Mägisibul on taimeperekond paksuleheliste sugukonnast. Perekonda kuulub umbes 40 liiki. Varem on sellesse perekonda arvatud ka praegu perekonda liivsibul Jovibarba kuuluvad liigid. Liikide looduslikuks levilaks on ala Marokost Iraanini, üle Ibeer ...\nSulgjas kalanhoe on paksuleheliste sugukonda kalanhoe perekonda kuuluv Madagaskarilt pärit sukulent. Taim on levinud Aasias, Austraalias, Galapagosel, Uus-Meremaal, Filipiinidel, Hawaii saartel ja veel paljudes saarestikes. Mitmes kohas näiteks H ...\nTylecodon on perekond paksuleheliste sugukonnas. Ta esineb tihti Lõuna-Aafrikas. Kuni 1970. aastate lõpuni olid need taimed perekonnas Cotyledon, kuid aastal 1978 paigutas Dr Helmut Toelken need eraldi perekonda.\nSõstraliste sugukonna süstemaatika pole päris selge. Classification APG III liigitab sugukonna kivirikulaadsete seltsi. Sõstraliste sugukonda liigitatakse üks taimeperekond: Ribes L. - sõstar\nPõõsas on kuni 1.5 kõrge ja püstine. Lehed on sageli väga suured, ümarad, kolme- või viiehõlmased. Õied on valkjad, 8–13-kaupa üles suunduvates kobarates. Viljad on enamasti keskmise suurusega, peaaegu ümarad või elliptilised, sinakasmustad, vaha ...\nHele sõstar on varem eraldi liigiks peetud taim sõstraliste sugukonnast sõstra perekonnast. Praegu on ta arvatud kuuluvaks liiki mage sõstar. Heledat sõstart eristati mageda sõstra tavalisemast vormist rohkemaõieliste emasõisikute 5–8 õit õisikus ...\nKarussõstar ehk sõstik on sõstraliik, musta sõstra ja karusmarja hübriid. Hübriid on saadud teadaolevalt Saksamaal, maailmas tuntakse teda nimega Josta, milles on ühendatud saksakeelsete sõnade Johannesbeere sõstar ja Stachelbeere karusmari algus ...\nKuldsõstar on levinud Põhja-Ameerikas, alates USA keskosast ja Põhja-Mehhikost kuni Vaikse ookeani rannikuni. Pärineb looduslikult kuiv ariidsest või poolkõrbelise kliimaga alalt.\nSõstar on sõstraliste sugukonna ainus perekond. Mõned autorid paigutavad sõstra kivirikuliste sugukonda. Sõstra perekonda kuulub umbes 150 liiki. Eesti flooras esineb neist 5 liiki. Ogadega kaetud liike nimetatakse tavaliselt karusmarjadeks ehk t ...\nSugukond on kosmopoliitse levikuga. Kõige suurem on liikide arvukus Austraalias, kus on esindatud kõik perekonnad peale Proserpinaca and Laurembergia. Kuival maal elavad liigid esinevad peamiselt lõunapoolkeral. Perekonnad Glishcrocaryon, Halorag ...\nBrasiilia vesikuusk on vesikuuseliste sugukonda kuuluv taimeliik. Brasiilia vesikuuse looduslik levila on Lõuna-Ameerika keskosa. Mujal kasvatatakse teda akvaariumitaimena. Euroopa Liidus on ta kantud ohtlike invasiivsete võõrliikide nimekirja ja ...\nMyriophyllum alterniflorum DC. – vahelduvaõieline vesikuusk haruldane Myriophyllum sibiricum Kom. – siberi vesikuusk Myriophyllum verticillatum L. – männas-vesikuusk hajusalt Myriophyllum spicatum L. – tähk-vesikuusk tavaline\nHortensialised on katteseemnetaimede sugukond. Selle sugukonna liigid on levinud eriti Põhja-Ameerikas ja Aasias, vähesel määral ka Kagu-Euroopas.\nEbajasmiin on taimede perekond sugukonnast hortensialised. Enamik selle liike on põõsad. Perekonda kuulub umbes 50 liiki. Eestis ebajasmiine pärismaisena ei kasva. Parkides ja aedades leidub aga tihti liiki harilik ebajasmiin Philadelphus coronarius.\nKannikeselised on kaheiduleheliste taimede sugukond, mis kuulub eri süsteemides kas kuldkannilaadsete, kannikeselaadsete või malpiigialaadsete seltsi. Sellesse sugukonda kuulub muuhulgas perekond kannike Viola.\nKannikese vili on kupar, mis avaneb kolmeks osaks. Kui kupar on kuivanud, siis avaneb kupar plahvatuslikult, nii et seemned võivad isegi mitme meetri kaugusele lennata. Mõne kannikeseliigi seemnel on elaiosoom, mis meelitab ligi sipelgaid, kes se ...\nViola wikipedia kannikese perekonda kuuluv taimeliik, millele andis 2019. aastal nime veebientsüklopeedia Vikipeedia järgi Tšiili botaanikutest abielupaar John Michael Watson ja Ana Rosa Flores. See kannikeseliik on endeemne Tšiili Santiago piirk ...\nMomordica – kibekurk Citrullus – arbuus Trichosanthes – madukurk Echinocystis – ogakurk Benincasa – vahakõrvits Cucumis – kurk Bryonia – koeranaeris Luffa – käsnkõrvits Cucurbita – kõrvits Lagenaria – pudelkõrvits Acanthosicyos\nAcanthosicyos on taimeperekond kõrvitsaliste sugukonna alamsugukonnast Cucurbitoideae. Ta on endeemne Lõuna-Aafrikas. Teada on kaks liiki: Acanthosicyos naudinianus Acanthosicyos horridus\nAcanthosicyos horridus ehk Acanthosicyos horrida on taimeliik perekonnast Acanthosicyos. Taim on endeemne Namibi kõrbele. Ta kasvab 40.60 km laiusel ribal 1000 km pikkusel rannikul Oranje jõest lõunas kuni Kunene jõeni põhjas. Sellel alal esineb ...\nArgentiina suvikõrvits ehk sapallito on kõrvitsa perekonda kuuluva banaankõrvitsa sort. Argentiina suvikõrvitsa viljad on rohelised, umbes 10-12-sentrimeetrise diameetriga. Vilju peaks korjama ja tarbima siis, kui need on veel noored ja toored. V ...\nKarella-kibekurk on taim kõrvitsaliste sugukonnast kibekurgi perekonnast. Karella-kibekurk on nõtke ronitaim, mis kasvab troopilistel aladel Aafrikas, Hiinas, Lõuna- ja Kagu-Aasias ning Kariibi mere saartel. Selle vili karella on piklik ja sarnan ...\nKurgi perekonda liigitatakse järgmised taimeliigid: Cucumis dipsaceus C.G. Ehrenb. ex Spach - siilkurk Cucumis metulifer E.Mey. ex Naudin - ogamelon Cucumis ficifolius A. Rich. Cucumis anguria L. - näsakurk Cucumis myriocarpus E.Mey. ex Naudin Cu ...\nKõrvits on taimede perekond kõrvitsaliste sugukonnast. Perekonnas on umbes 15 liiki paljude alamliikidega. Kõrvitsa vili on botaanilises mõttes mari. Eestis kasvatatakse põhiliselt harilikku kõrvitsat.\nLuffa echinata Luffa graveolens Luffa aegyptiaca egiptuse käsnkõrvits Luffa operculata Luffa cylindrica ruljas käsnkõrvits ehk käsnkõrvits Luffa acutangula kandiline käsnkõrvits ehk nuustikkõrvits Luffa quinquefida Luffa astorii Luffa sepium Käsn ...\nOgakurk on taimede perekond kõrvitsaliste sugukonnas. Eestis võib metsistunult esineda hõlmine ogakurk Echinocystis lobata.\nHarilik puuvõõrik on linalehikuliste sugukonda kuuluv igihaljas taim. See on poolparasiitne taim, mis elutseb mitmete puude ja põõsaste tüvedel ning okstel.\nLinalehik on linalehikuliste sugukonda kuuluv taimeperekond. Eestis võib paiguti leida Loode- ja Kesk-Eesti niitudel, puisniitudel ja nõlvadel kasvavat püst-linalehikut Thesium ebracteatum ja väga haruldase tulnukana harulist linalehikut Thesium ...\nPuuvõõrik on linalehikuliste sugukonda kuuluv poolparasiitsete taimede perekond. Puuvõõriku perekonda kuulub umbes 70.100 liiki, mis kasvavad looduslikult parasvöötme- ja troopikapiirkondes: Euroopas, Aafrikas, Aasias ja Austraalias. Parasiitne t ...\nLoorberiliste sugukonda klassifitseeritakse APG III süsteemis järgmised taime perekonnad: Cryptocarya R. Brown Williamodendron Kubitzki & H. G. Richt. Urbanodendron Mez Potoxylon Kostermans Umbellularia Nees Nutt. Anaueria Kostermans Sinosassafra ...\nAvokaadopuu ehk ameerika pirnloorber on puuliik pirnloorberi perekonnast. Liik on pärismaine Mehhikos. Ameerika pirnloorberi vili on avokaado.\nHarilik loorberipuu on loorberiliste sugukonda loorberipuu perekonda kuuluv igihaljas lehtpuu. Pärineb Vahemere maade idaosast ja Väike-Aasiast. Kultuuritaimena kasvatatakse Lääne- ja Lõuna-Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lähis-Idas. Krimmis, Kaukaas ...\nP. N. Ravindran, K Nirmal-Babu, M Shylaja, Cinnamon and Cassia: The Genus Cinnamomum, 2004, CRC Press, ISBN 415 31755 x, Googlei raamat veebiversioon vaadatud 25.12.2013 inglise keeles Sissekanne GRIN-is Sissekanne IUCN-is Sissekanne ITIS-es Siss ...\nLoorberipuu perekonda klassifitseeritakse järgmised taimeliigid: Laurus nobilis L. 1753 – harilik loorberipuu Laurus azorica Seub. Franco – assoori loorberipuu Laurus novocanariensis Rivas Mart., Lousâ, Fern.Prieto, E.Días, J.C.Costa & C.Aguiar 2 ...\nPirnloorber on puude perekond loorberiliste sugukonnast. Perekonda kuulub umbes 150 liiki igihaljaid puid. Neist on laialdasemalt tuntud ameerika pirnloorber, kelle viljad on avokaadod.\nHõlmine lehtertapp ehk miina on kassitapuliste sugukonda lehtertapu perekonda kuuluv rohttaimeliik. Hõlmine lehtertapp on üheaastane ronitaim. Ta kasvab pärismaisena Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, kuid on ilutaimena laialdaselt levinud. Taim võib kasv ...\nKassitapp on taimeperekond kassitapuliste sugukonnas. Kassitapu perekonda kuulub umbes 200 liiki. Enamik liike on üheaastased või mitmeaastased, 0.3–3 meetrit kõrged, rohtsed ronitaimed või mõne üksiku liigi puhul puhmad. Lehed asetsevad varrel s ...\nLehtertapp on taimeperekond sugukonnast kassitapulised. Perekonnas on üle 500 liigi. Paljud selle perekonna liigid on ronitaimed. Eestis selle perekonna liike pärismaisena ei kasva.\nSeatapp on taimeperekond kassitapuliste sugukonnas. Perekonda kuulub umbes 30 liiki. Eestis üks liik – tara-seatapp Calystegia sepium L. R.Br).\nSissekanne Catalogue of Life-s Sissekanne GRIN-is Turbina corymbosa Sissekanne NCBI-s Sissekanne SITI-s Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit fr:Turbina corymbosa seisuga 23.02.2014.\nCuscuta campestris – põldvõrm haruldane tulnukas Cuscuta europaea – harilik võrm hajusalt Cuscuta trifolii – ristikuvõrm haruldane tulnukas Cuscuta epilinum – linavõrm haruldane, kaduv liik Cuscuta epithymum – liivatee-võrm haruldane tulnukas\nPerekonnas on kolm liiki. Mandragora officinarum L. – harilik alraun sünonüümid Mandragora autumnalis Bertol. ja Mandragora vernalis Bertol. Mandragora caulescens C. B. Clarke – levinud Himaalajas Mandragora turcomanica Mizg. – levinud Köpetdagi ...\nFüüsal on maavitsaliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond. Perekonda kuulub umbes 80 parasvöötmes ja lähistroopikas kasvavat globaalse levikuga taimeliiki. Perekonnas esineb nii üheaastaseid kui ka mitmeaastaseid taimi. Enamik liike eelistab ...\nJalapeño on hariliku paprika kibedaviljaline sort. Taime vili on jalapeno. Seda kasvatatakse peamiselt Mehhikos, eelkõige Veracruzi osariigi põhjaosas Papaloapani jõe ümbruses ning Chihuahua osariigis Deliciase piirkonnas, vähem ka Jalisco, Nayar ...\nKuldkarikas on taimede perekond maavitsaliste sugukonnast. Kuldkarikatel on väga suured õied ja läikivad lehed. Nad kasvavad Lääne-Indias, Mehhikos ja Lõuna-Ameerikas.\nLulo-maavits, tuntud ka kui naranjilla Ecuadoris ja Panamal, ning kui lulo Colombias, on subtroopiline püsik Lõuna-Ameerika loodeosast. Selle maavitsalise ladinakeelne nimi, Solanum quitoense, tähendab "Quito-st pärit maavits". Lulo-maavitsa taim ...\nMaavits on taimede perekond maavitsaliste sugukonnast. Maavitsa perekond on suur ja mitmekesine. Sellesse kuulub 1500–2000 liiki ühe- ja mitmeaastaseid taimi. Haabituselt on esindatud ronitaimed, poolpõõsad, põõsad ja puud. Maavitsa perekonda kuu ...


