Грудне годування приносить користь не тільки малюкові, який отримує всі необхідні поживні речовини з молока, але й самій мамі. У процесі лактації відбувається скорочення матки, а це запобігає виділення в післяпологовий період. До того ж, годування грудьми допомагає жінці відновити колишню фігуру, якою вона володіла до вагітності.\nАле, щоб лактація проходила правильно, необхідно добре харчуватися. Каші допомагають молодим мамам відновлювати сили і наповнювати молоко корисними речовинами.\nПшоно являє собою очищене зерно проса. Вважається, що ця каша виходить смачнішою, якщо зерна пшона мають найбільш жовтий відтінок. Щоб отримати розсипчасту кашу, треба вибирати пшоно темніше. Якщо хочеться розваристу кашу, значить варто придивлятися до світлих зерен. Як і будь-які інші каші, пшоняну можна варити на молоці, чистій воді або бульйоні.\n- має у складі вітаміни А, групи В, Е, РР, а також клітковину (два види), складні вуглеводи, рослинні жири, білки, фолієву кислоту і амінокислоти;\n- надає цілющу дію на весь організм - для цього достатньо з'їдати по 100 грамів пшоняної каші за день;\n- виводить з організму шкідливі речовини: токсини і шлаки, різні антибіотики;\n- стимулює роботу серця, нирок і печінки;\n- покращує роботу шлунково-кишкового тракту, приводить в норму мікрофлору кишечника і прискорює перистальтику;\n- бореться з запорами - одна з частих проблем жінки в період вагітності і грудного вигодовування;\n- відновлює процес дефекації у малюків, якщо виникають проблеми;\n- приводить артеріальний тиск в норму.\n- будь-які молочні каші, в тому числі пшоняна, можуть спровокувати алергічну реакцію в дитини;\n- у деяких жінок можлива підвищена чутливість до пшона, тому таку кашу їсти небажано - непереносимість буде і у дитини;\n- не варто вживати молодим мама з запаленням товстої кишки, зниженою кислотністю шлунка, захворюванням щитовидної залози і гіпотиреозом.\nФахівці рекомендують починати вживати пшоняну кашу не раніше 1 року. Вводити її в свій раціон слід поступово, маленькими порціями.\nПшоняна каша, як і багато інших, грають величезну роль в рості і зміцненню здоров'я дітей. Цей цінний продукт надає молодому організму потрібну енергію і силу, а також покращує роботу практично всіх органів і систем.\nНезважаючи на те, що крупа може довго зберігатися, при виборі пшона все-таки слід звертати увагу на термін придатності та дату фасування. Старе пшоно буде мати гіркий присмак і більше зіпсованих зерен.\nПростий рецепт пшоняної каші\nЩоб приготувати дійсно корисну та нешкідливу пшоняну кашу, пропонуємо простий рецепт. Візьмемо:\n- сіль і цукор - за смаком в невеликих кількостях;\nПеред приготуванням слід підготувати пшоно. Для цього очищаємо його від сміття, зіпсованих зерен і лушпиння, потім ретельно промиваємо. На 15 хвилин заливаємо гарячою водою. По закінченню часу зливаємо і знову промиваємо зерно. Такими діями ми максимально позбавимося від гіркого присмаку зерен.\nЗаливаємо крупу кип'яченою водою і молоком, додаємо сіль і цукор. При грудному вигодовуванні взагалі не рекомендується додавати в їжу цукор або сіль, але якщо дуже хочеться, можна додати по щіпці. Доводимо кашу до кипіння і зменшуємо вогонь. Потім накриваємо кришкою і варимо на повільному вогні до моменту випарювання рідини. Кладемо шматочок вершкового масла. Каша буде готова, коли маса вийде густою і однорідною.


Засуха в Іспанії призвела до рекордного за 20 років скорочення водних запасів — КУРКУЛЬ\n24 лютого 2018 101 0\npixabay.comЗасуха в Іспанії призвела до рекордного за 20 років скорочення водних запасів\nНавесні 2017 р. ситуація з посухою в Іспанії була дуже серйозною. У даний час ситуація стає ще більш драматичною. Рівень запасів наприкінці січня становить 41,5 % від потреб. Це найнижчий показник за більш, ніж 20 років. Про це пише farmer.pl.\nНайбільше від посухи постраждали райони Андалусії, Каталонії й центральної Іспанії. Міністр сільського господарства Ізабель Гарсія Техеріна на одному із загальнодержавних телеканалів оптимістично відгукнувся про останні снігопади в країні. Тим не менш, вони не можуть повністю виправити гідрологічну ситуацію на півострові.\nПрогнози опадів у першому кварталі 2018 р. назвати оптимістичними не можна — кількість опадів в Іспанії буде трохи нижче середнього, що не дозволить поповнити запаси. Низка експертів попереджає про те, що сума опадів буде нижча, ніж у першому кварталі 2017 р., що може призвести до реальної катастрофи.\nЗа даними Державного метеорологічного агентства (AEMET) 2017 р. був важким для формування необхідних запасів води, чий рівень став найнижчим після великої посухи в 1995 р. Це був також гідрологічний рік з одним із найнижчих рівнів опадів з 1981 р.\nІ все це на тлі того, що площа зрошуваних сільськогосподарських культур зростає. Міністерство сільського господарства Іспанії опублікувало дані, згідно з якими у 2016 р у порівнянні з попереднім сезоном, спостерігалося збільшення на 1,8 % орних земель, які мали потребу у впровадженні зрошення.\nВ іспанських публічних дебатах щодо посухи неодноразово звучать заяви, що посуха виникла в результаті необдуманої діяльності світового сільського господарства на тлі постійної потреби впроваджувати меліорацію. До того ж, сільське господарство споживає 80 % водних ресурсів Іспанії, а частка у ВВП цього сектора економіки близька до 4 %.\nПроблема посухи не нова в цьому регіоні Європи, уже розпочато роботу по модернізації іригаційних систем з акцентом на скорочення використання води. Однак, за даними Національного інституту статистики, ці заходи не принесли очікуваних результатів, навпаки — споживання води збільшилася на 2,8 %. У зв’язку з нинішньою драматичною ситуацією відновилася дискусія про необхідність економії води в містах і її використання в сільгоспвиробництві.\n2019-04-06 13:46:302018-06-18 09:56:112018-03-09 15:10:062018-02-23 08:38:082018-02-22 09:54:382017-10-23 13:08:24


