотирьох — кулеметна турель з\nгідроприводом, навколо якої і почав «рости» новий літак. Недоліки схеми,\nтакі, як великий шкідливий опір тургелі, її вага, значні мертві зони в\nпередній і нижній півсферах, а також розділення обов’язків між\nневигідних для себе умовах, вважалися малозначними і в розрахунок не\nбралися. При цьому указувалося, що двомісний винищувач-біплан «Демон»\nчудово зарекомендував себе. Ця паралель також була неправомірна, адже що\nдобре на мало швидкісному біплані, то малоприемлемо для\nвинищувача-моноплана із збільшеною швидкістю.\nУ 1937 р. фірма Блекберн одержала від міністерства авіації замовлення на\nрозробку двох палубних літаків нового покоління. Паралельно з «баштовим»\nвинищувачем «Рок» (специфікація ВМС номер 0.30/ 35) йшло проектування\nпікіруючого бомбардувальника вельми схожої конструкції, що надалі\nодержав найменування «Ськуа». Уніфікація більшості вузлів і агрегатів\nцих двох машин, на думку конструкторів Дж. Петі і Р. Родса, спрощувала і\nздешевлювала процес НИОКР, серійного виробництва, а також ремонт і\nПрототип «Рока» без посадочного крюка і механізму складання крила був\nготовий до літа 1938 р. Надалі літак був повністю адаптований до\nконсольний посадочний крюк, крило зробили таким, що складається,\nвстановили також крюки для кріплення повідця катапульти.\nЗ мінімальними видозмінами літак можна було обладнати двопоплавковим\nшасі з використанням поплавців фірми ЕДО для торпедоносця-біплана Фейрі\nСерійне виробництво «Рока» було налагоджено на заводі Блекберн в р.\nКлайдбенк. Було випущено близько 140 машин, які поступили на озброєння\nавіаційних крил авіаносців «Корейджес», «Глоріес», «Фьюріес» і «Арк\nРойал», а також на берегові бази влітку 1939 р. У травні 1940 р. літаки\n«Рок» притягувалися для розвідки і перехоплення німецьких\nбомбардувальників і розвідників в ході операцій у побережжя Норвегії і в\nДо достоїнств літака можна віднести високу міцність конструкції,\nнепотоплюваність при аварійній посадці на воду завдяки наявності у\nфюзеляжі і крилі відсіків непотоплюваності, а також непогану для такої\nважкої машини горизонтальну маневреність. Основним недоліком «Рока» було\nукрай невдале розташування озброєння і його слабкість. Із-за великих\nмертвих зон неможливо було вести вогонь з кулеметів вниз—назад і прямо\nпо курсу. Слабкість чотирьох кулеметів калібру 7,69 мм ілюструється\nнаступним фактом: у 1940 р. у побережжя Норвегії пара «Роков» з\nавіаносця «АркРойал» атакувала одиночний бомбардувальник «Хейнкель-111»\nі розстріляла по ньому весь боєкомплект, після чого німецький літак\nзумів сісти на вимушену, а екіпаж за винятком загиблого стрільця-радиста\nврятувався. Із-за перетяжеленности конструкції і великого міделя,\nобумовленого установкою масивної тургелі, швидкість і скоропідйомність\n«Долі» також залишали бажати багато кращого. «Роки» з авіаносців\n«Корейджес» і «Глоріес» загинули разом з своїми кораблями. До середини\n1940 р. командуванню військово-повітряних сил флоту стало ясно, що літак\nвийшов невдалим. Що залишилися «в живих» «Роки» передали у веденні\nБерегового командування, причому частина машин одержала поплавцеве шасі\nі під назвою «Сі Рок» прослужила до 1943 р. як патрульні літаки. Багато\nмашин з демонтованими тур гелями були перероблені в учбово-тренувальні і\nв ті, що буксирують мішеней. На палубі «Роки» були замінені двомісними\nвинищувачами Фейрі «Фульмар».\nЛітак «Гладіатор» був створений в 1934 р. У 1939 р. шляхом простої\nконверсії з сухопутного винищувача «Гладіатор» був створений палубний\nвинищувач, що одержав найменування «Сі Гладіатор». До 1939 р. літак\nморально застарілий, але все таки був прийнятий на озброєння, і з кінця\nвесни літаки цього типа увійшли до авіа крил п’яти ударних авіаносців\nБританського флоту. Перші 38 машин були конверсированными сухопутними\nвинищувачами, інші 60 — літаками спеціальної споруди. Літаки з\nавіаносців «Корейджес» і «Глоріес» брали участь в норвезькій кампанії\n1940 р. і загинули разом з своїми кораблями. «Сі Гладіатори» з\n«Ілластріеса» і «Голкою» брали участь в боях на Середземному морі в 1940\nр., зокрема в проводці конвоїв на Мальту. До кінця 1940 р. «Сі\nГладіатор» зважаючи на своє моральне за старіння на авіаносцях був\nзамінений на сучасніші літаки. «Сі Гладіатори» були передані в резерв\nбританського флоту і в Берегове авіа командування.\nВ ході бойової експлуатації особливі нарікання викликало слабке\nозброєння літака. Для того, щоб збити бомбардувальник, декілька літаків\nіноді шикувалися в чергу і один за іншим випускали весь свій боєкомплект\nЧастина літаків «Сі Гладіатор» взяла участь в битві за Кріт і боях за\nМальту, правда, вже в чисто сухопутному варіанті. Посадочні крюки на цих\nлітаках для економії маси були демонтовані. В основному вони\nпритягувалися для патрулювання зважаючи на своє моральне і фізичне за\nстаріння. До початку італо-німецького повітряного настання на Мальту в\n1940 р. на острові було всього шість «Сі Гладіаторів». Останні\nмальтійські «Сі Гладіатори» були виведені з експлуатації в січні 1941 р.\n«Сифайр», як і «Сі Харікейн», спочатку був переробленим для експлуатації\nз палуби авіаносця сухопутним винищувачем. Цей факт і зумовив більшість\nнедоліків цього літака — низьку міцність конструкції, недостатній огляд\nвперед, малий радіус дії і інше. Але в умовах найнапруженішої війни і\nстрогої політики скорочення числа типів літаків, що знаходяться в\nсерійному виробництві, конверсировать палубний літак з вживаного\nсухопутного винищувача виявилося єдино правильним рішенням.\nДо середини 1941 р. британське адміралтейство зіткнулося з тим, що на\nпалубах британських авіаносців немає повноцінного винищувача —\nсупротивника, та і «Сі Харрікейн» мав мало шансів проти нових\nмодифікацій Мессершмитта-109. У зв’язку з цим була висловлена думка про\nнеобхідність конверсії в палубний варіант винищувача Супермарін\n«Спітфайр». Але зробити це було набагато важче, ніж у випадку з\n«Харікейном», в першу чергу через те, що конструкція «Спітфайра» була\nнабагато більш граничною і на думку льотчиків просто не витримала б\nстартів, катапульт, і посадок з високою вертикальною швидкістю. Крім\nтого, шасі з малою колією і невисоким запасом міцності не підходило для\nпалубної машини. Але все таки в кінці 1941 р. серійний «Спітфайр» УВ\nТроп був обладнаний посадочним А-подібним крюком і випробуваний на\nавіаносці «Ілластріес». Було здійснено 12 зльотів і стільки ж посадок.\nВипробування пройшли відносно гладко, наголошувався лише недостатній\nогляд з кабіни вперед, що утрудняло захід на посадку, а також\nнаголошувалася неможливість використання літака з ескортних авіаносців.\nУ січні 1942 р. адміралтейство видало фірмам Эйр Сервіс Трейдінг і\nКанлифф-Оуен замовлення на переробку в морський варіант 250 «Спітфайрів»\nмодифікацій УВ і ВУС, у останніх із-за обмежень по масі демонтувалися\nсиловому шпангоуті хвостової балки, вузлів кріплення повідця для\nкатапульти, прорезывании шпігатів для видалення води і антикорозійній\nобробці деяких поверхонь. З 15 липня 1942 р. почалося постачання\nконверсированных винищувачів, що одержали відповідно позначення «Сифайр»\nIВ і IIС, в ескадрильї британських ВМС. Спочатку літак повинен був\nодержати традиційне найменування «Сі Спітфайр», але його порахували\nнемилозвучним і скоротили.\nПротягом літа нові літаки поступили на старі авіаносці «Аргус» і\n«Фьюріес», де їх сталі використовувати для підготовки льотчиків, а також\nна «Фор-мідебл» і «Вікторіес», в ліфти яких «Сифайри» з крилом, що не\nвипробувань прототипів було рекомендовано унаслідок поганого огляду\nвперед — вниз заходити на посадку на палубу авіаносця не по прямій, а з\nлівого віража або «змійкою» для того, щоб постійно тримати у полі зору\nпосадочного сигнальника і осьову лінію палуби. У листопаді 1942 р.\n«Сифайри» з «Формідебла» і «Вікторіеса» вперше вступили в бій,\nприкриваючи висадку союзників в Північній Африці (операція «Торч»). В\nході цієї операції «Сифайри» збили два літаки вишистских ВВС.\nПо досвіду бойового застосування було вирішено оснастити «Сифайр»ПС мало\nвисотним двигуном «Мерлін» 32 з чотирилопатевим гвинтом для збільшення\nшвидкості і скоропідйомності на висотах до 3 км, де йому в основному і\nдоводилося діяти. Літак одержав позначення «Сифайр» L.Мк.IIС. За\nнаслідками його випробувань було ухвалене рішення про модернізацію до\nцього стандарту всіх «двійок», що були в наявності. Частина літаків\nбудувалася із зрізаними законцовками крила, що дещо збільшувало\nшвидкість виходу на віраж. До середини 1943 р. «Сифайри» перебували на\nозброєнні 14 ескадрилій британського флоту і були наймасовішими\nвинищувачами ВМС Англії.\n«Сифайри» можна було використовувати і з тісних палуб конвойних\nавіаносців, правда, тут був ряд складнощів. Зокрема, посадочна швидкість\nлітака була занадто високою, що в безвітряя могло привести до обриву\nВ ході операції «Эваланс» — висадки союзників в Салерно, що почалася 9\nсерпня 1943 р., — стояв повний штиль, і конвойні авіаносці не могли\nвикористовувати стрічний вітер для зменшення злітної і посадочної\nдистанції своїх літаків. В результаті з небойових причин за два дні флот\nпозбувся 42 «Сифайров» 1.Мк.IIС. Після цього адміралтейство наполягло на\nпроведенні розслідування причин масової загибелі літаків. На час\nрозслідування всі «Сифайри» були усунені від польотів. За наслідками\nрозслідування всім льотчикам було наказано у обов’язковому порядку\nзаходити на посадку з лівого пологого віражу з відкритим ліхтарем, для\nполіпшення огляду виглядаючи з кабіни вліво. Крім того, щоб уникнути\nобриву посадочних крюків останні на всіх літаках другої модифікації були\nВ кінці 1943 р. фірма Супермарін розробила нарешті модифікацію «Сифайра»\nз доладним крилом — навіть в ангарах великих авіаносців типу\n«Ілластріес» не вистачало місця для розміщення штатних винищувальних\nавіа крил. Ця модифікація — «Сифайр» Мк.II — одержала могутній двигун\n«Мерлін» 55 або його мало висотний варіант 55М (1415/1600 л. с. у\nземлі). Літаки третьої модифікації стали поступати на флот з листопада\n1943 р., а з весни наступного року в серію пішла модифікація з\nПершою бойовою операцією за участю «трійок» став похід в Тихий океан на\nборту авіаносців «Ілластріес» і «Этелинг» для відвернення японських сил\nвід американського вторгнення на Маріанські острови. Літаки цієї\nмодифікації брали також участь у вторгненні до Франції з півдня,\nпатрулюванні побережжя Англії, атаках на Рангун, Окінаву і лагуну Трук\nна Тихому океані. У липні — серпні 1945 р. «трійки» з авіаносця\n«Індефатігебл» брали участь в повітряних боях над територією Японії.\nВ ході бойової експлуатації «трійки», особливо — над Тихим океаном, не\nзабарився позначитися основний недолік «Сифайра» — його мала дальність\nпольоту. Винищувач не міг супроводжувати ударні літаки, навіть будучи\nобладнаним ПТБ. В результаті, основним завданням «Сифайрів» було\nзабезпечення ППО ескадри.\nПісля Другої світової війни «Сифайр» продовжував удосконалюватися — на\nлітак встановили двигун Ролс Ройс «Гріффон», а для компенсації\nзбільшеного реактивного моменту гвинта застосували співісні трилопатеві\nгвинти Ротол. «Сифайри» останньої модифікації — Мк.47 взяли участь в\nдосвідчений винищувач-розвідник Р4/34, що успішно пройшов льотні\nвипробування на початку 1937 р. Головним конструктором «Фульмара» був\nОсновною ідеєю, закладеною в конструкцію літака, було поєднання\nвинищувальних і розвідувальних функцій. Екіпаж складався з льотчика і\nштурмана-спостерігача, що розташовувався в задній кабіні. В результаті\nлітак вийшов переразмеренным і перетяжеленным для свого двигуна\nпотужністю в 1080 л. с. В результаті він мав дуже низьку швидкість і\nскоропідйомність і не міг на рівних битися з винищувачами країн осі.\nСильними сторонами «Фульмара» в бою була відносно непогана горизонтальна\nманевреність, дальність і могутнє для свого часу озброєння. Разом з тим\nспостерігач не мав рухомого кулемета і не міг відобразити атаку із\nзадньої півсфери. Крім того, «Фульмар» мав крило, що складається, що\nробило його компактним при зберіганні в ангарі авіаносця.\nЛітак був запущений в серійне виробництво в кінці 1939 р., перший політ\nсерійного літака відбувся 4 січня 1940 р. Виробництво тривало до лютого\n1943 р. На початку літа 1940 р. «Фульмари» стали поступати на озброєння.\nУ липні 1940 р. авіаносці, що прикривали мальтійські конвої, вперше\nвикористовували «Фульмари» в бою, втім, без особливого успіху. Малі\nбойові втрати їх пояснювалися в першу чергу слабким повітряним\nприкриттям італо-німецьких бомбардувальників і торпедоносців і тим\nфактом, що винищувачі осі, що використалися з берегових баз, вимушені\nбули економити пальне і швидко виходили з бою. У жовтні «Фульмари»\nприкривали торпедоносці «Свордфіш» в нальоті на Таранто. З грудня літак\nз скороченим до 1 людини екіпажем став використовуватися як\n«катафайтера» з торгових суден, але великого поширення в цій якості не\nПри бойовому зіткненні у Цейлону з японськими літаками, «Фульмари» з\nавіаносця «Гермес» зазнали нищівної поразки і не змогли дати\nУ 1941 — 1943 рр. «Фульмари» у складі авіа крил ударних і ескортних\nавіаносців використовувалися в боях на Середземному морі в основному як\nрозвідники і легкі бомбардувальники. У травні 1942 р. літаки цього типа\nбрали участь в прикритті висадки союзників на Мадагаскар, не зустрівши,\nвтім, особливого опору в повітрі.\nНа других ролях «Фульмари» використовувалися в ході висадки союзників в\nПівнічній Африці в листопаді 1942 р.\nОстанніми епізодами активної бойової служби «Фульмарів» було їх\nвикористання для розвідки, ППО і пошуку підводних човнів в ході проводки\nконвоїв до Мурманська аж до жовтня 1944 р. Літаки базувалися в основному\nна британських і американських ескортних авіаносцях, причому деякі з них\nнесли американські позначення.\nДо березня 1945 р. що уціліли «Фульмари» використовувалися для\nпатрулювання британським Береговим командуванням і епізодично\nРозробка літака «Файрфлай» («Світляк») відповідно до специфікації\nміністерства авіації Британії почалася в 1940 р. під керівництвом\nрозвитком «Фульмара» з набагато могутнішим двигуном Ролс Ройс «Гриф-фон»\nі посиленим озброєнням, що складалося з чотирьох 20-мм гармат Бритиш\nІспано. Запас палива був збільшений в порівнянні з «Фульмаром» за\nрахунок установки додаткових баків в крилі. Саме крило складалося з\nповоротом уздовж фюзеляжу за допомогою карданного шарніра.\nВідразу ж після приймання макету нового літака комісією замовника в\nчервні 1940 р. було видане безпрецедентне замовлення відразу на 200\nлітаків з мінімальними змінами. Досвідчена серія з трьох машин була\nзібрана на заводі фірми Фейрі в р. Хейз вже за серійною технологією, так\nщо фактично прототипів «Файр-флая» не будувалося. 22 грудня 1940 р.\nперший літак досвідченої серії, керований льотчиком Д. Стенілендом,\nзробив перший політ.\nДоведення нового винищувача сильно затягнулося — другий досвідчений\nлітак пройшов приймально-здавальні випробування і був прийнятий ВМС лише\nв квітні 1942 р., але незабаром він розбився. Тільки в червні 1943 р.\nбули проведені випробування нового літака на авіаносці «Іллас-тріес». За\nнаслідками цих випробувань був зроблений висновок про недостатній огляд\nвперед на посадці, після чого козирок і частина, зрушення ліхтаря\nкабіни, піддалися модернізації, що поліпшила огляд. Вже в ході серійного\nвиробництва в конструкцію були внесені ще деякі зміни — упроваджене\nкермо без рогової компенсації і дюралюмінієва обшивка елеронів замість\nобтягування полотном. Стовбури гармат закрили обтічниками.\nУ жовтні 1943 р. була сформована і приступила до перенавчання на нову\nтехніку перша ескадрилья «Файрфлаїв». У лютому наступного року вона на\nЛітаки, що базувалися на авіаносці «Індефатігебл» і оснащені рейковими\nпусковими установками для некерованих ракет, взяли активну участь в\nпоході цього корабля в Індійський і Тихий океани в 1945 р. У цьому\nпоході «Файрфлаї», що сильно поступалися японським літакам в\nманевреності, використовувалися в основному як штурмовики в ході рейду\nна Суматру і висадки на Окінаву.\nЛітаки з авіаносця «Імплекейбл» брали участь в нальотах на базу\nяпонського флоту в лагуні Трук, а з липня 1945 р. — в рейдах проти\nУ післявоєнний час літак продовжував удосконалюватися і брав участь в\nКорейській війні 1950-1953 рр. Літаки «Файрфлаї» були також на озброєнні\nв Голландії, Швеції, Данії, Канаді, Австралії і Індії. Багато літаків\nнеодноразово міняли господарів і перебували на озброєнні ще в багатьох\nкраїнах «третього світу» аж до кінця 60-х років.\nПісля закінчення битви за Англію з’явилася можливість передати частину\nзамовлення винищувач Хоукер «Харрікейн» військово-морському флоту\nАнглії. Цей захід був чисто вимушеним, оскільки на 1940 р. повноцінних\nвинищувачів для базування на авіаносцях в Англії не було: «Сі\nГладіатори» морально застаріли ще до війни, а моноплани «Рок» і\n«Фульмар» могли вважатися винищувачами лише з великою натяжкою.\nЗамовлені в США винищувачі «Уайлдкет», теж, до речі, що не блищали\nвисокими льотно-технічними характеристиками, почали поступати до\nБританії лише в кінці 1940 р.\nУ жовтні 1940 р. фірма Хоукер за завданням адміралтейства початку роботи\nіз створення модернізаційного комплекту для серійного «Харрікейна», який\nзабезпечував би зліт з катапульти з використанням порохових\nприскорювачів. У середині січня 1941 р. послідувало замовлення в цілому\nна 50 комплектів. Катапульти «Харрікейни» використовувалися з торгових\nсуден (Шпильок МАКУ), обладнаних простою фіксованою пороховою\nкатапультою. Що прозвали «катафайтерами», вони були одноразовими\nмашинами — після виконання перехоплення льотчику було нікуди посадити\nлітак, і він попросту викидався з парашутом. На кораблі була спеціально\nпідготовлена група рятувальників з моторним човном, який виловлював\n«катафайтеру» вдасться збити хоч один ворожий бомбардувальник.\n«Катафайтери» одержали найменування «Сі Харрікейн» 1А. Перший досвід\nбойового застосування «катафайтера» був зафіксований 3 серпня 1941 р.,\nколи винищувач з транспорту «Мейплін» збив чотиримоторний німецький\nрозвідник «Кондор». Всього за війну зафіксовано вісім бойових запусків\n«катафайтеров» з вельми вражаючим результатом — було знищено шість\nлітаків супротивника, причому загинув тільки один льотчик «катафайтера».\nПісля появи в достатній кількості конвойних авіаносців потреба у\nвикористанні одноразових винищувачів відпала.\nВосени 1940 р. фірма Хоукер обладнала в експериментальному порядку один\n«Харрікейн» 1В А-подібним посадочним крюком, що кріпився до посилених\nвузлів фюзеляжної ферми. Літак пройшов випробування на імітації\nавіаносної палуби у Фарнборо весною 1941 р. Як виявилось, літак цілком\nможна використовувати з авіаносців. Переобладнання серійних\n«Харрікейнів» I в палубний варіант «Сі Харрікейн» 1В проводилося на\nзаводі фірми Дженерал Эйркрафт. У жовтні 1941 р. новий літак поступив на\nозброєння британської флотської авіації. «Сі Харрікейни» базувалися як\nна «нормальних» авіаносцях, так і на шпильках МАКУ — торгових кораблях з\nнастеленою поверх надбудов польотною палубою.\nБойове застосування палубного «Сі Харікейна» пов’язане в першу чергу з\nвійною на Середземному морі. Першим авіаносцем, що одержав до складу\nавіакрила ескадрилью «Сі Харікейнів», був «Голок». З березня 1942 р. і\nаж до своєї загибелі в серпні цей корабель забезпечував проводку конвоїв\nна Мальту. Незабаром число «Сі Харрікейнов» на палубах англійських\nавіаносців возрасло на порядок — літаки застаріли для використання з\nназемних баз, їх було багато, а конверсія в морський варіант займала\nвсього декілька годин. За чисто кулеметною модифікацією 1В послідувала\nконверсія гарматного «Харрікейна» 1С з чотирма 20-мм гарматами Бритиш\nІспано і могутнішим мотором і ПС — теж гарматний, з двигуном Ролс Ройс\n«Мерлін» XX, який перевершував літак модифікації 1С за швидкістю на 70\nкм/ч. Як винищувальне прикриття конвоїв літаки «Сі Харікейни» проявили\nсебе з кращого боку — в ході проводки одного конвою в серпні 1941 р.\nними було збито 25 німецьких і італійських літаків при втраті всього\nПочинаючи з осені 1942 р. «Сі Харікейни» стали витіснятися новими\nвинищувачами «Сифайр». Їх сталі переводити в ППО баз флоту і портів. Але\nще протягом року літаки цього типа базувалися на шпильках МАКУ і\nконвойних авіаносцях. Останньою крупною операцією за участю «Сі\nХаррікейнов» стало прикриття висадки союзників в Алжирі в листопаді 1942\n1.\tИван Кудишин. Палубние истребители Второй мировой войны. – М., 2001.\n2.\tАвиация Второй мировой войны. – Смоленск, 2001.\n3.\tКотевникова Т. Б. Крилья Родины. – М., 1998.\n4.\tМазурук І. П. Авіація. – К., 1956.\nСтратегії конкурентної поведінки підприємства (реферат)


