Вибираємо висоту установки змішувача над ванною - VBud\nВибираємо висоту установки змішувача над ванною\nВанна кімната є невід’ємною частиною сучасної квартири. Як і будь-яка інша частина приміщення, ванна може складатися з безлічі різних елементів, кожен з яких виконує певну функцію. Деякі з них не мають будь-якого практичного призначення. Але є і незамінні елементи, без яких в сучасному побуті обійтися неможливо-це Сантехніка, якою кожна людина змушена користуватися щодня. З усіх сантехнічних пристроїв найбільше навантаження отримують змішувачі, так як вони є завершальною ланкою в складному ланцюзі водопровідних комунікацій.\nустановка змішувача на ванну\nВибір змішувача для ванної\nБудь-який встановлений змішувач для ванни, незалежно від виду і форми, виконує функції регулювання температури і напору води, а також направляє потік води в ванну на певній відстані. Крім того, змішувачі, оснащені душовою лійкою, за допомогою спеціального перемикача можуть направляти потік води через душовий шланг.\nСучасні змішувачі за типом конструкції діляться на три основних види:\nВентильні змішувачі: дана конструкція включає в себе пару кран-букс, розміщених в одному корпусі. Вентильні змішувачі є класикою, випробуваною не одним поколінням, і до сих пір знаходять широке застосування завдяки простоті конструкції, зручності обслуговування і порівняно недорогий ціною.\nОдноважільні змішувачі: з’явившись відносно недавно, ці змішувачі дуже швидко стали завойовувати ринок сантехнічних пристроїв, поступово витісняючи вентильні. Принцип дії одинважільного змішувача грунтується на регулюванні струму гарячої і холодної води за рахунок зміни зазору між двома полімерними пластинами або сферами. Дана конструкція дозволяє перекривати воду легким рухом однієї руки. Саме зручність експлуатації і є основною перевагою установки одинважільного змішувача перед вентильним.\nТермостатичні змішувачі: сучасні досягнення в області науки і техніки дозволили створити сантехнічний прилад, назавжди позбавляє від необхідності крутити ручки або вентилі. Термостатичний змішувач дозволяє відрегулювати оптимальну температуру і натиск води, не залежно від характеристик водопроводу, а вбудована система безпеки виключає попадання у ванну надто гарячої або холодної води.\nВибір місця установки змішувача у ванній\nЩе не так давно питання вибору місця і способу установки змішувача був не актуальне. В радянські часи всі сантехнічні пристрої виготовлялися за одним стандартом, а дизайн ванних кімнат не відрізнявся особливою різноманітністю. Пройшли роки, і все змінилося-асортимент магазинів сантехніки значно розширився і тепер можна вибрати ванну, раковину і змішувач відповідно до своїх уподобань і побажань.\nОдним з основних критеріїв при виборі місць установки сантехнічних пристроїв є зручність їх експлуатації. Однак багато при проведенні будівельно-ремонтних робіт нехтують вимогами комфорту, роблячи упор на дизайн і інтер’єр ванної кімнати.\nВ результаті змішувач може бути розташований занадто високо або, навпаки, занадто низько. Ця обставина, на перший погляд, здається не таким вже важливим, проте, в процесі постійного користування ванною може завдати чимало клопоту.\nСаме тому до вибору висоти установки змішувача слід підійти з усією відповідальністю, особливо тим, хто робить капітальний ремонт у ванній кімнаті, оскільки змішувач потрібно встановити на правильній висоті з першого разу. Крім того, при заміні в майбутньому даного змішувача на новий, його оптимальна висота вже буде підібрана і необхідність перебудови ванної кімнати вже не виникне. Ось чому правильно виконаний монтаж змішувача з урахуванням всіх вимог експлуатації є запорукою комфорту в будь-якій ванній кімнаті.\nвстановлюємо змішувач в ванну кімнату\nВибір способу установки змішувача у ванній\nВисота установки змішувача над ванною залежить і від того, в якому саме місці він буде розташований. Вибирається воно в залежності від типу ванни, розташування водопровідних труб, дизайну ванної кімнати та індивідуальних уподобань мешканців квартири. На сьогоднішній день найпоширенішими є чотири способи установки змішувачів для ванни:\nустановка на борт ванни\nмонтаж на стійку\nКріплення змішувача до стіни є класичним і досить поширеним способом монтажу. У минулі часи в невеликих ванних типових багатоквартирних будинків цей спосіб установки був найкращим, оскільки дозволяв заощадити хоч трохи місця. Крім того, змішувач з довгим виливом, встановлений на висоті 1,2 м від підлоги найчастіше використовувався як для ванни, так і для умивальника, що дозволяло заощадити кошти, позбавляючи від необхідності покупки другого змішувача.\nНайголовніше гідність даного типу установки в тому, що всі труби і з’єднання заховані всередині стіни, а видимим залишається тільки сам змішувач.\nВиконати монтаж змішувача до стіни можна лише в тому випадку, якщо водопровідні труби заздалегідь підведені до майбутнього місця установки і вмуровані в стіну. Крім того, краї ванни у цьому випадку повинні щільно прилягати до стіни, на якій розташовується змішувач, щоб бризки води не стікали на підлогу, а йшли в злив ванни. Найбільш оптимальною висотою установки змішувача над ванною в даному випадку буде 15-20 сантиметрів від її бортика. Звичайно, відхилення на кілька сантиметрів можуть бути в будь-яку сторону, оскільки висота установки ніяк не впливає на напір води. Однак, щоб користування ванною було комфортним, висота установки змішувача і довжина його виливу повинні підбиратися таким чином, щоб не допустити потрапляння води за межі бортів ванни.\nвстановлений змішувач у ванній кімнаті\nУстановка змішувача на труби\nДаний спосіб монтажу найчастіше буває обумовлений потрібністю швидкої заміни місця установки змішувача, коли немає можливості або бажання робити капітальний ремонт у ванній. Сам спосіб кріплення змішувача такий же, як і в разі кріплення до стіни, причому виконати роботи з монтажу зовсім не складно-зробити це може навіть не фахівець. Критерії вибору висоти установки змішувача також аналогічні. Основним недоліком даного способу кріплення є наявність водопровідних труб, прикріплених до стін ванної кімнати, які сильно псують її зовнішній вигляд. Втім, в даний час існує кілька варіантів оформлення, при яких труби для змішувача використовуються в якості елементів дизайну.\nКупівля сучасної ванни з вбудованим змішувачем, який у більшості випадків кріпиться на її борту, повністю позбавляє від потреби вибору висоти установки змішувача. Даний спосіб кріплення має цілу низку переваг, серед яких можна виділити наступні:\nшвидке наповнення ванни\nпрактично повна відсутність бризок\nзахований в корпусі душовий шланг\nоптимізація простору ванної кімнати\nширокі можливості вибору дизайну інтер’єру\nпідключаємо душ до змішувача у ванній\nЄдиний, але дуже суттєвий недолік даної конструкції полягає в тому, що в разі поломки вбудованого змішувача, доведеться витратити чимало часу на пошук запасних частин або аналогічного пристрою.\nТа й сам процес заміни, швидше за все, доведеться довірити професіоналу, оскільки система кріплення вбудованих змішувачів досить складна і вимагає наявності спеціального інструменту. Тому, при покупці такої ванни слід переконатися в надійності її збірки і якості використовуваних матеріалів.\nУстановка змішувача на стійці\nЦе сучасний і досить оригінальний спосіб, що дозволяє створити ексклюзивний і неповторний дизайн ванної кімнати. При цьому змішувач виступає як самостійний пристрій, не поєднане з ванною або стіною, а висота його установки вибирається в залежності від моделі ванни і вибраного стилю оформлення. Даний спосіб монтажу використовується не часто, оскільки досить вимогливий як розмірами приміщення і не може бути застосований в умовах малогабаритних ванних кімнат. Крім того, подібне сантехнічне обладнання має високу вартість, а для його установки потрібна відповідна кваліфікація.\nPrevious Post:Для чого робиться гідроізоляція підвалу зсередини від грунтових вод\nNext Post:Інструкція по створенню штучного ставка з готової ємності


Для тих, хто отримав значну суму професійного досвіду бізнесу і готові працювати в більш високі позиції, Виконавчий MBA (EMBA) це наступний крок. Курсова з бухгалтерського обліку, керівництва та фінансів серед суб'єктів розвіданих.Поєднання потужних і останні інновації у вашій дисципліні плюс навички, необхідні для підвищення вашій кар'єрі, в одній особі дає можливість завжди бути на вершині бізнесу змаганнях. EMBA Подвійний програм ступеня дозволить студентам придбати навички високого рівня спеціальних знань.Освіта у Великобританії є передали справу з кожною з країн Сполученого Королівства, що мають окремі системи при різних урядів: уряд Великобританії несе відповідальність за Англію, а шотландський уряд, валлійці уряду та Виконавчого Північної Ірландії відповідають за Шотландію , Уельсу та Північної Ірландії, відповідно.Дарем двох університетів, одним з яких є Durham University - третього найстарішого університету в Англії, відразу після Оксфорда і Кембриджа. Існує також New College Durham, злиття двох старших коледжів.EMBA Подвійна ступінь Durham - Візьміть EMBA Durham. Отримати всі програми EMBA і шкільних інформації. Економте час і звернутися до школи прямо тут!


Новини Львова 3 вересня 2019: Львівські новини - відео\nІз народних депутатів зняли недоторканність, відновлюють мозаїку «Океану» та інші події дня\nСуспільство — 18:58, 3 вересня 2019 0\nІз народних депутатів зняли недоторканність. Відтак, якщо нардеп порушив закон, його зможуть притягнути до відповідальності без дозволу парламенту.\nСемеро людей досі в лікарні після обвалу будинку. Інші ж забирають з квартир свої речі. Виносять техніку та меблі через вікна. А на вищі поверхи мешканці, на свій страх та ризик, підіймаються драбиною.\nУ Львові почали відновлювати мозаїку «Океану». Поки що на місці колишнього магазину геодезисти роблять заміри вцілілого об'єкта, а днями там почнуть будувати саркофаг. Накриття дозволить реставраторам відновлювати зображення за будь-якої погоди.\nСканують Богородчанський іконостас. Громадська організація «17» у партнерстві з музеями взялася відскановувати усю сакральну спадщину монаха-іконописця Йова Кондзелевича.\nВіктор Гладкий – чемпіон світу з пауерліфтингу. Коли на першому курсі Університету фізкультури Віктор переступив поріг залу, то великих спортивних амбіцій не мав. Але тренерка відразу помітила потенціал хлопця.


«Баюнале 2019» — фестиваль інтелектуальних ігор до Дня української писемності та мови проходитиме у Вінницькому національному технічному університеті 9-10 листопада.\nУже зареєструвалось до участі понад 40 команд. Географія всеохопна — від Запоріжжя і Кривого Рога до Рівного і Львова з Івано-Франківськом, від Києва з Житомиром до Чернівців і Одеси!\nНа цьому святі розуму все буде весело, цікаво, креативно!\nТрадиційний фестиваль «Баюнале» живить своєю позитивною енергією і невичерпним креативом голова Вінницького облоб’єднання ВУТ «Просвіта», кандидат філософських наук, доцент Анатолій Теклюк. Він же директор Головного центру виховної роботи ВНТУ.\nА на учасників і, врешті, усіх симпатиків фестивалю чекає крутий мерч!\nPS. КІТ «БАЮН» на самісінькому початку наступного року також відзначатиме і свій ювілей — 25 років!!!! Клубу інтелектуального товариства «Баюн» у січні виповниться чверть століття!!!!