ПАСИНКИ степу » Національний Етнічний Портал\nМинуло кілька місяців, а моя пам’ять починає нагадувати степовий обрій, туман, зітканий з непроглядної відстані. Узгір’я, густе повітря, а може це дим осені?..\nДорога українців, депортованих з Лемківщини на Луганщину. Опрацював Б. Гук; рисував С. Крицинський.\nМоя пам’ять стелиться все нижче, не розрізняє узгір’їв, верств повітря від верств хмар. Забуваю лемків, яких побачив уперше та востаннє. Моя пам’ять не долає відстані, яка складається не тільки з років, а й також з різновисних площин, ям, поворотів та рівчаків.\nДумаю, що не тільки моя пам’ять не має структури. Коли дивлюся на Володимира Ардана, Ярослава Козака та Юліана Френчка, моїх друзів з одного відділу у вагоні, який оце дорогою на Східну Україну змішує пам’ять з непам’яттю, бачу, що також їхня пам’ять не нагадує ані лінії, ані колеса. Проте в них є корінь пам’яті, бо вони всі народилися на Лемківщині, а я «народився» в вагоні, яким їхали батьки 1947 р. на західні землі. На західні землі, тож звідки мав би я знати щось про східні землі, куди поїхала частина тих, чия пам’ять виникала, як співпам’ять Ардана, Френчка, Козака?..\nЗ нами їде Володимир Максимович – творець інтернет-порталу Lemko і сам лемко («поакційний», народжений у Любині коло Лігниці на західних землях Польщі). Їде Юрко Морох, теж поакційний, мій співмислитель у рамках нічних закерзонських розмов про те, як отримати від польської залізниці відшкодування за примусову поїздку на захід 1947 р. Їдемо, лежачи у двох купейних відділах, а бесідуємо лем в одному, там, де засів зі своєю дерев’яною палицею при нозі Володимир Ардан, львів’янин родом з лемківських Полян. Він – організаційна основа нашого виїзду. Спец з організаційних питань. Має поважні справи в західноукраїнській частині Товариства «Лемківщина» (Тернопільшина, Львівщина, Івано-Франківщина, з тенденцією на схід...). У Товаристві з 20 років. Чудова пам’ять, зорганізованість та знайомства дозволили йому віднайти та поєднати велику кількість лемків, розлучених депортаціями ХХ ст.\nУ Львові 2005 р. попала нам у руки обласна газета з Луганщини. Тамтешній ґубернатор Зіновій Гузар згадував зокрема про те, що на Луганщині існують три греко-католицькі церкви. І нам відразу почало здаватися, що до цього мали б бути причетні лемки. За посередництвом Гузара ми звернулися з листом до безіменної лемківської громади, представилися як Товариство «Лемківщина», яке хоче з ними співпрацювати. Через кілька місяців отримали дзвінок з тамтешньої облдержадміністрації: лемки Луганщини запрошують лемків Львівщини до себе у відвідини. Найкраще в серпні 2006 р., коли буде відзначатися 60-річчя депортації лемків із Польщі.\nІ от ми поїхали – була якраз Покрова. У селі Переможному запалили ватру. Освятили каплички-пам’ятники. Тамтешній колектив показав лемківське весілля. У неділю відвідали греко-католицьку церкву в Луганську, перероблену з хати, на якій надбудували баню. Ми конче хотіли побачити інші їхні села. У 2007 р. повезли нас у село Карла Лібкнехта. Тамтешні лемки так хотіли з нами побесідувати, як з якимись ангелами, але організатори не виділили нам часу...\nНа Донеччині лемки живуть у селі Козацькому, – відразу пригадав собі спритний Френчко, «батяр з Вапенного». – Десь на початку 90-х років я вертався з Маріуполя. Говорили дві жінки, суржиком. У мові одної проскакували слова з лемківською вимовою і я не міг їх не почути. Я спитався, хто вона. «Ааа, нас поляками називають...» – каже. Я відразу зрозумів, що жінка з лемків-¬переселенців. Поговорив ще трохи і зрозумів, що не вона була лемкиня, а її чоловік, якого тепер сама назвала, що він «поляк», але від якого перебрала лемківський акцент.\nРадісно нам від того, що Френчко так само швидко чує лемківське слово, як Ардан лемківські адреси. Третій подорожанин зі старої кадри – Ярослав Козак, таким не займається, бо він усе думає про своє родословне Босько, лемківське село на захід від Сянока. Отож він, консерватор, тілом їхав на схід, а спогадами на захід, під Сянік, де є оце Босько.\nПотім я почав у кожного старого лемка питати, чи він змалку був українцем, і справи погіршали. Ардан ніяк не міг зрозуміти, що українцем він став, а не народився... Тобто я до лемка з сучасними концепціями націєтворення, а лемко зась... Ці розмови були довші від дороги зі Львова до Луганська, куди ми прибули в п’ятницю, 5 вересня 2008 р., пізно ввечері.\nНічліг у робітничому гуртожитку. Уранці Козак і Френчко нарізали помідорів, ковбаси, хліба, поставили чай і запросили познайомитися. Оце Сашко – тобто Соловйов Олександр Сергійович, автор праці «Переселення українців з Польщі в 1944–1947 рр. до Сталінської (Донецької) області». Йому навряд чи 18 років, учиться в 10 класі в селі Дружківці Донецької області. У збиранні матеріалу до праці помагала йому вчителька історії Макарова Ніна Георгіївна, з якою також знайомлюся. Вони не лемки, але почали розповідати про свою пригоду з лемками. Їй хтось щось десь сказав про переселенців з Польщі. Отож учителька та учень 2007 р. у Донецькому архіві взяли список повоєнних переселенців з Краківського воєвідства Польщі. З прізвищами з переселенських списків почали їздити по селах області...\n– У Новополтавці Костянтинівського району, – каже Сашко, – ми спиталися про Русинів або Мишко. Одна жінка знала. Ми зайшли у двір, а там дідо «під тим ділом», веселий. Ми подумали – ну він і хильнув з туги за Лемківщиною... Стали розмовляти. І справді добре, що він був тоді веселий, бо, напевно, марив горами і хотів з кимось поговорити, а ми нагодилися якраз з питаннями про його край, родину, переселення.... Так ми знайшли Андрія Васильовича Русина. Він приїхав у Сталінську область з мамою, братом і сестрою, дідом і бабою. Батько залишився на Лемківщині, на двох гектарах у Ріпнику Ясельського повіту. Його дідо, спокійний, розважливий, глибоко віруючий, на новому місці проявив у перші роки гарячкову непосидючість. Їздив селами кількох районів з одною метою: віднайти переселенців та намовити їх переїхати в одне село – Новополтавку. І мав успіх, зібрав докупи немало родин. Робив і робив, зачарований землею, хоч вона була не його, але там, на своїй, «з камінням боротися вже не було сили...». Андрій Васильович узяв собі жінку – лемкиню. Живе в Новополтавці донині, при іконах, які взяв із собою дід, і при жінці-лемкині, яку в козацькому степу також знайшов йому дід.\nДобре, але ми в якій цивілізації?..\nБалачка у Сашка прекрасна, він із самостійної України, вивчив українську мову і кожен його слухає. Однак кожен «нетамтешній» легко може втратити географічно-¬культурну орієнтацію, бо культури мандрують, а географія «нікакім каком нєт». Отож ми приїхали в Луганськ (або Луганське – місто, засноване 1795 р. царицею Катериною ІІ), могутню понад півмільйонну столицю Луганської області, де проживає понад 120 націй та етнічних груп. Українців тут 58%, росіян 39%, а на решту припадає аж 3 відсотки.\nЛуганськ (за комуни – Ворошиловград) лежить над річкою Луганню, притокою Сіверського Дінця, який, оскільки пливе з заходу на схід, буде нам корисніший від Лугані в подальшому тексті. Це тому, що Донець ще 1940 р. становив цікавий культурний кордон: на південь від нього жили німці, на північ – росіяни.\nНімці появилися в Україні на запрошення імператриці Катерини ІІ 1763 р., поселялися на Наддніпрянщині. Невелика частина з них пішла на схід, на сьогоднішню Луганщину. Правда, не віриться, що вони – чудові хлібороби (не менш чудові від українських...), могли заснувати, навіть ставши робітниками, село імені «нетутешнього» німецького комуністичного діяча Карла Лібкнехта (1871–1919). І дати селу назву в родовому, а не називному відмінку. Здається, назва пішла в І половині ХХ ст., і хтозна чи не була довша, напр. «Зразкове комуністичне село ім. Карла Лібкнехта». Потім щось в історії загубилося, наче лемко в степу, і залишилося в назві тільки ім’я та прізвище, яке в називному має мати форму Карл Лібкнехт.\nСусідує з «Карлою Лібкнехтою» інше село, також німецька колонія, яка стала лемківською: Переможне. А потім прийшла перемога над русинами-лемками, але ніхто не подумав назвати Переможного «Лемківськ».\nНа північ від річки Дінця навряд чи колись жили українці. Ще «наврядніше» русичі або русини. У ХІХ ст. це була західна окраїна козацьких земель війська донського. На переломі 2030 років існував тут Верхньотеплівський російський національний район. Його давно нема, як і нема старих москалів.\nУсе переорала війна.\nУ Мехіко не почуєш потоків рідного краю...\nНаша група на південь від Дінця. День. Субота, 6 вересня 2008 р. Степ. Серед степу село Переможне. Сільська площа. Машини – від «іномарок» по типи цілком як зі сламсів Мехіко чи Ріо-де-Жанейро. Радше Мехіко – бо пісок, якісь кущі і тини зі штахет, що нагадують кактуси, бо лінивіші від вітру собаки, бо розбита тракторами дорога, площа осінньої трави. Грили зроблені з вигнутої вручну бляхи, м’ясо – баранина? свинина? китайщина? Цибуля в шашликах напевно китайська. Краса дітей – циганська. Узагалі ж – краєвид напрочуд спокійний, тільки ті машини з пилюкою за колесами, дедалі більша кількість дітей у народному одязі, штивні костюми череватих посадовців, щоразу десь – алюмінієвий спалах Максимовичевої камери.\nНа цьому напрочуд спокійному краєвиді – металевий каркас сцени, а напроти нього капличка з 2006 р., перший пропам’ятний знак депортаційного страждання. Поруч – свіжий пам’ятник, кругом якого збираються охочі освятити та відкрити його, представники місцевої влади та депортовані лемки. Освячують православний владика Луганський і Старобільський Української православної церкви Київського патріархату Всеволод та греко-католицький владика Степан Меньок, екзарх Донецько-Харківський УГКЦ з Луганська. Не був присутній місцевий православний священик Московського патріархату – від самого ранку до самого вечора мав мати похорон (?).\nЗ промови якогось державного чиновника можна було довідатися, що «Многа здєлана етімі прєкраснимі людьмі для нашой родіни, для Украіни. Аґромноє вам спасіба!». Хтось з посадовців проговорився про «аґромную страну», ні СРСР, ні Україну...\nЛемків представляв Петро Ясінчак, керівник луганського обласного товариства «Лемківська ватра»:\n– Відкриваємо пам’ятник лемкам, вигнаним з Лемківщини. Найстарші вже спочили в степах Луганщини, але тут ще живе пам’ять про наші старі села на Лемковині. Слова, викарбувані на пам’ятнику – це слова, викарбувані в пам’яті старшого покоління та в уяві молодшого, якому не судилося чути потоків рідного краю. Але є ще щось гірше від тої тиші – вони не сподіваються, що до відповідальності будуть притягнені ті, хто вчинив їм страшну розлуку.\nХвилиною мовчання пом’янули предків, померлих на русинських пагорбах Лемківщини та в козацьких степах Луганщини. Відкрив пам’ятник Микола Старовойтів, директор Луганського обласного державного архіву. Ватру підпалив Іван Семенович Рейда, лемко родом з Чарної. Присутні були представники лемківських організацій Новоайдарського, Станичнолуганського, Біловодського, Лутугинського районів Луганської області та міста Луганська.\nПотім був відкритий ІІІ Обласний фестиваль лемківської культури «Стежками Лемківщини» (виступив зокрема лемківський фольклорний гурт «Потічок» із села Переможне Лутугинського району, керівник Віталій Вансач). Горіли грили, курився китайсько-¬циганський вечір. На Луганщину, на «світанок України», котилася велика тінь ночі, поволі замінюючи її в надвечір’я Лемківщини...\nЛемки з-під сонця півдня\nТутешня німецька колонія звалася перед війною Шмит – тепер це Переможне. Тих німців, кого раніше не вивезли червоні у Казахстан перед наступом Червоної армії, гітлерівці на початку 1943 р. евакуювали на захід. Села стояли порожні кілька років, до приїзду лемків 1946 р. Як приїхали лемки – так пропали. Їх ніхто не бачив і не знав про них аж до 2005 р.\nПід деревом край площі, слухаючи, придивляючись, з добрими усмішками стояли чоловіки і жінки старшого віку. Лемки. Переселенці. Підвів нас до них головний організатор села, Павло Татухович, родом з Чарної, «війт» Переможного та голова лемківського осередку. У нього 49 років роботи на тракторі.\n– На Лемківщині поле було в нас гарне, орав я там конем, трактора я не видів, аж тут, – устиг сказати по дорозі під це дерево, що захищало від степового сонця. Однак спомини були пекучіші від сонця.\n– Приходили й казали: «Як не підете так, то все рівно вас виженуть», – згадала Лемківщину 1946 р. Галина Сорока, народжена 1926 р. у Снітниці.\n– Нас везли й везли, ми не знали де. Привезли в Карла Лібкнехта, де нічого не було, тільки робота день і ніч. Мати плакали й плакали, але робили, бо не могли не робити, – сказав чоловік, закинений у Переможне прямо зі Ставиші.\nЯк ми приїхали, у селі ще не було колгоспу, але нова назва села – Переможне, змінена зі старого Шмит, вістила його, наче пришестя холерного повітря. Колгосп влада району творила лемками. Ми орали степ коровами, привезеними з Лемківщини. Перед першою оранкою начальство обіцяло, що не візьме з нас жодного податку, а як гарно вродило, то взяли багато-багато зерна. То давай вертатися. Молоді залишили батьків на сході, заслабких удруге відбути смертельну подорож. Заїхали під Чортків, а далі – кордон закритий. Вернулися у степ, бо степ завжди відкритий. Ні одній родині не вдалося вернутися на Лемківщину. І ні одна не поїхала далі, під Лігницю, – розповідав третій лемко, народжений на початку 40-х років у Чарній.\nРобили ми за півкіло хліба на день, який називався не день, а «трудодень». Як бив злий рік, то за 300 грам пшениці, а як добрий, то за 600 грам пшениці. На Паску шитких виганяли робити. З бесідом ми ся не скривали. Ми тут даже руських навчили лемківского. Чисто української бесіди ту не било, ми ся її дотепер не навчили – не било одкаль. Ми ся чули собом, лем не могло ту бити УПА... – казав лемко, народжений у степу 1950 р., син батька зі Щавного, матері зі Складистого.\n– У тих деревнях нємци жили, потім нємців угнали і поселили нас, цілий один ешелон, по селах кругом. Земля тут лучша, ліпша, але там була ліпша вода, ми не хворіли. Тут вітри, сухе повітря, – продовжувала пані Сорока.\n– І що, полюбили степ?..\n– Полюбили, нічого другого тут нема, лем степ і степ...\nСлухав цієї розмови Володимир Іванович Грабовський, директор школи в Переможному. Нелемко.\n– Так, приїхало лемків зо 30 родин, тепер зі змішаними буде 60 лемківських. Це на 245 дворів у селі. Більшість лемків говорить українською. У Переможному вулиця Димітрова чи не всуціль лемківська, на інших – Радянській, Першого травня – менше. У мене в школі чистих лемків уже майже немає, але про їхню історію слухають усі, кожному цікаво знати, як ті люди, самі якби нізвідки, не піддалися величі степу та з нічого робили щось... – сказав.\nІнший лемко, Григорій Матичак, послухавши та розтанувши серцем від спомину, говорив сам, без просьби.\n– Назвали нас «поляками» або «бандерівцями», хоч годів 5 назад перестали і перейшли тільки на «бандерів»... То вже ліпше, як нас називають тими «бандерами»... Ми є українські лемки, українці, не якісь лемки-¬русини. Бачиш, Богдане, слово «русин», воно старе¬любе, але наводить на мисль Росію, а вже не треба нам тої Росії... Но ти сам пойми: єсли би ми били росіяне, то нас би вишурували в Росію, а не на Україну. Перше покоління, одружене ще на Лемківщині – було лемківське. Друге покоління – перемішані люди вперше. Третє покоління – перемішані вдруге, і все пішло вразброс...\n– Як не привикнеш, як мусиш привикати?...\nПетро Ясінчак, переселенський син, не міг привикнути, але до дати свого народження. В одному документі: 5 травня 1945 р., село Верхня Вільхова, Ворошиловградська область. У другому: 20 квітня 1945 р. Пішов до архіву. Ага, родина була депортована 21 липня 1945 р., тимчасом мати казала, що на руках його носила, коли вони їхали та їхали! Ясінчак звернувся до Польщі. Прийшла посвідка: народжений 12 червня 1945 р. в Ізбах. Виселений до районного центру Станиця-Луганська, як і люди з Мохначки, Вапенного, Ставиші, Біличної. Він позбувся двох з трьох власних народжень.\nПотім узявся разом з Іваном Шмигельським «родити» лемківське товариство в Луганську. Вони знали, що в області живе коло 33000 лемків та їх нащадків, у самому Лутугинському районі понад 3000, а в області 12 районів.\n– Ми зорганізувалися 2005 р., уже після указу президента Кучми про заходи з відзначення 55-ї річниці депортації, тобто пізно, бо в нас інша ситуація, інша влада та інший менталітет, ніж у західних областях, – розповідав Ясінчак.\nЦе так про Зіновія Гузара, якого згадував у вагоні Ардан. Він тепер працює в міністерстві здоров’я, але люди далі називають його «губернатор», адже він у 2004-2005 рр. був заступником голови державної адміністрації Луганщини. Родом Гузар львів’янин, але для Ардана він лемко. «Свої», тобто лемки, називають також по-своєму – «Гузяр». І от «Гузяр» бесідував так:\nЯк я прийшов сюди на посаду, мав неофіційні відомості про те, що тут є лемки. Це підтвердив архів. У 2005 р. поїхав у село Переможне. Мене зустріли люди, які тільки для наївних могли бути подібні до типових гомо совєтікус, але заразом люди, які не добивалися про своє «я». Про них тут роками не можна було говорити як про депортованих, проте можна було вважати їх... поляками. Як лемки вони народилися разом з Помаранчевою революцією, бо в Луганщину щойно з нею прийшла сяка-така демократія і люди могли стати собою. І лемки ставали не інакше, як українцями. Я старався їм помогти, насамперед переконав їх, що повинні повірити в себе як русинів, як лемків, що їм не треба далі скриватися. Це вдалося. І відразу виникла потреба помогти їм виробити паспорти, щоб могли їхати на Лемківщину, і, ясна справа, що насамперед на «Ватру».\nЛуганщиною тече Сіверський Донець, але там, як і скрізь, де живе традиція Русі-України, тече також річка Невидна. Тече вона під землею, появляється на поверхні щоразу в іншій іпостасі, але завжди нагадує ту, що пішла під землю. По¬іншому, Невидна – це річка віросповідної традиції. Вона тече глибокими підземними верствами історії вірних, потопає православ’ям Русі, виринає греко¬католицизмом Галичини, потопає в державну віру Московщини¬Росії, виринає православ’ям Карпатської Русі або замішаним на греко-католицизмі православ’ї передвоєнної Лемківщини. Течія традиції пролягає культурними пластами, твореними протягом століть і нищеними в один рік чи за одне десятиліття, аби відновлюватися деінде в іншій, але тотожній з попередньою іпостасі.\nСіверський Донець спинив Невидну. Тут, у степу, нема порядку старої Лемківщини: на цьому боці греко-католицькі «ляхи», а на тому – православні «москалі»; одні і другі – частина Невидної. У Луганщині обабіч Дiнця є одне: московське православ’я, яке триває незмінно, наче пустеля, де нема річок для спраглих пити з прадавньої традиції Києва.\nЯк лемків сюди привезли (у якій постаті? У православній або греко¬католицькій, але радше в тій другій), то (як завжди на початку світу) довго¬довго не було нічого. Релігійне чи віросповідне питання не існувало від 1946 до середини 80-х рр. ХХ ст. Вийшовши з вагона, русин з Лемківщини хрест, ікону чи церковну хоругву сховав глибоко в скрині. Придалася б свячена вода, щоб зросити степ, але...\nПравославний владика Всеволод пояснює мені «релігійне степовіння»:\n– Я знаю, що там, звідки їх привезли, лемки хрестилися в греко¬католицькій церкві, але по довгих роках побудували тут храм, який належить до Московського патріархату, хоч, на жаль, я не бачив тут московського священика, який обслуговує це село, – сказав він.\n– Парафія Московського патріархату у свідомому українському селі, церква збудована колишніми греко-католиками... самі парадокси, – шукав я логіки.\n– Це не парадокс, вони просто стали такими, як і «корінні» донбасівці: одні пішли в секти, другі в російське православ’я. Я сам не знаю, чому так сталося, і чи вони не знають, що московські батюшки та їхня московська Церква не визнають депортації злочином, бо лемків депортували... у «спасенне» московське православ’я; ці батюшки не визнають української мови, не визнають злочином Голодомору. Зате вони визнають Комуністичну партію та російську мову...\n– Ви – православний владика, нині освятили капличку разом з греко¬католицьким священиком Михайлом Ющишином...\n– Так, бо моя Церква має з УГКЦ братерські християнські відносини. Ми не б’ємо священика, коли він переходить на українське православ’я чи на греко¬католицизм, як це роблять російські...\nЯ вже чув від лемків, що коли якийсь приход хоче вийти з¬під московської юрисдикції, щоб прийняти київську, то ближчі¬дальші московські парафії збирають вірних в автобуси, б’ють, принижують і виганяють священика, який не хоче слухати Москви, виганяють його та населяють московського.\nЛемко, що стояв поруч, додав:\n– Тоді в нас не було ніякої іншої Церкви, крім московської, людям нада було кудись ходити, і ми пішли туди, навіть пішки ходили 15-20 кілометрів, бо тут церкви спершу не було, а тепер... Може і тут відродиться наша?.. Нам неприємно платити Москві, але ми привикли...\nНаступного дня була неділя і я був у Луганську в греко¬католицькій церкві. Тій, переробленій з приватного будинку, про яку розповідав Ардан у поїзді. Перша парафія УГКЦ виникла 1992 р. за рахунок галичан греко-католиків, яким в умовах СРСР не дозволяли по дорозі з Сибіру поселятися в Західній Україні. Поступово приходять місцеві, оскільки УГКЦ має вищий культурний рівень від московської Церкви. У 2002 р. виник екзархат.\n– Старші переселенці – це були люди глибокої віри, – сказав Степан Меньок, галичанин, екзарх Донецько-Харківський УГКЦ. – Молоде покоління робило і робить тільки те, що її поступово втрачає. А чому тут є московська Церква?.. Люди не шукали греко¬католицького священика, бо якби шукали справді наполегливо, то знайшли б, отож вони були трохи пасивні, або ж пішли за найлегшим сценарієм та попросили до себе того, хто був найближче – московського батюшку.\nОднак наполегливість – ще не все, бо луганський парох пригадав собі:\n– Я кілька років тому зустрів у поїзді одного греко¬католицького священика з Польщі. Довідався від нього про те, що на початку 90-х років з Переможного до нього надходили листи з проханням приїхати та заснувати греко¬католицьку парафію. Однак він не приїхав...\nУ хаті Олександра Галайди\nСхідна Україна – земля напівобезлюднена Голодомором 1933 р. У 1941–1943 рр. гітлерівці не спромоглися створити тут цивільного управління Рейсхкомісаріату «Україна». Степ належав до фронтової адміністрації Вермахту. Зі збройним відступом ІІІ Рейху на захід закінчилася історія німецьких хліборобів на південь від Сіверського Дінця. У лютому 1943 р. Червона армія була вже на захід від Луганська. Шмит і Карла Лібкнехта залишилися руїною, це були порожні села, а забудова в них чи не повністю знищена.\nУ 1944 та на початку 1945 р. у тодішню Ворошиловградську область переселенців ще не кинули. Статистика виловлює їх від липня 1945 р. – тоді вони становлять 7 відсотків усіх переселених з Польщі українців. У 1946 р. степами Східної України йшов якраз наступний голод. Лемки ще встигали втікати і прибували як не на Лемківщину, то хоч на Західну Україну. Станом на січень 1948 р., їх залишилося на Луганщині тільки 0,22 відсотка усіх переселених з Польщі. Тимчасом, якщо в лютому 1945 р. на Львівщині проживало таких 1,38 відсотка, то в січні 1948 р. – 17, 71, а на Тернопільщині аж 36, 28 від загальної кількості всіх переселенців (то вже знаємо, чому саме в Монастириськах є нині «Ватра»...).\nЛемки їхали 2 місяці. Це були ті, які не хотіли піти на перші кличі 1944–1945 рр., але чекали до останньої хвилини – до 1946 р., коли переселення стало депортацією. Довезли худобу, скрині, хоч як хотіли їх обікрасти ті, кого радянська влада обікрала вже раніше і ще жорстокіше від них. Потім «камінь били» та будували в степу хати камінні, з глиною всередині. І кожен узяв свою жінку. У степу і це не дивне – який мав бути вибір?\nБатьки Олександра Галайди – з Чарної. Завезені в степ – залишилися в Переможному. Він тут виріс, тепер йому коло 50 років. Жінку взяв із сусідства. Його мова виразно лемківська, але суржикова. Запам’яталося мені: «Я должен шитко добрі знати». Галайда оповідав короткими реченнями, а на фестивальному полі догоряла ватра, колективи поїхали геть, організатори крутили музику з гучномовців.\n– Ти про церкву питаєшся... – каже Галайда. – До будівництва власної церкви ходили в Красне, Луганськ, Лутугине. Не було старих, молодші не пам’ятали старого і вибрали нове. Церкву збудували ми самі в 1998 р. на свої кошти, і тоді дали нам священика. Він править українською. Ніхто від нас не ходить до греко-католицької церкви в Луганську, однак каплички московський священик не хрестив.\n– Чи ви чули, що колись на Лемківщині жили москвофіли?.. – спитався я, сподіваючись, що москвофільство греко-католицьких єґомосців перелому XIX та XX століть відгукнеться тут, майже в православній Росії, чимось близьким.\n– Не чув, не знати, чи й було таке в нас на Лемківщині, бо звідти мали би приїхати сюди москалі, а приїхали «бандери»...\n– У нас є такі лемки, яким українці мали зробити в історії більше кривди, ніж польська та російська політика...\n– Як я розумію, то українці мали б зробити акцію «Вісла», так? І українці переселили вас на Донбас?..\n– У нас сут такі люди, же будут з вами сиділи за одним столом і будут вам повідати, же як ви лемко, то ви не українець. Що би ви їм повіли?\nГалайда слухав і крутив головою. Совався на стільці. Дивився в стелю. Не міг зрозуміти, звідки я (такий дурний) з таким питанням узявся...\n– Знате, мене робили совєтом, на то можу ся згодити, але не, же хтось зробив з мене українця тут, в Україні. Ми вже в Польщі, у горах були українцями! Тут, у степу, станеш швидше нічим, ніж українцем!\nГалайда ніяковіє. Він так довго зберігав у собі те, що чув від батьків, і ріс у згоді з ними, під їх оком ставав українцем, а тепер мало би виявитися, що він зробив помилку?\n– Навіть якби не була правда, же ми ще в горах були українці, то все інше як сталося? То як ми, шмарени-кинени 2000 кілометрів на схід, у Росію, з лемків, москвофілів, русинів, руснаків виросли на українців?.. То хто ми били передше, бо як не як, але в Чарній чи в Ізбах «бандер» не було... не треба «бандер», аби бути собом, – світяться Галайдині очі.\nПереможне Новоайдарського району\nСело Переможне, друге з цією назвою, але на північ від Дінця – «паразітєльная» перемога розвалу та п’янства над ладом і тверезим глуздом. Колишні колгоспники працюють у великих фірмах у Луганську, власних господарств не мають, бо під час приватизації землю могли купити тільки багачі, які стали великими фермерами. Пропали колгоспи, а з ними села, де колгоспи тримали людей вкупі, міжлюдські зв’язки знову розпалися. Степові балки спорожніли або стали балками безробітних п’яниць. Плата в них за роботу така, як у XVIII ст.: гектар землі, який сам собі обробляєш і споживаєш врожай.\nУ Переможному з конфлікту на лінії «радянська дійсність» – людяність переможно вийшли жінки. Їхня перемога половинчаста, тому що спадщиною першого покоління, яке дозріло та одружилося в умовах по депортації, є нині тільки вони – 9 удовиць. Пошесть виснаження психіки та комуноалкоголізму забрала в них чоловіків.\nЗапросили до хати одної вдови. З охотою співали «Гори мої, гори Карпати» та слухали Ардана, коли він «навчав»:\n- Ми не зайди, у нас є мала батьківщина, звідки нас силою вигнали. І ми горді цією батьківщиною – Лемківщиною. Ми маємо туди їздити, відвідувати могили в рідних селах. А при нагоді поїхати на Словаччину, де також є лемки, яких також обдурили – їх немало 1947 р. поїхало на Волинь. Частина вернулася назад, але туди їхали українцями, а верталися – словаками...\nРозповідав про ватру в Монастириськах, про запланований Центр лемківської культури в Києві... Не бачив, що говорить до майже безсилих жінок. Саме такий є Ардан, що бачить майбутність, і воно по роках поневіряння по «великій батьківщині» обов’язково здається йому добрим, а принаймні кращим від долі тих лемків, які вже понад 60 років тому зазнали поразки в Переможному. Ардан говорив про компенсації за ліси, хати, майно – адже вони тут нічого не отримали, навпаки – самі стали власністю держави. Тим часом, київські чиновники вміють сказати, що вони приїхали добровільно, насильства для досягнення «добровільного ефекту» начебто й не було. Київ спершу пропонував дати права учасника війни тим депортованим, хто народився в Польщі до 1932 р. Потім кращий варіант: кожному, хто ще народився в Польщі.\nОднак Арданова розповідь про майбутнє нагадала жінці про минуле, про те, що колись вилилося в слова пісні, укладеної лемківськими хлопцями, які потім стали їх чоловіками:\n«Ой Ти, Боже, милостивий,\nЗа що Ти нас покарав?\nЩо я мої младі літа\nНа чужині змарнував?..»\nЧужина. Русинському поетові Іванові Русенкові, сучасникові виселення, не вірилося, що вона може бути аж така далека – він зареєстрував її ближчою, подільською, бо писав\n«Хто подумав, же даколи\nТак ся стане, як ся стало\nЖе будеме на Поділю\nІ орали, і сіяли?»\nОднак, Русенку, твоя Русь не-Україна сягала дальше, на схід, до чорнозему. На тій найродючішій, на тій землі над землями люди пропадали один за одним, як осінні вогнища, з диму яких зітканий степовий обрій.\nЧитаючи Русенка, легко зрозуміти, що перед 1945 р. Лемківщина була Лемківщиною тільки на Лемківщині. По депортаціях, які її цілком змінили, з Русенкової поезії може залишитися, у найкращому разі – стан свідомості. Під’єднаним до інтернет-мережі, ним може обертати кожен, як чорт місяцем. Є такі, що обертають, крутять так, аби видушити з карпатського русина останню краплину давньої традиції, кинути його на коліна перед новими теоріями, але ні один з них не був в українській хаті хоч одної вдовиці з Переможного.\nРусенкові вірші мені стали близькими якраз завдяки поїздці туди, куди вони програмно не сягали, а де все-таки примістили їх події життя. Історія примусила його руснаків, «призначених» для життя тільки на Лемківщині, вийти поза неї та примусила його поезію спробувати смаку життя в іншій Русі.\nУ вухах ще тремтіло вдовине «Дякуємо, що відвідали нас у далекій Україні...», як з українського туману Русі перед нашим бусом появлялося наступне село.\nНа сільському перехресті зустрічають нас не жінки, як у Переможному, а чоловіки. Короткий курс місцевої історії, наче короткий курс безмежного хаосу. Неподалік були дві німецькі колонії – Арбартенгейм і Бавергейм. Німців виселили на початку війни в Казахстан. «Баба з дідом здорово балакали по-лемківськи, а ми вже так...». «Чистих» лемків у молодому поколінні нема, перемішані з українцями та росіянами.\nЧисті лемки, ті з найстаршого покоління – серед померлих. На надгробках на місцевому цвинтарі можна прочитати прізвища Дудра, Ясінчак, Перняк, Падухович – народжені на Лемківщині, померли на Луганщині. Переселенці з Ізб. Частина була переселена спершу в Харківську область. Звідти спробували вертатися. Доїхали тільки на Тернопільщину. Перезимували і 1946 р. поїхали у Верхньовільхове.\nВасиль Ясінчак з Ізб, брат голови «Лемківської ватри» Петра, мав 7 років, як його привезли, якраз на Спаса 1945 р., у сім’ї з 14 дітьми. «Привезли в пустиню, і кинули колгоспною власністю, не дали ні куска землі. Потім дали 20-30 акрів, але не на власність, а щоб не пропали батьки з голоду. Люди часом копали землянки, аби пережити першу зиму...».\nПережили, є молоде покоління, хоч як змішане, але є. Делеґати зі Львова просять у дідів послати внуків, хоч 2-4 дітей до Львова на лемківське Різдво. «Нічого, що вони не знають української мови, їх у Львові бити не будуть...».\nТим часом приходить Володимир Максимович. В одній руці камера, у другій... Хиляк! «Шибеничний верх», львівського видання 1882 р., підписаного «Ієронім Анонім» чи, докладніше, «Іероним Аноним», який був псевдонімом священика родом з Вірхівки¬Великої о. Володимира Хиляка (1843–1893). «Залишок чи аванґард Общества ім. Качковского?..» – подумав я. Хиляк – цей добрий греко¬католицький душпастир, до болю вірний старій Русі, очима своєї ніким не читаної в Луганщині, наче сліпої повісті міг би на власні очі переконатися, що залишилося з марінь карпаторуських гір у зіткненні з реальністю степу. Можливо, він і не жахнувся б, але Яків Головацький (1814–1888) чи Іван Наумович (1826–1891) не були б задоволені. Ці колишні греко-католицькі священики, які самі себе депортували з Галичини в простір московського православ’я, зраділи б не в одному пункті, але вони жахнулися б від одного: русини Лемківщини, вивезені в Росію, не стали росіянами! Не переконало їх навіть нібито «рідне» для карпаторусів російське perpetuum mobile – московське православ’я! Найгірше ж було б для тих «священних міфоманів» те, що з¬під уніфікаційного плаща північної віри все-таки появилися... «бандери». Не збулася мрія москвофілів... «і жалка і ґрустна...».\n«Шибеничний верх» у степу, де ні верха, ні деревини когось повісити на ній за віросповідні чи національні трансформації, немало пояснює в культурній ситуації переселенців. Це ж один з тих парадоксів модернізації, яка на землях русинів, що в плані еліт мали модернізуватися в українців, довела до прекрасних непорозумінь не тільки на Лемківщині – «ми не українці, ми русини...», «ми не українці, ми лемки...» – але й на Кубані, де по станицях казали «ми не українці, ми запорожці...».\n«Шибеничний верх» на Луганщину приїхав залізницею. Залізницею, тобто пізно, аж у час модернізації Європи, бо Русь, а потім Русь¬Україна, були завеликі, щоб раніше та ще й швидше цю гарну книжку туди доставити. Русь була завелика і розпалася. Яка велика була Русь, що розпалася, нехай свідчить Україна, яка з неї виросла, і також була така велика, що Кирило з Мефодієм, потім козаки, навіть «Кобзар» (кожне зі своїми ідеями!) не мали сили дійти до її краю. Найкраще підходив до ролі універсального комунікатора «Кобзар», однак чи він хоч раз їхав поїздом? Чи пересилався телеграфом? Чи викладався рік у рік у школах? Ні, він мандрував чумацьким возом, отож не доїхав у пору на західну Лемківщину, на Полісся, на Закарпаття і на Кубань... Тепер мазепинці-петлюрівці-бандерівці мають там леґіон перекинчиків... Вони, горді розмірами своєї країни, не враховують того, що один кінець України і другий кінець – то інший край, а те, що між ними, їх прекрасна «Велика Україна», така велика, що у вимушеній колонізаторами подорожі її простором не один перестав бути собою.\nКультурологічні міркування, які підсумовують розмову з Максимовичем, закінчилися з приходом чоловіка, народженого в Складистім, цілком російськомовного. Тож перекладаю.\n– Не виїхали б, якби не польські напади на Складисте. Три гвинтівки самооборони, но радше сторожі – замало, аби «добровільно» не поїхати «у Росію»... – сказав «складишак».\n– Маємо райцентр – Станиця-Луганська. Від нас що 2 години маршрутка в Луганськ. Їздити на роботу туди нема кому, бо хто мав виїхати, уже виїхав. Багато хто поїхав у Росію на заробітки. Була церква, ходили до неї самі бабусі, але все¬таки влада 1958 р. наказала її зруйнувати. Недавно почали будувати нову, у Нижнєвільховому, яке є смт, тобто селищем міського типу.\n– Пам’ятаєте щось з лемківської бесіди?\n– Пам’ятаю «шляк би тя трафив!».\nКого трафив, того трафив, але не всіх і не кожного так само. Переселені русини не віднайшли своїх родин і ближніх. України поки що не вдалося прикрити суцільною інформаційною лемківською мережею... Довольно актуальный вопрос, который состоит в том, насколько глубоко надо присаживать девушке. Есть сторонники того, что надо делать всё на полшишечки. Но бывают и те, кто присаживает глубоко в анал https://www.anal-online.org/gluboko . Такому даже отведена специализированная категория в порно, где девушек пердолят в анал настолько глубоко, насколько это вообще возможно, изучая неизведанные глубины анала. Може тому, що не поєднаєш землі заходу й сходу України, не порівняєш, пташиним летом й інтернетною блискавкою не сполучиш того, яка далека була та найродючіша, чорноземна, на сході, а яка близька, кам’яниста ґаздівська, на Лемківщині... на тій же Русі та на тій же Русі-Україні.\nВертаме ся, бесідуєме. У Луганській області залишили ми коло 130 чоловік, яким понад 80-90 років – це «стара Лемківщина». Вертаме ся, якби хотіли намалювати колесо пам’яті, але після депортації це не є можливе: пам’ять стала б колесом тоді, якби вони, хоча б отих 130 дідів, умерли там, де їх пам’ять одягалася у власний початок...