Mitte kõik ei suuda erapooletult ja ausalt hinnata end küljelt. Seetõttu on paljud tunnistama tüütu ja raske vigu valikut riideid. Sellepärast kannatusi välimus, mis mõjutab taju teised.Õppige, kuidas korralikult kleiti, loe järgmisi näpunäiteid.\neesmärk enesehindamise valides riided\nriietuda vastavalt nende eale\nriietuda vastavalt ajale ja kohale\nkaaluda värvikombinatsioon, aknakatted, tsvetotipa välimus\nVali asjad suuruse\nSageli probleeme valik riideid tekkida valeenesehindamine. Naised on sageli rumal alahinnata eelised joonisel, või kategooriliselt silma oma selge ja silmatorkav puudusi. Ei tea selle põhjendatust esimene peidetud riided kõike saab. Naised, kellel on kõrgenenud enesehinnang, kõige uhkeldama oma keha.\nEnne kuidas riietuda korralikult, proovige vaadata end ilma eelarvamusi. Märkus joonisel vigu ja rõhutada eeliseid.\nMis riided, püüa varjata inetu ja rõhutada atraktiivne kehaosi.\nTüdrukud, kes veedavad palju aega autoroolis, on vaja ka tõsiselt mõelda valikut mugavad riided ja jalanõud.\nsiseolekut ei ole vähem tähtis. Teie välimus ja vastavalt ja riided, peab muutuma koos sisemise muutujad. Kleit tuju, siis iga päev on ainulaadne ja kindel.\nOn vaja arvestada vanuse erinevused riideid riietuda korralikult, siis vaata stiilne ja elegantne. Täiskasvanud naine riides nagu teismeline tundub naljakas. Nilbe seljas liiga lühikesed seelikud eakate daamid.\nnoortele naistele 20-30 aastat, on praktiliselt mingeid piiranguid valikut mood ja stiil. Young, aga nagu mis tahes muu vanus, valikut riided peaksid keskenduma ainult funktsioone näitaja.\nPärast 30 naiste enesekindlus. Seetõttu saate ohutult katsetada põhjusel.\nAga daamid 40 olema ettevaatlik mood. Ei tohiks jälitada teismelisi. Pange oma riiete kehapiirkondadesse vanuse saamiseks alla.\npeamine ülesanne naiste 50 otsida elegantne. Parim klassikaline raske teha viga. Nagu seas moes varustus leiate alati midagi enda jaoks.\nPaljud tüdrukud ei mõtle, mida riided peaks tingimata olema olukord. Ei saa olla sama kleit ööklubi, restoran ja tööd. Vähemalt üks neist institutsioonidest oleks vales kohas oma garderoob.\nsärav ja trendikas varustus otsima täiuslik pidudel ja klubides. Long stiilne kleidid sobivad matkama restorani või teater, kuid see on väga ebamugav muudel eesmärkidel. Muide, riietuskabiinid töö, mida tuleb kaaluda nende elukutse. See on üks asi, kui kontoris on hoopis teine - baarimees või kelner.\nkaaluda värvikombinatsioon, aknakatted, tsvetotipa\nilmumist probleemi võimalikult hästi ja stiilne kleit on oluline kaaluda oma tsvetotip. Valides garderoob see on oluline roll. Vali oma tsvetotip aidata järgmise nimekirja:\nWinter. Valge ja roosa nahk ning pimedad või mustad juuksed. Silmad tumedad toonid sinine, roheline, hall, sarapuu. Sobivad aluse värvid riided: must, türkiissinine, punane. Hulgas kuulsused nagu näiteks näitleja Liv Tyler;\nkevad. Elevandiluu, beež, virsik. Juuksed helepruun, valge, vask. Heledate toonide silmadSobivad aluse värvi riideid: šokolaad, beež, sinine, oranž.Siin on näide Cate Blanchett;\nsuvi. Ivory nahk, roosa-beež.Juuste värv varieerub tumedast blondist kergeks tuhaks. Hallide toonide silmad. Sobivad põhivärvuseks riiete: valge, hall, sinine, lilla, sinine. Pruunid juuksed on nagu välimus Loomulikult Jovovich;\nsügis. Naha värvus on virsik, vask-beež.Nägu on kaetud freckles. Bright tooni vikerkesta tume pähkelpruunist helesinine. Juuksel on iseloomulik kõik punased toonid. Rõdudele sobivad baasvärvid: pudel, punane, kaamel, kreemjas valge. Seda tüüpi välimust omab Julianne Moore.\nEt edukalt kombineerida värve, mida pead teadma, et külma segatud cool tooni. Seega soojad on ühendatud samade sooja varjundiga. Kuid on ka erandeid, kus saab saavutada harmoonia kasutada erinevaid toone. Värvid, mis sulanduvad ülejäänud võib seostada universaalne must, beež, hall ja valge.\nrohkem informatsiooni, kuidas määrata oma tsvetotip lugeda siit http://woman-l.ru/kak-opredelit-svoj-cvetotip/\nsuurus Vea vältimiseks riided, ei sisalda järgmiseid garderoobistasjad:\nebamugav rinnahoidja. Nii et sa ei oleks riides nagu arenenud ja moodne ega oleks teie kleit pluus või kampsun, nad ei pea istuda sa täiesti õigustatult, kui sul ei ole rinnahoidja suurus, tihe või lahti.Õhukesed kleidid ja pluusid ei kanna kõva rinnahoidjaga. Sama kehtib ka kolmemõõtmeliste detaile puudutava tõmbetugevuse ja voodipesu kohta. Nad annavad oma rinnad kole vorm;\nKael on liiga suletud. Kui väljalõige on väike, on torso ülemine osa karm. Parim variant - kanda asju alalise kaelarihmad ja V-kaelusega, mis sobivad enamik naisi;\nVale vöö.Selle lisaseadme valimisel tuleks kaaluda selle laiust. Muidu ajad on võimalik visuaalselt suurendada talje ja lühendada jalad, puusad laiendada.\nEbaõnnestunud kingad. See peab vastama stiilis kogu oma riided.Ärge kandke liiga rasket või avatud jalatseid. Sa pead olema ettevaatlik kingad Kinnitusrihmu pahkluuni visuaalselt lühendada jalad;\nlühikesed püksid. Visuaalselt on jalad lühemad. Seega õige valik - püksid, pisut kaaned kingad.\nvalimine riided, saate juhinduma nendest eeskirjadega. Kuid pidage meeles, et peamine asi - riietuda korrektselt - see on, kuidas soovite.\nValides riideid, kasutage järgmist värvilahenduste skeemi.\nvõime kleit tuleks sisendasid lapsepõlvest. Seega, pärast vaadates kõiki nüansse selles küsimuses ja õppida, kuidas teha oma garderoob, õpetada oma lapsi.