Хор Верьовки у 2018 році отримав 47 мільйонів гривень держпідтримки, – Подоляк - Новини України - 24 Канал\n21 жовтня 2019, 12:46 Читать новость на русском\nІрина Подоляк розкритикувала хор імені Верьовки / samopomich.ua\nІрина Подоляк на своїй сторінці у фейсбуці назвала діяльність хору "шароварщиною".\nЗаступниця міністра також вказала, що у 2018 році хор імені Верьовки отримав понад 47 мільйонів гривень держпідтримки. В хорі працювало 155 людей.\nВона також сумнівається, чи варто державі продовжувати фінансувати те, що колись було створене державою спільним коштом.\nПодоляк припустила, що, якщо творчість хору Верьовки потрібна українському народу, то глядач сам підтримає її на концертах.\nСама Гонтарева вже відреагувала на номер "95 кварталу". За її словами, таке неможливо уявити у цивілізованому суспільстві. Ексочільниця НБУ не відкинула можливість замовлення конкретного номера олігархом Ігорем Коломойським.\nЩо відомо про хор імені Верьовки?Його повна назва – Національний заслужений академічний український народний хор України імені Григорія Верьовки. Хор було засновано у 1943 році в Харкові. Організатором і першим керівником колективу був Григорій Верьовка. У 1965 році хору було присвоєно ім’я його засновника. Основу репертуару становлять український фольклор, пісні й танці інших народів, а також твори українських композиторів.\nЗа радянських часів хор презентував українське мистецтво, окрім міст СРСР, також у Румунії, Польщі, Фінляндії, Бельгії, Люксембурзі, Німеччині, Югославії тощо. Вже після здобуття Україною Незалежності хор традиційно є учасником великих українських державних заходів. Також він виступав, зокрема, у Мексиці, Канаді, Франції, Швейцарії, Росії та Білорусі. У своєму доробку колектив має багато національних і міжнародних відзнак.\nНовини УкраїниМіністерство культури та інформаційної політикиМіністерство культури УкраїниНовини newsКвартал 95Горіла хата: скандал з 95 кварталомПодоляк Ірина Ігорівна


Томат «Бета»: опис та характеристика, вирощування, догляд, фото | Сад і город\nУльтраскоростиглі сорти помідорів дозволяють ласувати урожаєм ще в червні, коли на більшості інших кущів тільки утворяться зав’язі. До таких відноситься томат «Бетта», який є раннім штамбованным сортом, що забезпечує хорошу врожайність. Помідори відрізняються соковитими і корисними для здоров’я плодами.\nПомідори сорти Бетта чудово плодоносять у помірному кліматі.\nСорт «Бета» виведений польськими селекціонерами. Опис каже, що це низькоросла рослина детермінантні. Висота куща не перевищує 50 см і зараховується до штамбовому помірно облиственному типу. Плоди відрізняються:\nплоскою округлою формою;\nлегкої ребристістю у плодоніжки;\nневеликою кількістю насіння;\nвагою до 50 р.\nКолір при достиганні змінюється з яблучно-зеленого до теплого червоного. Сорт зараховують до ультраскороспелым, адже від сходів до дозрівання перших плодів томата проходить всього 85 днів. Характеристика сорту також полягає в тому, що він стійкий до холоду і невибагливий до змін клімату.\nВідрізняється гарною врожайністю, адже з одного куща можна зібрати до 2-х кілограмів помідорів. В одній кисті дозріває по 4-6 плодів. Смак томатів насичено-солодкий зі злегка відчутною кислинкою. У «Бети» дуже щільна шкірка, завдяки якій стиглі томати не тріскаються.\nДля вирощування помідорів у відкритому грунті необхідно, щоб температура грунту не опускалася нижче + 18 градусів Цельсія.\nПерша декада січня ідеальна для висівання насіння на розсаду, яку можна висаджувати в грунт вже на початку травня. Можна вирощувати як в теплиці, так і на відкритому грунті, проте досвідчені садівники відзначають, що при правильному догляді другий варіант порадує найкращої врожайністю. Може вирощуватися навіть на балконі.\nСорти капусти білоголової: які бувають, кращі, який вибрати\nДля швидкого проростання рекомендовано обприскувати посадки теплою водою з пульверизатора, а після – покривати плівкою.\nДля вирощування на відкритому грунті варто дотримуватися певні умови. Температура грунту для півторамісячної рослини не повинна опускатися нижче +18оС. В іншому випадку розсада просто перестане рости. Легкий і поживний грунт – запорука успішного зростання помідорів. Більшою поживності вдається досягти завдяки додаванню в субстрат порції деревної золи. Рослина потребує в помірному поливі теплою водою. Варто чекати легкого підсихання грунту, адже розсада не любить застою вологи.\n«Бетта» любить простір, тому на 1м2 грунту потрібно висаджувати 5 саджанців. Так можна забезпечити максимальну врожайність томатів даного сорту.\nОсобливість «Бетті» полягає в тому, що вона не доставляє незручностей при вирощуванні: не потрібно виробляти пасинкування і підв’язку. Оскільки томати невибагливі до погодних умов, навіть в саме дощову і прохолодне літо вони порадують садівників хорошим урожаєм.\nСорт рекомендований для вирощування початківцями городниками, оскільки не вимагає особливих знань.\nРослини цього сорту не вимагають пасинкування і підв’язки.\nПоширених хвороб пасльонових «Бетте» успішно вдається уникати. Але не варто відмовлятися від профілактики. Уберегти рослина від прикореневої і верхівкової гнилі можна завдяки своєчасній прополці і регулярним проветриваниям приміщення (для розсади або за умови вирощуванні томатів у теплицях). В якості профілактики може підійти і блідо-рожевий розчин марганцівки, яким обприскують рослини.\nКомахи та їхні личинки можуть пошкоджувати плоди томата, його стебло і листя.\nПомідори починають дозрівати ще до початку спалаху фітофтори, завдяки чому не схильні до цих захворювань. Але варто ставитися дуже уважно до будь-яких змін на рослинах. Так, при появі темних плям на плодах рекомендовано підживити грунт добривами, мають калійну основу.\nКомахи, які живляться соковитою зеленню, можуть пошкодити плодам. Так, при цвітінні основною загрозою може бути павутинний кліщ, тріпс, попелиця. Колорадський жук, слимаки і капустянка являють собою небезпеку для рослини відразу ж після висадки в грунт. Боротися з шкідниками досить просто. Великі личинки можна зібрати руками, а потім знищити. Інсектициди допоможуть позбутися від летючих шкідників. Але використовувати їх можна лише до початку цвітіння, після їх потрібно замінити відваром цибульного лушпиння або чистотілу.\n«Бетта» – це томати ультраскоростиглого салатного сорту. Плоди виростають невеликими, чудово підходять для приготування різних страв або цільноплідного консервування. Невибагливі до умов вирощування, тому активно використовуються садівниками як південних, так і північних регіонів.


OPCW буде визначати, чи було використано хімічну зброю, однак вона не уповноважена висувати звинувачення » Слово і Діло\nОбставини хіматаки в Ідлібі розслідуватимуть експерти OPCW\nДо Туреччини спрямована група експертів Організації щодо заборони хімічної зброї (OPCW) для збору зразків в рамках розслідування обставин атаки із застосуванням хімічної зброї у Сирії.\nПро це повідомляє Reuters з посиланням на джерела, передає «Слово і Діло».\n«Місія з пошуку фактів була спрямована Організацією по забороні хімічної зброї в Гаазі з метою зібрати біологічні зразки і взяти інтерв'ю у тих, хто вижив», - йдеться в повідомленні.\nЗазначається, що місія буде визначати, чи було використано хімічну зброю, однак вона не уповноважена висувати звинувачення.\nЯк очікується, результати досліджень мають бути готові протягом 3-4 тижнів і будуть долучені до результатів спільного розслідування ООН-OPCW з виявлення осіб або установ, відповідальних за використання хімічної зброї.\nРаніше патологоанатомічна експертиза тіл трьох сирійців, доставлених в турецьку Адану з Ідліб, підтвердила факт застосування хімічної зброї режиму Асада.\nВнаслідок застосування режимом Асада хімічної зброї у населеному пункті Хан-Шейхун провінції Ідліб загинули близько 100 мирних жителів, а також сотні постраждали. Турецька експертиза підтвердила використання отруйного газу зарину.\nЗМІ: розвідка США перехопила переговори про підготовку хіматаки в Ідлібі 13 квітня 2017, 10:57


Оперативники затримали киянку за тяжке поранення співмешканця ножем | УКРАИНА КРИМИНАЛЬНАЯ\nПід час сварки жінка вдарила ножем чоловіка та намагалася приховати знаряддя злочину. Проте родичка потерпілого помітила це та викликала поліцію.\nПрацівники поліції затримали зловмисницю та доставили до управління поліції. Це — 35-річна киянка, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася. Її затримали у порядку ст. 208 Кримінального процесуального кодексу України.\nУ Києві за розбійний напад на таксиста судитимуть подружню пару


Музична кімната: драма, музика, 1958 - | Афіша Львова - 032.ua\nДія відбувається в двадцяті роки минулого століття в палаці в Німтіта, в Бенгалії. Покурюючи хуку, на терасі сидить Бішвамбхар Рой, останній з роду бенгальських феодалів. З сусіднього будинку доносяться звуки музики - це сусід-нувориш влаштовує свято з нагоди традиційного обряду ініціації свого сина.\nТонкий цінитель музики, він свого часу збирав кращих музикантів, співаків і танцюристів на церемонію на честь свого сина. Але сьогодні дружини і сина вже немає в живих, а сам він розорений. Бажаючи «поставити на місце» претензійного сусіда, хвалиться своїм музичним смаком, Рой влаштовує свій останній грандіозний концерт, в який вкладає все до копійки. В останній раз він насолоджується музикою і перемогою ...


5 ознак того, що ваш смартфон зламаний і за вами шпигуть\nНа читання 3 хв Переглядів 5 Оновлено 29 Липня, 2021\nБагато хто думає, що мобільний телефон іграшка, хоча це не так. У смартфоні ми зберігаємо багато особистої інформації, такої як контакти, електронні листи, фотографії, паролі та банківські рахунки, тому ми не повинні залишати свій мобільний телефон незахищеним.\nНе дивно, що сучасні смартфони є невеликими комп'ютерами, які вміщаються на долоні, і так само, як комп'ютер, мобільний телефон можна зламати. Тому будьте обережні, якщо ваш смартфон має будь-які ознаки, опубліковані в цій статті, так як ваш телефон може бути зламаний і за вами шпигуть.\nАкумулятор смартфону розряджається швидше, ніж зазвичай\nНа смартфоні є програми, які ви не встановлювали\nРеклама та спливаючі вікна всюди\nСмартфон працює дуже повільно\nМобільний пристрій нагрівається сильніше за звичайний\nХоча в більшості випадків це пов'язано з тим, що деякі програми працюють у фоновому режимі. Але також можливо, що акумулятор розряджається швидше, ніж зазвичай через взлом вашого смартфона.\nЗ цієї причини, перш ніж турбуватися, найкраще перевірити, скільки програм працює у фоновому режимі. Якщо їх не так багато, а батарея, як і раніше, швидко розряджається, можливо, вас зламали.\nЯкщо на вашому мобільному телефоні є нові програми, які ви не завантажували і не встановлювали, то ваш пристрій може бути заражено. В наш час є шкідливі програми, які встановлюють небажані програми на наші смартфони, і це є серйозною небезпекою.\nБезперечно, це одна з найяскравіших ознак. Якщо на вашому смартфоні з'являються спливаючі вікна або різноманітна реклама, швидше за все, це пов'язано з рекламним або шкідливим ПЗ. Рекламне програмне забезпечення може занадто знизити продуктивність пристрою. Хакери зламують наші смартфони та запускають рекламне ПЗ, щоб отримати від цього грошову вигоду.\nЩоб уникнути цього, ми радимо вам ніколи не переходити за підозрілими посиланнями та посиланнями, які вам надсилають незнайомі люди.\nЯкщо ваш мобільний пристрій раптово починає працювати дуже повільно, це ще одна ознака зламаного смартфона. Це може бути пов'язано з тим, що якесь шкідливе програмне забезпечення працює у фоновому режимі і, отже, споживає ресурси та енергію мобільного пристрою.\nЯкщо ми використовуємо смартфон протягом декількох годин, щоб грати в ігри, дивитися серіали або переглядати соціальні мережі, пристрій нагрівається. Однак, якщо смартфон нагрівається так, коли ми не використовуємо його, можливо, він був заражений шкідливим ПЗ.\nНа смартфоні може бути встановлено шкідливе програмне забезпечення, і воно може працювати у фоновому режимі. Якщо пристрій не тільки нагрівається, але й працює повільно, швидше за все мобільний телефон був зламаний.\nНасправді, якщо ваш смартфон має будь-які з цих симптомів, це не означає на 100%, що він зламаний. Ці ознаки також можуть бути викликані збоями системи або пошкодженим телефоном. Однак ви повинні використовувати мобільний телефон з обережністю, як будь-який інший електронний пристрій.