Годування грудьми вимагає від вас виконання певних гігієнічних заходів. Потрібно підтримувати чистоту тіла, щоденно приймати душ, міняти білизну. Особливо важливо ретельно мити руки з милом перед кожним годуванням. Разом із тим, часте (до і після годування) миття грудей, особливо з милом, непотрібне, бо воно призводить до видалення з ареоли природної пом\_'якшувальної змазки, а також відбуається пересушування шкіри ареоли і сосків та утворення тріщин.\nпідтримки лактації, в разі наявності тимчасових протипоказань для грудного вигодовування з боку матері чи дитини;\nгодування дитини, яка народилася недоношеною або слабкою, з низькою вагою тіла;\nздійснення правильної техніки годування при переповненій молочній залозі;\nполегшення стану при загрубінні груді, застою в ній молока;\nгодування дитини з ускладненим після пологів станом;\nзабезпечення малюка грудним молоком, якщо мати в час годування відсутня (працює або вчиться);\nзмазування молозивом або молоком сосків і ареоли з метою попередження утворення тріщин або їх лікування;\nдля стимуляції лактації при недостатній кількості молока.\nРазом із тим, не варто при частому годуванні дитини, м\_'яких молочних залозах, достатній кількості молока зціджувати його після кожного годування. У разі відсутності вищевказаних випадків, зціджування молока не тільки не корисне, але й може бути шкідливим (травмування тканини молочної залози, необгрунтована стимуляція продукування молока).\nЯкщо є можливість - здійсніть контакт із вашою дитиною - шкіра до шкіри, очі в очі.\nВипийте теплого напою (молоко, неміцний чай, фруктовий сік тощо).\nЗігрійте молочну залозу (теплий душ або компрес).\nЗробіть м\_'який масаж молочної залози та сосків.\nДобре, щоб хтось зробив вам масаж спини (по обидва боки хребта зверху до низу).\nРетельно вимити руки, підготувати чистий, стерильний посуд.\nРозташувати великий і вказівний пальці з обох боків навколососкового кружечка і натиснути всередину в напрямку до грудної стінки.\nВеликим і вказівним пальцями натиснути на ділянку за соском і ареолою.\nПоказники збільшення маси тiла (г)\nПоказники збільшення довжини тiла (см)\nза весь перiод\n* За допомогою цих показників ви зможете контролювати фізичний розвиток дитини. При значних відхиленнях від норми обов\_'язково зверніться до лікаря.\nВсі тривоги, пов\_'язані з вагітністю і пологами, позаду. Тепер головне для вас - виростити дитину здоровою. Пам\_'ятайте, що тривале годування материнським молоком - одна з найголовніших умов, яка забезпечує розвиток і здоров\_'я малюка не тільки протягом першого року, але й у наступні періоди життя.\nГодуйте дитину \_"за вимогою\_", а не \_"за режимом\_". Тобто дайте їй можливість їсти так часто і стільки, як вона сама забажає. Якщо ж у пологовому будинку ви вигодовували \_"за режимом\_", сміливо переходьте на годування \_"за потребою малюка\_". В перші тижні життя це може бути 8-10 і навіть 12 разів на добу. Таке часте годування новонародженого фізіологічне і сприяє хорошій стимуляції вашої лактації. Поступово, зазвичай на 3-4 тижні життя немовляти, частота годувань зменшується і становить 6-7 разів на добу.\nНе уникайте нічного годування. Якщо малюк прокинувся вночі й плаче, не давайте йому воду або пустишку, а погодуйте груддю. Пам\_'ятайте, що саме в нічний час інтенсивно виробляється гормон пролактин, який відповідає за лактацію.\nГрудне годування має відбуватися в спокійній атмосфері. Хороший настрій, приємна музика, затишок - сприяють інтенсивному продукуванню молока і легкому виділенню його з молочної залози.\nТривалість кожного годування, як правило, складає 15-20 хвилин. Більшість дітей за цей час висмоктують потрібну кількість молока і засинають. Якщо це не викликає у вас неприємних чи больових відчуттів, то бажано не забирати малюка від грудей і дати можливість повністю задовольнити свій смоктальний рефлекс.\nЗдорова дитина, яка отримує достатню кількість грудного молока, не потребує додаткового споживання води, відварів чи чаю, навіть у спекотні дні, так як жіноче молоко містить не лише поживні речовини, але й воду, необхідну дитині.\nОптимальним вважається винятково грудне вигодовування дитини протягом перших 4-5 місяців (вона отримує лише грудне молоко і ніякої чужорідної їжі, навіть води), так як при достатньому об\_'ємі лактації, раціональному харчуванні жінки, материнське молоко повністю забезпечує фізіологічні потреби дитини перших п\_'яти місяців життя.