14 причин кинути чоловіка, навіть якщо він клянеться в любові | Сім’я і дім \nДеспоти і абьюзери вміють принижувати біль, вони роблять боляче своїм жертвам. І це потрібно врахувати кожній жінці, яка себе поважає. Звичайно, любов – це нескінченний марафон, в процесі якого ви раз у раз стикаєтеся з перешкодами, неприємностями і кризами. Але одна справа, коли ви разом воюєте з обставинами, і зовсім інше – коли починаєте відчувати, що вас намагаються придушити. Позбавляйтеся від мрій і від небезпечного чоловіка, якщо у ваших стосунках є наступне:\nУ нормальних відносинах завжди є місце для компромісу. Якщо в один прекрасний момент ви помічаєте, що у вашій парі він раз у раз тягне ковдру на себе, а ви боязко поступаєтеся його примхам і потребам, то пора розкрити очі – ви добровільно загнали себе в рабство. Такий союз не можна назвати партнерством на взаємовигідних умовах. Впевнені, ви і самі це відчуваєте десь всередині. Не варто ігнорувати жіночу інтуїцію.\nУ щасливих відносинах, зазвичай, є захоплення за їх межами. Зрозуміло, що любов неможлива без жертв, але наказувати партнеру, щоб він порвав зі своїми найкращими друзями, припинив спілкуватися з сім’єю і звузив свій світ до вашої квартири – за межами нормальності.