Towards little literature: October 2013\nPosted by Aarne Ruben at 1:34 PM No comments:\nOlen kõik valimisüritused vahele jätnud ning pole käinud ei Krossi kohvikus ega Savisaare show'del. Eile moodustasid Keskerakonna poolehoidjad Toompea lossi ümber inimketi, milles valdavalt pensioniealised inimesed seisid kesknoorte poolt püüdlikult valmistatud (ja osalt õigekirjavigadega) eestikeelsete plakatite all, mis kuulutasid kadu valitsusele, häbi Krossile ja õitsengut Savisaarele. Võeti kätest kinni ja ahela ümber kõndisid ruuporitega noored aktivistid. Raadioid jagati neile, kes oskasid korralikult rivis seista. Sini-must-valgete lippude alla oli toodud eakas venekeelne elanikkond Keskerakonna sõna kuulama ning ühe vanadaami käes olev imepisike Vene lipuke kandis samuti antišovinistlikku sõnumit, kuna lehvis suure Eesti lipu kõrval. Et justkui Eesti on suur ja Vene väike. Kandja arvates pidi see nii sümboliseerima rahvaste sõprust.\nAastatega on vene elanikkonna kogunemistel hakanud ilmnema huvitav tendents. Kuhugi on kadunud nooremad ja keskealised vene maskuliinsed grupid; ei ole täis elujõus mehi, jäänud on kas päris noored (ja valdavalt eestlased) või siis tudikesed ja eidekesed. Lõssenko-taolisi aktiviste, kes suudaksid rünnata lossi, pole. Sellepärast näivad ilukirjandusena esitatud hoiatused ja artiklid selle kohta, kuidas Keskerakond ründab Toompead, lihtsalt vaenu õhutamisena ühiskonnas, mis niigi vangub raskete probleemide mäe all.\nNiisiis ei osalenud ma isiklikult, küll aga nägin televisiooni vahendusel huvitavat etendust, mida nüüd oma blogi lugejaskonnaga jagan. Telepildis oli näha üht kaunist pika seelikuga kesknoorest neiut tema ees seisvatele vanadele venelastele hüüdvat: "Võtke rivvi, võtke rivvi, enne raadiot ei saa!" Mass lookles tummalt ja vähemõistvalt ta ees; peagi selgus, et ilus tüdruk ei oska vene keelt, misjärel toodi keegi targem kohale, kes ka suurt kosta ei osanud. Seepeale andis hurmav tütarlaps valge raadio ühele prouale, kes tema arvates õigemal kohal seisis. Hele päike kiiskas üle raadio pale, proua oli õnnelik. Selgus, et ta oskab eesti keelt hästi, vaid suurest austusest oli tardunud. On olemas isegi konkreetne mõiste: austusetardumus.\nSiis mõtlesingi, kas ma võiksin tunda ehtrahvuslikku, leppimatut viha nende memmekeste ees, kes nii armsalt olid Toompealt üles kõmpinud. Ei, minu arvates oli tegu igati sümpaatse seltskonnaga. Püüti püüdlikult eesti keelt purssida ja vaadati asjalikke noori tüdrukuid nagu messiaid. See on ju sama seltskond, kes pani detaile kokku RETis, Desintegraatoris, Salvos, Kunstkivitehases, Limonaaditehases, Kajaku paberossikestade tehases, Floras ja Ortos. Täitsa oma inimesed seega... Poliitikute kemplemise ja üldise majandusliku allakäigu tõttu on meil tekkinud palju mõnitamisvimma.\nSeda vimma esindas näiteks ajakirjanik, kes tuli meeleavaldajate juurde ja lootis saada kerge saagi teemal "Need venelased ei tea ju isegi seda, mis nende loosungitele on kirjutatud." Ajakirjanik jäi ise lolliks: ta nimelt ei saanud pihta asjaolule, miks raadiod ragisevad. Raadiod ragisevad, kuna vastu võttes ühte lainepikkust moduleeritakse end sellele ja teine on käsitletav mürana. Samuti sellepärast, et tänapäeva tööstusühiskonnas on elektrivälju, mis takistavad raadiolaine vastuvõttu. Ka antennijuhe ja patareide juhtmed tekitavad elektrilist müra. Müra väheneb, kui ketis seisev meeleavaldaja keerab raadio juhendaja juhtnööride järgi mingile konkreetsele lainepikkusele, näiteks Savisaare kõnele.\nAga on inetu mõelda, et see seltskond hakkab nüüd kohe riiki kukutama. Vene prouaga on asi selge: ta tahab, et tehtaks nüüd kohe ka midagi tema jaoks. Ta on kusagilt kuulnud, et teised poliitikud soovivad venekeelseid koole sulgeda, aga Savisaar mitte. Et seda ei juhtuks, muutub ta isakese käsul ka ise eestikeelsemaks-meelsemaks, näiteks jorab kaasa Viru rahvalikke laule Vabaduse väljakul toimuval lasershow'l. Poliitika - see on kaup kauba vastu, mina annan sulle ja sina mulle.\nLugeja võib nüüd kindlasti küsida, miks mina ise ei läinud eile õhtul Ringkaitseringile, kui see asi mulle nii väga meeldis? Aga ma ei taha ahelasse astuda, selleks et mind üle loetaks, ma ei soovi olla statistiline ühik.\nPosted by Aarne Ruben at 1:48 AM No comments:\nDelfi palus inimeste mälestusi seoses Eestimaa Rahvarinde asutamisega. Alljärgnevalt mõned isiklikud mälestused Rahvarinde aegadest.\n14. aprillil 1988, kui Edgar Savisaar tegi ettepaneku üleüldise ja laiapõhjalise, perestroika toetuseks mõeldud Rahvarinde loomiseks ühiskonnas, olin televiisori ees. Imetlesime kõik Mikk Mikiveri, Edgar Savisaare, Vaino Väljase, Rein Veidemanni, Uno Ugandi, Ivar Raigi, Hagi Šeini, Viktor Palmi, Marju Lauristini, Johannes Sepa, Hendrik Alliku, Aivo Lõhmuse, Arvo Kuddo, Vello Pohla, Harald Mere, Eduard Tinni, Illar Hallaste, Eduard Šaumjani ja paljude-paljude teiste julgust ühiskonna valupunktide ausal teadvustamisel.\nSündmused hargnesid omasoodu ja minust sõltumatult. Nõnda ei sattunudki ma suurt Rahvarinde radadele. 27. mai 1988 pärastlõunal pidid Balti jaama kogunema 100 Ljubertsõst pärit ljuuberit ehk Eesti punkarite ja hevimeeste likvideerijat, kellest "Edasis" oli äsja ilmunud järjejutt. Ootasin neid sel kellaajal, aga hevi-metali-\nmeeste likvideerijad jäidki tulemata. Nii on tihti, kui midagi kokku lepitakse ja ei tulda.\nJuba 5. juunil 1988 trügisime koos teiste koolipoistega Tallinna Linnahalli juures, et näha ja kuulda roheliste (kes siis moodustasid Rahvarinde tugigrupi) miitingut. Meelde on jäänud Juhan Aare jutustatud lugu sellest, kuidas ta oli kohtunud ühe vene vanaprouaga. Aare oli ütelnud väärikale prouale, et ta on roheline. "Nii noor ja juba nii antikommunistlik ja parteivastane!" õhkas vanadaam. "Eks me seda vaatame, kes meist on parteivastane ja kes mitte!" vastanud Aare kaaskodanikule. Tol ajal oli nimelt kombeks toetada nn EKP nõndanimetatud eestimeelset tiiba ja rahva seas näha loosungeid "Toome-Väljas-Rüütel, oleme teiega!".\n17. juunil 1988 läksid Eestis lehed mustemaks. Nende esimestele lehekülgedele ilmus ootuspärane teade Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee X pleenumi kohta. Pleenum vabastas sm Vaino, Karl Genrihi poja EKP Keskkomitee esimese sekretäri kohustest, sest ta oli kutsutud NLKP Keskkomitee käsutusse. Sm Aljošin tänas sm Vainot kauaaegse töö eest... seejärel kõneles sm N. Sljunkov... ta tegi ettepaneku... ta teatas, et NLKP Keskkomitee poliitbüroo on soovitanud... arvata sm Väljas EKP Keskkomitee koosseisu... märkides sm Väljas, Vaino Osipovitši suuri kogemusi ja teeneid, ütles tootmiskoondise "Talleks" treialite brigadir V. Liiv..." Jne. Kõike ei hakka siin välja tooma.\n"Ka mina loodan, et kohalikel rahvarindelastel jätkub tervet mõistust mitte lasta tekkida lõhet demokraatia jõududesse. Häid eeldusi selleks on olemas," kirjutasin ma oma mõttepäevikusse 19. novembril 1988, suveräänsusdeklaratsiooni arutelude ja vastukajade haripunktil. 9. detsembril 1988 viisime koolivendadega läbi telefoniküsitluse, mida rahvas arvab G. Naanist ja L. I. Brežnevist. Vestlus toimus niihästi eesti kui vene keeles. G. Naani kohta on meelde jäänud selline arvamus:\n"Arvan tema kohta nagu kõik eestlased!" - "Aga miks?" - "Eestlased!" L. I. Brežnevi kohta meenub selline seisukohavõtt: "Razoril stranu, propil gosudarstvu!"\nKuid läheme edasi. Kuna Rahvarinne oli loodud perestroika toetuseks, siis kuni hetkeni, mil NSVL Ülemnõukogu Eesti NSV deklaratsiooni suveräänsusest tühistas, oli selle juhtkonnas liidulepingu sõlmimine tõesti arutuse all. Liidulepingu pooldajad (ja Savisaar ei kuulunud nende hulka, vähemalt mitte avalikult) rõhutasid seda, et sõlmides liidulepingu saab Eesti NSV ise otsustada, milliseid õigusi ta keskvõimule delegeerib. See oli justkui 1940. aasta Mongoolia variandi (N. Andresen ja H. Kruus arvasid toona, et Stalin jätab meile teatud õiguseid) 1988. aasta kordus. Praegu nendest aruteludest Savisaare kohta mingeid poliitilisi järeldusi teha on lubamatu, sest kaasaja inimesed (eriti noored) kipuvad mitte enam aduma toonaseid olukordi ning väljavaateid.\nPühapäeval, 22. jaanuaril 1989 kohtusin ma EKP Rapla rajoonikomitee II sekretäri Ülo Peetsiga viimase autos. Arutasime Eestisse tungleva migrantide tulva peatamise võimalusi.\nEsmaspäeval, 23. jaanuaril 1989.a kohtusin ma ajakirja "Heinakuu" toimetuse liikme Andres Herkeliga ja andsin talle üle värske artikli.\nReedel, 27. jaanuaril 1989.a sõitsin ma Tallinnasse, et Majaka tänava koolimajas osaleda Rahvarinde vene sektsiooni korraldatud diskussioonil õpetlaste Juri Levada, Jevgeni Ambartsumovi ja Pavel Kudjukiga.