Про що говорять українські орнаменти\nКажете, вишивати в онлайн неможливо? Відкиньте ці стереотипи, адже Всеукраїнська літня школа з мистецтвознавства НЦ «МАНУ» провела свій онлайн-дебют і довела протилежне. Сьогодні учасники закінчили своє навчання і мають неабиякий практичний доробок. Щоб потрапити на школу, учні мали зробити власні проєкти з вивчення вишивки своєї місцевості, а під час навчання вдосконалили їх і вишили закладки.\nШкола стартувала з понеділка, тож школярі активно взялися покращувати свої роботи за підказками кандидата мистецтвознавства і викладача Закарпатської академії мистецтв Романа Пилипа. Спікер школи розповів, як працювати з інформацією та джерелами, щоб вивчити українське народне вбрання, орнаменти якого різняться в кожному селі, не те, що регіоні.\nДосвідом власних вишивальних проєктів ділилася завідувачка бібліотеки ім. В. А. Симоненка для дітей Тетяна Серебреннікова. Саме на її майстер-класі діти вчилися вишивати.\nЯкщо ви не знаєте, що хрестик – одна з найновіших технік вишивання, а світ дізнався про неї завдяки Генріху Брокару (про мережу парфумерних магазинів «Brocard» теж), то наступного разу вам точно варто потрапити на цю школу. До речі, організатори поділилися, що онлайн-версія навчання дає більше можливостей: цього разу вийшло об’єднати спікерів з різних регіонів і охопити значно більше зацікавлених дітей. Як свідчить досвід, вивчення мистецтва власного народу пізнавальне у будь-якому форматі.