Чому в українських незрячих немає єдності? - ZAXID.NET\nЧому в українських незрячих немає єдності?\nАбо що треба зробити для того, щоб вона була\nБлоги — Володимир Пиріг , 13:03, 23 вересня 2019\nЧому старання «Укрзалізниці» для людей з інвалідністю перетворюються на пшик? 27 лют 2019, 19:34\nУкраїнка створила у США унікальний інклюзивний дитячий майданчик ZAXID.NET\n«В мене поганий зір, тому я вирішив зробити щось корисне для незрячих».\nЮний львівський винахідник Дмитро Лопушанський ZAXID.NET\nДавно я не писав блоґів і, здається, настав час це зробити. Тема специфічна, її порушили коментатори під дописом інструктора Євгена Свєта, який навчає незрячих орієнтуванню і ходінню з тростиною.\nВ одному зі своїх дописів Свєт зібрав відеопідбірку, змонтовану зі сюжетів про незрячих, додавши до неї достатньо неоднозначний текст, який можна сприймати як іронію, як тролінг, ну або як образу. То вже на розсуд кожної людини окремо.\nАле я зараз не про сюжети, адже про те, як краще робити матеріали про незрячих, я вже писав раніше.\nДопис і відеопідбірку Свєта прочитали й побачили багато людей, в тому числі й тих, які до незрячих не мають ніякого стосунку. Дискусія, якщо її такою можна назвати, показала, що серед незрячих в Україні немає єдності. Одні на других «котять бочку» і з того виходить щось незрозуміле, яке нікому не приносить користі. Але чому ж так відбувається?\nПроблема відсутності єдності серед незрячих сягає корінням аж дуже давніх часів, проте публічно про це говорити не прийнято. Вона називається «все для себе або для своїх». В Україні є десятки проектів і організацій для незрячих, які орієнтовані на задоволення потреб не усіх незрячих чи їх переважної кількості, а інтересів певних людей, наближених до тієї чи іншої організації. І, на жаль, саме такі організації найбільше розпіарені в соцмережах, вони найкрикливіші і найпомітніші.\nНаприклад, ці організації кричать, що вони таке то і таке зробили. Але біда в тому, що плоди їхньої роботи могли чи можуть смакувати лише одиниці з тисяч. Натомість в Україні майже немає проектів, які покликані задовольняти інтереси великих і дуже великих груп людей. Ось звідки береться ця роздрібненість.\nВ Україні немає жодної організації, яка б працювала на задоволення інтересів усіх незрячих і на покращення їхнього становища в суспільстві. Я маю на увазі кінцевий продукт, який зможе бути доступним для всіх, а не лише для членів якоїсь організації або до кількох наближених людей до організаторів.\nТепер наведу конкретні приклади. Є у Львові така незряча активістка Оксана Потимко. В мене є певні претензії до багато з того, що вона робить, але вона і її організація зробили низку кінцевих продуктів, які доступні для усіх незрячих, не залежно від їхніх, так би мовити, організаційних членств чи вподобань. Наприклад, вона ініціювала масове озвучення світлофорів у Львові і зараз це стало трендом. Вона постаралася, щоб біля Львівської ратуші з’явився її бронзовий макет, який можна помацати. Такі макети мають провідні європейські замки.\nКрім того, Потимко раніше виклала на сайт свого проекту фільми з тифлокоментарями, записані за підтримки її організації, але на момент публікації блоґу ці стрічки чомусь зникли з YouTube.\nЄ також в Україні студія друку шрифтом Брайля, в яку, я думаю, може звернутися кожен охочий незрячий з проханням щось надрукувати. Друкують вони безкоштовно, хоча й потребують благодійних внесків, але – це доступно для тих, кому це треба. Також є деякі успішні проекти у регіонах, які придумали чи реалізували місцеві незрячі активісти. Багато такого, доступного для усіх незрячих, зроблено, зокрема, у Луцьку.\nЩе одним успішним прикладом роботи для всіх незрячих є проштовхування в законодавство маркування ліків шрифтом Брайля. І все, на тому робота «для всіх» фактично зупинилася, а натомість прийшла робота за гранти «для вибраних».\nЯ завжди беру приклад зюдей на візках: якщо вони добиваються, наприклад, нижчих бордюрів, то вони це роблять для усіх – і для себе, і для мам з дітьми, і для всіх, кому це корисно. А серед незрячих такого немає.\nІ через таку мою позицію я не входжу до ніякої організації, бо категорично не приймаю таких підходів.\nПотрібно, нарешті, усвідомити, що лише спільна ідея і робота, спрямована на усіх незрячих може стати тим мотиватором, який крок за кроком ліквідує цю роздрібненість. Якщо ж такої ідеї не буде, то й інтересів незрячих не буде кому відстоювати і над поліпшенням їхнього становища в суспільстві у глобальному масштабі ніхто не працюватиме.\nТому не героїзація окремих особистостей має бути на першому плані, а реальна боротьба за права, за доступність і за інтереси.\nЦього ж мають прагнути і грантодавці низки таких проектів, які, формально, орієнтовані на незрячих, але фактично сконцентровані для дуже обмеженого кола таких людей.


Біографія Злати Огнєвіч: справжнє ім'я та кар'єра | Life\n12 Січня 2022, 09:45\nСьогодні, 12 січня, українській співачці Златі Огнєвіч виповнилося 36 років. Вона призерка Євробачення 2013, головна героїня реаліті Холостячка 2 та талановита артистка.\nПісля участі в романтичному шоу, коли вся країна стежила за тим, з ким із чоловіків залишиться Злата, відкрилося і її особисте життя, яке вона пильно тримала під замком.\nСправжнє ім’я артистки, родина, а також успіхи в кар’єрі – читайте у біографії Злати Огнєвіч.\nУ 2021 році Огнєвіч стала головною Холостячкою країни. За її серце боролося безліч чоловіків-учасників, проте у фіналі реаліті вона зробила вибір на користь Андрія Задворного.\nПісля проекту парі не вдалося побудувати стосунки, оскільки згодом чоловік зрозумів, що нічого не відчуває до артистки.\nОгнєвіч часто помічають у компанії іншого учасника, який покинув проект перед фіналом – Максима Тарапати. Шанувальники пари сподіваються, що у них складуться стосунки.\nНаразі Злата Огнєвіч перебуває в Африці, звідки ділиться фотографіями. Зірка сказала, що давно хотіла вирушити туди у відпустку і не помилилася зі своїм рішенням.\nТакож Злата продовжує радувати шанувальників новими піснями, концертами та фотосесіями.


США планують повністю вивести війська з Сирії до кінця квітня | trueua\nГОЛОВНА > Світ > США планують повністю вивести війська з Сирії до кінця квітня\nСША планують повністю вивести війська з Сирії до кінця квітня\nСвіт, 08.02.2019 12:19\nКомандування Збройних сил США готується вивести війська з арабської республіки до кінця квітня. При цьому, як очікується, основна частина контингенту Сполучених Штатів покине територію Сирії до середини березня, пише газета The Wall Street Journal.\nТим часом видання зазначає, що Вашингтон поки не виробив план заходів, покликаних забезпечити захист курдів після відходу американських військових з Сирії.\nНагадаємо, що в грудні минулого року стало відомо про рішення США вивести свої війська з Сирії. Як тоді зазначалося, на це буде потрібно два - три місяці. А в січні з'явилася інформація про те, що президент Сполучених Штатів Дональд Трамп погодився дати на виведення американських військових більше часу і продовжив термін їх повернення на батьківщину до чотирьох місяців.\n#Світ #військові #США #Трамп #НАТО #Сирія