\nReedel, 10. märtsil 1989 ühinesin ma Tammsaare pargis meeleavaldajatega, kes nõudsid keeleseaduse peatanud "Dvigateli" juhtkonna kohtu alla andmist. Teisipäeval, 14. märtsil toimus Tallinna Linnahalli juures liidutehaste töökollektiivide ühine koondus pealkirja all "Natsionalizm nje proidjot!" Osalesin sellel vaatlejana. Nägin, kuidas miitingule jõudsid tööliskolonnid ning Mihhail Murnikov teadustas miitingu algusest. "Dvigateli" tööliskolonni ees sõitis kollasiniste värvidega miilitsaauto ja esimesed demonstrandid kandsid loosungit "Revoljutsionnaja perestroika neobratima!" Kuulsin vestlusi rahva hulgas, mis soovitasid Murnikovil Tartut Jurjeviks nimetada, kuna selle linna olla rajanud venelased. Ning kuulsin ka ühte hinnangut, et kui nõukogude inimeste saatus on kaalul, siis ei tähenda halb ilm midagi. Peaaegu kõik meeleavaldajad kritiseerisid Savisaare kõnet 24. veebruaril 1989 Toompeal, mil Pikk Hermann sai rahvuslipu torni. Savisaart nimetati äraandjaks ja nõuti riigilipu heiskamist rahvusvärvide asemele.\nJuhtus ka intsident fotograaf Verner Puhmiga, keda ma siis veel ei tundnud. Ta oli pildistanud vene töölismeeste seltskonda. Kui ta aga seejärel ümber pööras, astus tema juurde üks meestest ja virutas talle vastu õlga: "Tebe ponjatno, chto jesli ja ne razrešaju togda menja fotografirovat nelzja!" Kuid konflikti ajendiks ei olnud tehtud foto, vaid asjaolu, et Verneri koti peal oli sini-valge kleeps pealkirjaga "Tallinna päev". Meeleavalduse lõpetas Tallinna Laevaremonditehase raudteel manööverdav 38 vagunist koosnev kaubaveerem, mis jaotas meeleavaldajate massid kaheks osaks. Pärast seda hakati vaikselt laiali vajuma.\nKaheksakümnendatel aastatel ma rohkem poliitiliste sündmustega kokku ei puutunud. Kuid ka eeltoodust tuleb Edgar Savisaare roll selgelt välja.\nPosted by Aarne Ruben at 5:26 AM No comments:


Hea uudis Florale enne euromängu – pikalt vigastatud olnud ründaja on tagasi! - Soccernet.ee - Jalgpall luubi all!\nHea uudis Florale enne euromängu – pikalt vigastatud olnud ründaja on tagasi! (0)\n16. SEPTEMBER 2020, 11:48 EESTI KLUBID EUROSARJAS\nFC Flora kohtub neljapäeval õhtul A. Le Coq Arenal Euroopa liiga teise eelringi mängus Islandi meistri KR Reykjavikiga. Täna hommikul tegi valitsev Eesti meister viimase treeningu enne hooaja teist eurosarjakohtumist.\nKui nädala eest olid küsimärgid nii väravavahi Matvei Igoneni kui ka äärekaitsjate Michael Lilanderi ja Ken Kallaste mänguvalmiduse osas, siis tänases trennis oli nimetatud kolmik kõik täies koosseisus kohal.\nIseasi, kas see tähendab ka valmidust homme Islandi klubi vastu põhikoosseisus alustada, aga olukord on ilmselgelt parem kui laupäeval, mil mängiti Premium liigas Tallinna Kaleviga. Toona oli Igonen vahetuspingil, Lilander ja Kallaste koosseisu ei kuulunud.\nLisaks kolme põhimehe paranenud tervislikule olukorrale on Flora jaoks väga hea uudis ka Mark Anders Lepiku treeningul osalemine. Premium liigas viimati 24. juulil platsil käinud ründaja kuluks Jürgen Hennile marjaks ära, sest näiteks Meistrite liiga esimese eelringi mängus Marijampole Suduvaga (Leedu) jäi Floral lõpus ründejõudu väheks ja seda polnud ka pingilt tuua.\nFlora kaotas 17. augustil peetud kohtumise penaltiseerias ja langes Meistrite liigast välja. Kui neljapäeval KR Reykjavikist jagu saadakse, ootab Eesti meistrit kolmandas eelringis Põhja-Iirimaa meister Coleraine või Malta esindaja Floriana. See kohtumine toimuks võõral väljakul.\nEuroopa liiga alagrupiturniirile jõudmiseks peaks Flora lisaks Reykjavikile ning Coleraine - Floriana matši võitjale alistama veel ühe vastase.\nEuroopa liiga teise eelringikohtumine FC Flora - KR Reykjavik algab neljapäeva õhtul A. Le Coq Arenal kell 19.30. Vastavalt UEFA nõudmistele peetakse kohtumine tühjade tribüünide ees. Otseülekande teeb ETV2.\nKuu parima mängija auhind Florasse. Sel hooajal alles esimest korda (0)\nTammeka kapten siirdus Vaprusesse (6) 11 h\nMaardus vormi hoidvale Kruglovile on pakutud seni vaid treeneritööd (0) 10 h\nŠapovalov sihib jätkuvalt Euroopat, aga treenib Legioniga. Belov: mina võtaks ta hea meelega pardale (1) 14 h\nVäljalangemistsoonis asuv Karmiotissa kaotas tabelinaabrile (0) 8 h\nAmetlik: Rooney lõpetas mängijakarjääri ja keskendub edaspidi treeneritööle (0) 13 h\nPaide, kui koondisesse tahate, siis muutuge rohelisemaks! (0) 7 h\nFIFA väljastas rahvusvahelise litsentsi 18 Eesti kohtunikule (0) 19 h\nHispaania superkarikas konkurentsist langenud Zidane: tuleb uus lehekülg pöörata ja edasi töötada (0) 20 h


Kummut Fina 60cm, erinevad värvid – Nordic Design Home\nAvaleht › Kummut Fina 60cm, erinevad värvid\nKummut Fina 60cm, erinevad värvid\nvalge õli / hall - €990.00 EUR naturaalne õli / hall - €990.00 EUR valge õli / beež - €990.00 EUR naturaalne õli / beež - €990.00 EUR\nKummut Fina on ideaalne mööbliese magamistuppa, esikusse või kontorisse kuna praktilised sahtlid organiseerivad nii riided, dokumendid kui ka kõiksugu muud esemed, mis muidu kodus segadust tekitama kipuvad.\nVastupidavast tamme täispuidust valmistatud kummut on disainilt traditsiooniliselt skandinaavialik, linoleumpinnaga uksed, mis on saadaval kahes toonis - hall või beež, lisavad sellele aga kaasaegse aktsendi. Push-to-open sahtlid aitavad kaasa kummuti minimalistlikule disainile.\nFina seerias on lisaks lai kummut, sahtliga öölaud ja telekaalus, mis loovad tootega stiilse komplekti.\nMaterjali -ja viimistlusnäidised kontoris aadressil Maakri 25!\nMÕÕDUD: laius 60cm, sügavus 45cm, kõrgus 100cm


Enn Säde: «Ei mingit kiirrongi-monstrumit!» - Arvamus - Tänane leht\nValmisolek teiseks viiruselaineks tekitab küsimusi (3)\nEesti üks rikkaim ettevõtja: kõige tähtsam on hoida inimesed kodumaal (16)\nPoola välisminister: piiride sulgemine oli vajalik (2) Arvamus\nMart Raudsaar: kaheksa põlvkonna jagu kasvamist (11)\nVÄITLUS ⟩ Kas Eesti vajab kodanikupalka? (60)\nRannar Raba: ajuvabaduse puiestee (11)\n5. juuni 2020, 0:01 2 min lugemist\nRail Baltica ei poolita Eestit, vaid hoopis Tallinna-Tartu maantee.\nIlmselt on raudtee põhivastased tuhanded Euroopa rekafirmad.\nRekad Smuuli teel. FOTO: Enn Säde\nOlukorras, kus Lasnamäe elurajooni läbib transiitkoridor ja ehitatakse neljarealist Tallinn-Tartu maanteed, on arusaamatu võitlus Rail Baltica vastu, kirjutab vaatleja Smuuli teel, endine filmimees Enn Säde.\nKuidas ma ka ei püüa leida selle lennuka väite – Rail Baltica poolitab Eesti – geograafilist algupära, see ei õnnestu. Olen pärnakas ja kui võtan Eesti kaardi ning tõmban joonlauaga kriipsu Tallinnast Pärnu peale, ei oska ma läänepoolset osa kuidagi suurendada pooleks Eestiks. Küll aga neljarajalisest Tallinna-Tartu maanteest saaks näha poolitamise fenomeni.\nKui õige vaataks palki oma silmas, kallid tarkade mõtete tartlased? Või on solvumistunne, et kiirrong ei kihutagi läbi Tartu, teie kainet meelt tänaseni rikkunud? Kui õige teeks Tallinna-Tartu rongi samuti 21. sajandi kiirrongiks, poleks ju vaja ehitada neljarajalist maanteed! Huvitav, et keegi ei räägi autotrassi laiusest – kui suur see olekski?


ADVERTO WORKS OÜ - Trükised, Disain ja kujundus, Kleebisreklaam\nÄriregistri kood: 11638987\nTrükised, Disain ja kujundus, Kleebisreklaam, trükiettevalmistus, siiditrükk, fototeenused, fotopangad, 3D disain, pilditöötlus, kleebised sõidukitele, põrandakleebised, kleebiste eemaldamine, logo kujundamine, Valgusreklaam, etiketikleebised, led reklaamid, neoonreklaamid, valgustähed, PVC bannerid ja lipud, PVC bannerid, lipud, mastilipud, rannalipud, fassaadikleebised, interjööri kleebised, shabloonid, reklaamvoldikud, plakatid, blanketid, ümbrikud, reklaamide kujundamine, tampotrükk, etiketid, kuumtrükk, valguskastid, veebidisain, pakendid, reklaamkangad, visiitkaardid\nklaasist valgusreklaam, rannalipp, veoauto kleebised, lippude print, reklaamkleebised kaubikule, messibokside valmistamine, surfilipp, klaaside matistamine, pvc trükk, vaateakna kleebised, lamineeritud kleebised, reklaamkleebised bussil, mattkile, stantsimine, kaubiku kleebised, plakat, trükk paberkotile, kleebised kaubikule, reklaamkleebised, mastilipud, reklaamvoldik, kalendrid, pakendid, trükk cd plaadile, kleebised haagisele, rannalipud, magnetkleebised, reklaamstend, digiprint, pakendi disain, taksokleebised, kleebised furgoonile, rannalipp TS, x-banner, Lipud, reklaamlipud, autokleebised, neoontorud, surfilipud, visiitkaart, bänner, valguskast\nAleksandr Maksimov, juhatuseliige, 55555553, info@adverto.ee\nViktoria Kivistik, graafiline disainer / proektijuht, 58090048, viktoria\nLugupeetud Еttevõtja! Meie firma pakub järgmisi teenuseid: väli- ja sisereklaami projekteerimine, valmistamine, remont ja hooldus. Mõistlikud hinnad. Garanteeritud kvaliteet. Kui tunnete huvi saate lisainfot e-maili või telefoni teel. Meie töödega tutvuda ja täieliku pakkutavate teenuste nimekirja uurida saab ka internetis www.adverto.ee Oleme valmis koostööks. Lugupidamisega Adverto Works OÜ kollektiiv.