Scubapro Seawing Nova Gorilla Армія зелена купити в Одеса\nALL.BIZ Україна Товари Україна Спорт та дозвілля Товари для дайвінгу та підводного полювання Обладнання для дайвингу Ласти для плавання Scubapro Seawing Nova Gorilla Армія зелена\n← Ласти для плавання в Україні в Одеса\nвони отримали багато нагородних ластів забезпечують потужність, швидкість та маневреність завдяки жорсткій робочій площині, яка буде насолоджуватися дайверами, які віддають перевагу більше повернення, коли краю. & nbsp - </ span>\nХоча ця модель зовні, ця модель майже ідентична до sewing nova, спеціальна добавка використовується у виробництві морських синів Нова Горилла, яка дає додаткову жорсткість і фіксує леза. Seawing Nova Gorilla буде гарним вибором для технічних рішень, тим більш жорстким лопатом цих присосок дозволяє ефективно використовувати і використовувати різні методи, такі як жаби, або б'є назад. </ Span> </ p> </ p>\nКрім того, Sewing Nova Gorilla поєднує в собі всі інноваційні розробки та технологічні аванси, які знаходяться в морській мережі. Увага зосереджена на запатентованій сполуці G4, яка дозволяє всьому лопаті обертати, посилюючи кожні дзвони. </ Span> </ p> </ p>\nin Seawing Nova Gorilla добре розроблена єдиними каломами з виливкою, яка не ковзає на палубі та сходах. Ласти також обладнані саморегуляторними морськими ремінцями. Така пружина еластична і зносостійка, і не піддається елементам. Ласти легко знімати і носити з м'якою підкладкою на пружині з великим циклом. </ Span> </ p> </ p>\nsewing nova gorilla & Ndash- дійсно унікальний і успішно розроблений люки, які отримали високу оцінку з моменту зовнішнього вигляду, як і раніше тримають високий бар. </ Span> </ p> </ p>\n</ span> </ div> </ p> </ div>\nmountable monprene & reg-elastomer матеріал матеріалу & Ndash- elastomer (під час краю. </ Span> </ p> </ li>\nзапатентована сполука g4 дозволяє весь лезо обертати, зміцнюючи Кожен дзвоник. </ span> </ p> </ li>\nлопатки крила створюють майже ідеальний баланс жорсткості та гнучкості. </ span> </ p> </ li>\nКінці рядка вигнуті вгору, забезпечують стабільність та підвищення стабільності. </ span> </ p> < / li>\nтехнологія керування pivot забезпечує Найбільш ефективним кутом шліфування 45 і ордена - </ span> , </ span> незалежно від того, скільки або слабких ви працюєте ноги. </ Span> </ p> </ li>\nstrap-spring & ndash- Зручні та надзвичайно довговічні, полегшення накладання та видалення останнього. </ Span> </ p> </ li>\nSalosh Sole підсилюється литим протектором, який забезпечує стабільність на слизьких поверхнях. </ span> </ p> </ li> </ ul> </ DIV>


Медведєв закликає виборців голосувати за Путіна | NewsMarket - Новини України та світу\nМедведєв закликає виборців голосувати за Путіна\nНовини світу. 27 листопада. Дмитро Медведєв закликав виборців голосувати за “Єдину Росію” на парламентських виборах, щоб підтримати кандидата партії на президентських виборах.\nМедведєв закликав виборців голосувати за "Єдину Росію"\nВиступаючи на другій частині 12-го з’їзду партії “Єдина Росія”, основним питанням якого є офіційне висування Володимира Путіна кандидатом на пост президента РФ, Медведєв сказав: “Проголосуйте за нашу партію, за нашу програму і за наше майбутнє і тим самим проголосуйте за нашого кандидата в президенти”.\nТільки виборці Росії вирішуватимуть, хто з політиків гідний довіри, заявив сьогодні президент РФ Дмитро Медведєв.\n“Імена названі, програма сформульована, дата виборів парламенту і президента відома”, – заявив глава держави, підкресливши, що “ми нікого не обманюємо”.\nЗа словами Медведєва, “у політиків є можливість звертатися до громадян за підтримкою”. “І сьогодні я звертаюся до прихильників і до тих, хто ще не визначився з вибором: приходьте на вибори і проголосуйте за “Єдину Росію”!” – сказав він.\nЛідер “Єдиної Росії”, прем’єр-міністр РФ Володимир Путін – найпопулярніший, досвідчений і успішний політик в Росії, висловив думку президент. Медведєв підкреслив важливість того, що “абсолютна більшість наших громадян довіряє Путіну і пов’язує з ним свої надії на майбутнє”.\n“І я не сумніваюся, що за підсумками нашої сьогоднішньої роботи з’їзд висуне його для того, щоб брати участь у боротьбі за найвищу посаду в нашій країні”, – сказав Медведєв. “І я бажаю Володимиру Володимировичу удачі. У всьому”, – підсумував президент.\nТимошенко вітають європейські політики, запевняючи, що пам’ятають про її долю\nMercedes-Benz планує ліквідувати марку Maybach


В Steam зявилася українська гривня, деякі ігри стали дешевшими - Rocketware\nДодому IT Новини В Steam зявилася українська гривня, деякі ігри стали дешевшими\nЯк і очікувалося, вчора відома платформа цифрової дистрибуції ігор Steam розширила список підтримуваних валют і разом з іншими додала українську гривню. Тепер всі українці нарешті зможуть здійснювати покупку ігор в національній валюті. Одночасно всі наявні доларові кошти на гаманці Steam були конвертовані у гривню за курсом на 13 листопада, про що адміністрація сервісу попереджала заздалегідь.\nЗ моменту перших чуток про розширення локалізації Steam і впровадження підтримки української гривні для оплати покупок в магазині користувачі уанету активно обговорювали питання про можливе зниження цін на доступні в магазині гри. І дійсно, деякі видавці, які отримали більше свободи у справі встановлення ціни, піднесли користувачам приємний подарунок.\nТак, наприклад, нова пригодницька пісочниця Assassin’s Creed Origins оцінена в 930 гривень, тоді як американська ціна для цієї гри складає $60. А американський мультіплєєрний екшен Playerunknown’s Battlegrounds, який ще недавно коштував $18, зараз оцінений в ₴474.\nАле далеко не всі розробники встигли внести зміни. У зв’язку з цим деякі ігри ААА-класу поки не можна купити взагалі. Серед таких ігор виявився шутер Call of Duty: WWII. На сторінці з грою немає відповідної кнопки для здійснення покупки гри. Втім, адміністрація Steam попереджає, що у зв’язку з переходом на гривню деякі товари можуть бути недоступні до тих пір, поки для них не вкажуть ціну в новій валюті.\nНаостанок зазначимо, що про додавання гривні в перелік доступних валют для покупки в Steam говорили ще в 2014 році.\nпопередня статтяДодаток Notch Remover прибирає виріз у верхній частині екрану iPhone X\nнаступна статтяTelegram отримав покращений пошук, можливість відправляти галереї з декількох фотографій і зберігати повідомлення


Українці позбавляються від “євроблях“: чи можна законно продати авто - Today.ua\nГоловна Авто Українці позбавляються від “євроблях“: чи можна законно продати авто\nОстаннім часом в Україні сильно збільшилася кількість оголошень про продаж автомобілів на іноземній реєстрації. OBOZREVATEL розповів, чому українці стали активно продавати "євробляхи" і чи можна це зробити за законом.\nВ Україні скоро вступить в силу закон, який передбачає введення пільгового періоду (на 180 днів) розмитнення автомобілів на єврономерах. Вартість буде залежати від віку автомобіля і типу двигуна. В середньому розмитнення буде коштувати від 1000 до 3000 євро. Потрібно буде ще заплатити так званий «добровільний внесок» в 8500 гривень.\nЧиновники стверджують, що це буде останній шанс за доступною ціною легалізувати автомобілі на іноземній реєстрації.\nБагато власників "євроблях" не зможуть їх легалізувати навіть за цінами пільгового періоду. Тому вони поспішають їх продати.\nЯк за законом продати "євробляху"?\nЗгідно із законом продати "євробляху" в Україні неможливо, адже вона зареєстрована в іншій країні. Такі машини перебувають в нашій країні в митних режимах "транзит" або "тимчасове ввезення".\nТобто українці купують не автомобіль, а право користування ним, отримують техпаспорт і ключі. Потрібно врахувати, що за передачу іншій особі автомобіля, який знаходиться під митним контролем, передбачається великий штраф.\nЯк продають "євробляхи"?\nАвто на іноземних номерах в нашій країні можуть продати взагалі без підписання документів, уклавши договір на словах. Та й паперовий договір в цій ситуації не матиме юридичної сили.\nОдин з членів організації "АвтоЄвроСила" розповів, що він свою "євробляху" продав, просто передавши її та техпаспорт. Саму передачу грошей зняли на відео. У відео покупець і продавець також сказали, що не мають один до одного претензій.\nЧи збережуться штрафи, якщо авто продано?\nЯкщо українець самостійно завіз автомобіль під своїм ім'ям (до 22 листопада 2018 року було така можливість), то йому доведеться обов'язково його або вивезти або розмитнити. Продати його не можна. Також не можна його здати в розбирання. В іншому випадку буде дуже великий штраф за порушення митного режиму. Навіть після продажу права користування після закінчення часу такий українець може отримати штраф за порушення митного режиму (170 тис. грн).\nТак як реальним власником машини залишається приватна особа або компанія за кордоном, вони можуть на законних підставах вимагати його повернути. Але такі ситуації практично не трапляються.\nУ тих, хто купував право користування автомобілем вже в Україні, можуть виникнути складності з розмитненням. Для того, щоб оформити такий автомобіль, потрібно знайти його власника за кордоном. А це буває дуже складно.\nПри покупці права користування авто на єврономерах від такого ж користувача в Україні існує великий ризик стати жертвою шахраїв, адже договір купівлі-продажу не укладається.\nОстаннім часом в соціальних мережах активізувалися шахраї, які пропонують українцям розмитнити автомобіль на іноземній реєстрації за 50-100 доларів (зняти з обліку). Автомобілістам підсовують «липові» довідки про те, що автомобіль за кордоном нібито знято з обліку, а на митниці з'ясовують, що це не так.\nРаніше ми повідомили, коли в Україні почне діяти пільговий період по розмитненню автомобілів на іноземній реєстрації.


СБУ затримала одеських чиновників за незаконні оборудки із землею - Главком\nСБУ затримала одеських чиновників за незаконні оборудки із землею\n9 Лютого, 19:02 glavcom.ua\nПравоохоронці провели понад 20 обшуків\nЗараз на незаконно відчужених землях ведеться забудова багатоповерхових будинків з численними порушеннями законодавства\nСпівробітники Служби безпеки викрили в Одесі посадових осіб декількох державних установ і міськради.\nЧиновників підозрюють у незаконному відчуженні земель Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації.\nЗараз на незаконно відчужених землях ведеться забудова багатоповерхових будинків з численними порушеннями законодавства. Однак судом накладено арешт на ділянку, а також на будівлі, недобудови, інші складські приміщення з позбавленням права користування, розпорядження майном і забороною проведення будівельних робіт.\nНагадаємо, в Одеській митній службі посадовця піймали за вимаганням хабаря.\nТеги: СБУ Одеса земля чиновник\nПосадовець Держслужби з надзвичайних ситуацій погорів на привласненні бюджетних коштів


Ви тут, значить зацікавлені нашою продукцією. Ми цьому раді!\nХто Ми, що за сайт і продукція - розповімо тут.\nІ так, Ми - це власники вихованців, які об'єдналися, щоб створити доступні і якісні продукти для улюблених вихованців. В нашій команді ветеринарні лікарі, дієтологи, маркетологи і просто ті люди, які люблять тварин.\nРезультат нашої роботи Ви ознайомитеся на цьому сайті.\n- Створювати доступні і якісні товари для наших улюбленців.\n- Натуральні інгредієнти в складі продукції.\n- Безперервний розвиток.\nЗробити життя наших вихованців краще, а життя господарів комфортніше!\nПри створення продуктів орієнтуємося на якість і доступність для наших клієнтів. Ми не хочемо, щоб наш покупець платив за дорогу упаковку або хитрий маркетинг. Наша команда вибирає якісні і натуральні компоненти для вихованців.\nВесь асортимент - це те, чим використовуємося самі, наші друзі, головне - це те, що вибрали наші улюбленці. Постійне вдосконалення і розширення асортименту робить сайт «живим», тут щоразу буде щось нове.\nСподіваємося, що Ви станете нашими клієнтами, а головне друзями!\nТМ Песик І Котик - це виробник якісних і доступних зоотоварів. Якість і доступність наших товарів - головні пріоритети компанії. Щоб дотримуватися цих принципів і контролювати якість, технологи ретельно перевіряють всі етапи виробництва.\nСаме з цього вихованці так люблять нашу продукцію.\nНаша компанія випускає наступні зоотовари:\n- Корм та ласощі для собак, котів, гризунів і папуг\n- Аксесуари та амуніцію для улюблених вихованців\n- М'які спальні місця, будиночки і кігтеточки\n- Наповнювачі та туалети\n- Миски різного типу і розміру\n- Шампуні для кішок і собак\nТМ Котик зоотовари та корма для котів\nПід торговою маркою Котик випускаються корми, ласощі, все для домашнього затишку, утримання та догляду вашого улюбленця. Наша продукція відрізняється високою якістю і низькою ціною .Ми виробляємо якісні корми для наших улюбленців складу яких входять тільки свіжі і натуральні продукти. Приготування корму проходить під контролем професіоналів, які так само маю чотириногих друзів і піклуються про них. Ми пропонує тільки те, що використовуємо самі. Для котиків так само ми пропонуємо найніжніші паштети, який не залишить байдужим ні муркотливу кішечку, ні темпераментного кота.\nЗверніть увагу на будиночки і кІгтеточки для своїх вусатих друзів, різноманітність форм і кольорів для всіх розмірів котиків від самих маленьких до великих котиків.\nТМ Песик – зоотовари та корми для собак\nНаша ТМ Песик випускає якісні сухі і вологі корми, натуральні ласощі, амуніцію і все необхідне для цуценят і дорослих собак. Ми виготовляємо якісну амуніцію, яка підійде для всіх порід і розмірів собак. Наша амуніція підходить для щоденних прогулянок і для дресирування. Якісні матеріали створять улюбленцю комфортні умови для прогулянки і принесуть море задоволення і радості.\nШирокий вибір кормів, на будь-який смак і для самих вибагливих. Сухий корм ТМ Песик приготовлені з любов'ю і турботою про чотириногих друзів. У їх складі тільки якісні і натуральні продукти, які сприяють зміцненню імунітету, гостроту зору і правильну роботу серця, а цуценятам забезпечить енергію в період інтенсивного роста.А натуральні ласощі не залишаться без уваги вашого вихованця і зміцнять зубки, очистять ротову порожнину і подарують користь і прикрасять дозвілля песика.\nТМ Стриб і Скок\nМаленькі друзі - для вас теж дещо є!\nЗ кожним днем стає все більш актуальною заводити всіляких гризунів: хом'яків, декоративних кроликів, морських свинок, шиншил і цьому є своє пояснення. Дивовижні звірятка приносять кожен день дозу розчулення і радості кожному члену сім'ї. Наша команда так само хоче подарувати радість малюкам. Шлях до їх серця лежить через шлунок. На цей випадок у нас повно ласощів для папуг, гризунів і кроликів. Ми вибираємо тільки натуральне і якісне сіно, цільне зерно, солодкі фрукти і соковиті овочі. Ваш улюбленець не залишиться байдужим і вдячний Вам.