Марі Валевська - Біографія, фото, новини, інформація, вік | Любов\nМісце народження: Керноза, Польща\nДата смерті: 11.12.1817 року\nРік смерті: 1817\nЇй пригадалися наполегливі поради не відкидати почуття французького імператора, а використовувати випадок для того, щоб принести користь своїй вітчизні. Розрахунок порадників був точним: як і всі, Марія опустилась, що Наполеон стане рятівником вітчизни і її звільнить Польщу від неволі. Як і всі її співвітчизники, вона жила цією надією і готова була на жертву. І вона принесе її заради багатостраждальної польської землі…\nУ королівському замку очікували приїзду Наполеона. Десять днів тому бог війни, здобувши ряд перемог над пруссаками, вступив до Варшави. Тепер імператору чекала зустріч з польськими аристократами. Всі вони сподівалися на милість Наполеона, на те, що він поверне колишню велич і незалежність їх багатостраждальній батьківщині. Буде покінчено з безславним розділом країни, і знову зберуться в одну шматки Польщі, загарбані Австрією, Росією та Пруссією.\nІмператор увійшов в зал, як на полі битви або на плац, швидко, впевнено і досить байдуже. Проте вже через мить вираз його обличчя змінилося, на ньому з’явилася посмішка. Розглядаючи місцевих красунь, смиренно схилених у поклоні, він не зміг стриматися від вигуку:\n— О, яке безліч прекрасних жінок у Варшаві!\nВсі помітили, що, вимовляючи ці слова, імператор пильно глянув на молоденьку дівчину, що стояла неподалік. Це була чарівна двадцятирічна Марися Валевська. Блондинка з блакитними очима і надзвичайною білизни шкірою. У неї була чарівна посмішка, лагідна і невинний погляд, дещо, правда, сумний, що робило її, втім, ще привабливіше. На ній було просте біле атласне плаття з тюником. Ніяких прикрас, крім квітів у білявих волоссі.\nСеред блискучих, розряджених дам вона здавалася втіленням невинності і скромності.\nПогляд Наполеона затримався на юної красуні. Вона посміхнулася у відповідь. В ту ж мить він згадав ці милі очі. Днів десять тому він їх бачив на поштовій станції Погоди під Ловичем. Ну, звичайно, це та сама чарівна полька, на яку він тоді звернув увагу. Він їхав по дорозі з Познані, Варшави не в кареті, а верхи, так як була моторошна бездоріжжя. Із-за жахливої бруду і забитих військами та обозами доріг йому довелося зробити гак і проїхати через Заболонь. Тут на поштовій станції імператора вітала натовп поляків. Серед зустрічаючих запам’яталася юна полька з небесно-блакитними очима. І ось ці очі знову дивляться на нього — повні благоговіння і захоплення.\nПізніше виникне і отримає поширення інша версія першої зустрічі Наполеона з Валевською. Ніби в Блони молодий ад’ютант Мюрата граф Жозеф Флао, всім відомий спокусник і знавець жінок, по-лицарськи запропонував Марії Валевської перенести її через бруд, щоб вона могла побачити Наполеона ближче. Підхопивши красуню на руки, граф цілком оцінив її принади. Він не забув розповісти про цьому разі міністру Талейрану, відомому селадону, у якого, як говорили, завжди був «сповнений кишеню красивих жінок». І старий хитромудрий лис ніби «влаштував» Валевську Наполеону, не раз користувався його послугами. Втім, ця версія не знаходить підтвердження ні у спогадах сучасників, ні в історичних документах. Швидше за все, вона плід великосвітського лихослів’я. З тієї ж області та плітка про те, ніби бачили, як після контрданса імператор знизав Марії руку, що в ті часи було рівнозначно прохання про побачення.\nЩо дійсно було — так це танець імператора з Марією, якому нібито передувала наступна сцена. До Валевської підійшов князь Юзеф Понятовський, з деяких пір наполеонівський генерал, і поважно заявив:\n— Мені дано доручення запросити вас на танець.\n— Я не танцюю і зовсім не збираюся танцювати.\n— Це, прошу вибачення, наказ. Ви не можете ухилитися від нього!\n— Наказ! Наказ танцювати? Ні, ні! Я не прапорець на даху, який крутиться, як його змушують, — відповіла вона, сміючись.\n— Це що, бунт?\n— Так, я завжди бунтую проти несправедливості і безрозсудних вимог.\n— Але заради Бога! Ви тільки підніміть очі і погляньте, чиє доручення я виконую. Він за нами спостерігає. Я заклинаю вас!\n— Ви компрометуєте мене, князь, наполягаючи з таким жаром. Прошу залишити мене, на нас звернені всі погляди.\nПонятовський пішов, так нічого і не добившись, про що тут же доповіли імператору. Той стояв всього в декількох кроках від Марії. Серце її калатало від страху: ще б, вона насмілилася відмовити самому Наполеону. Він повільно наблизився, не відводячи від неї очей:\n— Не на такий прийом я розраховував…\nМарія мовчала і не піднімала очей. Якісь миті він все так само уважно дивився на неї, потім простягнув до неї руку. Вся тремтячи, немов загипнотизированная, вона опинилася в його обіймах.\nТанець скінчився. Він проводив її на місце, вклонився і, багатозначно глянувши, промовив:\n— Сподіваюся, це не останній наш танець.\n«Що він вам сказав?» — допитувалися цікаві дами. Але тут її навперебій почали запрошувати відразу два генерала — Бертран і Перигор, і, отримавши відмову, обидва почали за нею доглядати. Особливо старався Перигор, він не відходив від неї ні на крок. Було видно, що очі пані Валевської зводять його з розуму. Він навіть дозволив собі притулитися до її крісла так, що його можна ледь не торкнулися її біло-рожевої спини.\nНаполеон здалеку спостерігав за моторними залицяльниками. Врешті-решт йому це набридло. Він, схоже, приревнував Валевську до них. Під звуки музики, гремевшей в залі, він віддав Бертрану наказ негайно вирушити в штаб-квартиру і дізнатися, як йдуть облогові роботи під Бреслау. Що стосується Перигора, то і йому він знайшов невідкладне доручення: велів негайно скакати за відомостями про долю шостого корпусу.\nГенерали кинулися виконувати наказ. Валевська звільнилася від настирливих залицяльників.\nНезабаром Наполеон і сам залишив бал, наказавши генералу Дюроку, повіреному своїх любовних справ, навести докладні довідки про юної красуні.\nУ той же вечір доповіли імператору, що Марися, або Марія Валевська (уроджена Лочиньская) ось вже три роки як заміжня за камергером Валевским. Він рівно вчетверо старше, однак знатного роду і досить багатий, власник маєтку Валевецы. У неї півторарічний син, є сестра і два брати.\nНа інший день після балу камердинер Наполеона був здивований незвичайним збудженням свого пана. Імператор вставав, ходив, сідав, знову вставав, заважаючи йому закінчити туалет. Відразу ж після сніданку імператор доручив Дюроку відправитися з візитом до мадам Валевської, висловити їй свою повагу, передати його побажання бачити її у себе, а також записку. В ній Бонапарт писав: «Я бачив тільки вас, милувався лише вами і жадав тільки вас! Дайте мені швидше відповідь, здатний вгамувати спалює мене полум’я».\nНастільки прямолінійний заяву, звісно, обурило молоду жінку. Вона не звикла до подібного роду любовних визнань і була ображена. Імператорський посол повернувся ні з чим. Наполеон був сильно здивований: ніколи ще не траплялося, щоб жінка чинила опір його волі. Імператор був вражений, але відмова цієї маленької польки лише розпалив його любов. І, схопивши аркуш паперу, він написав їй нове послання:\n«Невже я не сподобався вам? Мені здається, я мав право очікувати зворотного. Невже я помилявся? Ваш інтерес як ніби зменшується в міру того, як росте мій. Ви зруйнували мій спокій. Прошу вас, приділіть трохи радості бідному серця, готовому вас обожнювати. Невже так важко дати відповідь? За вами їх вже цілих два…»\nАле і це послання залишилося без відповіді. Тоді Наполеон знову кидається на штурм і шле ще більш палкі слова:\n«Бувають хвилини, коли надто велике збудження гнітить, ось як зараз. Як вгамувати потребу закоханого серця, яке хотіло б кинутися до ваших ніг, але яке стримує вантаж вищих міркувань, паралізуючих пристрасні бажання? Про, якщо б ви захотіли! Тільки ви можете усунути перешкоди, які нас розділяють. Мій друг Дюрок все владнає. О, приходьте, приходьте! Всі ваші бажання будуть виконані. Ваша батьківщина стане мені дорожче, коли ви сжалитесь над моїм бідним серцем».\nОстанні слова про батьківщину, треба думати, переважила чашу ваг і вирішили долю патріотки. Їй пригадалися наполегливі поради не відкидати почуття французького імператора, а використовувати випадок для того, щоб принести користь своїй вітчизні. Розрахунок порадників був точним: як і всі, Марія опустилась, що Наполеон стане рятівником вітчизни і її звільнить Польщу від неволі. Як і всі її співвітчизники, вона жила цією надією і готова була на жертву. І вона принесе її заради багатостраждальної польської землі, стане польської Данаєю, на яку проллє свій золотий дощ французький Зевс. Не силою і не погрозами він доб’ється свого. Якщо вона здасться, над нею здобуде перемогу її власний патріотизм…\nКоротше кажучи, Валевська погодилася виконати прохання, ні, благання великого Наполеона — Спасителя її Вітчизни.\nВвечері біля під’їзду будинку, де жила Валевська, зупинилася карета. Все той же всюдисущий Дюрок допоміг їй сісти в неї і повіз у палац. Мало не на руках він вніс красуню по щаблях потайною сходи — коліна Марії так тремтіли, що вона не могла йти сама.\nМинувши кілька порожніх залів, вона зіткнулася з ним. Час жертвопринесення пробив, і Марія розридалася. «Чому вона плаче?» — здивувався імператор. Прийшла на це нічне побачення добровільно. Вже не витончене чи це кокетство? А бути може, комедія, щоб розпалити його ще більше. Але ні, ні, вона сама чистота, вона не може настільки майстерно прикидатися.\nНаполеон любив добрих і лагідних жінок.\nВін саджає її у крісло, говорить з нею м’яко і запобігливо, нічого не вимагає. Цікавиться її минулим життям, розпитує про сім’ю. Обіцяє відтепер називати її Марі, своєю солодкою Марі.\nВ дві години ночі лунає стукіт у двері. Це сигнал про закінчення побачення. Цього разу Ця врятована.\n— Осуши сльози, моя солодка трепетна голубка, і йди відпочивати, — лагідно каже імператор на прощання. — Не бійся більше орла, він не застосує до тебе ніякої сили, крім пристрасної любові, але він хотів би завоювати твоє серце. Якщо ти полюбиш його, він буде для тебе всім — розумієш — усім!»\nУже в дверях він змушує її пообіцяти, що завтра вона прийде знову.\nБудинки, засинаючи, вона думає про його шляхетність і велич. Він пощадив її, виявився таким добрим, попереджувальним, чуйним. І усмішка блукає на її нецелованных губах.\nНа наступний день Марія отримує від нього діамантову брошку у вигляді букета. У записці, прикладеній до подарунка, читає: «Будьте ласкаві прийняти цей букет, який поєднає нас таємними нитками в навколишньому нас натовпі!»\n— Відповіді не буде, — знову заявляє Марія і кидає на підлогу сафьяновый футляр з брошкою. — Мені не потрібні такі подарунки! Він що, бере мене за дівку?\nГенерал Дюрок, привізши брошка, благає її хоча б прийти на обід, де буде імператор. Вона погоджується: вона буде, але тільки без цього діамантового букета.\nВвечері на обіді імператор зблід, не побачивши на її сукні свого подарунка. По закінченні обіду він через Дюрока викликав Марію в сусідній салон:\n— А, ось і ви. Я і не сподівався вас знову побачити!\n— Але я ж обіцяла і ось прийшла. Без зайвих слів він перейшов в атаку:\n— Вам вдалося підкорити моє серце. Знайте, що, якщо мета здається недосяжною, я бажаю її з ще більшою силою.\nПобачивши, що очі Марії наповнюються сльозами, він довершує натиск загрозою:\n— Я хочу, ти чуєш, я хочу, щоб ти мене полюбила! Я можу відродити твою батьківщину, а можу, як этичасы, які тримаю в руках і які зараз на твоїх очах розіб’ю, знищити твою батьківщину, якщо ти відіпхнеш моє серце!\nІ, кинувши годинник на підлогу, він з люттю розчавив їх каблуком. Його очі испепеляли її, погляд ніби паралізував. Вона заціпеніло від страху, вжалась в кут дивана, на якому сиділа, була наче непритомний. І раптом крізь забуття відчула, як на неї налетіла його тяжкість, як раптом нічим стало дихати… Наполеон скористався її слабкістю.\nСхоже, він і сам був як у дурмані. Обіймав її ноги, клявся, що шалено любить і це безумство — єдине, що може його вибачити. Він таки віднайшов пристрасні слова, які дійшли до серця нещасної жінки…\nІ вона пробачила.\nТак розпочався один з найбільш знаменитих романів історії!\nМарія Валевська тепер сама полюбила того, кому була призначена. Щовечора вона приїжджала до нього і покірно віддавалася пестощів. Це тривало протягом двох тижнів до від’їзду імператора з Варшави. Так Марія Валевська стала офіційною фавориткою. У Варшаві це нікого не збентежило. Багато вельмож, в тому числі і самі знатні, мали коханок серед придворних дам і, крім того, містили одну або кілька жінок простого звання. Наполеон здавався польської знаті навіть занадто цнотливим, так як не возив за собою похідний гарем. Йому виявилося достатньо всього однієї дами, його «польської дружини», як відтепер стали називати Марію. Законна ж дружина Наполеона Жозефіна, перебувала в Парижі. Коли-то палка їх взаємна любов згасла. Він вже не був тим боязким молодим офіцером, який увійшов в салон Жозефіни. З тих пір його увагою користувалися багато жінки: і коханка відомого п’ємонтського генерала, і якась маркіза красуня Б’янка, і співачка Пікарді, і молоденька танцюристка Тереза Кампані… Але і сама Жозефіна була далеко не ангелом. Одного разу він дізнався про це і з тих пір прозрів. Після чого стало легше виправдовувати свої власні зради. Коли Жозефіна зібралася було приїхати до нього до Варшави, він категорично заборонив їй, пославшись на погані дороги і суворий час року.\nВтім, йому самому вже недовго залишалося бути у Варшаві.\nНа початку квітня головну квартиру перенесли в замок Финкенштейн в Західній Пруссії. Наполеон оселився тут в так званих королівських кімнатах, де колись жив Фрідріх Великий. Але витримати довго самотності імператор не зміг. Він сумував за коханою. І в кінці квітня Марія таємно приїхала до нього. Три тижні вони пробули разом і переконалися, що їх любов стала ще сильніше. Їм доводилося, однак, таїтися. Поряд зі своєю спальнею він влаштував для неї кімнату, звідки вона виходила на прогулянку лише ночами. Ніхто: ні слуги, ні жителі села, ні хто-небудь із свити імператора ніколи не зустрічав Валевську. Закохані снідали, обідали і вечеряли завжди разом. Тільки особистий камердинер імператора Констан міг бачити їх. Не було сумнівів, свідчив він пізніше, що Валевська ніжно любила імператора, вона навіть сказала одного разу відданому Констану: «Всі мої думки виходять від нього і повертаються до нього. Він для мене все — вся моя доля, все моє життя».\nБув щасливий цією любов’ю і Наполеон. Скромність Марії, її лагідність і серцева доброта з кожним днем підкоряли його все більше. Вона була тією жінкою, про яку він мріяв все життя. «Люби мене, моя солодка Марі, і вір твоєму Н.», — писав він їй.\nІдилія закінчилася, коли Наполеон знову вирушив у черговий похід. Незабаром були Фрідланде, Тільзіт. Однак відродити її Польщу він так і не зміг — це завадило його політиці на створення союзу з царем Олександром I. та й сама вона вже не була його коханої з політичних міркувань, і думка про вітчизну вже жила в ній окремо від її любові.\nПовертаючись до Парижа, Наполеон благав її піти за ним: «Ти не можеш позбавити мене щастя бути поруч з тобою кожен день». І вона приїхала до нього в Париж. На вулиці Віктуар, 48, він влаштував для неї затишне гніздечко і часто навідувався сюди, до своєї обожнюваної Марі. Всі турботи про неї він доручив відданому Дюроку. Той оплачував її рахунку, крім тієї суми, яку імператор визначив їй в якості щомісячного пансіону.\nНа жаль, і цього разу ідилія швидко закінчилася. Почалася війна з Австрією. Битва при Ваграма вирішила результат кампанії. Лише тільки змовк гуркіт гармат і французи зайняли Відень, як першою думкою Наполеона було Марія. За його покликом вона примчала до нього. Він поселив її в окремому будиночку неподалік від палацу Шенбрунн, у передмісті Відня. Кожен вечір в екіпажі з опущеними шторками, схована за вуаллю, вона приїжджала в палац, де її очікував він. Вірний Констан проводив Марію через потайні двері в покої імператора. Тут вона зізналася йому, що скоро стане матір’ю, матір’ю його дитини. Щастя його не було меж. Він любив її ще більше, ще гарячіше, ніж раніше.\nІ знову пробив годину розлуки. Після укладення Шенбрунського миру в жовтні 1809 року Наполеон повернувся до Франції. Марія подалася до Польщі, щоб там, у Валевицах, справити на світ хлопчика. Він народиться 4 травня 1810 року, його назвуть Олександром. І вже через кілька місяців Марія з немовлям поїде в Париж, щоб знову бути біля коханого.\nОднак тепер її тут чекала неприємна звістка: на троні поруч з імператором сиділа нова, молода пані Марія-Луїза, дочка австрійського імператора.\nНаполеон поспішив запевнити Валевську, що це типовий шлюб в політичних цілях, що він, як і раніше, любить тільки одну жінку — її, Марію. Про малюка нехай не турбується.\n— Це дитя моєї перемоги при Ваграма, — сказав він, — і в один прекрасний день він стане королем Польщі.\nОдного разу, в лютому 1810 року, Марія і імператор проводили разом ніч кохання.\n— Який спокій тут, — зітхнув Наполеон, — яка благодать. Ніч немов цілителька. Ніякого шуму, тільки вітер у гілках дерев.\nНастав ранок. Десь проспівав півень. Пролунав шум подъезжающей карети.\n— Моя ніжна Марі, це ти навчила мене бачити і чути світ…\nМарія мовчала, вона раптом стала похмурою і сумною.\n— Що з тобою? — запитав Наполеон. — Ти чому страждаєш, але не хочеш мені зізнатися. Марія відповіла крізь сльози:\n— Це тому, що в мене ніколи не буде права назвати тебе «мій чоловік».\nНаполеон підійшов до неї, обняв, довго дивився в очі. Потім вказав на перстень на руці, колись подароване нею. На внутрішній стороні кільця було вигравірувано: «Якщо ти не перестанеш мене любити, то не забудь, що я люблю тебе!»\n— Ці ж слова кажу тобі я, мила Марі. Пам’ятай про них…\nУ серпні 1812 року, коли Наполеон готувався до битви під Бородіно, у Варшаві був офіційно розірвано шлюб графині Марії Валевської з графом Анастазием Валевским. Незадовго до цього Наполеон підписав патент, дарує його синові Олександру Валевскому звання графа імперії. Олександру судилося стати видатним дипломатом при Наполеоні III, міністром закордонних справ, він помре в 1868 році.\nМарія залишалася в Валевицах до самого трагічного кінця московського походу.\nІснує легенда, ніби переможений імператор французів при відступі зробив гак, щоб спеціально зупинитися в Валевицах, і провів ніч зі своєю коханою. Довго ще показували «наполеонівську» кімнату, обклеєну старими французькими шпалерами, яку Валевська нібито приготувала для прийому свого царственого коханця. Розлучаючись, Наполеон неначе б порадив їй якомога швидше повернутися в Париж.\nМарія поклала речі, забрала з собою обох синів і покоївку і поспішила слідом за Наполеоном.\nУ березні 1813 року Валевську бачили в Тюїльрі на балу. Одягнена вона була, як свідчили очевидці, «по-польськи»: у сукні з малинового оксамиту і в білій струмі з бахромою. Це були останні дні імперії. Падіння Наполеона було вирішено. З жахом Марія сприйняла звістку, що імператор намагався покінчити з собою, хотів отруїтися. Слава Богу, отрута не подіяла. Він буде жити — це головне, навіть якщо він позбудеться трону.\nМарія мусила його побачити. Вона спрямовується у Фонтенбло, де його утримують під вартою перед відправкою у вигнання.\nПроте їй так і не вдалося побачитися зі своїм кумиром: то він не захотів цієї зустрічі, чи то йому не дозволили її. Вона написала записку і отримала відповідь. Він писав:\n«Марі, я підучив твій лист від 15. Почуття, які ти виражаєш, мене глибоко зворушують. Вони гідні твоєї прекрасної душі і твого доброго серця… Я повидаюсь з тобою з найбільшим і искреннейшим інтересом, а також з твоїм сином, до якого почуття мої залишаються незмінними. Будь Благополучна, не сумуй, думай про мене тільки приємне і ніколи не сумнівайся в мені».\nЧотири дні потому, 20 квітня 1814 року, який відрікся від престолу Наполеон під ескортом направляється до місця заслання на острів Ельба. Тут він марно очікувати ту, яка була його законною дружиною. Екс-імператриця Марія-Луїза, в чиїй любові і відданості Наполеон був так впевнений, бігла з спадкоємцем з Парижа на батьківщину в Австрію. Але Наполеон не знав про це і марно сподівався на зустріч. Марно вигнанець вдивлявся через підзорну трубу в морську далечінь. Втім, він дочекався, хоча і зовсім не ту, на яку покладав надії.\nПізно ввечері 1 вересня здалося судно, і на берег висадилися три дами й хлопчик. Це були Марія Валевська, її сестра, служниця і малолітній Олександр. Наполеон виїхав верхи назустріч Валевської і синові.\nГостей розмістили в наметах, розбитих під каштанами, — маленький будиночок імператора не міг вмістити всіх прибулих. Валевська залишилася наодинці з Наполеоном в окремому наметі і не виходила звідти до самого від’їзду.\nДва дні потому візитери зібралися в зворотний шлях. Так само, як і прибутки, під покровом ночі, Валевська з сином відплила з Ельби. На море було неспокійно, і Наполеон дуже хвилювався за неї і сина. Але все обійшлося благополучно. Через кілька днів Наполеон втік з острова Ельби і висадився у Франції. Почалися останні трагічні події, які увійдуть в історію під назвою «Сто днів». Послідував розгром наполеонівської армії під Ватерлоо, нове зречення і заслання на острів Святої Олени.\nДесять днів потому після поразки під Ватерлоо Валевська з сином приїхала в Париж, щоб в останній раз побачитися зі скинутим імператором. Наполеон прийняв їх. Вона довго плакала в його обіймах і була готова їхати з ним у вигнання. Він пообіцяв викликати її до себе, якщо дозволить хід подій.\nЗустріч ця стала заключним акордом любові цих двох людей.\n…Через деякий час Валевська вийшла заміж за генерала графа д 0рнано. Народила сина. Але щастя було недовгим. Вона померла від сечокам’яної хвороби 11 грудня 1817 року в тому самому будинку на вулиці Віктуар, який їй колись подарував Наполеон. Їй не було й тридцяти років. Похорон відбувся на паризькому кладовищі Пер-Лашез. Рік потому, згідно з останньою волею покійної, останки були перевезені до Польщі і поховані в підземеллі костелу в Кернозе неподалік від Ловича, там, де колись народилася Марися Лочиньская, в заміжжі Валевська, «солодка Марі» — «польська дружина» імператора Франції Наполеона Бонапарта.