Мандрівникам подобається багато чого у такому місці, як Чайнатаун, але особливо тутешені магазини та чайна-таун. Це район з цікавими пішохідними маршрутами, тому тут гарно гуляти, періодично заглядаючи до тутешніх ресторанів. Дізнайтеся більше про місцеву історичну спадщину, оглянувши такі популярні місця, як Синагога на Елдрідж-стріт та ТЦ «Wing Fat». Тут є багато цікавого, а місцеві визначні місця, як-от Громадянський суд Нью-Йорка та Торговий квартал Орчед-стріт, вас приємно здивують.\nМи пропонуємо 47 помешкань у цьому районі. Ось кілька найпопулярніших місць, які найші гості обирають у такому районі, як Чайнатаун:


Арочний отвір своїми руками: як зробити\nМатеріали, з яких можна спорудити арку\nЕтапи створення своїми руками арки з профілю гіпсокартону\nЯк правильно розрахувати радіус арки\nЯк створити каркас арочної конструкції і правильно закріпити гіпсокартон\nНавіть найбільш типову планування будинку або квартири можна видозмінити з допомогою нехитрих архітектурних прийомів. Причому, щоб їх застосувати, не обов’язково бути професійним будівельником – достатньо мати бажання щось покращити або створити своїми руками. Один з елементів, що часто використовуються для додання особливої елегантності інтер’єру, – арка.\nАрочний отвір – це безпрограшний спосіб додання житлу вишуканої витонченості, який цілком можна реалізувати своїми руками. Його дуже часто обладнають на місці міжкімнатних прорізів, замінюючи їм звичні двері.\nСучасний ринок будівельних матеріалів дозволяє втілити в життя найсміливіші ідеї. Якщо раніше вважалося, що арочний отвір в зведенні стіни або замість двері можна створити тільки на етапі початкового будівництва, виклавши його з цегли, то тепер за допомогою різноманітних пластичних і гнучких будматеріалів таку задумку цілком можна реалізувати навіть у вже готовому будинку.\nНайбільш придатними для ремонтних робіт у такому випадку будуть наступні матеріали:\nарочний профіль і гнучкий гіпсокартон;\nЯкщо з гіпсокартону арочні отвори доведеться будувати з нуля, то, щоб оформити дверний отвір дерев’яною аркою, можна замовити гарну конструкцію з дерева на фабриці, яка спеціалізується на виготовленні таких виробів. Головне – точно вказати необхідні розміри, щоб арки без проблем увійшли в міжкімнатні отвори, і майстрові залишалося тільки красиво закрити простір навколо них. Єдиний недолік такого оформлення полягає в тому, що конструкція з гнутого дерева – недешеве задоволення. Але і тут є вихід – встановити в дверний проріз каркас з МДФ, який зовні має структуру і малюнок дерева, але ціна його набагато демократичніше.\nЯкщо ви живете у квартирі не один рік і вирішили оновити ремонт, оформивши міжкімнатні отвори у вигляді арок, – не поспішайте зносити стіни і будувати нові. Сучасні технології дозволяють зробити це акуратно, навіть не завдавши великої шкоди іншій обстановці.\nДля проведення ремонтно-оздоблювальних робіт необхідні такі матеріали та інструменти:\nнаправляючий алюмінієвий профіль;\nспеціальний арочний профіль;\nгнучкий арочний гіпсокартон;\nстрічка для зміцнення стиків;\nножиці для нарізання профілю;\nПроцес роботи включає в себе такі основні етапи:\nрозрахунок радіуса майбутньої арки;\nвиготовлення та встановлення каркасної конструкції;\nзабивання з’єднувальних швів;\nгрунтування, вирівнювання і чистове шпаклювання гіпсокартонної поверхні.\nПеред тим, як почати своїми руками будувати арочний отвір, потрібно правильно розрахувати його радіус. Ніколи не варто покладатися «на око» – побудовані в такому випадку арочні отвори можуть у підсумку виявитися несиметричними.\nДля проведення розрахунку прийнятного радіусу кола арки знадобляться такі розміри: висота майбутньої конструкції, глибина арки (вона дорівнює товщині стіни) і ширина арочного прольоту ( тобто, ширина простору, який буде перекрито аркою).\nЩоб обійтися без складних математичних формул, краще намалювати невеликий проект майбутньої конструкції в будь-якому зручному масштабі, наприклад, 1:50, і скористатися циркулем. Накресливши дверний отвір, в якому планується встановити каркас, малюємо на кресленні вісь симетрії і, поставивши циркуль на цю вісь, підбираємо оптимальний радіус дуги. Далі залишається все перевести з масштабу в нормальні розміри і можна починати виготовлення необхідних елементів.\nТим, хто все ж таки віддає перевагу тільки математичну точність, радіус допоможе вирахувати така формула: R=L2+H2/2H, де R – позначає радіус кола арки, L – половина хорди дуги, H = висота підйому арки.\nПідготувавши дверний отвір до установки конструкції, слід зібрати каркас з алюмінієвого профілю. Для цього виріжте дві напрямні необхідної довжини з металевого профілю і закріпіть їх на стіні. Довжина напрямних повинна дорівнювати ширині дверного отвору, в якому буде встановлюватися арка. Напрямні кріпляться до верхньої частини дверної перемички. По обидві сторони прорізу також встановіть по два профілю, але їх розміри будуть залежати від того, який радіус арки ви вибрали. Якщо рамку з металевого профілю потрібно зафіксувати на бетонній стіні, то з допомогою перфоратора просвердлите отвори, вставте дюбелі, а потім закрутіть саморізи.\nУ випадку, коли планується зробити дуже широкі арочні отвори, то на каркас краще встановити додаткові поперечні сегменти з металопрофілю, щоб прикріплений до нього гіпсокартон не прогинався всередину.\nНаступний крок після створення каркасної конструкції – виготовлення двох гіпсокартонних заготовок. Для цього на аркуші гіпсокартону потрібно накреслити два півкола обраного радіусу і вирізати їх з допомогою спеціального макетного ножа або електролобзика.\nМалювання контуру арки – дуже важливий і відповідальний етап. Якщо ви не приділите йому належної уваги, у результаті може виявитися, що весь ваш подальший труд буде марним. Малоймовірно, що вам вдасться знайти такий величезний циркуль, тому використовуйте для створення кола старий перевірений поколіннями спосіб. На осі симетрії вкрутіть у гіпсокартон шуруп, прив’яжіть до нього мотузку потрібної довжини із закріпленим на іншому кінці олівцем або крейдою та малюйте, стежачи за тим, щоб мотузка була постійно в натягнутому стані.\nВирізані своїми руками заготовки прикріпіть саморізами з обох сторін отвору до закріпленому раніше профілю. Для прискорення процесу кріплення доцільно скористатися шуруповертом, а не звичайною викруткою.\nПо краю зігнутої частини гіпсокартонного листа слід прикріпити спеціальний профіль і з’єднати обидві сторони арки перпендикулярними сегментами, на які прикріпити смугу гіпсокартону довжиною, що дорівнює довжині дуги і шириною, рівній глибині дверній ніші, в яку монтується конструкція.\nПісля цього залишається закласти шви і стики гіпсокартону, прогрунтувати поверхню, вирівняти її і покрити декоративної шпаклівкою або заклеїти шпалерами. На цьому виготовлення декоративного арочного отвору буде завершено.\nЯкщо ви заздалегідь запасетеся усіма необхідними матеріалами та інструментами, то виготовлення і установка своїми руками на місці міжкімнатних прорізів арки у вас займе 1-2 дні. Ще пару днів доведеться витратити на фінішну обробку.\nПеред тим, як зробити дверний отвір, необхідно оформити юридичне узгодження такої роботи і отримати на…\nВиготовлення дверної коробки самостійно\nЧасто буває, що дверна коробка не входить в комплект з дверима, або входить, але продається…\nГлавная / Виготовлення / Виготовлення міжкімнатного арочного отвору