10 parimat rehvipumpajat (ülevaated 2020) - Käsitööriistad\nRehvi täispuhurid on päästjad, isegi kui enamik inimesi ei pruugi seda nii näha. Kui saate öösel lameda rehvi või kui lund sajab, on teil vaja sihtkohta jõudmiseks digitaalset rehvi täispuhurit, mis teid aitaks. Sellepärast peaksid kõik märkima millel on autos kaasaskantav täispuhur hoolduskomplekt alati, kui nad sõidavad. Samuti on oluline teada, kuidas sobivat rehvirõhku osta ja milliseid tegureid peaksite arvestama. Enne kui ühega leppida, peate tegema mitu kaalutlust.\nEnamik inimesi saab inflaatori ostmisel tehnilistest tingimustest vaevu aru. Pole ime, et meil on inimesi, kes tagastavad oma toote, kuna see ei töötanud kunagi nende auto peal. Kuid pidage kinni, kuna see teema jaotatakse tükkideks, mida saate seedida. Tööstuslikud žargoonid, nagu PSI, voltid ja alalisvoolud, on teile mõistlikud.\nVaadake altpoolt parimat kaasaskantavat rehvide täitjat\n1. EPAuto AT-006-3 12 V autos kaasaskantav õhukompressor\n2. Viair õhukompressor 45043 450p automaatne\n3. AAA 4024 LifeLine 12 V DC\n4. Viair 00088 88p kaasaskantav õhukompressor\n5. PORTERIKABEL CMB15 150PSI\n6. P.I. Auto PIAS016 12v DC kaasaskantav autokompressor\n8. Goodyear i8000 120-voldine otseajam\n10. ONTEL Air Hawk Pro juhtmeta\nRehvide täitja ostmise juhend\nMida rehvirõhu ostmisel otsida\nMilline on õhukompressori suurus, mida ma pean veoauto rehve täitma?\nKuidas rehvirõhku kasutatakse?\nMida PSI tähistab rehvirõhus?\nKui palju rehvirõhk mõjutab gaasi läbisõitu?\nüks. EPAuto AT-006-3 12 V autos kaasaskantav õhukompressor\nSee EPAuto AT-006-3 12 V autosse kantav õhukompressor on kaasaskantav õhukompressoripump ja sellel on rehvi jaoks digitaalne pumbajaam. Selle rõhk on 100PSI ja see sobib ideaalselt kompaktse või keskmise suurusega sedaanmaasturiks. Autokompuuteril EPAuto AT-006-3 12 V on mitu funktsiooni. Seda saab kasutada autorehvide, jalgrattarehvide, näilise sedaani ja keskmise suurusega maasturi täispuhutamiseks. Seda saab kasutada ka pallide ja muude täispuhutavate spordivahendite täispuhumiseks. Kuid see ei toeta raskeid koormusi nagu veoautode rehvid, HT ja LT.\nInflaatorit on lihtne lugeda, kuna see näitab ühikuid KPA, PSI ja BAR-is.\nEPAuto AT-006-3 12V autos kaasaskantava õhukompressori rehvipumpa on mugav kasutada. Kõik, mida peate tegema, on ühendada õhupuhuti oma hoole all oleva sigaretisüütaja pistikupessa.\nSellel on LED-taskulamp, mis on pimedas nägemiseks piisavalt hele. Seade on kasulik, kui olete öösel metsas lamellrehviga hakkama saanud.\nEPAuto AT-006-3 12 V autos kaasaskantava õhukompressori rehvimonitoril on süsteem automaatne väljalülitamine. Seetõttu on teil vabadus jätkata muude tegevustega, kuna täispuhuja täidab oma kohust.\nPistikupesa pikkus on 9 jalga - see tähendab, et pumba kasutamisel on see mugav, kui proovite juurde pääseda toiteallikale.\nToiteallikaks on 12 volti sigaretisüütaja pistikupesa juures - seda on mugav kasutada. Samuti on ülioluline veenduda, et auto / sõiduk töötab täispuhuri kasutamise ajal, et mitte auto aku tühjendada. Vajalik pinge on 12 V alalisvoolu - see on enamiku turul olevate kaasaskantavate õhupumpade keskmine pingekasutus. Samuti on sellel sisseehitatud kaitsmehoidja, millel on 15 amprit standardset kaitsmetera.\nSelle täispuhuri maksimaalne töörõhk on 100 PSI. Seetõttu võib see täisrehve täis pumbata. Kuid see piirdub veoki rehvide täispuhumisega. Veoautode rehvide täitmiseks on vaja kõrgemat PSI-ühikut.\nparim lumepuhur 2017\nVajalik temperatuur kasutamiseks\nVajalik ümbritseva õhu temperatuur on 20–120 kraadi Fahrenheiti järgi - seda saab kasutada ka külma või lume korral. See on ülioluline eriti siis, kui talvel saab lamellrehvi. See tuleb ikkagi kasuks.\nSee on kiire\nMaksimaalne rõhk 100 PSI Nööri pikkus 12 jalga Kaal Toimetaja hinnang 2,18 naela\nkaks. Viair õhukompressor 45043 450p automaatne\nAutomaatne kaasaskantav kompressor Viair 45043 on raskeveokite rehvikompressor, mis on valmistatud topelt aku klambritega ja 40-amprise sisseehitatud kaitsmega.\nPinge ja rõhk\nRehvirõhk Viair töötab 12 volti ja maksimaalse rõhuga 150PSI. On oluline arvestada, et selle pumba kasutamise ajal peab mootor töötama.\nSellel on 1,80 CMFM vaba vooluhulk ja ka umbes 35 jalga õhuvoolik.\nRõhku loetakse hõlpsasti loetavast õhupüstolist, millel on ka automaatne väljalülitusfunktsioon. Kui rehv saavutab soovitud rõhu, annab relv märku väljalülitamisest.\nTäispuhur on dulexe kotis, millel on vibratsioonivastased omadused. Siin on teil toote ostmisel boonus.\nRehvirõhu voolikut on lihtne ühendada rehvi kummist otsikuga. Sellel on rasketoimeline kahekordne akuklamber, millel on 40-amprine sisseehitatud kaitse. Roostevabast terasest ventiilid parandavad ühendust täispuhumisprotsessi ajal. See annab täispuhurile pika eluea, kuna see on vastupidav.\nSellel on automaatne lähtestamise termiline ülekoormuskaitse ja see tagab õhupumba kaitse, kui on olemas ülepumpamise võimalus. Komplektis on alumiiniumist liivakast koos vibratsioonisolaatoritega - Seetõttu; rehvipumba kasutamisel ei pea te muretsema müra pärast. Sellel on ka suure jõudlusega PTFE kolvirõngas.\nSee on tolmu- ja niiskuskindel, seetõttu ei mõjuta rehvi täispuhuri jõudlust tolm, mida see pinnale koguneb täispuhumise ajal. Täidis on ka niiskuskindel, mis võib mõjutada selle vastupidavust või jõudlust.\nSellel on käiguta mootor, mis teeb selle kasutamise lihtsaks. Sellel on ka õlivaba disain - see annab pärast täispuhumist suurepärase esteetilise ja kindla haarde. Sellel on anodeeritud alumiiniumsulamist silinder ja see muudab selle ideaalseks tavaliseks tööks ning suurendab vastupidavust. Vaadake alternatiivina elektrilist õhukompressorit Viair 95p,\nSee on mitmekülgne ja sobib paljudeks kasutamiseks\nMaksimaalne rõhk 150 PSI Nööri pikkus 8 jalga Kaal 19 naela toimetaja hinnang\n3 AAA 4024 LifeLine 12 V DC\nTäispuhuril on kõrge rõhu väljund ja sellel on hõlpsasti ühendatav kolmekordse otsiku adapter. See on ühendatud teie auto pistikupessa. Täispuhur ei võta teie pagasiruumis palju ruumi. Kaasas AAA liikmelisuse brošüür.\nLifeline AAA 300 PSI kasutab pinget 12 V alalisvoolu.\nSelle õhuvoolikuga ühendamine on kiire. See ühendatakse hõlpsalt autos oleva sigaretisüütaja pistikuga.\nSee töötab maksimaalsel rõhul 300PSI. Sellel on kinnitatud väline rõhumõõdik, mis tagab rehvi täispumpamise õigesse rõhku. Õhukompressor täidab standardse aja 8 minutit.\nSelle nööri pikkus on 10 jalga.\nSellel on kolm pihustit ja õhurõhumõõtur. Lifeline AAA inflaator on kaasas AAA liikmelisuse brošüüriga. Inflaatorit soovitatakse kasutada aeg-ajalt kodus, mitte ärilisel otstarbel. See töötab kiiresti ja sobib ideaalselt madala koormusega eesmärkidel. See on ka üsna vastupidav ja nõuab vähe hooldust.\nKaasas paljude pihustitega\nJuurdepääs AAA liikmelisusele\nMaksimaalne rõhk 300 PSI Nööri pikkus 10 jalga Kaal 2 naela toimetaja hinnang\nNeli. Viair 00088 88p kaasaskantav õhukompressor\nSeda täispuhurit saavad kasutada kõik, kellel on auto. Tootjad soovitavad seda rehvide rõhu kontrollimiseks. Viair sobib ideaalselt rehvide hoolduseks. Selle täispuhuri abil saate oma bensiinijaamaga rõhu täitmiseks hüvasti jätta. Enne reisi või nädalavahetuse saabumist saate rehvirõhku kontrollida pumba abil.\nSee nõuab 12 volti ja maksimaalset rõhku 120 PSI. Selle pumba kasutamise ajal peab auto mootor töötama.\nTäispuhurit eelistatakse veoautodele, väikestele ATVdele ja sedaanidele. Ideaalne kasutamiseks rehvidel, mis on kuni 33 ″.\nValgustus ja juhtme pikkus\nTäispuhuril on LED-toitenäidik ja toitejuhe, mis on umbes 10 jalga. Õhuvoolik on 16 jalga ja täispuhuriga on kaasas ka kolmeosaline õhukomplekt.\nTäispuhur pakub suurepärast väärtust väikese pakendi jaoks, kuhu see tuleb. Pakendi abil on seda lihtne hoida nii autos kui ka majas.\nMaksimaalne rõhk 120 PSI Nööri pikkus 10 jalga Kaal Redaktori hinnang 4,5 naela\n5 PORTERIKABEL CMB15 150PSI\nPORTERikaablil on 1,5 gal täielikult varjestatud kompressor, mis on õlivaba. Täispuhur töötab 2,0 SC FM-ga rõhul 90 PSI. See tagab kiire tihendamise ja võimaldab kiiret taastamist. Gallonit on väga lihtne kaasas kanda. Täispuhuril on ka vee äravool, kummist jalad ja ventiil.\nPORTERIKABEL CMB15 maksimaalne rõhk on 150 PSI. Rõhku hoitakse survemahutis nii, et see saaks kaua töötada.\nTäispuhujal on kaasaskantav 1,5-gallonine paak. Paagil on kummist jalad ja vee äravooluklapp.\nTäispuhuril on vastupidav õlivaba õhupump, mis kestab pikka aega ja nõuab vähest hooldust. Õhupumba määrimine on õlivaba.\nTäispuhuri jaoks peab külma külma käivitamiseks olema 120 C toide. Teise võimalusena saab selle käivitada pikendusjuhtme abil.\nSelle täispuhuri vooliku pikkus on 25 jalga.