«Повільне» телебачення - TechToday\nДодому Новини «Повільне» телебачення\nНещодавно британський авіаперевізник British Airways ввів нову послугу для своїх пасажирів: вони зможуть проїхатися потягом, поки будуть летіти у своїх справах. Для цього він взяв відеозапис мандрівки з Осло до Бергена, яка відкрила захоплення глядачів «повільним» телебаченням.\nУсе почалося у 2009 році, коли на телевізійних екранах норвежців замість звичної концентрованої швидкої інформації новин та телепередач їм показали дещо дуже повільне. Національна телекомпанія тієї країни запустила в ефір семигодинну передачу, яку переглянуло майже 20% населення Норвегії. То не було якесь гаряче політичне ток-шоу або щось подібне, то була «жива» трансляція потягу та його мандрівки з Осло до Бергена.\nЦю передачу, яка не мала жодного коментаря, фонової музики, а також йшла в реальному часі з рухом локомотиву, враховуючи всі зупинки, подивилось більше мільйона осіб. А приблизно 172 тисячі глядачів переглянули її від самого початку до кінця – усі сім годин 16 хвилин дороги.\nТрансляцію 2009 року приурочили до 100 річниці норвезької залізної дороги. На потязі встановили чотири камери – дві спереду та ззаду – та відправили його за маршрутом Берген-Осло. Ця лінія вважається однією з наймальовничіших у світі. Поки потяг проходив крізь тунелі та долини, телекомпанія додавала різноманітні архівні фотографії.\n«Повільне» ТВ набирає популярність\nПісля успіху першої подібної трансляції телепрограми «повільного ТВ» стали популярними в норвезькому телеефірі. Наприклад, у 2011 році більше половини країни дивилися мандрівку круїзного лайнера вздовж берегів їхньої держави. Телепрограма тривала 134 години. А минулого року норвезька національна телекомпанія показувала 18 годин спроб лососевих риб плисти на нерест проти течії річок. Пізніше також вийшла телепередача на 100 годин про шахматну гру норвезького майстра Магнуса Карлсена. На фоні такого 12-годинна телепередача про виробництво шерсті здається короткою рекламною паузою.\nТелеглядачі не скаржаться на такі довгі передачі. «Вони дозволяють глибше поринути та більше насолоджуватись деталями», – розповів глядач Фінн Лунде в інтерв’ю газеті Deutsche Welle.\nБільш того, споживачі навіть прагнуть дивитися такі довгі передачі. Наприклад, щорічно на ефірних каналах Норвегії з’являється 12-годинне шоу, присвячене ночі вогню, в якому показують рубку дров та те, як вони потім горять у полум’ї. Щоб підняти залученість глядачів, організатори запрошують на сторінці цієї передачі у Facebook давати свої поради щодо розміщення деревини. Користувачам це подобається: «Я не зміг заснути через збудження, – коментують вони. – Коли з’являться нові відеозаписи?».\nПривабливість дуже довгих передач\nСьогодні користувачі рідко приділяють більше кількох хвилин уваги, через що різноманітні шоу та телепередачі стають дедалі динамічнішими та різнокольоровими. Водночас програми «повільного ТВ» не можуть запропонувати чогось подібного, однак вони мають свою досить велику аудиторію. Експерти пояснюють це тим, що в подібних багатогодинних телепередачах глядачі відчувають захоплення та спокій, а також можуть робити власні мініатюрні відкриття.\nНорвезькі глядачі з радістю дивляться “повільне” телебачення\n«Ці телепередачі повільні, дуже повільні, – каже проектний менеджер Руне Моклебуст. Він працював над трансляцією плавання круїзного лайнера Hurtigruten MMS Nordnorge. – Проте вони протилежність усьому, що є на телеекранах, і саме через це вони виділяються та приваблюють людей».\nЗ цією думкою згодні і інші робітники норвезьких телекомпаній, які займалися іншими шоу. «Усі інші телепередачі лише прискорюються, і ми хочемо це зламати, – каже Ліза-Мей Спіссо. Вона займалась трансляцією телепередачі про в’язання. – Ми хочемо дати людям можливість закінчувати свої речення».\nЗа матеріалами: Reuters, The Atlantic, The Week, BBC\nТелебачення все частіше дивляться з мобільного\nОлександр Глущенко з Dune HD: Чому за контент треба платити\nMaxim Pilipenko 10 Липня 2014 at 10:14\nплити на нерест проти течії річок – тут може доренчніше “плисти”? Останнє речення “про речення” – незрозуміле “Ми хочемо дати людям можливість закінчувати свої речення”. В цілому стаття цікава. не дивлячись на те, що ідея крутит по телику семигодинний рух потягу виглядає бузглуздою – все-таки у цьому щось є захоплююче. Перегляд такої програми дійсно таки дозволяє завтикати в картинку і зануритись в глиб себе. Ну і в літню спеку засніжена залізниця трохи освіжає :)\nYuri Sh 10 Липня 2014 at 15:43