Бліц-Інфо - Євангеліє — не з музею\nЄвангеліє — не з музею\n5 Березня 2014, 05:55\nЯкби ж то вони вміли читати... Маю на увазі першу українську книгу — «Апостол» Івана Федорова, яка була знайдена в Януковича в «Межигір’ї». Генпрокурор Пшонка також виявився «поціновувачем» сакрального мистецтва. Зокрема, російського напрестольного Євангелія, яке знайшли в його маєтку.\nВ нашій області цей випадок наробив багато галасу, бо повідомили, що нібито Євангеліє — з Івано-Франківського краєзнавчого музею. Приводом для цього став опис стародруку на офіційному бланку управління культури Івано-Франківської ОДА.\nТа, як пояснив завідувач відділення реставрації Валерій Твердохліб, до них стародрук не має жодного стосунку.\nЗрештою, на святій книзі не було якогось реєстраційного номера, котрий би вказував, що вона є на обліку в цій установі. Інша річ, що сюди приносять різні старовинні речі на експертизу. Причому працівники музею не зобов’язані випитувати у людини, звідки вона взяла річ.\nНаприклад, ми знайшли в інтернеті інформацію про Євангеліє 1914 року випуску. Його вартість — 72 тисячі гривень. Скільки може коштувати стародрук, випущений Московською синодальною друкарнею накладом лише в 2 000 екземплярів у 1862 році, можна лише здогадуватись.\nНа думку завідувача відділення реставрації, ця книга — з якоїсь приватної колекції. На 30-й сторінці Євангелія значиться, що воно належало якомусь священикові Яворському. Ми запитали у пана Твердохліба, хто звернувся до музею з проханням експертизи. Адже описовий лист датовано 2013 роком. Конкретної відповіді не отримали. Зрештою, всіх не запам’ятаєш.\nТа пригадалося, що чотири роки тому в області діяв злодій з Полтавщини, котрий обкрадав церкви і котрого передусім цікавили стародруки. Він вчинив\n12 крадіжок на Прикарпатті і ще 10 — на Буковині. Частину викрадених книг вилучили, в тому числі й з приватних колекцій та антикварного магазину в Харкові.\nПравоохоронці також зверталися до експертів з метою встановлення історичної цінності цих видань. Щоправда, завідувач відділення реставрації краєзнавчого музею не був задіяний у цьому процесі. Цілком можливо, що Євангеліє, яке знайшли у Пшонки, жодного стосунку до тих подій не має.


Чим корисний кульбаба, як правильно приймати кошти з кульбаби\nЦілющі властивості цієї рослини відомі з сивої давнини і сучасна медицина цілком з цим погоджуюсь.\nУнікальний склад квітки надає благотворну дію на наш організм, допомагає в боротьбі з інфекціями і нервовими захворюваннями, покращує травлення.\nКористь під ногами\nМало хто знає, що кульбаба містить безліч вітамінів і корисних речовин:\nКаротин – допомагає поліпшити зір і відповідає за здоровий стан шкіри і слизових;\nВітаміни С і Р – запобігають старінню, знижують ймовірність підхопити інфекцію і сприятливо впливають на людей, що страждають нервовими захворюваннями;\nЗалізо, марганець і мідь – корисні для крові і судин;\nІнулін – позбавляє організм від шкідливих речовин і сприяє зниженню цукру.\nМожна сказати, що під нашими ногами знаходиться засіб, що дозволяє поправити здоров'я кожному, хто цього хоче. Важливо тільки правильно його використовувати.\nРецепти з кульбаби для поліпшення роботи печінки\nДавно був помічений ефект від застосування кульбаб для лікування печінки і жовчного міхура. Рослину можна використовувати як в свіжому вигляді – у вигляді різних салатів і закусок, і як настоянки та чаї.\nЧай, який лікує\nПриготувати цілющий чай просто: для цього беруть 2 ч. л висушених коренів і заливають 250 гр. окропу, настоюють протягом півгодини. Пити цей чай можна 2-3 рази в день, рекомендований тривалий прийом – кілька місяців. Проводити очищення чаєм бажано навесні – подвійна користь організму: очищення і насичення корисними речовинами.\nНаступний рецепт сподобається тим, хто любить мед, так як вийде напій схожою консистенції. Необхідно взяти 250 гр. квітів кульбаби і залити їх 1 л води, потім поставити на повільний вогонь і варити 20 хвилин. Відвар настоюють протягом 10-14 годин, потім проціджують, додають у нього сік одного лимона і 1.5 кг цукру. Масу, помішуючи, доводять до кипіння і варять протягом 50 хвилин. Як охолоне обов'язково перелити в скляний посуд. Приймати по 2 ч. л разом з чаєм або соком. Зберігати в холодному місці.\nНапій поліпшує роботу печінки\nДля приготування напою необхідно очистити коріння кульбаби, дрібно нарізати і просушити, потім злегка обсмажити на сухій сковороді. Для заварювання напою коріння необхідно подрібнити в кавомолці. Щоб поліпшити смак напою, можна додати в нього корицю. Допомагає не тільки поліпшити роботу печінки, але і відрегулювати роботу всього шлунково-кишкового тракту.\nКульбаба для оздоровлення\nКульбаба давно використовують у народній медицині для оздоровлення.\nНаприклад, при лікуванні анемії застосовували такий рецепт: взяти 2 ст. л висушених квітів кульбаби і по 3 ст. л – квітів липи і медунки, змішати з ложкою кропиви і полину. Залити 1.5 л окропу і дати настоятися. Приймати по пів склянки 3-4 р в день.\nТим, хто страждає підвищеним тиском допоможуть цілющі властивості цієї квітки. На склянку води необхідно взяти 10 гр. сухих подрібнених квіток кульбаби і кип'ятити протягом 10 хвилин, настояти і процідити. Пити по 1 ст. л. 4 рази на день. Тривале застосування не тільки може привести в норму тиск, але і допомогти при здутті живота.\nНастій для поліпшення обміну речовин. В рецепті використовують листя рослини. Їх знадобиться всього 1 ст. ложка і 200 гр. спирту або горілки, настоювати 2 тижні в темному місці, потім процідити і приймати по 35 крапель кілька разів на день.\nРецепт для поліпшення роботи щитовидної залози (при надлишку гормонів): квіти кульбаби необхідно ретельно промити і обсушити на сонці, квітів повинно бути багато, щоб вистачило наповнити 3 літровий балон. Засипають квіти 1 кг цукру і залишають настоюватися на підвіконні протягом 3-х тижнів, потім необхідно процідити і додавати по 1-2 ч. л у напої.\nЩо лікує кульбаба?\nПеріодичний прийом народних засобів з кульбаби може знімати шлункові запалення, підвищувати імунітет і виводити зайву рідину з організму.\nЗастосування соку – зміцнює організм і гоїть ранки – як всередині, так і зовні. Готувати його не складно, для цього треба зібрати листя рослини, перебрати і промити, потім їх необхідно потримати в сольовому розчині близько пів години. Потім промити ще раз і покрутити в м'ясорубці, віджати через марлю і розбавити водою у співвідношенні 1:2. Приймати по столовій ложці за півгодини до їжі 2 рази на день – зранку і ввечері.\nЗасоби з кульбаби для оздоровлення волосся\nЧим корисна кульбаба ще? Наші бабусі часто застосовували засоби, виготовлені на основі квітів і коренів цієї рослини, для краси волосся.\nПомічена ефективність при наступних проблемах:\nУ всіх випадках, користь кульбаби для здоров'я шкіри голови і волосся буде величезною. Немає необхідності купувати дорогі шампуні, краще скористатися засобом, яке нам подарувала природа.\nРецепт 1: Для зміцнення коренів і активації волосяних цибулин необхідно взяти 3-4 ст. л дрібно порізаних і висушених квітів і залити їх склянкою окропу. Витримати 1 годину, потім процідити.\nСпосіб використання: Рясно змочити шкіру голови, укутати рушником. Витримати одну годину і обполоснути теплою водою. Цю процедуру необхідно робити після миття голови.\nРецепт 2: Для прискорення росту волосся треба перемолоти в м'ясорубці листя і отриманою кашкою ретельно змастити коріння волосся, залишити на 40 хвилин, потім змити. Перед процедурою перевірте чи немає у вас алергії на цей склад. Використовувати раз на тиждень перед миттям голови.\nЕфект дає, навіть, просте ополіскування волосся відваром з подрібнених квіток та коренів. Використовувати необхідно після кожного миття і результат можна побачити вже після декількох процедур – з'явитися блиск, зміцняться коріння і волосся будуть мати більш здоровий вигляд.\nКористь різних частин кульбаби, поради по застосуванню\nЗ'ясовувати, що лікує кульбаба, можна перерахувавши користь кожної частини цієї цілющої рослини.\nКвітки – допомагають при постійних запорах, поганому травленні їжі та інших шлункових захворюваннях.\nЛистя – зазвичай їх використовують висушеними, добре допомагають при бронхітах і покращують відходження мокротиння.\nСтеблинками лікують ревматизм, а коріння використовують для лікування анемії та жовчного міхура.\nСік використовують для видалення веснянок і бородавок.\nДля того, щоб засоби з кульбаби не гірчили і їх могли брати навіть ті, кому зовсім не подобається смак, необхідно попередньо листя вимочити в солоній воді протягом 40-50 хвилин, а потім промити під проточною водою. Можна просто залити окропом і залишити на пару хвилин.\nКульбаба підходить для лікування людей всіх віків і практично не має протипоказань до застосування, за винятком індивідуальної непереносимості речовин, які містить сік або настій, особливо алергенними бувають засоби, приготовані із квіток цієї рослини. Також їх не рекомендують застосовувати людям, у яких є схильність до діареї. Інші можуть скористатися цим унікальним засобом для лікування багатьох захворювань і загального зміцнення організму.


Подорож до королівства Хімії\nСереда, 22 грудня 2010, 13:32\nПочинаючи з 13 грудня в школі проходив Тиждень хімії, протягом якого були проведені різноманітні заходи, які визначили найкращих знавців хіміків – переможців вікторин, конкурсів та інтелектуальних ігор. Тож вітаємо Ковтюха В., Шевченко М., Гранюка В. (8-А), Лук’яненко М., Лисенко Н., Тростянську О. (8-Б), Пономаренко А., Стеценко Я., Лаптєву Л. (9-А), Коваль А., Кичату А., Кичату О.(10-Ф), Мошенського В., Погорілу Я., Хандурдиєва І. (10-М), Вербівськку О., Кошову К., Сторчак А. (7-А), Ткаченко В., Ткаченка Ю., Танька С. (7-Б) !!!!!!!!!!\nА на святі для молодших школярів «Подорож до Королівства Хімії» казковими героями за участю вчителя хімії Буз С.О. були проведені цікаві експерименти та досліди, які відкрили учням двері в незнайомий та захоплюючий світ науки хімії.\nП'ятниця, 17 грудня 2010, 13:29\nМалеча завжди з нетерпінням чекає цього свята, про що свідчать численні заходи в класних колективах школи. Протягом казкового дійства, наприклад, у 2-Б класі ( класовод Стеценко Ю.В.) оживали звірята, які допомагали святому Миколаю потрапити на свято до школярів, лунали пісні, вірші та легенди про дитячого улюбленця. А батьки учнів подякували святому Миколаю за казкове свято, подарунки дітям та гарний настрій.\nПонеділок, 13 грудня 2010, 13:26\nКласний колектив 7-А класу (класний керівник Чорна В.М.) свято Калити зустріли чудовим веселим заходом « Андріївські вечорниці» . Чудові костюми, цікаві конкурси, танці, пісні створили атмосферу святкування вечорниць в звичайному українському селі на початку ХІХ століття.. А велика кількість задіяних учнів у святі довела, що народні традиції ми пам’ятаємо, шануємо і любимо.\nЖиття без СНІДу та наркотиків\nП'ятниця, 03 грудня 2010, 13:25\nСаме під таким девізом проходив тиждень у школі з 29 листопада по 3 грудня. Уже традиційно до Дня толерантності хворих на ВІЛ/СНІД шкільним прес-центром була організована виставка найкращих плакатів та стінгазет під назвою «Зупинимо СНІД разом!». Представники Товариства Червоного Хреста з учнями школи проводили бесіди, а результати анкетування свідчать, що до проблеми ВІЛ/СНІДу молоде покоління небайдуже. Чекаємо результатів районного конкурсу творчих робіт «Моє ставлення до ВІЛ-інфікованих», в якому брали участь більше десяти старшокласників школи.