\nKasutab vähe energiat\nSee on vastupidav\nSee nõuab vähe hooldust\nSellel on kiire kompressor\nMaksimaalne rõhk 150 PSI Nööri pikkus 10 jalga Kaal 20 naela toimetaja hinnang\n6 P.I. Auto PIAS016 12v DC kaasaskantav autokompressor\nPI Auto PIAS016 12v DC kaasaskantava autokompressori rehvipumbaga kaasas on eemaldatav manomeeter. Sellel on kaasaskantav digitaalne automaatne lugeja. See sobib ideaalselt ATV-de, autode, RV-de, jalgrataste ja mootorrataste jaoks. Kaasas ka kandekott. P.I Auto on mõeldud kvaliteetseks pumbaks, mis on teiste pumbajatega võrreldes erakordselt kiire. Fakt, et sellel on ka eemaldatav gabariit, eristab seda lõpuks ülejäänud osadest. Siin on selle silmapaistva inflaatori põhijooned.\nSellel on kõrgekvaliteediline pump, mis eristab seda enamikust siinsetest täispuhuritest. Pump sobib ideaalselt keskmise suurusega autorehvidele. See võib survestada lamellrehvi 3PSI-ni 3 minutiga. Vaatamata tõhususele on pump vaikne. Selle sulgemiseks on õhupump vastupidav.\nKõik, mida vajate, on ühendada 12-voldine alalisvoolu sigaretisüütaja või mõni muu 12 V pistikupesa. Seejärel seadke LCD-le soovitud rõhk ja lülitage pump sisse. Jäta ülejäänu täitja juurde. See sisaldab tühjendusventiili, mis vähendab rehvi rõhku ilma seda lahti ühendamata.\nThe P.I. Auto PIAS016 12v DC kaasaskantava autokompressori rehvide inflaatoril on eespool mainitud eemaldatav manomeeter. Seetõttu ei ole vaja täiendavat digitaalset gabariiti osta. Digitaalset mõõturit on lihtne kasutada. Seda saab kasutada autode, mootorrataste ja jalgrataste rõhu kontrollimiseks.\nSeda saab kasutada mitmesugustel mootoritel. See sobib autodele, RV-dele, ATV-dele, jalgratastele. Maastur ja isegi spordivahendid. Veoautode rehvide jaoks pole see aga ideaalne.\nKaasas hoiukarp ja kasutusjuhend. Sellel on spordi- ja täispuhutajate adopteerijad. Pakendis saate ka kaheksa tolmukorki.\nSeda on üsna lihtne kasutada\nVõib kasutada paljudel mootoritel ja spordivahenditel\nKaasas eemaldatav manomeeter\nTal on LED-lamp kasutamiseks öösel ja hädaolukordades\nMaksimaalne rõhk 100 PSI Nööri pikkus 13 jalga Kaal 2,1 naela toimetaja hinnang\n7 Kensun EHRCOMPT A58B 12volt Digital\nKensuni vahelduvvoolu / alalisvoolu 12 volti Digitaalne Rehvipumba sobib ideaalselt koduseks kasutamiseks. Kaasas kolm otsikute kinnitust. Eelistatakse korvpallide ja ranna kummide puhul. Analoog manomeeter on hõlpsasti loetav. Selle inflatsioon on keskmiselt 6,5 minutit. Erandlikuks teeb selle asjaolu, et seda saab kasutada nii auto sigareti pistikust kui ka pistikupesast kodus. Seda on üsna lihtne kasutada enamiku oma kodu täispuhutavate seadmete korral. See on õrn varustuse suhtes.\nSeda 12-voldist digitaalset rehvipumpa saab kasutada nii autos kui sigareti pistiku juures ja seinakontakti kodus mugavalt. Kaasas täiendavad düüsid, mida saab kasutada rõhu lisamiseks seadmetele, mis survet kasutavad. See sobib ideaalselt raskeveokite rehvidega sõiduautode ja delikaatsete spordivahendite, näiteks rannapallide jaoks. Täispuhur on hästi varustatud survega toimetulemiseks peaaegu igas olukorras nii sise- kui välistingimustes.\nSee on alalisvoolu / vahelduvvooluga kohandatav. Sellel on analoog manomeeter ja rõhumõõt 120 PSI. See mõõdab täpselt survet. Täispuhur võib töötada pidevalt kuni 35 minutit. Kaasas ka kolm otsikut.\nKaabli pikkus ja voolukiirus\nSellel on must kootud voolik, mille pikkus on 80 cm. Selle täispuhuri kaabli pikkus on DC / C-kaabli korral 3,3 m ja vahelduvvoolukaabli puhul 1 m. Selle täispuhuri maksimaalne vool on 10 A. Selle õhuvoolu kiirus on 18 / 20L / Min. Vaadake alternatiivina KENSUN YS205.\nSee on ainulaadne\nSaab kasutada erinevatest energiaallikatest\nMaksimaalne rõhk 120 PSI Nööri pikkus 10 jalga Kaal Redaktori hinnang 3,85 naela\n8 Goodyear i8000 120-voldine otseajam\nGoodyear i8000 on 120-voldine rehvi täispuhur, mis on varustatud veidi pikendatud vooliku ja toitejuhtmega. See rehvi täispuhur on vibratsioonivaba ja seetõttu paistab see silma. Seetõttu on mürasaastepiiranguga piirkondades, näiteks õppeasutustes ja haiglates, mugav.\nÕhuvoolik on 18 jalga ja seda on lihtne ventiiliga ühendada. Kaasas on 6-suu pikkune toitejuhe, mis jõuab hõlpsalt kõigi sõiduki rehvideni. Sellel on adapterid, mida on lihtne kasutada praktiliselt kõige jaoks, mis vajaks inflatsiooni. Kaasas 1 jalga kummist õhuvoolik ja 17-jalga PVC õhuvoolik, mis on hõlpsasti klapiga ühendatud.\nSellel on võimas mootor, mis on vibratsioonivaba. Funktsioon on teie jaoks oluline, kui teile meeldib vaikus. Sellel on 120 V otsepump, mis sisaldab Whispersi pehmet tehnoloogiat, mis tagab kasutaja vaikse ja tõhusa töö.\nSelle maksimaalne rõhk on 268 PSI, optimaalse jõudmiseks kulub maksimaalselt 2,5 minutit. See võib sisestada ainult kõrge PSI-väärtuse 150.\nLihtne ühendada ja kasutada\nMaksimaalne rõhk 150 PSI\nIdeaalne erinevat tüüpi kasutamiseks\nSee on kiire. Seega säästab palju aega\nMaksimaalne rõhk 150 PSI Rehvi suurus 6 jalga Kaal 8 naela toimetaja hinnang\n9 Campbell Hausfeld AF011400 12volt Digital\nCampbell Hausfeld 12-voldine digitaalne rehvipumba on võimsusega maja digitaalne inflaator, millel on kaasaskantav kompressor ning millel on ka automaatse väljalülituse funktsioon ja turvavalgustus.\nMootori võimsus on maksimaalselt 100 PSI, mis on ideaalne ükskõik millise suurusega rehvi ja aeglaste spordivahendite täispuhutamiseks.\nSelle 12-voldise digitaalse rehvipumba voolik on projekteeritud lekkekindlaks, kui see on täispuhumise ajal ühendatud. Rehvide täielikuks täitmiseks kulub maksimaalselt 4 minutit.\nCampbell Hausfeldi rehvipumbal on sisseehitatud LED, mis on turvavalgusti, mis annab täiendava turvalisuse, eriti hädaolukorras.\nKaasas spordi vajadus ja sissepuhumisotsik. See tähendab, et see on ideaalne puhkeinflatsiooni jaoks.\nSellel on turvatuli\nMaksimaalne rõhk 100 PSI Nööri pikkus 10 jalga Kaal 4,1 naela toimetaja hinnang\nONTEL Air Juhtmeta rehvipumba Hawk Pro on automaatne juhtmeta rehvi täispuhur, mis on kaasas kaasaskantava õhukompressoriga. Sellel on ka hõlpsasti loetav digitaalne manomeeter.\nSurvevoolik on ühendatud keermestatud pistikuga. Komplekti kuuluvad ka nööpnõelad, mis sisaldavad laetavat aku ja vahelduvvoolu laadijat.\nSee täidab rehvi vähem kui 90 sekundiga.\nKomplekti kuulub 12 V kaabliadapter, kui kasutaja vajab pidevat voolu.\nSee ei kuulu juhtmega. See on ainulaadne rehvide täitja, mille seas on üle vaadatud täidiseid. Optimaalse funktsioneerimise jaoks laaditakse seda sageli.\nbosch js470e ülevaade\nKaasas sisseehitatud LED-tuli.\nSellel on digitaalne LED-rehvimõõdik. See on automaatne juhtmeta rehvi täispuhur, mis teeb selle kasutamise lihtsaks. See täidab rehvi 90 sekundi jooksul. See sobib ideaalselt spordivahendite, autorehvide ja täispuhutavate rehvide jaoks. Sellel on väljalülitusfunktsioon, mis lülitatakse maksimaalse rõhu saavutamisel välja.\nSee on ideaalne kasutamiseks autorehvides, jalgrattal ja isegi spordivahendites\nSeda on lihtne lugeda\nSee on kerge\nMaksimaalne rõhk 150 PSI Nööri pikkus Juhtmeta Kaal Redaktori hinnang on 2,93 naela\nHea täispuhur tagab, et jõuate kiirelt teele tagasi. Rehvipumba ostmisel tuleb arvestada oluliste aspektidega. Autorehuti olemasolu on hädavajalik, kuna see tagab lamellrehvi korral maksimaalse liiklusohutuse. On ütlematagi selge, et teie rehvide seisund mõjutab teie ohutust. Kui teil on vaja rehve vahetada, juhtmeta löögivõti näeme läbi.\nEnne kui otsustate, millist inflaatorit soovite osta, peate kindlasti läbi viima nõutavad uuringud, et tagada selline, mis vastab teie vajadustele. See kogumik aitab teil teada saada, millist tegurit tuleb otsida, kui ostate täispuhuri, mis töötab teie jaoks ideaalselt.\nSalvestus ja teisaldatavus\nNeed kaks tegurit käivad käsikäes ja need on esimesed asjad, mida peaksite oma auto täispuhuri ostmisel uurima. Äärmiselt oluline on omada auto täispuhurit, mida saate oma reiside ajal hõlpsalt kaasas kanda. Ladustamine on samuti ülioluline. Teil on vaja inflaatorit, mis on piisavalt väike oma pagasiruumi mahtuma. Teie pagas võib kohati ruumi piirata. Seetõttu ei vaja te digitaalset rehvi täispuhurit, mis võtab suurema osa pagasist ruumi. Seega on õhukompressor on samuti kriitiline.\nOn ülimalt oluline, et teil oleks seade, mida on lihtne kasutada. Digitaalse rehvi täispuhuri olemasolu, mis näiliselt teab, mida te vajate. Peate tähelepanu pöörama inflaatorile, millel on vähe istumisprogramme. See funktsioon muudab teie töö selle kasutamise ajal mugavamaks. Te ei pea PSI-üksusi käsitsi sisestama. See võib olla praeguse tehnoloogia arenguga moetu. Hankige täispuhur, millel on automaatse väljalülituse funktsioon.\nAmmu möödas on ajad, mil pidite oma silma peal hoidma rehvirõhumõõtur rehvi lõhkemise vältimiseks. Automatiseeritud seade tagab teie rehvide suurepärase korrasoleku. Automaatika on viinud juhi mugavuse uuele tasemele.