Кримська інформаційна війна: чим відповість Україна? ~ Адские новости\nТе, що вся попередня українська влада не дбала про позитивний імідж країни та кіберпростір, можна зрозуміти з інформації, котру оприлюднило видання Коментарі навесні 2013 року. Відповідно до неї, близько 60% згадувань в інтернеті про Україну мали негативний зміст, 15-20% нейтральний і лише 20-25% позитивний. Себто Україна зовсім не піклується про свій вигляд в очах світу, тому й програє майже всі можливі інформаційні кампанії.\nУкраїна неодноразово ставала жертвою інформаційних атак. Інформаційні операції проти нашої держави стосувалися різних сфер: історії, політики, економіки та ін. Найвідоміші стосувалися українських радарних систем Кольчуга; Євро-2012; газових війн із Росією, згадувані нами в попередньому матеріалі атаки, повязані із спробою України вступити до НАТО в 2008-2009 рр.\nУ всіх цих випадках Україна була обєктом інформаційних операцій, а не субєктом. Це означає, що наша держава є прекрасною мішенню для таких атак, за допомогою котрих інші країни мають змогу реалізувати свої інтереси на наших просторах.\nСаме тому ми не мали шансів миттєво відбити потужну російську інформаційну атаку під час кримських подій, адже сусідня країна не один рік готувалася до цих дій, постійно вдосконалюючи методи та інструменти. У нас же нове керівництво тільки прийшло до влади, і значна частина чиновників на місцях із великим завзяттям діяла, а подекуди і продовжує це робити на користь наших суперників.\nЗавдяки спільним, хоч і не дуже скоординованим діям, громадськості, медіа-експертів та деяких представників нової влади в інформаційному полі частково вдалося зруйнувати плани Кремля щодо бліцкригу з просування у глиб території України. Так, наразі не досягла своїх цілей операція Русская весна, котра мала дестабілізувати ситуацію на Півдні та Сході України і стати приводом для вторгнення в ці регіони російських військ.\nРосійський президент чудово знає, що в період серйозної кризи країна найбільш чутлива до будь-якого зовнішнього втручання, тому й скористався моментом, коли відбувався перехід від однієї влади до іншої. По суті, цей процес досі остаточно не закінчився, але він уже на фінішній прямій, і це зменшує поле для путінського маневру.\nЩе десь з часів акцій Україна без Кучми наша держава перебуває у стані перманентної політичної кризи, з рідкісними вкрапленнями спокійних періодів. Для нас дуже характерним є низький рівень довіри населення до владних інституцій, і це теж дуже небезпечно. Плануючи свою інтервенцію, Путін міг розраховувати, що українці і справді не підтримуватимуть нової влади. Проте опитування Центру Разумкова, проведене на початку березня цього року, показало, що дії нової влади підтримують майже 60% українців. Один із найвищих результатів останнього часу. Такий значний відсоток певною мірою і став стримуючим чинником для Кремля. Путін прорахувався, тому намагатиметься виправити свою помилку, дестабілізувавши ситуацію в регіонах, де рівень лояльності населення до київської влади менший.\nОкрім нестабільної політичної ситуації, існує низка інших пунктів, котрі є причиною підвищеної чутливості нашої держави до зовнішніх інформаційних впливів, зокрема Росії: - відсутність дієвої державної політики у сфері інформаційної безпеки; - великий соціокультурний вплив інших держав; - відсутність потужного державного регулятора в питанні інформаційної безпеки; - відсутність українського іномовлення, котре могло би доносити позицію України в усі кутки світу.\nДоктрина інформаційної безпеки України розроблена ще 2008 року за президенства Віктора Ющенка, проте вона не є дієвим регулятором у своїй сфері. Крім того, так і не ухвалено закон про засади державної інформаційної політики. Так само в Україні не створено кіберкомандування, котре би могло швидко реагувати на виклики в інформаційній сфері безпеки держави. В Росії, котра є найбільшим агресором щодо нас, уже не перший рік точаться розмови про створення такого кіберкомандування, і минулого року кремлівська влада вкотре перенесла його появу, цього разу на 2014 рік.\nТакож в Україні потрібна підготовка фахових кадрів з питання інформаційної безпеки. Готуватися вони мали би і в цивільних навчальних закладах, й у військових. Не завадить збільшити викладання відповідної дисципліни на спеціальностях, на перетині котрих і міститься інформаційна безпека політології, журналістиці, інформаційних технологіях, військовій справі тощо.\nЗаради кращого прикладного ефекту треба залучати до цієї сфери якнайбільше ІТ-фахівців, особливо в питаннях безпеки інформаційних мереж. Низка іноземних медіа в своїх матеріалах написали про те, що Росія під час операції з анексії Криму завдала кіберудару по українських телекомунікаційних мережах, а також використовувала вірус під назвою Snake. Не варто забувати, що росіяни для розробки своїх операцій використовують екс-співробітника АНБ Едварда Сноудена.\nНаступна причина поразок української сторони відсутність вітчизняного іномовлення та фактичне небажання влади за 23 роки незалежності працювати над позитивним іміджем України у світі. В результаті інші держави, виходячи із власних інтересів, формують потрібний їм образ нашої країни, і дуже часто він має негативний зміст. Саме тому на міжнародній арені Україну сприймають далеко не найкраще.\nПостколоніальний статус України як частини колишньої Російської імперії в різних її трансформаціях спричинився до того, що РФ досі зберігає свій вплив на Україну. Основний вплив здійснюється у таких сферах:\nУсі ці чинники відіграють дуже велику роль, адже вони є ідентифікаційними індикаторами. Частина мешканців України, ідентифікуючись як православні та прихильники УПЦ (МП) чи російськомовні, стають причетними до простору Русского міра, принаймні в голові Путіна, хочуть вони того чи ні. Часто, щоби зберегти цю самоідентифікацію, вони читають російську та російськомовну пресу, дивляться російські канали, купують російські книжки тощо. І це не дивно, адже саме цей продукт домінує в українському культурному просторі. Як припускає М.Рябчук, країні, яка розташована поруч із своєю колишньою метрополією, має мало шансів на те, щоби витворити свій масовий культурний простір.\nНаразі ця теорія справджується, адже за 23 роки Україна, можна вважати, не створила своєї поп-сцени, україномовні книги мають невисокі наклади порівняно не лише з російськими, а й із закордонними, а щоденний тираж російськомовних газет та журналів в Україні вдвічі більший, ніж державною мовою. Ще гірша ситуація в кіноіндустрії. Телепродукт, споживачами якого є понад 96% населення країни, часто є російського, американського, латиноамериканського та європейського, себто закордонного виробництва.\nДуже показовим є вимикання російських каналів зі своїх мереж кабельними операторами декотрі з них досі цього не зробили. Ще не так давно за результатами опитування Центру Разумкова українським ЗМІ довіряли 66% українців, а не довіряли 29%. Відповідні показники щодо російських засобів масової інформації 52% та 37%. Вже після кремлівської агресії в Криму цей результат істотно змінився: українським медіа довіряють 62%, а не довіряють 21%, російським ЗМІ не довіряють аж 72% опитаних українців.\nЗавдяки тому, що український соціум зараз доволі активно гуртується на фоні загрози зі Сходу, це хороший час для впорядкування вітчизняного медіапростору. Частина телеканалів уже відмовилася від російського медіаконтенту, котрий всіляко ґлорифікує російську та радянську армії, транслює кремлівський погляд на історію та сучасність, артикулює та насаджує цінності сусідньої держави-агресора. Ті ж канали, котрі продовжують транслювати відповідний продукт, треба позбавити ліцензій. Варто памятати, що російський медіапродукт здебільшого не створений лише заради розваги аудиторії, а з чіткою пропагандистською метою.\nМова, звісно, не йде про абсолютне вилучення російського медіаконтенту з українського інформаційного поля, проте має відбутися велике зменшення його кількості. І це має стосуватися не лише медіа, а й усіх інших сфер: культурної, економічної, політичної тощо.\nЗ медійного поля вилучати продукцію російського виробництва потрібно поступово, залишаючи якісну частину контенту, котрий не може негативно вплинути на українську аудиторію. Можливо, варто навіть надати ширший майданчик тим діячам культури нашого північно-східного сусіда, котрі висловилися проти російської агресії в Криму та щодо України загалом. Ті ж, хто підписав звернення до Путіна за введення військ в нашу країну, мають стати нерукоподаваними та не допускатися на територію України з гастрольною чи якоюсь іншою метою масового впливу. Зробити це варто не забороняючи, а збільшуючи гастрольні збори так, щоб виступ не міг окупитися. Зараз же більшість концертів зірок сусідньої естради не мають концертів на наших теренах з тієї простої причини, що організатори заходів або самі бойкотують російський продукт, або банально розуміють невигідність проводити такі гастролі в Україні.\nОскільки культурний вакуум, по суті, є явищем неможливим, то й порожнечу, що виникне після зменшення російського продукту, буде потрібно чимось заповнити. Саме це може стати хорошим поштовхом для створення нового українського якісного масового, і не лише, контенту, що було майже неможливим через засилля кремлівського пропагандистського матеріалу.\nЩе одним пунктом, котрий можна додати до цього переліку, є низька якість частини вітчизняних ЗМІ. Деякі журналісти вперто не дотримуються професійних стандартів. Через це в український простір потрапляють вкидування російської пропаганди. Також цьому сприяє ціла низка видань типу пятої колони, котрі відстоюють в нашій країні кремлівський погляд на світ.\nВарто сподіватися також, що тепер, коли Україна стала цікавою і хвилюючою темою для всієї планети, потужні гравці світового медіаринку врешті матимуть своїх спецкорів у Києві, а не лише в Москві чи Варшаві. Це дозволить їм надавати куди обєктивнішу інформацію про нашу країну, а не робити це очима російських чи польських медіа.\nЯкими мають бути українські інформаційні операції Розглядаючи інфокампанії за типами, сучасна українська відповідь на російську інформаційну агресію має бути захисною, стабілізаційною, з використанням усіх видів медіа. Потрібні і короткострокові, і довгострокові операції.\nНова українська влада та громадськість працюють у цьому напрямі. Зявляються стабілізаційні меседжі про те, що ситуація під контролем, усі служби працюють злагоджено і т.д. Звісно, час до часу вони розбиваються об витівки політиків та міліції. Варто розуміти, що російська пропагандистська машина насправді може живитися й автономно, самостійно створюючи медіаприводи або й просто вигадуючи їх на голому місці. Та все ж такі дії негативно впливають на самих українців, котрі, перебуваючи в постійному інформаційному перенапруженні, дуже боляче і не завше адекватно сприймають будь-які ексцеси у політичному житті країни.\nТому, окрім стабілізаційних повідомлень, українці дуже потребують позитиву та холодної розміреності. Як вважає один із кращих спеціалістів у питаннях інформаційних воєн Георгій Почепцов, наші медіа привчили нас до емоційного, замість аналітичного, сприйняття дійсності. Тому потрібно зменшити вплив віртуального на своє життя та проводити час у реальному світі. До порад психологів з цього приводу, на жаль, дослухаються далеко не всі.\nКрім захисної реакції, українська влада має використовувати й тактику контратак в інформаційному просторі. Її, схоже, уже випробовує вітчизняне МЗС. Особливу увагу, з конкретними прикладами потрібно привертати до тієї тематики, на котру цивілізований світ реагує вкрай боляче: ксенофобія, вияви неонацизму та фашизму, антисемітизму, порушення прав національних меншин, себто все те, в чому Кремль звинувачує Україну і що насправді куди більше притаманне саме Росії. Можна також складати карту знищення радянських монументів російською владою і проводити інформаційну кампанію з цього приводу серед проросійськи налаштованого населення України та якось пробиватися з цим в інфопростір РФ.\nЗавданням, котрі варто поставити перед собою українській владі в питанні інформаційних операцій, мають бути такими: - стабілізувати ситуацію в країні; -змусити засумніватися в правильності відстоювання ідей розколу України проросійськи налаштованих активістів; -вплинути на прийняття рішень урядами західних держав та країн-союзників, що будуть вигідними для України; -спробувати деконструювати міф Путіна та російської величі в Криму і самій Росії; -змусити Кремль відмовитися від своїх намірів анексувати Україну чи її частини.\nУ перелік завдань для української влади ми не включаємо контрпропаганди та демонізації ворога, адже не вважаємо таку тактику прийнятною. Опускання до рівня Дмитра Кісєльова можливе хіба що у разі проведення контрагітаційної роботи із зазомбованим населенням РФ, котре розуміє лише мову чітких брехливих конструктів, а правду сприймає виключно в штики та як спробу маніпулювати собою.\nДля досягнення мети українській владі потрібно спрямовувати посили цільовій аудиторії.\nОсновні меседжі варто спрямовувати не лише на населення Півдня та Сходу України, а й на всю територію. Окремо треба шукати порозуміння з проросійськи та проукраїнськи налаштованими мешканцями Донбасу та Причорноморя.\nПосили необхідні і для кримчан: лояльних та нелояльних до київської влади. Щодо перших владі потрібно чітко сформулювати своє бачення їхньої подальшої долі і лиш тоді озвучувати його, але з цим не варто затягувати. Вони мають розуміти, що не покинуті напризволяще.\nЩо ж стосується других, то вести інформаційну кампанію, спрямовану на таких реципієнтів, буде дуже складно. Адже Росія уже в повній мірі розгортає пропаганду про ворога з-за Перекопу, котрого й звинувачуватимуть в усіх бідах, котрі ставатимуться на півострові: нема світла бендеровци відключили, курортний сезон не вдався фашистська влада в Києві руками Правого Сектора пускає потяги з мільйонами російських відпочивальників під укіс і таке інше у кращих традиціях Дмитра Кісєльова.\nМеседжі до усіх мешканців України мають бути точними, місткими та лаконічними. Потрібні чіткі плани дій, де не обіцятиметься нічого надзвичайного, а якісь прості кроки, котрі легко буде втілити в життя і про котрі можна щоденно звітувати перед народом.\nДуже добре, що до стабілізаційних операцій мимовільно долучаються вітчизняні лідери думок та селебрітіс різного масштабу. Їхня підтримка та зважена позиція є важливою, принаймні для частини населення.\nПосили до світової дипломатії та політиків повинні бути чіткими та однозначними: у нас все під контролем, в Україні не зазіхають на права та свободи жодних національних меншин, ксенофобія та фашизм це переваги життя в Росії, Путін агресор, котрого потрібно втихомирити, застосовуючи максимальний перелік економічних санкцій, українська влада легітимна, Янукович корупціонер небувалих масштабів, котрий віддав наказ стріляти по беззбройних людях і т.д.\nОкрім інформування світових політиків, треба привернути увагу населення всі країн планети. Даючи знати про те, що відбувається на наших теренах, ми отримуємо союзників, котрі, якщо дуже переймуться ситуацією, зможуть тиснути на свої уряди з метою підтримати Україну. Для цього потрібне не лише впровадження вітчизняного іномовлення, а й матеріали про Україну в медіа цих держав.\nТак само потрібно активно привертати увагу світової спільноти до проблем в Україні, залучаючи до цього зірок світового масштабу. Як писав Георгій Почепцов, медіа зараз генерують соціальні сенси, і для цього вони послуговуються посередництвом різних селебрітіз. Тому нам дуже важливо використовувати зірок, якщо бажаємо, щоб нашу думку почув простий фермер зі штату Мічиган чи рибалка з колумбійської глибинки. Своїм впливом та звязками могли би скористатися вітчизняні ВІП-персони, наприклад, як це зробив нещодавно спортсмен Олександр Долгополов, котрий разом із зірками світового тенісу закликав українців до миру.\nПід час Євромайдану користувачі соціальної мережі Твіттер влаштовували так звані твіттер-шторми акції, спрямовані на те, щоби якомога більше людей в світі дізналися про події в Україні. Робили це за допомогою спеціальних хеш-тегів та заготовлених повідомлень англійською мовою. Частина цих твіттів-повідомлень адресувалася світовим медіа, а також всесвітньовідомим селебрітіз, які теж іноді поширювали інформацію.\nБоротьба в інформаційному просторі з кожним роком відіграватиме більшу роль. Найбільша кількість віртуальних боїв точитиметься в інтернет-просторі, тому саме йому потрібно приділити увагу. Компютеризація та інтернетизація країни робить її вразливою до атак хакерів, кібертерористів та недружніх іноземних держав.\nПеревагою в цьому випадку для українців буде те, що сучасні технології дозволяють проводити партизанську війну в мережі, використовуючи на те мало ресурсів та маючи невеликий бюджет. Американський військовий експерт професор Денніс Мерфі в своїй статті Fighting Back: New Media and Military Operations стверджує, що у противників армії існує багато можливостей і переваг, зокрема в мобільності та швидкості прийняття рішень.\nЩо ж стосується самих військових, то Мерфі пропонує їм управляти інформаційним середовищем. Для цього його потрібно самостійно сформувати, щоб не доводилося відповідати на випади противника та бути в ролі наздоганяючого.\nУ своїй інформаційній кампанії нам буде важко, бо мусимо говорити правду. Це куди складніше, ніж маневрувати у межах потужної пропагандистської дуалістичної концепції в стилі свій-чужий. Наш шлях непростий, але ефективніший у перспективі, тому важливо працювати саме на майбутнє. Треба взятися за підвищення освіченості населення України, проводити лікнепи із методів впливу та пропаганди, якими повсякчас жонглює Кремль. Чим розумніша людина, тим важче нею маніпулювати, адже маніпуляція передбачає собою те, що аудиторія не розуміє того, що в її схему прийняття рішень відбувається стороннє втручання.\nТакож важливо, щоби кампанія за інформаційну безпеку країни не перетворилася в полювання на відьом та боротьбу за чистоту інфопростору від критики влади. Завше знайдуться охочі використати момент, щоби вберегти себе від контролю суспільства. Медіа мають критикувати владу, але робити це чітко та конструктивно. В іншім разі держава скотиться у всезагальний одобрямс і авторитарщину, проти чого люди боролися три місяці на Майдані.\nРосія нагнітатиме ситуацію аж до 25 травня, себто до президентських виборів. Найважчий період має припасти на травневі вихідні та триватиме аж до самих перегонів. Велика кількість вихідних, в котрі до нас рине багато російських гастролерів, необтяжених садінням городів. У цей час ФСБ робитиме максимум, щоб дестабілізувати ситуацію. Якщо Кремль не впорається швидше, точка кипіння буде призначена на 9 травня. Варто очікувати провокацій не тільки на Заході, що уже традиційно, а особливо на південному сході. Ймовірно, що в Харкові, Донецьку чи Луганську звалять Леніна чи щось такого ж масштабу. Чого очікувати в Галичині ми й так знаємо.\nПроте травневі вихідні це віддалена перспектива, можна сказати запасний план. Росія кожного дня намагатиметься зробити тріщину в нашій системі безпеки, щоби з мінімальними втратами здійснити блискавичне вторгнення в Україну.\nБуде важко, проте в українців, на відміну від росіян, іншої Батьківщини немає, тому стояти треба буде до кінця. Депутінізація світу починається з України і має шанси на успіх, якщо народ та влада обєднають зусилля у спільній боротьбі. За нас цього не зробить ніхто.\nМітки: дезінформація , інформаційна війна , Почепцов , пропаганда , рашизм\nТри способи отримати заробітну плату яку вам забор...\nПартизанская война в Интернете