У Ватикані відмилися благословляти одностатеві союзи: священники збунтувалися проти Франциска\nСвященники збунтувалися проти Папи Римського через відмову благословляти одностатеві союзи\nГрупа римсько-католицьких священників, яка веде кампанію непокори проти Ватикану, вирішила кинути виклик Папі Франциску і заявила, що продовжить благословення одностатевих пар усупереч церковним наказам.\nЦе стало відповіддю на ухвалений напередодні документ Конгрегації доктрини віри у Ватикані, в якому вказано, що пари, які укладають одностатеві союзи, не можуть отримувати благословення католицької церкви. Як пише Independent, це "розчарувало геїв-католиків, котрі сподівалися, що церква стає більш гостинною для них за Папи Римського".\nЗазначається, що в деяких країнах парафії і служителі вже почали благословляти одностатеві союзи замість шлюбу, і до єпископів зверталися із закликом інституціоналізувати такі благословення де-факто. Консерватори ж Римсько-католицької церкви, яка налічує 1,3 мільярда членів, висловили тривогу щодо такої практики.\n"Ми, члени Ініціативи парафіяльних священників, глибоко вражені новим римським указом, який спрямований на заборону благословення одностатевих закоханих пар. Це повернення до часів, які ми сподівалися подолати з Папою Франциском. На знак солідарності з багатьма ми не відмовимося від будь-якої люблячої пари в майбутньому, яка попросить відсвяткувати Боже благословення, яке вони відчувають щодня, зокрема під час богослужіння", – йдеться в заяві групи римсько-католицьких священників.\nПідкреслюється, що її очолює отець Гельмут Шуллер. Вона виступає за те, щоб церковні правила змінилися, наприклад, щоб священники могли одружуватися, а жінки – ставати священниками.\n"Ініціатива, заснована 2006 року дев'ятьма священниками, стверджує, що нині вона нараховує приблизно 350 членів із лав офіційної церкви і більш ніж 3000 прихильників серед мирян", – додає видання.\nВідомо, що Ватикан 2012 року позбавив отця Шуллера права використовувати титул монсеньйора і заявив, що він більше не є "капеланом Його Святості".\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, раніше Папа Римський Франциск вперше підтримав одностатеві цивільні союзи як альтернативу одностатевих шлюбів. За його словами, вони повинні бути "захищені законом".


Читайте також: Олександр Ірванець, письменник, поет і перекладач\nРазом із тим, Ірванець пояснив, чому при впорядкуванні у збірку «Санітарочка Рая» видавець Малкович зумисне не включив деякі ліричні поезії автора.\n«Іван бачить мене таким поетом - соціальним. Тут (у збірці - ред.) є багато соціальної сатири та публіцистики, яку б я, можливо, не включав. Натомість, якісь ліричні речі, які я подавав у рукописі, не ввійшли. Але якщо Іван вже бачить мене таким поетом, то я теж приймаю себе таким», - сказав Ірванець.


Зображення взято з сервісу Яндекс.Малюнка1. АстаротОдин з послідовників Люцифера.\nВін теж був ангелом, имев самий прекрасний лик, умів майстерно розташувати до себе смертних. Але впав разом з Люцифером з небесних чертогів, і повністю змінилося. Тепер він став найжахливішим демоном, його зазвичай зображують сидячим на пекельному дракона.\nВін винен у всіх епідеміях одержимості в середні століття. Цей демон майстерно спокушає душі смертних. Його завдання створити армію одержимих яких в останній битві поведе за собою Люцифер.\n2. ВельзевулДемон Вельзевул права рука самого володаря Пекла. Він повелитель мух.\nВін здатний наслати на кошторисних кару у вигляді полчища мух. Однак у 7 смертних гріхах Вельзевул відповідає за обжерливість і обжерливість. Так само його іноді називають володарем помилкових богів.\nВін зваблює смертних долучитися до помилкових релігій і поклонятися створеним їм богам. 3. ЛилитПервая дружина Адама – Ліліт.\nРозлучившись з Адамом вона стала першою жінкою демоном совращающем смертних. Вона демон-спокусник. Її ім’я завжди пов’язували з чоловічим розпустою.\nЇї основне завдання спокусити душу чоловіка так, щоб він піддався одному із смертних гріхів і поповнив Пекло ще однією покаліченою душею. Так само в стародавній Месопотамії вважалося, що Ліліт відповідальна за зниклих дітей. Вона выкрадывала їх і исковеркав душу відправляла їх у загробний світ щоб вони стали солдатами на службі у Диявола.\n4. БегемотОдин з небагатьох демонів мають властивості людини, але при цьому не володіє людською зовнішністю. Вважається, що саме цей демон гнав армію фараона, яка переслідувала євреїв залишали Єгипет.\nСаме цей демон примушує смертних лихословити і хулити. Він здатний проникнути в тіло жертви, в тому випадку якщо вона піддатися на його вмовляння, вчинити гріх прилюбодияния. У Пеклі він є нічним стражником і самим страшним катом.\n5 ЛевиафанСамый великий демон і одночасно самий маленький. Він не має визначеного розміру, не має певної форми. Левіафан – демон руйнівник.\nВін буде останнім хто побачить світ смертних тому він його і поглине. Він сидить на ланцюгу праворуч від Люцифера, і в останній битві він візьме безпосередню участь.А ви якихось демонів знаєте залишайте їх імена в коментарях.\nНаберемо ще 5 імен і я зроблю ще одну статтю.


Спортивна Херсонщина (огляд подій) » Херсонська Правда\nСпортивна Херсонщина (огляд подій)\nЗ 01 по 07 березня 2010 року в м.Донецьку відбувся фінал особисто-командного чемпіонату України серед дорослих.\nЗбірна команда Херсонської області зайняла ІІІ місце, поступившись Харківській та Львівській областям.\nСпортсмени Херсонщини посіли наступні місця:\n- Жмуденко Ярослав - І місце (чоловіча пара), І місце (змішана пара), ІІ місце (одиночні змагання чоловіків);\n- Жмуденко Яна - І місце (змішана пара), III місце (жіноча пара);\n- Алексеєнко Наталя - І місце (жіноча пара), III місце (одиночні змагання жінок), III місце (командні змагання);\n-Іонова Аліна - III місце (жіноча пара), ІІІ місце (одиночні змагання жінок), ІІІ місце (командні змагання);\n- Трифонова Поліна - II місце (жіноча пара), І місце (одиночні змагання жінок).\nЗ 02 по 04 березня 2010 року в м.Суми пройшли Всеукраїнські юнацькі змагання з легкої атлетики на призи Олімпійського чемпіона Ю.Білонога. Спортсмени Херсонщини зайняли наступні місця:\n- Сергеєв Микола - II місце (800 м);\n- Хохрякова Тетяна - II місце (400 м), IV місце (200 м):\n- Томчук Тетяна - IV місце (400 м).\nЗ 04 по 07 лютого 2010 року в м.Львові пройшов VII тур II етапу чемпіонату України з гандболу серед жіночих команд "Супер-ліги". Херсонська команда "Дніпрянка" провела дві зустрічі з львівською командою "Галичанка" із результатами в матчах: 34:34 та 26:24. За результатами IX турів херсонські спортсменки посіли 6 місце.\nКомментариев: 0 :: Дата: 12 марта 2010 :: Посмотрели: 1852\n» Спортивна Херсонщина: останні успіхи


Головна » Новини » Енергетична незалежність » Як заробити на переробці пластикового сміття: досвід із Чернігівщини\nВ місті Мена на Чернігівщині вже майже рік діє підрозділ при комунальному підприємстві, що займається збиранням, сортуванням та пресуванням вторинної сировини — пластику, макулатури, склобою. Нещодавно контейнери для роздільного збору сміття встановили й в навколишніх селах. Про це йдеться у матеріалі.\n«Програма «Поводження з твердими побутовими відходами» у нас розроблена була давно, однак втіленням її у життя ніхто не займався, — говорить директор КП «Менарайкомунпослуга» Валерій Квашук. — Сміття, яке можна було б переробити, спалювали або вивозили на звалище. Звісно, екології міста це не йшло на користь, тож я вирішив виправити ситуацію. Щоб запустити підприємство зі збору вторсировини, коштів у бюджеті не було, тому довелося робили все своїми силами, використовуючи бюджет комунального підприємства. Спочатку купили прес і причіп, почали збирати сміття по місту, заохочувати людей. Встановили контейнери для роздільного збору сміття по всьому місту, зараз їх уже близько 20ти. Вони приносять відчутну користь: місто стало набагато чистішим. Люди вже не викидають макулатури чи пластику на смітник, а поміщають у спеціальні контейнери або збирають і приносять нам. І вони копійку заробляють, і місто стає чистішим».\nПідприємство орендує частину столярного цеху. Люди зносять вторсировину сюди. Приймають її за такими цінами: кілограм макулатури — 1,2 гривні, пакувальної плівки — 3 гривні, стрейчплівки — 2,5 гривні, пластикових пляшок — 1,2 гривні, склобою — 10 копійок.\n«Ми можемо й самі вивезти вторсировину, якщо її назбирається хоча б півтонни, — каже Валерій Анатолійович. — Найбільше до нас привозять макулатури — в середньому за місяць її збираємо одну тонну, а також 500 кг поліетилену і 500 кг ПЕТпляшок. Макулатуру і пластик ми пресуємо спеціальним пресом, перев’язуємо, компактно складаємо. В такому вигляді вторсировину відправляємо на Чернігів — у ПП «Чернігіввторма».\nЛьвівські ОСББ отримали відшкодування коштів на енергозбереження


Клінічна проблема: чоловік середнього віку звернувся по медичну допомогу зі скаргами на біль у грудній клітці, який виник уперше. Чи може у нього бути гострий ІМ?\nЧСС і ритм: синусова брадикардія з ЧСС приблизно 48 уд./хв.\nЕлектрична вісь серця: +25°.\nГіпертрофія камер: в наявності вольтажні критерії гіпертрофії лівого шлуночка.\nЕлевація сегмента ST (з вігнутістю сегмента) відзначається практично в кожному відведенні, за винятком aVR, де відзначається помірна депресія сегмента ST. Така ЕКГ картина може відповідати трьом діагнозам:\n1. Гострий ІМ. Вік пацієнта і скарги можуть свідчити на користь цього діагнозу. Синусова брадикардія може бути відображенням підвищеного парасимпатичного тонусу внаслідок гострого нижнього інфаркту. Зубець Q у відведенні ІІІ може свідчити на користь цього діагнозу, хоча ізольований зубець Q у цьому відведенні має дуже сумнівне клінічне значення.\n2. Гострий перикардит. Дифузна елевація сегментів ST завжди може вказувати на такий діагноз. Така ЕКГ картина може ідеально відповідати змінам, типовим для І стадії гострого перикардиту.\n3. Феномен ранньої реполяризації. Статистично він є найбільш поширеним з цих трьох діагнозів, але діагноз феномену ранньої реполяризації завжди повинен бути діагнозом виключення. Хоча елевація сегмента ST при феномені ранньої реполяризації рідко досягає такого ступеня (сегмент ST підвищений у відведенні V3 майже на 4 мм), і зміни найчастіше більш локалізовані, форма сегментів ST (вігнутість), а також дуже виразні точки J у відведеннях V4 і V5 є дуже характерними для феномену ранньої реполяризації.\nКоли пацієнта більш детально розпитали, виявилось, що біль у грудній клітці триває вже кілька днів і характер цього болю не типовий для ІХС. При аускультації шуму тертя перикарду не виявили і, що найголовніше, в його медичній карті вдалось знайти стару ЕКГ, яка мала аналогічні зміни. Отже, методом виключення було встановлено діагноз феномену ранньої реполяризації.


3.10.4. Страхові тарифи - Оподаткування в сільському господарстві - Е. Ю. Бірюкова.- Аграрне право\n3.10.4. Страхові тарифи\nРозміри страхового тарифу по внесках в ФСС РФ встановлені Федеральним законом від 12 лютого 2001 р. N 17-ФЗ для різних класів професійного ризику галузі (подотрасли) економіки, до якої ви відноситеся. Сільськогосподарське виробництво відноситься до 13-й групи професійного ризику. Для цієї групи встановлений страховий тариф в розмірі 1,7 відсотка.\nУ вашому свідченні про постановку на облік в ФСС РФ як платник внесків повинен бути вказаний клас професійного ризику і страховий тариф.\nЯкщо виконавчий орган ФСС РФ, в якому ви зареєстровані, встановить знижки або надбавки до страхового тарифу, розмір належних сплаті страхових внесків визначається з урахуванням цих знижок (надбавок). Розмір страхових внесків при цьому змінюється:\n- при встановленні надбавки - з місяця, наступного за місяцем встановлення надбавки;\n- при встановленні знижки - з початку поточного року.\nРозмір знижки або надбавки не може перевищувати 40 відсотків страхового тарифу, встановленого для відповідної галузі (подотрасли) економіки.