Реферат: Моисей жизнь и предназначение | allbest-referat.ru\nВеликийвизволительі законодавецьєврейськогонароду, що живу XІІІ-XІІ ст. дон.е. у часи царюванняРамзеса ІІ.Своє ім’я (поеврейски-моше)він одержаввід єгипетськоїпринцеси, щоврятувала його, воно означає«врятованийз води». Ім’я цевідповідає біблійномуоповіданню, що говоритьпро те, що дитина, що народиласяв Авраама Иохаведи, був захованийматір’ю, томущо за наказомфараона всієврейські дітичоловічої статітопилися вНілу, а потімбув покладенийу смоленийкошик і опущенийв очерети Нілу.Тут його і знайшладочка фараона, що прийшлакупатися. Вонавзяла дитинудо себе і виховалайого, як своговласного. Мойсейодержав блискучевиховання, вінбув присвячений«у всю мудрістьєгипетську», тобто в усітаїнства релігійногоі політичногосвітоглядуЄгипту. Будучижрецом Озирисаі, виконуючипосаду священногопереписувача, Мойсей бувпосланий фараоному долину Гесемдля перевіркиробіт, що тамведуться, побудівництвуфортець. Єврейськийнарод, що живу ті часи в долиніГесем, був данникомЄгипту і піддававсярабськомуприниженнюна важких суспільнихроботах. Ненавистьєгиптян доєвреїв збільшуваласянепокірливоювдачею цьогокочового народу, запереченнямєгипетськихбогів і поклоніннямсвоєму єдиномуБогові. Одинраз він побачив, як єгипетськийвоїн б’є мирногоєврея. ОбуренняМойсея булонастількивелике, що захищаючиодноплемінника, він убив ворога.Після цієїподії йомудовелося бігтиза межі царствафараонів. Єдиниммісцем, де можнабуло укритися, була Синайськапустеля. ТамМойсей мігзустріти лишеголі каменіі рідкихкочівників-бедуїнів.МандруючиСинайськоюпустелею, Мойсейзаблукав далеков гори і виявивсяв невідомомудревньомусвятилищі. Тутз ним і відбулосяте перетворення, що вплинулона весь хідісторії єврейськогонароду. Мойсейпобачив кущтернику, щогорів, але незгоряв, а з надркуща йому бувголос ГосподаБога. І сказавЯхве Мойсеєві, що він повиннийвивести євреївз рабстваєгипетськогоі привестисюди, до святоїгори на Синаї.І обіцяв Яхведати синамізраїлевим, поклонившимсяБогові своїхбатьків, багатуземлю. Мойсей, надихнувшисьодкровенням, що він одержавблизько 1230р. дон.е., з’явивсясеред ізраїльськихрабів у Єгипті.Він відчув насобі печаткуБожого пророкай обов’язокврятувати свійнарод. Великоюбула працяМойсея, оскількизустрівся вінзі страхом ітупістю, ліннюі відсталістю.Необхідно буловідродити усвоїх одноплемінникахколишню релігійність.Мойсей прийшовзі звісткою, що Бог Авраама,Ісаака і Іаковазнову призиваєсвій народ іобіцяє датийому у володінняродючі земліХанаана. Психологіялюдини скроєнатаким чином, що навіть найважче, нестерпне, алепередбачуванесьогоденнясприймаєтьсякраще, ніжблагополучне, але невідомемайбутнє. Мойсеєвінеобхідно булозрушити з насидженогомісця цілийнарод, розбудитив ньому гордістьі енергію, згуртуватийого під єдиноювірою. Обстановкав самому Єгиптісприяла виконаннюзадуманого.В ті роки Єгипетвідновлювавколишню могутність.Армія фараоназнову завойовувалачужі землі, ав долині Нілувибухнулаепідемія.\nВихідз будинку рабствабув зробленийу день весняногосвята. Наспіхзробивши необхіднийобряд, єврейськийнарод висунувсяна схід. Як говоритьБіблія, їх буловсього 70 чоловік, але імовірніше-це було 70 родин, тобто більштисячі чоловік, оскільки кожнародина могланараховуватидо 30-ти людей.\nМойсейдобре розумів, що по добрійволі їх ніхтоне випуститьіз країни, ітому повів свійнарод черезхиткі драговиниГірьких озер.Армія фараонапо п’ятах переслідувалавідважнихутікачів. Часомздавалося, обраний народщасливо відірветьсявід погоні. Алеболота приградилиїм шлях. Тут івідбулосявелике чудо- Яхве розсунувводи моря ієвреї змоглипройти по суші, що відкрилася.Як тільки євреївтечею здолалицю небезпечнуділянку, хвиліморя зімкнулисяі поглинулибагатьохпереслідувачів.\nЩо насправдівідбулося втой фатальниймомент, ми ніколине дізнаємось.Імовірнішевсього Мойсей, не раз проходившийу цьому районі, знав про існуваннятаємних стежоккрізь очеретянідраговиниГорьких озер, а вітер, що піднявся, міг створитиілюзію моря, що розсунулося.В жодному випадкучудесний порятунокбув витлумачений, як прояв Божоїохорони. Мойсейв свою чергупридбав щебільшу славув очах врятованих.Довіра народудо Мойсея несказанновиросла, інеорганізованийнарод міг сліпопідкоритисяйого волі.\nНаступнікілька днівна шляху мандрівниківз’являлася лишебезкрайня ібезводна пустеля.Незвичний інезміннийпейзаж викликаву людей жах.Спрага і голодвикликалипротест у серцахшукачів обіцяноїБогом землі.Кілька разіввони були близькідо бунту. АлеБожа благодатьне залишаласинів ізраїлевих.Мойсей виявлявусе нові чудеса.Як досвідчениймандрівник, він знав тіхитрості, задопомогою якихможна вижитив пустелі.\nТакодин раз мандрівникамзустрілосяводоймище знепридатноюдля вживанняводою. Збурюванняросло, але Мойсейпоказав народу, як використовуватиспеціальнурослину, задопомогою якоїможна повернутиводі нормальнийсмак. Наступногоразу, прокинувшись, голодні подорожанипобачили, щоземля, як інеєм, покрита білоюкрупою. Мойсейзнав, що бедуїнивживають цюкрупу в їжу.Радості людейне було межі.Воістину, Богзберігає свійнарод, якщопосилає свійдарунок — «маннунебесну».\nНайбільшпрославленийепізод малюєнам Мойсея, щопробиває жезлом, скелю, з якоїпочинає битиджерело. Чудотут полягаєв знанні місцевихвапняних порід, багатих ключовоюводою. Сильнимиударами цілкомможливо булодосягти потрібногорезультату.\nТутважливо не те, що чудеса, можливо, діялися людиноюбез божественноїдопомоги, а те, що вони сприймалисяяк знак божоїблагодаті.Серця Синівізраїлевихнаповнялисяблагоговіннямперед усемогутнімЯхве. Це їхнійБог, він Одині Єдиний, вінвибрав євреїв, як свій народі приведе йогодо благоденства.Ідея особистогозаступництваБога євреямзгуртуваламаленьке плем’яна багатотисячолітть.\nКількамісяців мандрівок, у які траплялисянайрізноманітнішіподії, аж добитви з бедуїнами, привели юрбиєвреїв до священнихСинайськихгір. Тут, нарешті, Мойсей відкривсвоєму народовіціль їхньоїподорожі. Віноголосив, щовони прийшлисюди для того, щоб особистоукласти союзз Богом і одержативід нього тінаставління, що будуть керуватиІзраїлем в усічаси.\nМойсейсам піднявсяна вершину горидо того святилища, де йому ранішез’явився кущ, що незгоряє,(«неопалимакупина») і голосБога.\nЗтрепетом ізраїльськийнарод чекавповерненнясвого вождя.Повернувшись, Мойсей проголосив, що приніс ізсобою Тору(навчання, законодавство).Саме Тора єП`ятикнижжяМойсеєво, першихп’ять книг Біблії, що є самим священнимдокументоміудаїзму.\nЗпогляду науки, питання авторстваТори завждизалишалосядосить спірним.Ортодоксальнііудаїсти всіп’ять книг Ториприписуютьсамому Мойсеєві.Однак сьогоднівстановлено, що багато данихговорять прозворотне. Гарячіголови поспішаютьзробити з цьоговисновок, щовід Мойсея незалишилосяні рядка, а Тораналежить перунайрізноманітнішихрелігійнихдіячів Ізраїлю.\nТора, як уже булосказано, складаєтьсяз п’яти книг:\nі власне збір законів і наставлянь у трьох книгах: Левіт, Числа, та Второзаконня.\nНайбільшімовірно, щоМойсей принісіз Синайськоїгори декалог, тобто ті десятьбожественнихзаповідей, щостали відоміусьому світові.Якщо окремічастини законодавстваТори можнадатувати самимрізним часом, аж до серединипершого тисячоріччядо н.е., то декалогбув відомийза всіх часівісторії Ізраїлюпісля Мойсея.З переказівісторії цізаповіді булинаписані надвох кам’янихдошках (скрижалях), що в принципівідповідаєдревній традиції.У канонічномутексті Бібліїці заповідізаписані внаступномувиді:\nНе вимовляй імені Господа, Бога твого, дарма; тому що не залишить Господь без покарання того, хто вживає ім’я Його дарма.\nСпостерігай день суботній, щоб свято зберігати його, як заповів тобі Господь, Бог твій. Шість днів працюй, і роби всякі справи твої; а сьомий – суботу, віддай Господові, Богові твоєму. Не роби цього дня ніякої справи ні ти, ні син твій, ні дочка твоя, ні раб твій, на раба твоя, ні віл твій, ні осел твій, ні всяка худоба твоя, ні прибулець твій, котрий у тебе; щоб відпочив раб твій і раба твоя, як і ти. І пам`ятай, що ти був рабом у землі Єгипетській, але Господь, Бог твій, вивів тебе відтіля рукою міцною і м`язом високим, тому і повелів тобі Господь, Бог твій, дотримувати дня суботнього.\nСьогодніці заповідівважаютьсяприродниметичним кодексомдля кожноїлюдини. Однаку часи Мойсеявони з’явилисядійсним одкровенням, що у коренізмінювалозвичні уявлення.\nПершазаповідь єнайважливішоюв іудаїзмі. Тутзатверджується, що Бог Один іЄдиний і самевін є заступникомєврейськогонароду. В часиМойсея веськосмос буводухотворений.Часто відбувалосяпоклонінняВерховномуВладиці, алепри цьому незаперечувалосябуття інших, другоряднихбогів. ПоклоняючисьУсевишньомутворцеві, сучасникиМойсея у всіхкраїнах древньогосвіту шанувалибагатьох, у тімабо іншомуступені значимихбогів. Весьпантеон богівСходу і Заходучасто був зв’язанийскладнимиродиннимивузами. Богинароджувалисяі вмирали, одружувалисяі народжувалидітей, воювалиі віддавалиі т.д. Бог Мойсея, знаходитьсяпоза цим клубкомвідносин інавіть над ним.Яхве — це Бог, що стоїть позавсякими причинамиі залежностями.Саме ім’я Яхвеозначає сущий, тобто живий,існуючий завжди, безвідноснодо часу і простору.В одному епізодіМойсей запитуєБога його ім’ядля того, щобпередати совемународові. Мойсеєвіздається природним, що для поклоніннянеобхідне ім’я.Бог же, глянувшидо людськогонеуцтва, говорить- «Я сущий ». Уцьому ясновидна іронія:«я сущий» іншимисловами означає- «менінемає імені». Алев той же часЯхве не схожийна абстрактнийуніверсальнийБрахман індуїзму.Яхве є Бог живий, що безпосередньобере участьу земних подіях.\nДругазаповідь відгороджуєлюдину відідолопоклонства, що йде з первіснихвірувань. Увесьдревній світне міг прийтидо найбільшогоодкровення, що Бог не маєобразу, таксамо, як не можемати імені.Мойсей же в ційзаповіді говорить, що Бог не можебути зображений, людська свідомістьне може вміститив себе образБожий. Тому Богприходить долюдини в різнихзрозумілихобличиях, таких, як неспаленийкущ, ангел, щовіщає від Бога.Друга заповідьє найбільшеодкровення, що суперечитьусьому древньомута й сучасномусвітосприйманнюлюдини. Проте,ізраїльськийнарод беззаперечносприйняв цюзаповідь ідотеперішньогочасу археологамине виявленожодного зображенняЯхве.\nСерйознимдосягненнямМоисеєва завітуможна вважатите, що в декалогунемає згадуванняпро ритуали, за допомогоюяких повинновідбуватисяслужіння Богові.Немає ні заклинань, ні магічнихформул, ні описуобряду жертвоприносіння.Тут відкидаєтьсясам магічнийсвітогляд, властивийколишнім часамі народам. БогМойсея не вимагаєні обрядів, ніжертв, ніякихзовнішніх формшануванняГоспода. Якимже образомповинна служитилюдина Богові? Тільки моральнимсамовдосконаленням, внутрішньоюроботою нашляху досягненняправедностіможе людиназаслужитиблагодать божу.Люби Бога, будьправедний — цевсе що потрібно…Просто і разомз тим, як показуєісторія, майженездійсненно.\nТретязаповідь вимагаєне вживатипонапраснуім’я Бога. Тутважливо не те, що Бог має абоне має імені, а те, що необхіднодосягти тогоступеня шанування, коли ім’я Богастає особистимскарбом. Цязаповідь зновуведе людинудо внутрішнього, схованогослужіння Богові.\nЧетвертазаповідь — шануйсуботу. Це означає, що один деньу тиждень людинаповинна присвятитидумкам проБога. День завдень кожнийтрудиться наблаго своєїродини — це природно.Але для того, щоб у суєтімирських справне опуститисядо насиченнялише власноготіла і догоджанняпочуттів, необхідноодин день натиждень присвячуватисебе Богові.У цей деньзабороняєтьсявиконуватияку-небудьроботу. Святкуваннясуботи не виключаєнеобхідностіщодня молитисяі думати пробожественнітаємниці, алеприпускає, щолюдина зможеколи-небудьприсвячуватиБогові щохвилинисвого життя.Субота в євреїввважаєтьсяостаннім, сьомимднем тижня. Попереказу, Бог, закінчившиутвір світуза шість днів, на сьомий деньвідпочивав.\nОстаннішість заповідейскладають тойморальнийкодекс, виконанняякого і повинновести до праведності.Особливо примітнаостання, десятазаповідь, щопроголошує, що гріхом є нетільки діязроблена, алеі будь-яка неправдивадумка такожнеприйнятнаБогові.