\nAeg on ressurss, kui kadunud ei saa kunagi tagasi. Portatiivse õhukompressori turul on soovitatav tutvuda rehvi täitmiseks kulunud ajaga. Muidugi olete pärast inflaatorit, mis säästab teie aega maksimaalse efektiivsusega.\nKuid on ka teisi tegureid, mis võivad teid suunata aeglasema pumba juurde. Kindel on kiirem õhupuhur, kui juhuks, kui keskmises läheduses on lamellrehv või on teid halva ilmaga tabatud.\nÄärmiselt oluline on silmas pidada rehvi suurust, sest mõned õhupumbakompressorid ei saa töötada mõne suurusega rehvidega. Veenduge, et teil on täispuhur, mis töötab ideaalselt teie rehvimõõdu korral. Teate, et mõned masinad on valikulised ja lükkavad tagasi kõik seadmed, mis üritavad nende suurust alandada.\nTöötsükkel osutab ajale, mille täitmisel täituril kulub enne selle teistkordset kasutamist. Mida pikem töötsükkel, seda kauem kulub enne järgnevat inflatsiooni. Eelistatud on lühikese töötsükliga täispuhurid, kuna need säästavad tarbetut ajakulu. Enamik ettevõtteid on selle teabe vastu helde ja leiate selle etikettidelt. 50% töötsükliga kompressoreid saab kasutada ilma seda jahutamata.\nKompressori suurus, mis võib veoautode rehve täis pumbata, ei oma tähtsust. Oluline on see, kui palju PSI-ühikuid võib täispuhur veoki täispuhumiseks anda. On olemas väikeste rehvide täitjad, mis võivad suuri veoautosid täis pumbata. Võite valida mitmeotstarbelised täispuhurid, mis sobivad nii väikeautodele kui ka veoautodele. Ainus piirang enamiku nende seadmete puhul on see, et nad on analoogsed. Täispuhur, mis saab töö veoauto rehvil peaks olema vähemalt 150 PSI ja õhuvool 2,3 CFM.\nSellise spetsifikatsiooniga täispuhuri olemasolu tagab teie veoauto rehvide hea hoolduse. Enamik kaasaskantavad kompressorid, mis täidavad veoautode rehve tuleb tõstuki kasutamisel kasutada. Neil on kaablid, mis on piisavalt pikad, et tagada hõlbus juurdepääs igale rehvile. Neil on ka klambrikomplektid, et parandada ühenduvust jõuallikast rehvidega.\nPärast rehvi täispuhuri ostmist on oluline mõista, kuidas seda kasutada. See tagab, et saate oma ostust parima. Õige kasutamine on oluline ka seadme pika eluea jaoks. Soovitatav on kontrollida iga kahe nädala tagant rehvide rõhku. See tähendab, et peate võib-olla külastama bensiinijaama ka siis, kui te ei vaja gaasi.\nSeetõttu peaksite endale muretsema kaasaskantava õhukompressori. Kuidas siis seda kasutada? Järgnevad on kaasaskantava õhukompressori kasutamise üldised juhised.\nÜhendage digitaalne rehvipuhur auto pistikupessa (ühendatakse otse autoga). See on teie sõiduki sigareti pistik. Enamikul turul olevatel rehvide täispuhuritel on pikendatud toitekaabel, mis hõlbustab rehvidelt teisele liikumist. Oluline on hoida oma auto mootor töötavana, et saaksite veenduda, et täispuhur ei tühjenda teie auto akut - saate alati akut laadida auto akulaadijaga. Mootori töös hoidmine on ettevaatusabinõu.\nEnne rehvi täispuhumist kontrollige rehvi seisukorda. Rehvi kinnitamiseks on soovitatav vaadata läbi punktsioon. Kui leiate, et teie rehv on rebenenud, pole mõtet seda täis pumbata. Kui teil on varuratas, võite mulgustatud ratta asendada.\nKui leiate, et leke on aeglane, täitke rehv. Rehvi täispuhumisel peate kompressori otsiku õigesti rehvi klapivarre külge ühendama. Enne rehvipumba sisselülitamist peate kontrollima, et ühendus oleks õige.\nLülitage sisse õhupuhur, et suruõhk pääseb rehvi. Kui kuulete susisevat heli, peate rehvi täispuhuri välja lülitama ja düüsi ning varreventiili pingutama. Kihisev heli näitab, et süsteemis on leke.\nKuna rehv on täis pumbatud, peatage perioodiliselt rehvirõhu mõõturi kontrollimiseks. Seisak takistab üleinflatsiooni. Samuti on oluline teada oma autotüübi jaoks vajalikku survet. Mõõdu võib leida sõiduki kasutusjuhendist või juhiuksel olevalt sildilt.\nRehvi täielikuks täispuhumiseks võib kuluda 2–3 minutit. Kui aga suurendate kergelt tühjenenud rehvi, võib see võtta 30–40 sekundit. Kui olete rehvi täispuhumise lõpetanud, peate kompressori välja lülitama ja lahti ühendama.\nRehvirõhus rehvirõhu mõõtühiku kaudu tähistab PSI naela ruut tolli kohta. Seda seadet kasutatakse õhurõhu mõõtmiseks ruumis. Sõidukites avaldab rehvide siseosale survet.\nUuringud on näidanud, et saate oma auto gaasi läbisõitu keskmiselt 0,6% suurendada. Kohati isegi kuni 6%, kui hoiate auto rehve piisavalt täis. Alarõhuga rehvid võivad gaasi läbisõitu vähendada 0,2%. Samuti on oluline arvestada, et korralikult täis pumbatud rehvidega on turvalisem sisse sõita ja need kestavad kauem. Lisateave rehvide täitmise kohta selles uuringus.\nKas teadsite, et teie rehvidele sobiv rehvirõhk leitakse tavaliselt kleebiselt, mis asetatakse juhi küljeukse lengile? Kui ei, siis leiate selle kindalaekast või kasutusjuhendist. Oluline on tähele panna, et te ei kasutaks rehvi külgedele trükitud maksimaalset rõhku. Igal sõidukil on tootja järgi kindel rehvirõhk.\nbosch ros20vsc ülevaade


Päkapikkudeks olid politseikooli kadetid | Kambja Valla Sõnumid\nElu Päkapikkudeks olid politseikooli kadetid\nPäkapikkudeks olid politseikooli kadetid\nUnipiha kooli lapsi juhatasid sel korral jõulumaale päkapikud Sisekaitse Akadeemia Politseikolledžist. Lisaks päkapikkudele ootasid nii lapsi kui nende vanemaid jõulumaal jõuluvana koos saani ja suure kingikotiga. Just need tegid möödunud jõulud Unipiha kooli lastele ja nende vanematele erakordseks. „Politsei pole ainult kabinetis istumine ja karistamine, vaid ka suhtlemine inimestega, kogukonnaga. Seepärast võtsin rõõmuga vastu Eha palve aidata teda jõulumaal päkapikkudega,” ütleb praegu politseikooli kadettide praktikat koordineeriv Kambja valla konstaabel Nelly Ruuge.\nEttevalmistused selleks algasid juba paar nädalat enne jõule.\n„Pane sinna veel pisut oksi! Paneme ka siia nööri, et tuul katust ära ei viiks,” ütlevad Jane ja Meelise isa mulle. Siis on jõuluvana kodu valmis.\n„Aitäh, mehed!” ütleb Erlend Sild isadele, kes olid tulnud appi Unipiha koolilaste jõulumaad ehitama. ”Eks kõige suurem tänu ole laste üllatunud näod, kui nad seda kõike näevad,” lisab ta.\nSeejärel vaatavad mehed oma kätetööd: kitsede söögisõim ja vanasse kruusaauku ehitatud jõuluvana kodu on valmis. Viis tundi rassimist! Vaatan mehi ja imestan: nad oleksid nagu ise poisikesteks tagasi saanud. Sama õhina ja lustiga nagu poisid, kes ema-isa valvsa pilgu eest kodust jalga on lasknud, et endale metsas onni ehitada ja indiaanlasteks hakata, tegid nad jõuluvana kodu oma lastele.\n22.detsembri pärastlõunal ootab metsa viiva raja alguses lapsi päkapikk. Tema on juht, kes peab lapsed viima läbi paksu metsa jõuluvana onni juurde. Teel peavad lapsed panema Gerli (3. kl) isa Gunnar Turmi ehitatud loomade sõime kapsaid, porgandeid ja heina. Ikka selleks, et vanade eestlaste kombe kohaselt hoolitseda pühade ajal ka metsloomade eest.\nLoomade söögisõime läheduses põleva lõkke ääres saavad jõulumaale minejad end soojendada ja vastata päkapikk Margoti, Unipiha kooli vilistlase, koostatud viktoriini küsimustele. Nendele õigete vastuste andmiseks peab kooli loodusloo- ja matemaatikatunnis õpitu hästi meeles olema. ”Kuna lapsed on veel pisikesed, siis on ülesanded lühikesed ja sisukad, et vältida tüdimust,” räägivad kadetid Dainis, Joel ja Indrek. “Tõdesime üllatusega, et kõigile küsimustele, mida me esitasime, oskasid lapsed vastata väga eeskujulikult.”\nSeejärel liigume koos lastega edasi kohani, kus ootavad järgmised kaks päkapikku. Anneli ja Kristjan räägivad seda, kuidas metsas hakkama saada ja mida teha eksimise korral. ”Kõige tähtsam on anda endast kõikvõimalikul moel märku: vilistada, kolkida kaikaga vastu puud, karjuda. Veel parem on võtta metsa minnes kaasa mobiiltelefon.”\nEnne jõuluvanaga kohtumist tuli lastel veel tunda ära jänese ning kitse jäljed, proovida käbidega tabada puu otsa riputatud õhupalle. Iga tabamust korvas üllatuskomm palli sees.\nViimaseks katsumuseks on kuusenoorendiku labürindi läbimine. Kui ka sellega valmis ollakse, jõuavadki lapsed Jõuluvana onni juurde.\nJõulutaati aga saani ja kingikotiga pole veel kohal. Koos õpetajate ja päkapikkudega lauldakse jõululaule ning tantsitakse Kaera-Jaani seni, kuni saan kohale saabub.\nSiis viiakse suur kingikott kuuskedega ääristatud onni. Algab kingituste jagamine.\nHakkab hämarduma, kui küpsetame lõkke ääres vorstikesi ja joome termostega kaasa võetud kuuma teed. Nii päkapikud kui jõuluvana teevad seda üheskoos laste ja nende vanematega. Puud praksuvad, mets kohiseb ümberringi. Leian end mõtisklemast selle üle: „Nii mõnigi neist lastest, kes praegu minuga selles õhtus koos on, leiab ehk aastate pärast, et need olid tema kõige ilusamad jõulud.”\nMõni aeg hiljem saime Jõuluvanalt kirja:\n”Mina tulin Unipiha laste juurde saani ja hobusega  Väga vinge!\nLapsed ja isegi täiskasvanud olid päris pöördes. Kõik plaksutasid ja hõiskasid, kui mind tulemas nägid. See oli võimas tunne. Arvan, et pole imelisemat kogemust, kui oli see. Pole ka hämmastavamaid vanemaid, kui on Unipiha kooli omad. Nad olid valmis kõigeks, et nende lapsed saaksid suurepärased jõulud. Oleksin ise hea meelega nende laps!\nLeian, et selline ettevõtmine peaks leidma kajastamist kõigis ajalehtedes üle Eesti.\nVanemad + kadetid, suurepärane meeskond!\nOlge tublid te kõik seal vahvas kohas! \nTeie Jõuluvana Uku“\nMida pakkus Sulle sellisest üritusest osavõtmine?\nKadettide koordinaator Nelli Ruuge:\n„Suure meelerahu. Tundsin end vahepeal samuti päkapikuna. Meeliülendav tunne oli näha seda, kuidas suuremad korjasid õhupallide juures väiksematele käbisid. Aitasid neid täpsusviskamises. Selline ühtsuse tunne oli. Ka kadetid tundisid sedasama. Nad olid väga üllatunud, et lapsed tundsid loomade jälgi ning teadsid meie paigalinde. Unipiha istub mulle.\nKõik ilus ei ole veel ilmast kadunud.”\nEelmineNakata naabrit! Mine koju ja räägi naabriga!\nJärgmineJärjepidevus viib Kambja vallas elu edasi