Lera2407 профіль | Live Sex Cams at cams.si\n24, Лев, Беларусь, Минск\nВостаннє заходив(ла): 05.03.21 13:38:02\nНатиснувши кнопку, ви зможете підняти Lera2407 на перше місце головної сторінки на 60 секунд. Протягом цього часу чат-рум моделі стане набагато більш помітним та надзвичайно популярним! Повідомлення про вашу дію з’явиться у чаті, і його зможе побачити модель та інші користувачі чату. Lera2407 обов’язково оцінить цей жест та буде невимовно вдячною вам!\nВесна 1 фото 1 photo\n0 5 фото 5 photos\nОсобиста інформація Lera2407\nГрафік роботи Lera2407\nСписок бажань Lera2407


Як навчитися пунктуальності? | Блог NydMond\nЯк навчитися пунктуальності?\nГоловна » Людина » Як навчитися пунктуальності?\nЛюдина 653 переглядів\nТи запізнилася в перший робочий день на півгодини і тепер для тебе це в порядку речей, незважаючи на невдоволені погляди шефа? Молодий чоловік вже майже полетів у відпустку без тебе, коли ти не встигала на літак? Подруга розлютилася не на жарт, коли ти на дві години запізнилася на її весілля? Якщо ти вже давно випробувала всі відмовки, і тобі набридло вислуховувати докори рідних і друзів, пора щось з цим робити. Пунктуальність – ввічливість королів. Так будь же королевою у своєму житті.\nЗдавалося б, звичкою спізнюватися схильні тільки безмовні люди. Але це далеко не так. Частіше за всіх спізнюються люди відповідальні, але ледачі. І потім їм дуже ніяково, незручно і в деяких випадках навіть мучить совість. Боротися потрібно з причинами, а не з наслідками. І лінь – головна з причин. Пунктуальною не станеш в один день за помахом чарівної палички. Доведеться серйозно попрацювати, змінити свої звички, попрацювати над собою.\nЯкщо ти постійно запізнюєшся на роботу або на зустрічі з друзями, причиною може бути погане розподіл часу. Не варто гладити блузку і чистити взуття за 5 хвилин до виходу. Привчи себе гладити речі відразу після прання і доглядати за взуттям, як тільки повернешся з вулиці. Така звичка економить час і зусилля.\nПродумай свій наряд ще ввечері. Збери різні варіанти на випадок похолодання або дощу. Навіть якщо сьогодні було тепло і сонячно, погода може раптово змінитися. Щоб не носитися по будинку в пошуках пальто або парасольки, подбай про це наперед.\nДумаєш, сумку з вечора збирають лише школярі? Успішні бізнес-леді теж так роблять. Корисна звичка зібрати документи в сумку і приготувати обід ще ввечері допоможе не спізнюватися.\nПомічаєш, що як тільки потрібно виходити, ти не можеш знайти необхідні речі – ключі, проїзні, пропуск на роботу? Наведи порядок. Носи абонементи, пропуск і проїзний в гаманці або сумці, ключі вішай завжди на гачок біля дверей або поклажі в спеціальну вазочку. Тримай потрібні речі на видному місці.\nВже давно люди, які страждають від запізнень, придумали маленьку хитрість – переводити годинник на кілька хвилин тому. Але наша підсвідомість підказує нам, що ще є час, і це не спрацьовує. Для більшої ефективності переведи всі годинники на різний час. Одні – на 10 хвилин тому, інші – на 15. Таким чином, ти не будеш знати, які саме годинник показує точний час, і будеш завжди поспішати, і, таким чином, не запізнюватися.\nПлануй всі справи. Навіть якщо ти не топ-менеджер великої компанії. Склади графік свого дня, внеси в нього зустрічі та плани. Розрахуй приблизний час на кожну дію. Існують спеціальні органайзери в смартфонах – використовуй винаходи техніки.\nЗавжди розраховуй час, який проведеш в дорозі. Якщо саме з цим виникають проблеми, виїжджай раніше. Додай зайвих півгодини до планованого часу. Якщо поспішаєш на важливу зустріч, краще вийти з запасом. Це правило працює і в тому випадку, якщо зустріч в незнайомій частині міста. Не виправдовує запізнення незнанням маршруту, а вивчи його наперед.\nУ хронічних запізнень можуть бути різні причини: комусь не вистачає уваги, і так він залучає його до своєї особи. Хтось, запізнюючись на зустріч, намагається показати себе дуже важливою людиною, який робить велику послугу, погоджуючись прийти, і може дозволити собі запізнитися. Ввічливі люди себе так не поводять. І якщо запізнення для вас – неприємність, псують відносини з колегами і друзями, постарайтеся вирішити цю проблему.\nАвтор: Мирослава Тимінського


УКРОП обере свого кандидата в президенти України на праймеріз / Полтавщина\n2 лютого 2018, 09:17 Розмір тексту\n«Українське об’єднання патріотів» як зріла політична партія, опозиційна до влади, максимально використовуватиме процедуру праймеріз. Ми вимагаємо глибинних змін у країні та в системі влади», — зазначив Тарас Батенко.\nОлександр Шевченко, Тарас Батенко та Ігор Палиця\nГолова Полтавської обласної організації політичної партії «Українське об’єднання патріотів — УКРОП», член політради Сергій Соловей переконаний, що в нинішніх українських політичних реаліях розробка Положення про проведення праймеріз з висунення кандидата в Президенти України від УКРОПу, в яких братимуть участь не лише члени партії, є революційним.\n«Внутріпартійні вибори — праймеріз — є дійсно демократичним підходом до висунення кандидата на державні вибори. Такий підхід перешкодить відбору кандидатів у «кулуарах», «за квотним принципом» або ж у результаті різного роду політичних торгів. Це сприятиме обранню найбільш достойного», — сказав Сергій Соловей.\n«УКРОП серйозно готується до цих виборів. Партія обере найдостойнішого претендента, якого підтримають усі українці. Ми зробимо все для його перемоги», — підкреслив член президії УКРОПу, голова Волинської обласної ради Ігор Палиця.\n2 лютого 2018, 09:17 На правах реклами\nСергій Соловей: Сьогодні, коли наші хлопці продовжують гинути на війні, не визнавати ДНР терористами — безсовісна позиція 18 січня 2018, 20:51\nТеги: УКРОП, Сергій Соловей, Вибори Президента України


Тест-гра: як проголосувати на виборах і не потрапити до в’язниці\nДо чергових виборів Президента України залишилося зовсім небагато часу. Ти вже готовий? Впевнений, що обов'язково мати з собою паспорт? А робити селфі з бюлетенем можна? Пройди тест від Конотоп.City та громадської омбудсменки із захисту виборчих прав Громадянської мережі ОПОРА в Сумській області Валентини Волік.\nЯк проголосувати на виборах і не потрапити до в’язниці\nПеревір себе! Дізнайся, як добре ти знаєш свої права.\nПочнемо. Ось і настав день «ікс». Ти одягнув святкові штанці і пішов на вибори. На території виборчої дільниці зустрів чоловіка, який голосно горлає: «Голосуйте за Васюковича!» — і роздає листівки. Усе ок? Тебе нічого не бентежить?\nТа ні, уже звик до таких горлопанів. Чого звертати увагу?\nДруже, тобі варто знати, що агітація у день виборів забороняється. Це стосується розповсюдження виборчих листівок, плакатів, заклики до виборців голосувати за чи проти кандидатів або бойкотувати вибори в будь-який спосіб\nЗвичайно бентежить! Він порушує закон!\nА ти правий. Адже агітація у день виборів забороняється. Це стосується розповсюдження виборчих листівок, плакатів, заклики до виборців голосувати за чи проти кандидатів або бойкотувати вибори в будь-який спосіб\nТи на дільниці. І ось твій погляд зупиняється на листівках з програмами кандидатів. Так і має бути?\nА що не так? Це ж офіційна інформація про кандидатів\nПравильно, листівки з програмами кандидатів та їх біографічними даними, виготовлені на замовлення Центральної виборчої комісії, мають бути обов’язково розміщені на виборчих дільницях\nНе підловите! Агітація заборонена і зась\nНе плутай. Це не агітація. Листівки з програмами кандидатів та їх біографічними даними, виготовлені на замовлення Центральної виборчої комісії, мають бути обов’язково розміщені на виборчих дільницях\nТи прийшов на свою виборчу дільницю, але забув паспорт. Чи має право член дільничної виборчої комісії видати тобі бюлетень?\nЗвичайно, що має. Ми знайомі, тому без проблем візьму бюлетень\nЦе порушення. Бюлетень видають тільки за наявності паспорта, або тимчасового посвідчення громадянина України, або військового квитка\nНі, так не можна\nПравильно. Бюлетень видають тільки за наявності паспорта, або тимчасового посвідчення громадянина України, або військового квитка\nТи все ж знайшов паспорт. Тобі видають бюлетень і член виборчої комісії просить поставити позначку навпроти кандидата, прізвище якого є у виборчому бюлетені. Твої дії?\nВідмовлюся. Голосування анонімне, чому я маю робити позначку навпроти названого кандидата?\nМолодець. Члена комісії, який таке просить, можна звинуватити у порушенні таємниці голосування або у спробі зірвати вибори, з усіма витікаючими з цього наслідками\nПоставлю позначку. Члени комісії краще знають, де потрібно ставити позначки\nТи помиляєшся. Члена комісії, який таке просить, можна звинуватити у порушенні таємниці голосування або у спробі зірвати вибори, з усіма витікаючими з цього наслідками\nПоки ти роздумував ставити позначку чи ні, до члена виборчої комісії звернувся хлопець зі зламаною рукою. Він поскаржився, що не може сам заповнити бюлетень і запитав чи може йому в цьому хтось допомогти. Ти як гадаєш?\nАвжеж, йому можуть допомогти\nТочно. Якщо виборець не має можливості самостійно заповнити бюлетень, він може з відома голови або іншого члена дільничної виборчої комісії скористатися допомогою іншого виборця, крім членів виборчої комісії, кандидатів на пост Президента України, їхніх довірених осіб, офіційних спостерігачів\nЩо за дурість? Ти сам повинен заповнити бюлетень. Якщо не можеш — не приходь на вибори\nА от і ні. Якщо виборець не має можливості самостійно заповнити бюлетень, він може з відома голови комісії або іншого члена дільничної виборчої комісії скористатися допомогою іншого виборція, крім членів виборчої комісії, кандидатів на пост Президента України, їх довірених осіб, офіційних спостерігачів\nА взагалі, чи можна отримати виборчий бюлетень у когось, крім члена дільничної виборчої комісії?\nНу так, у офіційних спостерігачів можна взяти\nНі, так не можна. Отримання виборчого бюлетеня від іншої особи, крім уповноваженого члена виборчої комісії, карається законом. За це можна отримати до трьох років позбавлення волі\nДумаю, за таке можна отримати на горіхи\nСаме так. Отримання виборчого бюлетеня від іншої особи, крім уповноваженого члена виборчої комісії, карається законом. За це можна отримати до трьох років позбавлення волі\nНарешті ти отримав бюлетень, але всі кабінки для таємного голосування зайняті. Ти терпляче чекаєш, а от інший чоловік вирішує заповнити бюлетень на підвіконні. Візьмеш з нього приклад?\nНу а чому б і ні? Чого стовбичити?\nТак не можна. Виборчий бюлетень заповнюється голосуючим у кабіні або кімнаті для таємного голосування\nНе думаю, що це правильно, краще почекаю\nМолодець. Виборчий бюлетень заповнюється голосуючим у кабіні або кімнаті для таємного голосування\nТи прийшов на виборчу дільницю за 5 хвилин до її закриття. Голосування уже закінчилося, а ти не встиг отримати бюлетень. Ти маєш право проголосувати?\nТочно. Адже всі виборці, які в момент закінчення голосування та зачинення виборчої дільниці знаходяться у приміщенні для голосування, мають право проголосувати\nНі, не встиг же\nПомиляєшся. Усі виборці, які в момент закінчення голосування та зачинення виборчої дільниці знаходяться у приміщенні для голосування, мають право проголосувати\nПродовжимо моделювати ситуації. Чи ти маєш право виносити свій виборчий бюлетень за межі дільниці?\nЗвичайно маю, він же мій\nТак не можна. Це кримінальне правопорушення, яке карається — штрафом від 1700 до 5100 гривень, або до двох років виправних робіт, або обмеженням волі до трьох років\nДумаю, так не можна робити\nТочно. Це кримінальне правопорушення, яке карається — штрафом від 1700 до 5100 гривень, або до двох років виправних робіт, або обмеженням волі до трьох років\nА як щодо фото? Будеш робити селфі з заповненим бюлетенем, або взагалі його фотографувати?\nПравильно, цього робити не можна. Адже фото- та відеофіксації виборчих бюлетенів є кримінальним правопорушенням. За нього наступає відповідальність у вигляді штрафу від 1700 до 5100 гривень, або до двох років виправних робіт, або обмеженням волі до трьох років\nДруже, фото- та відеофіксації виборчих бюлетенів є кримінальним правопорушенням. За нього наступає відповідальність у вигляді штрафу від 1700 до 5100 гривень, або до двох років виправних робіт, або обмеженням волі до трьох років