Військовослужбовець Павло Помисов-Несміянов дорікнув касиру за те, що та не звертається до покупців на мові своєї країни. На це він отримав агресивну відповідь, характерну всім любителям кривавого «рузьке міру».\nТак, дівчина спробувала переконати військового в тому, що ерефія нібито незабаром захопить Харків і викорінить там українську мову. «А якщо хочете говорити українською, то вам потрібно їхати до «бандер»у Львів», — нахабно видала касирка.\nПримітно, що АТБ негайно звільнило любительку кривавого «рузьке міра», що кличе до свого міста ворожі танки. За інцидент компанія принесла вибачення. Голобуцького сильно обурила поведінка дурної касирки.\n«Вона справді не розуміє що «ерефійським танкам в місті все одно, скільки разів вона плюнула в портрет Бандери і наскільки принципово відмовлялася від державної мови. Її будинок зруйнують так само, як і інші. І її сім’я загине з такою ж точно ймовірністю, що і ненависні їй харківські «бандери» «, — з гіркотою констатував політтехнолог.\nВ рубриці: війна • Україна | Теги: воїни, покарання, сєпари, торгівля\t| Коментарі відсутні\n« У Дрогобичі водій “Фольксвагена” травмував школярку Вода потрапляє в шахту, а тому пришвидшить нове падіння карсту »


Найкрасивіші будинки Запоріжжя - zaporizhzhia-future.com.ua\nПро смаки, як то кажуть, не сперечаються. Хтось вважає красивими виключно історичні будівлі. В їх прямих лініях, вигинах візерунків на кам’яній кладці, гостроверхих башточках з кованими шпилями люди бачать красу і витонченість, не звертаючи уваги на вік та інші дрібниці. Інші ж люди, навпаки, вважають красивими тільки сучасні будівлі, причому часто – виключно через їх комфорт і облаштованість побуту. Хто з них правий, а хто ні – не нам судити. Швидше за все, обидві точки зору мають повне право на існування. Ми ж зупинимося на тому, що критерієм краси часто виступає незвичайність. Щось унікальне, якась «родзинка», яка відрізняє цю будівлю від десятків побратимів, що стоять по сусідству, дозволять говорити про її красу, а іноді – і залучати до будівлі туристів. Які ж красиві і незвичайні будинки стоять в Запоріжжі і чекають на своїх глядачів? Далі на zaporizhzhia-future.\nПрибуткові будинки старого Олександрівська\nПо-перше, неможливо обійти увагою так звану стару частину міста. А як же інакше, якщо саме тут, буквально на території декількох кварталів, можна на власні очі спостерігати всю історію архітектурної думки на зламі дев’ятнадцятого – двадцятого століть? Незважаючи на те, що безліч подій відокремлюють нас від моменту спорудження цих будинків, вони як і раніше актуальні – і в якості наочного посібника, і як житлові приміщення. Так, зокрема, вельми вигідно відрізняються від своїх сусідів прибуткові будинки Лещинського, Когана, Мінаєва, Біленького, Захар’їна, а також деяких інших олександрівських купців. Архітектурні надбання цього історичного періоду відрізняє ліпнина, особлива (частіше – стрільчата) форма віконних прорізів, масивний цоколь, нерідко прикрашений натуральним гранітом, а також різноманітні ковані елементи в оформленні. Дахи таких будинків найчастіше двосхилі, вони дещо нависають над крайнім поверхом (частіше другим) і створюють неповторне відчуття затишку. Що стосується заїжджого двору Когана, то його архітектурна спадщина і зовсім здається повністю пласкою. Такий ефект створюється, якщо дивитися на будинок під кутом до фасаду, і секрет його – в тому, що фасадні плити виступають вбік. Таким чином, будинок при погляді анфас здається ширшим, ніж є насправді, але більш вузьким.\nЛікарні та притулки\nОсобливе оформлення мають колишні медичні установи. Так, в Олександрівському районі при належному старанні можна відшукати дві з них – і обидві будови продовжують служити новим поколінням запоріжців в тій же «медичній» іпостасі. Це – будівля колишнього пологового притулку Бера і колишня будівля Олександрівської земської лікарні. Перший будинок збудований в незвичному для нас стилі північного модерну, його відрізняє висока кругла вежа зі шпилем, яка є як би кутом для абсолютно прямих стін з безліччю цегляних прикрас, а другий – зразок модерну класичного. У плані забудови він схожий на свого попередника, відрізняє його тільки особливість оформлення переднього фронтону і деякі декоративні елементи фасадів. А ось напівкругла форма в тому місці, де ми звикли бачити прямі кути – залишилася, і вона радує погляд випадкових перехожих і цінителів архітектури. У наш час в будівлі пологового притулку функціонує пологовий будинок №1, а в будинку земської лікарні розміщується Обласна дитяча лікарня.\nСоцмісто: приготуйтеся дивуватися!\nА чим же може здивувати жителів і гостей міста нова частина? Слід сказати, що Соцмісто, яке розташовано у Вознесенівському районі, є вельми благодатним грунтом для архітектурних спостережень. Перш за все тому, що будували Соцмісто кілька різних архітекторів, кожен з яких прагнув проявити себе у всій красі.\nШироко відомий запорізький «пряниковий», або, як його ще називають, «вафельний» будинок. Особливістю цієї досить типової в плані архітектурної споруди є облицювання. Воно виконано з цікавого матеріалу – візерункових плит. Вони так талановито прикрашені ліпними елементами, що здаються писаними. Розташований такий казковий будинок на вулиці Медведєва, недалеко від проспекту Металургів.\nЦікавим видається і так званий будинок-башта, який розташований по проспекту Соборному. Це дійсно повноцінний житловий будинок, виконаний, однак, у формі справжньої вежі! Він має шпиль на даху, балкон з балюстрадою, а ночами на ньому запалюється гарне підсвічування. Будинок-башта побудований після війни за проектом архітектора Козлінера.\nКрім того, чудеса Соцміста тривають на прикладі так званого Круглого будинку. Він дійсно побудований по колу, і в плані має форму незакінченої букви «О». Житлових поверхів в ньому налічується всього три, а по всьому периметру півкола будинок знизу підпирають (або прикрашають?) масивні, довгасті, пласкі колони. Виглядає такий архітектурний шедевр дуже футуристично.\nБудинки «п’яні» і ламані\nВсі ми звикли до будинків правильної форми і типового розташування. Нам здається, що тільки в таких будинках зручно жити і тільки такі будівлі проектують сучасні архітектори. А ось і ні! У Запоріжжі є кілька будинків, які місцеві жителі нагороджують всілякими епітетами, і слово «п’яний» – найбільш незлобивий з них. А як інакше назвати будинок, який згинається, немов змія, і має велику протяжність? Таких будинків у Запоріжжі ні багато, ні мало, а цілих три! Найвідоміший з них розташований в центрі міста, поруч з греблею ДніпроГЕСу. Він налічує цілих тринадцять під’їздів і вигнутий латинською буквою S. Іноді місцеві жителі називають його «долар».\nДругий «гнутий» будинок розташовується в Хортицькому районі по проспекту Ювілейному – там, де він перетинає вулицю Задніпровською (Василя Сергієнко). Він теж згинається поперемінно в обидві сторони і тягнеться цілий квартал.\nТретій «п’яний» будинок помічений в Шевченківському районі. Він теж має химерну форму – загинається, ніби змія, і знаходиться поруч із селищем Димитрова, по вулиці Магістральній.\nА що стосується рекордсменів у висоту, то тут всі запорізькі «чемпіони» зосередилися на Набережній магістралі, в Вознесенівському районі. На даний момент найвищою пристосованою для житла будівлею в місті є «Khortitsa Palace», яке налічує цілих сімнадцять поверхів і функціонує як готель, а поруч з ним – неподалік від каскаду фонтанів «Веселка» – зводиться двадцятип’ятиповерховий будинок. А ось якщо говорити про будівлі офісні, то найвищим в нашому місті є офісний та бізнес-центр «Eco Tower», який розташований по проспекту Соборному в районі площі Фестивальної та налічує дев’ятнадцять поверхів у висоту.\nВідомі будинки і садиби в Запоріжжі і за його межами


Тема 9.\tПаркова культура\nПаркова культура — це живий об’єкт, що функціонує. Твори паркового мистецтва будуються на органічній взаємодії непохитних законів гармонії і нестримної свободи творчості.\nМотиви цього мистецтва, як і багато інших культурних явищ, у більшості випадків повторюються в часі, а якщо й зникають, то ненадовго, щоб потім знову з’явитися. Змінюються тільки значення окремих елементів і сюжет відповідно до «естетичного клімату» епохи, змінюється також форма відповідно до мінливих чуттєвих образів поколінь.\nНайбільшого розвитку паркова культура досягла у період бароко. Цей стиль має свою історію і національний колорит. На відміну від мистецтва Відродження, орієнтованого на почутті міри, ясності і витонченості, головними рисами бароко були видовищність, пишність, алегоричність. Природа та її мінливість почала займати особливе місце в мистецтві; улюбленою темою стали пори року, швидкоплинність часу наочно демонструвала вода. При цьому в бароко відродилася середньовічна ідея про те, що вищими книгами пізнання є Біблія і Природа.\nВідмінність такого ставлення до природи як до «другої Біблії» в бароко порівняно із Середньовіччям визначалася тим, що митці, які творили за цим стилем, не тільки спостерігали і «читали» природу, але й прагнули, активно впливаючи й експериментуючи, проникнути в неї. Вони довели захоплення садами до фантастичних розмірів, а витрати на влаштування палацових садів майже зрівнювалися з витратами на побудову самого палацу. Характерні елементи стилю — велика кількість терас, багато сходів, клумб, газонів, оранжерей, що добре зберігають вистрижену форму, басейнів, фонтанів, а також безліч скульптур, які є продовженням архітектури палацу. Головний вхід до парку розташовували внизу з метою відразу вразити відвідувача прекрасною композицією. Яскравим прикладом цього стилю є чудовий парк заміської резиденції Людовіка XIV — Версаль, який уособлює абсолютну владу католицької церкви та абсолютизм короля.\nСхідно-азіатська паркова культура суттєво відрізняється від європейської. Сади і парки Далекого Сходу, зокрема Китаю і Японії, найкраще з-поміж інших видів мистецтва відображали основи світорозуміння людини-буддиста, образ її мислення, яка отримує задоволення від споглядання природи і черпає енергію з повітря, води, скель, землі, неба. Центральними ідеями цієї культури є ідеали духовного здоров’я людини, чутливість природи до настрою та ставлення до неї людини, глибинна символічність цілого й елементів композиції, а також уявлення про те, що кожна з деталей, аж до найменшої, «переживає стан цілого». Основою багатовікових взаємин між природою і людиною є абсолютизація краси природи і підпорядкування діяльності людини її законам.