Три знаки Зодіаку чекають зміни на особистому фронті на початку липня - прогноз астрологів — УНІАН\nНа три знаки Зодіаку чекають зміни на особистому фронті на початку липня - прогноз астрологів\n15:21, 04 липня 2020\nЗміни в особистому житті зірки обіцяють трьом знакам Зодіаку.\nЦього тижня в особистому житті багатьох знаків Зодіаку можуть статися серйозні зміни.\nКому вони принесуть щастя, розповіли астрологи. Про це пише SlovoFraza.\nЧитайте такожАстрологи назвали знаки Зодіаку, яким незабаром пощастить з грошима\nВільним Тільцям липневі зірки обіцяють зустріч з людиною, яка стане для них рушійною силою, направить їхню енергію в русло досягнення кар'єрних й особистісних висот. Ймовірно, ця людина стане не тільки «путівником», але й джерелом позитивних емоцій.\nЦього тижня в житті самотніх Скорпіонів може з'явитися той, хто матиме позитивний вплив на їхні емоційний стан, сприйняття світу і навіть на манеру поведінки. Велика ймовірність початку приємного роману. Скорпіони, які вже у стосунках, можуть постраждати від ревнощів. Не варто перейматися: зараз це допоможе усвідомити важливість стосунків та міцніше прив'язати до себе коханої людини.\nНа початку липня самотні Риби можуть по-дружньому зблизитися з кимось із кола знайомих і зрозуміти, що це саме той чоловік, який їм потрібен. Не варто відмовлятися від цього подарунка долі. Сімейним Рибам астрологи прогнозують вихід на новий духовний рівень: у стосунках з'явиться більше ніжності, любові, розуміння і підтримки. До того ж, розвіються багато сумнівів та побоювань.


Добропільчан запрошують ознайомитися з успішними практиками соціального підприємництва | Новости\nЯкщо ви – представник громадської організації, для якої актуальним питанням є генерація власних ресурсів, або ж ви представник бізнесу, кому цікаво долучитися до громадських соціальних ініціатив, чи ви – просто активна людина, яка прагне позитивних та інновативних змін у своїй громаді, пропонуємо вам ознайомитися з успішними прикладами німецьких соціальних підприємців. Про це повідомляє Добропільська міська рада.\n9:00 – 13:00 Креш-тест ідей для соціального бізнесу, презентація німецького досвіду та можливості реплікації в Україні. Захід буде корисним для громадських організацій, бізнесу та активістів, які хочуть створити соціальне підприємство.\n14:00 – 15:30 Зустріч з представниками молодіжних організацій та платформ\nQuerstadtein– це невелике соціальне підприємство, яке пропонує екскурсії Берліном. Особливістю цих екскурсій є те, що їх проводить колишні безхатченки та сирійські біженці. Такі екскурсії відвідали вже понад 25 тисяч людей. Під час екскурсій у відвідувачів є можливість побачити «інший» Берлін через історії колишніх безхатченків та біженців. Екскурсоводи діляться своїм власним баченням міста та розповідають про складнощі та виклики, з якими їм щодня доводилося зіштовхуватися.Ізабель Хартлприєдналася до команди Querstadtein у якості менеджера проектів у 2015 році з метою залучення сирійських біженців у числа екскурсоводів та, відповідно, створення нових екскурсійних турів. Вона відповідальна за розвиток бізнесу та залучення нових клієнтів. Будучи урбаністичним антропологом, її метою є розробка нових ідей та тем для міських турів та створення платформи для тих груп, які не достатньо представлені у міському просторі.\nQuartiermeister– це берлінський бренд пива, який ставить перед собою завдання підтримки громади через розвиток бізнесу. Прибуток, який отримується від продажу пива, іде на покриття затрат підприємства та на фінансування проектів місцевої громади. Quartiermeister – це одночасно і соціальне підприємство і асоціація. Асоціація – відповідальна за розподіл фінансів та керує бізнес-операціями. Мешканці громади вирішують, який саме проект буде профінансовано, через он-лайн голосування. Також вони можуть і самі подавати ідеї власних проектів та рекомендувати проекти зі свого району. Підприємство має на меті показати, що бізнес, який працює на основі принципів екологічності, економності, соціальної відповідальності та стійкості, можливий, та намагається підвищити обізнаність громадян щодо розумного споживання.\nДовідково:Заходи проходять в рамках проекту « Соціальне підприємництво як інноваційний механізм вирішення питань суспільного розвитку », що реалізується Фондом Східна Європа та громадською організацією ChildFund Deutschland e.V у 2016-2019 та є одним з компонентів комплексної програми «Сприяння розвитку міжсекторного партнерства в цілях захисту інтересів дітей: долучення ВПО до активних учасників процесу», яку виконує німецька Громадська організація ChildFund Deutschland e.V. Фінансова підтримка проекту надається Федеральним міністерством економічного співробітництва та розвитку Німеччини.\nДобропілля бізнес підприємництво


Майстер-клас з ліпки вареників від енергетиків | Акціонерне товариство "Харківобленерго"\nГоловна » Медіа - центр » Новини » Майстер-клас з ліпки вареників від енергетиків\nМайстер-клас з ліпки вареників від енергетиків\n27 лютого в банкетному залі будівлі АТ “Харківобленерго” відбулося свято Масляної для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Енергетики запросили школярів 2-7 класів у кількості 30 чол., які навчаються в закладах загальної середньої освіти Індустріального району, разом з педагогами взяти участь у благодійній акції “Майстер-клас з ліпки вареників від енергетиків”.\nЗа традицією, святкування української “Масляної” - це час ходити один до одного у гості, веселитися, влаштовувати з друзями цікаві змагання, грати в ігри, а також готувати та частуватися млинцями та варениками.\nДотримуючись всіх традицій, розпочали свято з приготування вареників. “Головний майстер-шеф енергетиків”, начальник управління громадського харчування Ольга Глібко, розповіла, як правильно зробити тісто, і поділилася секретами, як зробити вареники смачними та незвичайними. Присутні “учні-поварята”, а це і діти, і педагоги, і енергетики, одягнені в фартухи та кухарські ковпаки, старанно виконували всі дії та поради шефа Ольги. Ліпка вареників з кольорового тіста з різноманітними начинками перетворилася на цікаву веселу гру. “Ніколи в житті цього не робив, але таке враження, що готую, як справжній професіонал”, “Сфотографуйте, як я ліплю з тіста, я покажу бабусі, вона буде вражена”, “Складного німає нічого, буду тепер вдома сама ліпити”, “Цікаво, а які вийдуть найсмачнішими?”, - лунало звідусіль.\nПід час дійства велася невимушена бесіда про традиції свята Масляної, звідки пішла така назва улюбленої страви українців, обговорювалися різні способи ліпки вареників: “косичкою”, “вушками”, що відразу пробували відтворити. Також згадували можливі начинки, слухали, як правильно варити зліплені вареники, чим вареники можна змастити, щоб вони між собою не зліплювалися, та відгадували, сік яких продуктів може дати тісту червоне, зелене та шоколадне забарвлення. У результаті такого “майстер-класу” отримали велику кількість оригінальних традиційних виробів: зелених від шпинату з картоплею, шоколадних від какао із сиром та червоних від буряку із вишнею. Усі були задоволені своєю майстерністю.\nЗвичайно, потрібен час на приготування виготовлених смаколиків. І ці дорогоцінні хвилини сумісного проводження вирішили використати “з користю”: повеселитися та пограти в ігри. Усі були в захваті від “Кулінарної естафети”, де команди “Масляна” та “Вареник” змагалися у швидкості, хто перший перенесе яйце в ложці, не впустивши його. Творчі здібності хлопчики та дівчатка проявили в конкурсі “Кращий Масляний митець”, де пропонувалося намалювати інгредієнти, харчі або вироби, що стосуються свята. Діти виявилися дуже талановитими художниками: яйця, картопля, вишня, вареники та млинці мали чарівний вигляд з намальованими оченятами та ротиками.\nНе обійшлося і без сюрпризів. Музичний подарунок для енергетиків підготували Маша та Даша. Дуже вразило незвичне виконання української пісні “Несе Галя воду” в сучасній обробці.\nНа цьому сюрпризи не закінчилися. Виявилося, що саме цього дня відзначає свій день народження маленька Софія. Усі присутні гучно поздоровили іменинницю зі святом, шеф-повар Ольга передала тематичні гостинці для братика та сестрички. “Це найкращий день у моєму житті!”, - подякувала Софійка.\nДоки всі веселилися, і вареники зварилися. Дітлахи разом з педагогами гостинно були запрошені до святкового столу, який ломився від смаколиків. Пригощалися варениками, млинцями з м'ясом (мішечками), бананами та сиром, запиваючи все смачним компотом та узваром.\nДуже приємними були слова подяки щодо гостинності від головного спеціаліста Управління освіти Адміністрації Індустріального району Харківського міської ради Олени Дворник.\nНа згадку про проведений разом час енергетики подарували дітям невеличкі подарунки: фляги для води, олівці та кольорові рюкзаки – це ті речі, що потрібні в школі кожного дня, а також поварські ковпаки з фартухами, в яких готували діти.\nСподіваємося, що хлопчики чи дівчатка, які завітали в гості, щоразу, коли будуть ліпити вареники, завжди будуть згадувати цей надзвичайний день та приготовані разом вареники від енергетиків!\nПосилання на Фото: https://www.oblenergo.kharkov.ua/media_centre/photo_galery/mayster-klas-z-lipky-varenykiv-vid-energetykiv