Станом на ранок 31 березня на Рівненщині 13 підтверджених випадків захворювання на коронавірус - Лента новостей Ровно\nСтаном на ранок 31 березня на Рівненщині 13 підтверджених випадків захворювання на коронавірус\nВ Рівненському обласному лабораторному центрі за допомогою ПЛР-тестів наразі перевіряють 16 підозр на коронавірус. Більшість – із Сарненщини, а також із Володимирецького, Зарічненського, Демидівського районів і міста Рівного. Про результати лабораторних досліджень повідомлю ввечері.\nНайближчим часом очікується надходження на Рівненщину частини ПЛР-тестів, які вчора були доправлені в Україну з Південної Кореї з ініціативи Президента України Володимира Зеленського. Ці тест-системи містять усі необхідні компоненти для полімеразної ланцюгової реакції. Тому при його використанні немає необхідності в додаткових реагентах. Тестування триватиме від 105 до 120 хвилин.


Інноваційний відбілювання Beyond - Український Стоматологічний Центр\nПосмішка - це важливий елемент образу, тому вона просто зобов'язана бути бездоганною. Дуже часто кожен з нас стикається з тим, що зуби набувають сірий або жовтий відтінок, перестають радувати своєю білизною і блиском.\nКосмічні ціни відбивають бажання скористатися професійним відбілюванням, але тільки не в мережі стоматологічних клінік «Український Стоматологічний Центр». Саме тут можна скористатися процедурою інноваційного відбілювання Beyond по найспокусливішою ціною\nВартість процедури, яка може зробити Вашу посмішку на 8 тонів світліше ... лише 2700 гривень! Інтенсивне відбілювання за допомогою холодного світла - це найбільш щадна для зубів процедура, яка допоможе відбілити зуби надовго! Дана система відбілювання відмінно зарекомендувала себе в якості інструменту естетичної стоматології, довівши всі свої переваги, особливо, якщо порівнювати її з іншими варіантами відбілювання зубів.\nЗвільніть себе від комплексів! Даруйте всім свою ідеальну посмішку, а досягти ідеальності Вам допоможе інноваційне відбілювання Beyond.


Версія за 13:53, 19 квітня 2018 (ред.)\n(→Географія: Виправлена описка, Виправлена граматика)\nВерсія за 14:52, 19 квітня 2018 (ред.) (скасувати)\n| largest_city = [[Лісабон]]
(Нас. 2001: 564 477)\n|official_languages = [[португальська мова|Португальська]]
[[Мірандська мова|Мірандська]] (регіональна)\n|government_type = [[Президентсько-парламентська республіка]]\n|leader_title1 = [[Президент Португалії|Президент]]\n|leader_name1 = [[Марселу Ребелу де Соза]]\nВерсія за 14:52, 19 квітня 2018\nВздовж західного узбережжя Португалії протікає рукав теплої течії Гольфстрім, що робить клімат країни, загалом, помірним. Проте між регіонами існують суттєві кліматичні відмінності, пов'язанні з рельєфом та відстанню до океана. Так, височинні райони Трансмонтани і Бейри суворі й холодні, водночас землі Алгарве дуже спекотні. Сніг випадає лише взимку, переважно у високих горах. Дощі частіші на півночі, ніж на півдні. Висока вологість, що часто спричиняє тумани, переважає в береговій частині країни. Вітри, зазвичай, дують з північного заходу і півночі; взимку — з південного заходу, разом зі штормами. Загалом, клімат Португалії теплий і сприяє оздоровленню.\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Португалія&oldid=22465582


На трасі “Одеса-Миколаїв” перевернувся рейсовий автобус “Еталон” | Український Південь На трасі “Одеса-Миколаїв” перевернувся рейсовий автобус “Еталон” – Український Південь\nНа трасі “Одеса-Миколаїв” перевернувся рейсовий автобус “Еталон”\n10/01/2019 Суспільство, Херсон, Херсонська область Коментарів 0\nВранці на трасі “Одеса-Миколаїв” перевернувся рейсовий автобус “Еталон”, що прямував з Херсона до Одеси. Коментар керівника фірми-перевізника Миколи Джиганського, директора ТОВ “Іксора”, – повідомляє телеканал Суспільне. Херсон\n“Причини буде встановлювати слідчий. Це по-перше. Слідчий з “Укртрансбезпекою” там на місці. Автобус не перекинувся, він впав на бік. Це на спуску, на слизькій ділянці дороги. Чому так сталося, я поки що не можу сказати. Можу тільки сказати, що він їхав десь 50-60 кілометрів на годину. В автобусі все, як треба. Можу показати вам журнал. В 5:26 сьогодні пройшов технічний огляд. В журналі під номером 15 зареєстрований Гончаров Сергій Володимирович. Тиск нормальний, температура нормальна. Він був допущений до керування. Ось це у нас механік… Ось дивіться, під номером 15. 10.01: маршрут – Одеса, водій – Гончаров. Ось підпис посадової особи, що автобус технічно справний. Ось підпис водія, що технічно справний. Ось він під номером 15 за 10.01.19. Ось його тиск. Ось його стан здоров’я. Підпис медика. Підпис водія”, – розповідає Микола Джиганський, директора ТОВ “Іксора”.\nЛариса Клименко, медичка ТОВ “Іксора”:\n“Абсолютно здоровий водій виїхав. Все було в нього добре. Усі показання перед виїздом у нього були в нормі”.\n“Є наш інженер з безпеки, який зараз там знаходиться, начальник експлуатації туди виїхав. Автобус вже їде сюди. За попередніми даними у лікарні знаходиться одна людина. Звернулося спочатку п’ять. Їх з якимись незначними пошкодженнями відпустили додому. Я готовий вам відповісти, що задня резина пройшла близько 10 тисяч кілометрів, передня – трохи більше. Десь 35 – 40 тисяч. Тому випускати сьогодні автобус, як ви кажете, з лисою резиною – я не самогубця. Принаймні на сьогоднішній день. Це по-перше і по-друге – механіки підписали йому добро на виїзд, тобто він технічно справний був”.\nДжерело – https://ks.suspilne.media/news/6596\nUPD: Вранці на трасі "Одеса-Миколаїв" перевернувся рейсовий автобус "Еталон", що прямував з Херсона до Одеси. Зараз в ситуації розбираються наші кореспонденти.\nОпубликовано «Телеканал "Скіфія"».Херсон Четверг, 10 января 2019 г.\nДербі МБК “Миколаїв” і БК “Одеса” відбудеться в Миколаєві\nАрхіви Обрати місяць Червень 2020 (54) Травень 2020 (734) Квітень 2020 (733) Березень 2020 (767) Лютий 2020 (792) Січень 2020 (800) Грудень 2019 (827) Листопад 2019 (854) Жовтень 2019 (819) Вересень 2019 (634) Серпень 2019 (457) Липень 2019 (429) Червень 2019 (500) Травень 2019 (579) Квітень 2019 (573) Березень 2019 (620) Лютий 2019 (582) Січень 2019 (657) Грудень 2018 (664) Листопад 2018 (600) Жовтень 2018 (641) Вересень 2018 (540) Серпень 2018 (532) Липень 2018 (531) Червень 2018 (441) Травень 2018 (440) Квітень 2018 (429) Березень 2018 (374) Лютий 2018 (367) Січень 2018 (394) Грудень 2017 (388) Листопад 2017 (441) Жовтень 2017 (410) Вересень 2017 (398) Серпень 2017 (385) Липень 2017 (419) Червень 2017 (408) Травень 2017 (410) Квітень 2017 (434) Березень 2017 (396) Лютий 2017 (367) Січень 2017 (403) Грудень 2016 (361) Листопад 2016 (336) Жовтень 2016 (364) Вересень 2016 (233) Серпень 2016 (266) Липень 2016 (284) Червень 2016 (276) Травень 2016 (341) Квітень 2016 (176)


Нафтовий потоп. Чому падіння цін на нафту б’є рекорди - Korrespondent.net\nНафтовий потоп. Чому падіння цін на нафту б’є рекорди\nКорреспондент.biz, 9 лютого 2016, 17:16\nКраїни ОПЕК не бажають поступатися своїм місцем на ринку і не скорочують видобуток нафти за суттєвого падіння цін\nСША, Іран і Саудівська Аравія обвалюють світові ціни на нафту.\nУ середині січня на черговому засіданні країн – членів ОПЕК вибухнула справжня війна, пише Павло Сивокінь у №3 журналу Корреспондент від 29 січня 2016 року. Невеликі держави, такі як Венесуела чи Алжир, вимагали від своїх арабських партнерів негайно зменшити обсяги видобутку нафти, щоб хоч трохи підняти ціни на цей ресурс. Але представники Саудівської Аравії, яка викачує 60% нафти в картелі, заявили, що не готові зупиняти свої заводи, оскільки це приведе тільки до втрати частки ринку ОПЕК і тоді її місце займуть інші виробники.\nВодночас нафта продовжувала дешевшати і йшла за показник нижче $ 30 за 1 бар. марки Brent. Пізніше вона відкотилася назад на кілька центів, але представники ОПЕК впевнені, що якщо зараз не почати знижувати обсяги видобутку, то незабаром ціна може скласти $ 25.\nКраїни, що не накопичили достатніх валютних запасів, можуть не пережити тривалий період дешевої нафти, оскільки, за даними The Economist Intelligence Unit, більшість видобувних держав заклали в свої бюджети вартість 1 бар. нафти на рівні мінімум $ 50. А тепер і ця ціна здається недосяжною.\n«Світ увійшов в еру, коли у нас занадто багато нафти. Ми буквально тонемо в цьому ресурсі. У період високих цін усі намагалися наростити його видобуток, і це привело до перевиробництва», – каже Корреспонденту Майкл О'Хенлон з Інституту Брукінгса.\nНа його думку, тепер країни ОПЕК уже не можуть діяти за старою методикою «падають ціни – потрібно знижувати видобуток». Але це означає втрачати гроші і своє місце на ринку.\nТому що тепер головними противниками країн картелю стали невеликі компанії зі США, які набрали кредитів, але змогли завершити сланцеву революцію. Тепер вони можуть видобувати нафту і газ, щоб не тільки покривати всі потреби американських споживачів, а й стати експортерами цих ресурсів. У Саудівській Аравії вважають: щоб задушити конкуренцію, ціни повинні бути дуже низькими – тоді видобувати сланцеву нафту стане невигідно і загроза з боку США просто зникне.\nКрім того, Іран вже готовий надати на світові ринки свою нафту. Країна посилено готується до зняття міжнародних санкцій, й іноземні інвестори заявляють, що думають про те, як би почати швидше розвивати нафтову галузь країни. Коли санкції знімуть остаточно, ціни на нафту впадуть ще нижче.\nНарешті, незрозуміло, хто стане кінцевим споживачем такої кількості нафти. Економіка Китаю, який раніше був на першому місці за цим показником, поступово сповільнюється, а отже, Піднебесній не потрібно стільки ресурсів. Якщо ще п'ять років тому КНР давала 12% зростання ВВП, то в цьому році дасть максимум 7%.\nІнші країни зі світу, що розвивається, також не радують постачальників нафти. Споживання електроенергії зросте тільки в Індії, але й то за рахунок вугілля. Тому тепер державам, які орієнтувалися на дорогу нафту, доведеться вирішувати, як виживати в умовах, що змінилися.\nУ 1973 році, коли Захід активно допомагав Ізраїлю у війні проти арабських країн, Саудівська Аравія почала підвищувати ціни на нафту. Цим вона змусила США і Європу піти на переговори, щоб уникнути великомасштабної фінансової кризи.\nМетод швидкого урізання видобутку допомагав державам ОПЕК ще кілька разів. У 2009-му, коли інвестори повірили в економічну кризу і почали скуповувати ресурси, щоб зберегти свої гроші, Ер-Ріяд ухвалив рішення призупинити видобуток на кількох великих бурових, і в підсумку ціни пішли вгору ще швидше. І тривалий час трималися на високому рівні, забезпечуючи величезні прибутки клану саудитів, який перебуває при владі.\nТоді Ер-Ріяд міг собі дозволити видавати одноразові допомоги всім громадянам країни в розмірі $ 1,5 тис., тільки щоб зберегти спокій. І навіть за низьких цін країни Перської затоки залишаються у виграші, оскільки видобувати нафту у них дешевше, ніж розробляти нафтоносні піски Альберти (США) або бурити свердловини в Північному морі.\nТому їм у будь-якому випадку потрібно було зберегти свою частку ринку. Тим більше що у них стало занадто багато конкурентів, готових отримати їх $ 526 млрд., на які держава продала нафти в минулому році.\nГоловні вороги – невеликі компанії у США. Саме вони за підтримки місцевої влади зуміли провести так звану сланцеву революцію. Америка загалом інвестувала в розробку нетрадиційних родовищ нафти і газу понад $ 300 млрд, але досягла видобутку нафти на рівні 11 млн бар. на день. Це допомогло їй також витягнути свою економіку з кризи за рахунок великих інфраструктурних проектів, які створювали нові робочі місця за гроші приватних інвесторів.\nЗгодом США з країни, котра закуповувала нафту, самі перетворилися на імпортера і прагнуть потіснити традиційні країни. Тим більше що значна частина капіталу в розробці сланцевих родовищ – кредитна і зараз наближається термін віддавати гроші.\nТому не дивно, що на Західному узбережжі США швидкими темпами будуються кілька великих терміналів для завантаження нафти на танкери. Американські компанії намагаються встигнути вийти на ринок Китаю. За даними Американської геологічної служби, зараз багато свердловин буриться на майбутнє, а розконсервувати їх можливо за кілька тижнів.\nІншою загрозою для традиційного нафтового порядку є Іран. Зараз Тегеран продає скромні 4 млн бар. на день. Коли США остаточно знімуть санкції з Ірану, його видобуток може зрости на 500 тис. бар. на день тільки за нинішній рік.\n«Іранська нафта не поступається аравійській і у видобутку може бути навіть дешевше», – каже Корреспонденту Грегорі Гаус з Вермонтського університету.\nЕксперт вважає, що Тегеран погодиться допустити приватні компанії зі США і Євросоюзу до управління своїми родовищами.\nТому світовий ринок нафти вже не буде таким монолітним, і країнам доведеться думати про те, як вижити в умовах більшої конкуренції.\nВ умовах низьких цін на нафту країни-експортери розділилися на кілька груп.\nПерша група – багаті держави, такі як Саудівська Аравія або ОАЕ. Вони накопичили достатньо грошей для того, щоб пережити погані часи. Крім того, велика частина їхньої видобувної промисловості не приватизована, і в разі тривалого безгрошів'я їм буде нескладно залучити інвесторів.\nІ вони готові чекати. Експертів турбує перехід влади від старого короля Салмана аль-Сауда до спадкоємців, які поки що не визначилися, хто ж займе трон. Але величезні фінансові резерви дозволять провести будь-які перестановки безболісно.\nДруга група країн переживає складні часи. Це невеликі країни Північної Африки – Алжир або Єгипет, а також держави на екваторі, приміром Нігерія. Їхні бюджети надто залежать від нафти. Тепер їм доведеться шукати нові джерела доходу або знижувати витрати на видобуток, що майже неможливо, особливо з огляду на соціальну нестабільність в регіоні і необхідність охороняти бурові платформи.\nДо цієї групи також входить Канада, яка виявилася в програші після сланцевої революції, оскільки раніше продавала свої газ і нафту до США. Ця країна тепер також перебуває на межі скорочення видобутку.\nНарешті, третя група – експортери з політичними амбіціями. Це Венесуела і Росія. Обидві держави сильно залежать від нафти і витрачали багато грошей на підтримку свого іміджу вагомих політичних гравців.\nЗараз дві держави переживають складні часи, і не тільки через падіння цін на нафту. Політика Володимира Путіна і Ніколаса Мадуро привела до серйозного зубожіння жителів як Росії, так і Венесуели. І нафта по $ 30 за 1 бар. тільки поглиблює кризу.\nУ січні країни ОПЕК так і не змогли домовитися з приводу норм видобутку і їхнього скорочення. Наступне засідання відбудеться в березні, але світ вже зараз готується жити в умовах нафтового достатку.


Як отримати користь з відмови інвестора: чотири уроки для засновників стартапів — UASpectr\nЯкщо робити правильні висновки, то така неприємна подія, як відмова інвестора, може поліпшити ваш бізнес. Леслі Файнзайг – засновник і CEO Female Founders Alliance – розповідає про свій досвід з пошуку фінансування та дає поради підприємцям, що починають свій шлях.\nКоли я представляла свій перший стартап, венчурних інвесторів і бізнес-ангелів часто турбувала відсутність співзасновника. Цей коментар зводив мене з розуму: мені здавалося, що він знецінює мої старання. У мене було не так багато знайомих з досвідом запуску власного бізнесу і ще менше тих, хто був готовий працювати безкоштовно, тому я вирішила рухатися вперед одна.\nЯ провела сотні пітчів, але залучити інвестиції так і не вдалося. Іноді я сприймала відмови занадто емоційно: злилася, ображалася і розчаровувалася. Багато успішних підприємців запускали свої проєкти в поодинці. Чому інвестори вирішили, що у мене це не вийде?\nМені здавалося, що проблема в упередженому ставленні. Жінка, іммігрантка, латиноамериканка, мати маленької дитини – всі ці характеристики не додавали мені ваги в очах інвесторів. Я розуміла, що не схожа на більшість успішних підприємців, які входять в еліту Кремнієвої долини. В їхньому світі я явно була аутсайдером і відчувала сильне упередження практично на кожному пітчі.\nЗвичайно, упередження з боку інвесторів сильно впливало на результат зустрічей. Але вірно і те, що наявність співзасновника підвищило б мої шанси на успіх. Стартап не злетить, якщо не наймати співробітників, а співзасновник – це і є перша залучена вами людина. Зосередившись на одній думці, я упустила іншу і не засвоїла урок, який міг би мені допомогти.\nХоча відмова – це просто форма судження, складно сприймати їх спокійно, особливо коли ви часто з ними зустрічаєтеся. Будучи засновником проєкту, я брала негативні коментарі на свій рахунок, і це позбавляло мене можливості дізнатися щось важливе про свій бізнес.\nЗараз я знайомлюся з тисячами стартапів в рамках своєї роботи в Female Founders Alliance – об’єднанні, що складається з 20 тисяч підприємців та інвесторів, яке допомагає жінкам і небінарним людям з запуском бізнесу, – і відбираю ті проєкти, які потраплять в наш акселератор. Тепер у мене з’явилася можливість поглянути на пітч з іншого боку, і я розумію, що наш час і гроші обмежені. В результаті ми говоримо «ні» набагато частіше, ніж «так». Але відмова – це не кінець світу, а можливість поліпшити щось у проєкті. Ось з яких причин інвестори відмовляють стартапам.\n1. Фундаментальні проблеми проєкту\nЧи вирішує ваша компанія реальну проблему? Чи правильно обрана цільова аудиторія? Чи є проблема досить гострою, щоб клієнти могли відмовитися від існуючих рішень в пошуках нового?\nІноді засновники закохуються в ідею і поспішають втілити її в життя, не переконавшись в актуальності. У цьому випадку зворотний зв’язок від інвесторів може бути дуже корисним, оскільки він дозволяє оцінити шанси проєкту на успіх. Використовуйте отримані коментарі, щоб критично оцінити придатність стартапу для ринку. Наявність реальних клієнтів, які цікавляться вашим продуктом, – один з доказів актуальності бізнесу.\n2. Невідповідний формат інвестицій\nВаш проєкт націлений на великий ринок з річним доходом в $2 млрд і більше? Цей ринок досить насичений? Наскільки високий бар’єр для входу? Масштабується ваша бізнес-модель? У чому перевага вашого стартапу в порівнянні з конкурентами? Чи збираєтеся ви продати свою компанію або зробити її публічною?\nУ венчурних інвесторів дуже конкретні критерії відбору проєктів, і ваш стартап може просто під них не підходити. Це не означає, що такий бізнес не має шансів на успіх – можливо, вам просто потрібен інший вид фінансування. Наприклад, традиційні бізнес-кредити, партнерські інвестиції або гранти. А ще краще використовувати для фінансування проєкту реальні доходи від залучених клієнтів. Повірте, це відмінний варіант.\nЯкщо ви впевнені, що ваш проєкт підходить під критерії інвесторів, але все одно стикаєтеся з відмовами – можливо, вам доведеться повністю переглянути бізнес-модель і вибрати інший ринок. Крім того, справа може бути в вашої здатності переконувати.\n3. Непереконливий виступ\nЧасто проблема полягає не в самій компанії або в динаміці ринку. Можливо, вам просто не вдається викласти інформацію таким чином, щоб переконати потенційного інвестора. Навіть якщо ви все зробили правильно, який в цьому сенс, якщо ви не можете донести цю інформацію? Щоб стати успішним підприємцем, потрібно бути хорошим оратором.\nСпробуйте поставити себе на місце інвестора. Навіщо йому вкладати гроші в цей стартап? Чому саме він? Чому саме ви? Чому зараз? Хороший пітч повинен спонукати інвесторів негайно взяти участь в проєкті.\nЯкщо як слід освоїти навичку сторітеленгу, вона може стати справжньою суперсилою, яка неодноразово вам стане в пригоді. Підписання угод та спілкування з інвесторами, переговори з партнерами та залучення клієнтів будуть проходити набагато ефективніше.\n4. Відсутність довіри до команди засновників\nІноді інвестори просто в вас не вірять. Вони можуть зробити цей висновок як на основі вашого попереднього досвіду, так і в разі його відсутності, якщо ви новачок. Їх судження може бути засноване на особистому досвіді або виникнути через упередження. Такі речі рідко озвучуються безпосередньо: важко сказати комусь, що ви в нього не вірите.\nУ короткостроковій перспективі з цим нічого не поробиш. Якщо хтось із команди інвесторів рішуче виступає проти підтримки вашого проєкту, цього просто не відбудеться.\nЧому може навчити цей досвід? Наприклад, вірі в себе, що не залежить від зовнішніх оцінок. Ви навчитеся падати та підійматися, а потім продовжувати йти, навіть коли все складається проти вас. Це не найприємніший урок, але, можливо, найкорисніший.\nІнвестори часто помиляються – і коли говорять «ні», і коли говорять «так». Аналізуючи причини відмови, ми завжди шукаємо якісь раціональні доводи. Насправді їх може не бути. Завдання інвесторів – робити сміливі ставки, й іноді вони йдуть всупереч з правилами.\nМене дивує, як багато сторонніх спостерігачів – і навіть підприємців – вважає залучення інвестора головною метою, а отримання коштів – критерієм її досягнення. Звичайно, це не так. Справжня мета – це запустити бізнес, який корисний для вас, вашої команди, клієнтів та інших зацікавлених сторін. Венчурний капітал – це лише один із засобів, що може допомогти на шляху до цієї мети.\nУспішні підприємці знають, що їхня робота полягає не в тому, щоб догодити максимальній кількості інвесторів, а в тому, щоб побудувати відмінний бізнес. Процес залучення коштів – це не тільки гроші. Це випробування на міцність для будь-якої частини вашого бізнесу. Завдання полягає не в тому, щоб уникнути відмови, а в тому, щоб звернути будь-яке рішення інвестора в вашу користь.