Предстоятель ПЦУ радить укріплювати наш духовний фронт вірою, молитвою, надією – Духовний Фронт України\nПредстоятель ПЦУ радить укріплювати наш духовний фронт вірою, молитвою, надією\n17:30 | 15.03.2021\nПредстоятель Православної Церкви України митрополит Епіфаній вважає Великий піст прекрасною нагодою поставити життя на стоп-кадр і щоб укріпити наш духовний фронт вірою, надією і молитвою. Піст за його словами, це не про дієту, а про утримання від гріхів.\n«…ми маємо можливість перемогти зло – принаймні у собі, у своїй душі, а відтак – допомогти любов’ю й своїм ближнім, рідним, тим, хто поруч. Потрібно лише зупинитися на мить, поставити калейдоскоп життя на «стоп-кадр», побачити, що в ньому не так, і виправити це», – написав митрополит Епіфаній у Фейсбук.\nВін підкреслив, що піст – це свідома і вільна справа кожної людини і великий дар для всіх християн.\n«Торік Великий піст і свято Пасхи припали на першу хвилю пандемії. Тоді ми вперше зіткнулися з викликом поширення небезпечної хвороби, а також – зі страхом перед епідемією, який часом швидше за вірус поширювався у людських серцях. З Божою допомогою, ми подолали паніку, проте, боротьба з хворобою ще триває. На сьогодні маємо вже третю хвилю пандемії і нові виклики: зруйновані плани, обмежений простір, нестача живого спілкування, втома від заборон і нових обов’язків виснажила вже багатьох. Пандемія похитнула не лише фізичне, а й психічне, душевне здоров’я людей. Як наслідок – збільшення кількості самогубств, розпаду сімей, проявів насильства, ворожнечі, агресії…», – констатував митрополит.\nПредстоятель ПЦУ радить «укріплювати наш духовний фронт – вірою, молитвою, надією!»\n«Не дамо вірусу нас зламати, зневіритись. Споконвічна боротьба добра зі злом триває…Період Великого посту – найкращий час для цього. Піст – це не про дієту, це не стільки стримання від їжі, як стримання від гріхів, боротьба з пристрастями. Ми постуємо тілесно задля того, щоби було легше постувати духовно, щоби змістити акцент з кількості на якість, з форми – на зміст. Піст – це про шлях до духовної сили, до звільнення від зайвого, шкідливого, до переосмислення і примирення, віднайдення у собі сил змінитися на краще й рухатися вперед», – підкреслив митрополит Київський і всієї України Епіфаній.\n«Головне – відкрийте свої серця. Боляче – не бійтеся заплакати, страшно – не мовчіть, сумно – не приховуйте, радісно – діліться, є змога – допомагайте іншим. Церква – разом з кожним із вас, завжди готова допомогти, розрадити, вислухати, заспокоїти. У наших храмах молитва за ближніх лине до Бога повсякчас. Адже Господь є життєдайним Джерелом тієї наснаги, яка зараз так усім нам необхідна. Нехай Бог благословить нас на спасительний шлях Великого посту, що стане гарною нагодою для позитивних змін у нашому житті», – підсумував він.\nНагадаємо раніше митрополит Епіфаній назвав піст часом стриманості для душі і тіла, щоби навчитися справжньої свободи.


Окрім вибухопожежної класифікації приміщень існують вибухонебезпе-\nчні і пожежонебезпечні зони в приміщеннях.\nВибухонебезпечна зона – це обмежений простір у приміщенні або\nза його межами, де існують чи можуть утворюватись вибухонебезпечні суміші.\nКласифікація вибухонебезпечних зон здійснюється у відповідності з\nДНАОП 0.00-1.32-01 «Правила будови електроустановок».\nГазо-, пароповітряні вибухонебезпечні середовища утворюють вибу- хонебезпечні зони класів 0,1,2, а пилоповітряні-вибухонебезпечні зони класів 20,21,22.\nВибухонебезпечна зона класу О – простір, у якому вибухонебезпечне\nсередовище присутнє постійно або протягом тривалого часу. Вона може мати місце тільки в межах корпусів технологічного обладнання.\nВибухонебезпечна зона класу 1 – простір, у якому вибухонебезпеч- не середовище може утворитися під час нормальної роботи, тобто ситуа- ції, коли установка працює відповідно до своїх розрахункових парамет- рів, але виділені горючі гази і пари горючих речовин можуть створити з повітрям або іншими окислювачами вибухонебезпечні суміші.\nВибухонебезпечна зона класу 2 – простір, у якому вибухонебезпечне\nсередовище за нормальних умов експлуатації відсутнє, а якщо воно ви-\nникає, то рідко і триває недовго.\nВибухонебезпечна зона класу 20 – простір, у якому під час нормаль-\nної експлуатації вибухонебезпечний пил у вигляді хмари присутній по- стійно або часто в кількості, достатній для утворення небезпечної конце- нтрації суміші з повітрям, і (або) простір, де можуть утворюватись пилові шари непередбаченої або надмірної товщини.\nВибухонебезпечна зона класу 21 – простір, у якому під час нормаль- ної експлуатації ймовірна поява пилу у вигляді хмари в кількості, достат- ній для утворення суміші з повітрям вибухонебезпечної концентрації.\nВибухонебезпечна зона класу 22 – простір, у якому вибухонебезпеч- ний пил у завислому стані може з’являтися нечасто і існувати недовго, або в якому шари вибухонебезпечного пилу можуть існувати і утворюва- ти вибухонебезпечні суміші в разі аварії.\nКласифікація пожежонебезпечних зон виконується відповідно до\nПравил улаштування електроустановок (ПУЕ).\nПожежонебезпечна зона – це обмежений простір всередині або по- за приміщенням, в межах якого постійно або періодично знаходяться го- рючі речовини. У такому приміщенні вони можуть перебувати як при нормальному технологічному процесі, так і в разі його порушення. По- жежонебезпечні зони поділяються на чотири класи: П-І, П-ІІ, П-ІІа, П-ІІІ.\nКлас П-ІІ - зони приміщень, де можливе утворення горючого пилу або волокон з нижньою концентраційною межею межу поширення полу- м'я понад 65 г/м3 до об’єму повітря.\nКлас П-ІІа - зони приміщень, в яких є тверді горючі речовини.\nГорючий пил і волокна відсутні.\nКлас П-ІІІ - зовнішні установи та ззовні розташовані зони, де зберігаються або використовуються горючі рідини з температурою спа- лаху понад 61°С, а також тверді горючі речовини.\nЗгідно п 4.2.7. Правил пожежної безпеки в Україні для всіх будівель та приміщень виробничого, складського призначення і лабораторій пови- нна бути визначена категорія щодо вибухопожежної та пожежної небез- пеки, а також класи зон, які необхідно позначати на вхідних дверях до приміщення, а також на межах зон всередині приміщень та із зовні, при цьому на полі вказівного знака зверху позначена категорія пожежної не- безпеки згідно з НАПБ Б.07.005 – 86 ОНТП 24-86, а під нею – клас зони.\n5.9. Протипожежні вимоги до улаштування та експлуатації електро-


Вуса і... пальці - ось мої документи! | Велика Епоха\nВуса і... пальці - ось мої документи!\nСереда, 21 жовтня 2009 року\nВізерунок на пальцях формується у людини ще в утробі матері й зберігається протягом усього життя. Будь-які спроби усунути цей малюнок або навіть пересадити шкіру виявляються даремними. Візерунок залишається назавжди. Власне лініями, характером їх розташування та їхнім впливом на долю займається наука хірологія. Проте чи зможуть візерунки на пальцях повідати нам про здоров'я людини?\nЗгадки про малюнки на пальцях сягають у глибоку давнину. До них належать багаточисельні документи з Ассирії та Вавилону. Перша ж офіційна згадка про відбитки пальців належить китайському письменникові Кіа Кунгйен (650 р. н.е.), який описав їхнє використання під час підписанні договорів. Він підкреслював, що цей метод можна використовувати для встановлення достовірності документа і виключення підробки. У 1858 році Джон Гершель, відомий англійський астроном і фізик, досліджував відбитки пальців сотень індійців, які працювали на нього. Індійці не вміли писати, були схожі один на одного і часто мали однакові імена. Гершель відрізняв їх за відбитками пальців і тому міг спокійно надавати їм платню.\nЗ точки зору французьких вчених папілярні лінії на пальцях - не лише візерунки. Вони встановили, що наявність ліній на пальцях збільшує чутливість шкіри в сто разів! Регулярні лінії відбитків працюють як частотний фільтр, в результаті чого тактильним рецепторам передається сигнал в оптимальному діапазоні сприйняття. А складність структури, на думку вчених, дозволяє добитися того, щоб при будь-якому напрямі руху пальця якась частина ліній відбитків завжди була перпендикулярна цьому руху, що сприяє посиленню тактильної чутливості.\nУ хірології відбитки пальців належать до базових елементів характеристики людини, до природжених рис вдачі. Але окрім ідентифікації і встановлення особливостей характеру, малюнки на пальцях можуть допомогти у встановленні спектру захворювань конкретної людини. Фахівці з'ясували, що у кожної людини особливості протікання процесів метаболізму індивідуальні, і вони як код записуються у вигляді папілярного малюнка. За допомогою їх аналізу можна точніше з'ясувати спільну картину захворювання і призначити індивідуальне лікування пацієнтові.\nНаприклад, вчені з Центру контролю захворювань в Атланті досліджували відбитки пальців і реакцію на глюкозу у 569 вихідців із Нідерландів. Вони дійшли висновку, що схильність людини до розвитку діабету можна передбачити за відбитками пальців. Візерунок на пальцях формується у зародка на 19-му тижні вагітності, причому першим виникає візерунок на великому пальці, а останнім - на мізинці. Приблизно в той же час формуються більшість життєво важливих органів, включаючи підшлункову залозу. Порушення, що виникли в цей період, відбиваються на папілярному візерунку. Дослідники також виявили невелику сезонну відмінність в параметрах візерунку.\nМожливо, в майбутньому діагностика захворювань стане простішою, ніж зараз. Тоді й зникне необхідність у складних технічних маніпуляціях і неприємних для пацієнта методах дослідження. Адже відомо, що лікарі Стародавнього Китаю діагностували 72 характеристики пульсу, що дуже далеко від скромних показників пульсової хвилі аналізованих нами пальпаторно (за допомогою пальців).


Прокат дитячих колясок Харкiв\n- Babyzen Yoyo² люлька 0+ оригінал\nBabyzen Yoyo² люлька 0+ оригінал\nКоляски у прокат дитячих товарів Baby Service - Харків.\nПрокат дитячих товарів Бебі Сервіс в Харкові надає в оренду різні види колясок на всі випадки життя.\nУ віці від народження до 6 місяців, поки дитина ще не сидить, Вам знадобиться велика коляска з люлькою для новонароджених, наприклад Chicco 6WD або Zibos 2in1. Такі коляски забезпечені підвіскою, мають знімну люльку, великі колеса з амортизацією.\nВже у віці півроку малюка можна транспортувати в легкій прогулянкової колясці, наприклад Chicco Multiway або колясці-тростини, наприклад Geoby D208. Зрозуміло, для тривалого використання Вам буде зручніше купити таку коляску для свого малюка, але завжди бувають випадки, коли взяти коляску в прокат набагато зручніше:\nПрокат коляски може знадобитися, якщо Ви з дитиною ненадовго приїжджаєте до Харкова: в гості до родичів, на сесію, у відпустку.\nЩоб не упускати можливість гуляти з дитиною в колясці на свіжому повітрі, і при цьому не везти до Харкова свою важку коляску - оренда коляски-люльки або легкої тростини буде відмінним виходом.\nДо прокату коляски для новонародженого вдаються, якщо батьки ще не визначилися з покупкою коляски, або щоб "перебігати" до 5-6 місяців, а після купити собі більш легку і зручну прогулянкову коляску з розкладною спинкою.\nПрокат коляски-тростини буде актуальний при поїздці в інше місто або на курорт.\nЗамість Вашого важкого позашляховика Roan Marita у відпустку набагато зручніше взяти напрокат легку коляску-тростину Geoby D208: ця колясочка важить всього 6 кг, у неї відкидається для сну спинка, дощовик, містка корзина для покупок, здвоєні плаваючі колеса, при цьому легко поміщається в багажник будь-якого авто, і для подорожі поїздом, автобусом або літаком Geoby D208 дуже зручний варіант!\nЩе легше, всього 3,8 кг важить коляска Geoby D888. Стильний дизайн, зручність складання та компактність: в складеному стані поміщається в невелику сумку спортивного типу з ручкою і плечовим ременем, відмінна маневреність.\nПри необхідності Ви можете замовити доставку коляски на Вашу адресу в Харкові, а коли коляска буде вже не потрібна - так само замовити кур'єра для повернення коляски.


У Запоріжжі пограбували відомого кіноактора\nУкраїнський актор, відомий за однією з головних ролей у фільмі «Кіборги», Андрій Ісаєнко записав і розмістив у соцмережі відеозвернення, в якому повідомив про те, що його пограбували в рідному місті Запоріжжі, куди він приїхав на зйомки проекту «Абсолютно брехливі історія».\nПограбування сталося ввечері між запорізьким готелем «Україна» і супермаркетом АТБ. У Андрія Ісаєнка відібрали телефон, техпаспорт на автомобіль, водійське посвідчення, гаманець і ключі від квартири.\nУ відеозверненні актор попросив допомогти інформацією в пошуках документів.\nДовідково. Кінофільм «Кіборги» – це військова драма режисера Ахтема Сеїтаблаєва про оборону Донецького аеропорту. Герої стрічки – збірні образи, списані з реальних військових (у тому числі й бійців третього полку спецпризначення з Кропивницького) – як кадрових, так і добровольців. Головні ролі виконали Макар Тихомиров, Андрій Ісаєнко, Віктор Жданов, Роман Ясіновський.