Головреду "Еха Москви" підкинули під квартиру свинячу голову | Інститут масової інформації\nГоловреду "Еха Москви" підкинули під квартиру свинячу голову\nКолишньому головному редактору радіостанції “Ехо Москви” Олексію Венедіктову підкинули під двері свинячу голову в перуці. Про це журналіст розповів у своєму телеграм-каналі, повідомляє Нова газета.\nКрім того, на двері квартири Венедіктова наклеїли герб України з антисемітським написом.\nВенедіктов також опублікував кадр, на якому людина у формі кур'єра Delivery Club фотографує свинячу голову, залишену під дверима. Представники компанії зв'язалися з журналістом та повідомили, що на знімку людина в застарілій формі та з рюкзаком, який уже два роки не видається працівникам, що виконують доставлення. Крім того, у Delivery Club стверджують, що жодних замовлень у будинку Венедіктова не було.\nНа початку березня Венедіктов заявив, що він та члени його сім'ї отримали понад сотню повідомлень з погрозами. “127 есемесок прийшло – я їх зберіг, звичайно не всі. Напередодні буквально всієї цієї історії. Відчуття, що всі вони разом працювали: спочатку погрози, потім попередження, потім відімкнення”, – сказав журналіст в ефірі “Ехо Москви”.\nРоскомнагляд на вимогу генпрокуратури заблокував доступ до сайту радіостанції “Ехо Москви”. Після цього рада директорів радіостанції ухвалила рішення ліквідувати радіо та сайт. “Ехо Москви” вирішило вимкнути сайт і видалити всі корпоративні облікові записи соцмереж.\nПремія Гонгадзе присудила спеціальну відзнаку посмертно Максу Левіну\nЛауреатами Премії Гонгадзе-2022 стали Євген Малолєтка і Мстислав Чернов\nОкупанти відпустили викраденого інженера "Суспільне Херсон" Олексія Воронцова


Фискальная лотерея или "кэшбек" для потребителя: что привлечет покупателя | Экономическая правда\nКонтроль за легальностью бизнеса будет эффективным, если к процессу приобщить того, от кого предприниматель не скроется и кому не откажет: его потребителя. (укр)\nВторник, 3 июля 2018, 07:48\nТіньовий ринок України, який, за різними оцінками, становить 33-50% від ВВП, щільно інтегрований у систему торговельних та господарських відносин.\nЧерез інституційну слабкість наглядових органів, на які покладається імплементація антитіньової політики, навіть найбільш ефективні заходи зазнають невдачі.\nЦе й не дивно, адже часто самі працівники держорганів зацікавлені в існуванні тіньового сектору як джерела легкої та перманентної ренти. На бажання корупціонерів заробити в тіні накладається бажання споживача зекономити, адже "сіровози" продають товар до 30% дешевше завдяки несплаті податків і мита.\nСкільки втрачає держава\nУ сфері роздрібної торгівлі тіньовий сектор особливо помітний.\nЯвище, коли продавець торгує незареєстрованим товаром або сам є нелегалом, досі поширене в Україні. Крім того, часто торговці, які мають легальний статус, систематично занижують свої реальні доходи, а схему реалізації товарів через ФОП часто використовує великий бізнес для ухилення від сплати податків.\nЯк наслідок, такі горе-бізнесмени щороку завдають державі мільярдних збитків. Експерти Інституту соціально-економічної трансформації оцінили діру в бюджеті від мінімізації оподаткування контрабандистами 25-70 млрд грн щороку.\nУтой же час мільйони українських громадян, не отримуючи фіскальних чеків, втрачають свої законні права споживачів. Як відомо, відсутність правильного розрахункового документа не ідентифікує продавця і не дає гарантії виробника.\nЯк легалізувати економічні відносини?У світі знайшли відповідь на це питання. Там запропонували передати контроль за легальністю бізнесу від держави до тих, кому підприємець не відмовить, від кого не сховається і не відкупиться: його споживачу.\nПершою юрисдикцією, яка запровадила дієвий механізм боротьби з нелегальною роздрібною торгівлею, був Тайвань. Сталося це у 1952 році. Цим механізмом стала так звана податкова лотерея. Споживач, купуючи товар легально, отримує чек. Кожен чек має свій номер і реєструється податковою адміністрацією.\nУ певний момент податківці проводять лотерею, де розігрують значну суму коштів серед власників чеків. За задумом, покупець отримує стимул вимагати фіскальний чек. Так покупці самі виявляють порушників, що торгують нелегально, не реєструючи операції в податкових органах та ухиляючись від сплати податків.\nВ останні роки податкові лотереї стали поширеними. Їх запровадили Південна Корея, Швеція, Парагвай, Панама, Молдова. Чи став такий механізм ефективним? На жаль, дослідження не показують однозначного позитивного результату. Навіть навпаки.\nДосвід використання фіскальних пристроїв при здійсненні готівкових розрахунків три роки тому узагальнили експерти МФВ у дослідженні, проведеному шляхом опитування державних податкових агенцій у 20 країнах. Дослідження охоплювало країни різного рівня розвитку і включало питання про фіскальні лотереї.\nЕксперти виявили, що фіскальна лотерея — доволі затратний захід. Витрачені ресурси можна використати в іншому місці з кращими результатами. Майже аналогічний висновок зробили європейські дослідники, які аналізували досвід застосування податкових лотерей та їх вплив на ситуацію з нелегальною торгівлею.\nТак, 20-річний досвід Мальти показав, що податкові надходження від фіскальних лотерей не зросли, а результати експерименту у Португалії не визначені з 2014 року. Як зазначається, участь у лотереях не обов'язково буде раціональною, бо альтернативні витрати людей можуть перевищити очікуваний прибуток від виграшу.\nУспішне виконання нетривіального завдання — швидко зробити фіскальний чек "цінним" для споживача, тобто змінити поведінку людей, щоб ті вимагали фіскальний чек, — виглядає більш імовірним, якщо кожен споживач має великі шанси отримати приз, ніж в умовах, коли нагорода знаходить лише одного з кількох тисяч.\nЧекова лотерея по-українськи\nУреаліях України, де останнім часом точиться дискусія навколо лотерейного бізнесу та його законності, спосіб "лотерея чеків" не дасть ефекту "споживач-контролер". З цією думкою погоджуються українські експерти, які проаналізували різні світові практики та підходи до питання стимулювання покупця отримувати фіскальні чеки.\nЇх висновок такий: найбільш оптимальною для України є модель, за якою покупець, що виявив порушення, може розраховувати на матеріальну винагороду.\nЕксперти РПР запропонували модель "кешбек" для споживача". Ідея в тому, що кожен покупець може перевірити виданий йому чек на спеціальному сайті. Якщо покупець виявить, що виданий чек не зареєстрований у ДФС, він зможе звернутися до податкової та отримати відшкодування — 100% вартості купленого товару.\nФіскальна служба, отримавши інформацію про порушення, перевіряє продавця. У разі виявлення порушення вона штрафує недобросовісного підприємця.\nЦей механізм залучає споживачів до контролю за легальністю торговельних відносин. Більше того, на відміну від податкової лотереї, у цій моделі споживачі з часом не втрачатимуть інтересу до контролю за продажами товарів.\nЗрозуміло, що не варто розраховувати на миттєвий результат, якщо не буде проведена реформа ДФС та митниці. Завжди знайдуться співробітники служби, які виявлять інтерес до співпраці з порушниками закону.\nОтже, необхідно запроваджувати цілий комплекс реформ, кожна з яких має зменшувати дискрецію та знижувати корупційні ризики. Однією з таких реформ є зміна філософії взаємовідносин між покупцем, продавцем та державою через запровадження механізму "кешбек" для споживача".


Чим підгодовувати Пеларгонію для рясного цвітіння і росту? | Ремонт та вироби своїми руками\nЧим підгодовувати Пеларгонію для рясного цвітіння і росту?\nЯкщо звернути увагу, то майже всі квітникарі і любителі люблять Пеларгонію за її найголовніші якості:\n• Невимоглива до догляду.\n• Активно зростає.\n• Тривале цвітіння цікавими та різноманітними квітами у вигляді шапочок.\nВсе це і робить її такою популярною. Але буває і так, що ця рослина погано цвіте або взагалі не робить цього. І тут кожен починає шукати засоби і способи, які можуть стимулювати рослина. При цьому потрібно не турбуватися, так як рад з цього питання багато, просто кожен повинен підібрати підходящий варіант для свого. Ну, перше і найголовніше, це правильний і своєчасний догляд. Якщо дотримуватися прості і природні правила, то це квітучі рослина не потребує, що надприродного.\nПри всьому при цьому, якщо проблема все-таки є при правильному догляді, то доведеться її вирішувати іншими способами. Але найголовніше-це щоб вихід був вірний, щоб не отримати зворотної реакції від добрив.\nПерше спробувати можна використовувати самі прості доступні кожному добрива – мінеральні та органічні. При цьому це будь-який варіант, придбаний в спеціалізованому магазині, як суміші, так і рідини. Це важливо для цвітіння, а саме наявність калію і фосфору. Рослина почала цвісти, але хочеться, щоб цей процес був рясним – це азот. Саме він стимулює такі процеси. Цілком вистачатиме Пеларгонії одного разу на тиждень, але краще це робити пізньої весни.\nУ спеціалізованих магазинах можна знайти спеціальні засоби, які стимулюють всі біохімічні процес і почнеться цвітіння. Деякі вважають, що впоратися з такою проблемою можна і без добрив, просто посадить квітка в невелику ємність і тоді все буде. Також кожен знає, що якщо рослина добре відпочине в зимовий час, то з приходом весни всі його процес активізуються і цвітіння стане активним. Тому для цього створюються всі умови.\nВраховуючи все вище перераховане, всі повинні розуміти, одну істину або правило, що всього має бути в міру. Надлишок будь-яких засобів для підживлення також можуть сказати негативно, як і їх недолік. Це позначиться не тільки на цвітіння, але і на загальному зростанні. І перш ніж починати шукати найкращий засіб для підгодівлі і добрива, потрібно уважно подивитися чи правильно відбувається звичайний догляд. Так як якщо ці процедури правильні, то Пеларгонія буде радувати свого господаря красивими і яскравими квітками.