Tõlkimine Brüsselit oodates\nKvaliteetse õigustõlke tegemiseks kulub raha, põhjendab õigustõlke keskuse direktor Liina Kesküla riigile üsna kalliks minevat tööd.\nRiigikantselei allasutusena saab keskus raha riigieelarvest ja täidab riigi tellimust. Eraisikuid ei teenindata.\nRiigikantselei eurointegratsioonibüroo juhataja Hendrik Hololei täpsustab, et õigustõlke keskuse põhiülesanne pole tõlkida kõiki ELi direktiive, vaid neid dokumente, mis muutuvad pärast Eesti ühinemist ELiga osaks meie õigussüsteemis.\nSuure osa keskuse tänavusest 11 miljoni krooni suurusest eelarvest moodustavad siiski üldkulud, hoone renoveerimiskulud ja infotehnoloogia soetamiskulud.\n«Kuna ükski Eesti kõrgkool ei koolita tõlkijaid, saadame oma spetsialiste täiendõppele välisriikidesse,» nimetab Kesküla kuluartikleid. «Oleme loonud umbes 20 000 terminist koosneva andmebaasi, mille tuleva aasta aprillis riputame üles Internetti.»\nPeale tõlkija töötab iga leheküljega keeletoimetaja, õigustoimetaja ja terminoloog. «Seda peetakse maailmas õigusaktide tõlkepraktikas ainuvõimalikuks kvaliteeti tagavaks meetodiks,» räägib Kesküla.\nÕigustõlke keskuse tõlkija päevanorm on keskmiselt kolm lehekülge. Keskuse selle aasta toodang on 5600 lehekülge tõlketeksti. Järgmisel aastal plaanib keskus tõlkida 11 500 lehekülge.\nTõlkimist vajab umbes 70 000 lehekülge ELi määrusi. «Nelja aasta pärast jõuame selle kogusega ühele poole,» kinnitab Kesküla ning prognoosib, et küllap proovib enamik nende küllaltki unikaalsetest tõlkijatest seejärel konkureerida Brüsseli ametkondadesse.\nKui Soomes ja Rootsis suurem tõlketöö otsa sai, suundus sadakond tõlkijat sama tööd, kuid tunduvalt suurema palga eest tegema just Brüsselisse.\nELi direktiive tõlgivad ametkonnad selleks, et seaduse, määruse või muu kohaliku õigusakti koostamisel oleks käepärast eestikeelne tekst.\n«Lepinguliste tõlkijate töö on operatiivne ja meil on nendega pikaajalised töösuhted,» kõneleb rahandusministeeriumi avalike suhete osakonna juhataja Aili Ohlau. Rahandusministeerium on tõlgetele esimesel poolaastal üle 200 000 krooni kulutanud.\nPõllumajandusministeeriumi eurobüroo juhataja Janika Salevi andmeil on neil seadusloome harmoniseerimiseks 1,25 miljonit krooni. Tõlgime ise ja tellime tõlkebüroodelt, lisab Salev.\nRiigiasutused kasutavad ka teisi tõlkebüroosid. Seitse kuud tagasi tööd alustanud õigustõlkebüroo OÜ Interlex ühe omaniku ja peatoimetaja Andres Aule sõnul moodustavad klientidest poole riigiasutused, nagu näiteks veterinaaramet ja ministeeriumid.\n«Vajadusel kasutame välisspetsialistide abi,» seletab Aule, kes paar aastat tagasi töötas õigustõlke keskuses tõlgina. «Oleme näiteks taikeelset õigusakti rootsi keelde tõlkinud.»


TIMO PALO – Eesti mees polaarseiklejate lavalaudadel - Go Traveli reisikirjad: Reisiajakiri TIMO PALO – Eesti mees polaarseiklejate lavalaudadel - Go Traveli reisikirjad\nEesti kaugem ajalugu tunneb suuri maadeavastajaid, nagu Bellingshausen, Middendorff, Kotzebue, Parrot, Krusenstern jt. Kuid igal endast lugupidaval matkariigil on ka omad tänapäevased kangelased – on nad siis mägironijad, polaarmatkajad või purjetajad, kes otsivad oma võimete piire, inspireerides samal ajal ka teisi.\nEhkki ajad on teised, nõuavad ekstreemsed matkad püstitatud eesmärkide nimel endiselt suurt tööd ja pühendumist. Eestlasest matkaja Timo Palo viimane retk Nanseni jälgedes põhjapooluselt Teravmägede saarestikus asuvale Longyearbyenile on sellise kategooria matk, mis on mehest juba teinud tuntud tegelase tänapäeva polaarseiklejate lavalaudadel. Go Reisiajakirja toimetaja Andre Nõmm usutles meest, kelle Arktika-alade kogemustepagas on vaatamata noorusele juba praegu muljetavaldav.\nKust armastus just polaarpiirkondade vastu?\nOlen sündinud ja üles kasvanud Eesti lumiseima paiga, Haanja kõrgustiku vahetus läheduses. Küllap kõik saigi alguse lumest ja sellega seonduvast. Lumega on mul mingi eriline suhe olnud juba lapsepõlvest saati. Nii palju kui mäletan, olen alati talve armastanud. Meenub, kuidas ma poisikesena esimest lund ootasin. Vahel ei suutnud ma sügiskuude hilisõhtu tunnil uinudagi, vaid istusin aknal ja ootasin, sest teadsin, et ilmaprognoos oli lund lubanud. Tänu oma suusatajast isale ja ristiisast treenerile Ants Joonasele alustasin laskesuusatreeningutega õige varakult. Tulid spordilaagrid ja võistlused ning suusatamisest sai minu jaoks elustiil.\nSamal ajal hakkasid minu kätte sattuma ka mitmed sellised raamatud, mis oma jälje jätsid. Olgu nendeks siis seiklusjutud, rändurite reisikirjad või autobiograafilised lood. Enim köitsid ikka need valged laigud − kauged ja raskesti kättesaadavad, vähe teatud ja käidud servaalad, kus karmid loodusolud panid ränduri proovile. Nii jäidki polaarpiirkonnad hinge kripeldama. Pealegi on valge ja külmast sätendav tardunud vaikus midagi, millest sügavamat ma ei tea. See maailm seal tundub sedavõrd teistmoodi, unustatud ja üksik. Ta ei võlu mitte külluse ja mitmekesisusega, vaid lihtsuse ja tahumatu iluga – midagi ürgset on jää ja lume tardunud olekus, viies meid ajas tagasi aastatuhandeid.\nKas ka sinu puhul võib rääkida eesti suusamatkaja tavapärasest arengust, et alguses Lapimaa, Hibiinid ning sealt edasi juba teised piirkonnad?\nMa arvan, et võib küll. Pean sellist samm-sammulist arengut ka õigeks. Ei soovitaks kellelgi teha kohe suurt hüpet, kus kukkumine võib olla väga valus või suisa saatuslik. Alustada tuleks ikkagi oma kodumaa ja lähiümbruse maastike tundmaõppimisega. Aegamööda edasi liikudes on hea ja suhteliselt valutu oma vigadest õppida, end täiendada ja uusi võimalusi proovida. Pole olemas parimat õpetajat kui puhas kogemus ise. See võib küll teinekord olla väga karm õpetaja, kuid kahtlemata parim. Minagi alustasin suusaretkedega Eestis. Iseäranis lemmik piirkond on olnud kodune Haanjamaa ja Karula rahvuspark. Seejärel suusatasin läbi Eesti, siis tulid Hibiinid ja Hardangervidda. Hiljem siirdusin Teravmägedele ja Gröönimaale ning nüüd lõpuks tuli see kõige raskem ja igatsetud põhjapoolus – polaarrändurite „Püha Graal”.\nNorra polaarseikleja Børge Ousland on ühes intervjuus öelnud, et külmaga ei ole võimalik harjuda. Oled viibinud pikki perioode suures külmas, kuidas on sinul külmataluvusega?\nJah, sedasi on öelnud juba Roald Amundsen, kes treenis end, magades talvel alasti lahtise aknaga toas. Päris nõus ma aga sellise arvamusega ei ole. Kui me mõtleme harjumise all seda, et suudaksime külma trotsida niivõrd, et ei tee sellest enam välja, siis tõesti, sinnamaani pole võimalik jõuda. See pole füsioloogiliselt võimalik. Külm tekitab alati ebameeldivusi ja me peame end selle eest kaitsma. Samas on aga võimalik madalate temperatuuridega teatud määral kohaneda. Olen seda ise korduvalt kogenud, viibides pikki perioode polaaraladel. Üheks heaks kogemuseks oli Tara ekspeditsioon (pooleaastane jäätriiv), kus me tõesti suutsime laeva jahedaid ruume lõpuks paremini taluda ning T-särgi või lühikeste pükste väel mõnda aega väljas viibimine ei valmistanud enam suuremat probleemi.\nKuidas sattusid Tara ekspeditsioonile ja mis projektiga on õigupoolest tegemist?\nTara ekspeditsioonile sattumine oli osalt õnnelik juhus. Kõik sai alguse Euroopa Liidu 6. raamprogrammist rahastatud kliimauurimise projektist DAMOCLES, mis oli Euroopa suurim panus rahvusvahelisse polaaraastasse 2007. See projekt hõlmas teadusinstitutsioone ühtekokku 47 riigist. Polaaralad on võrreldes muu maailmaga veel suhteliselt kesiselt uuritud. Peamiseks põhjuseks on olnud raskendatud ligipääs ja keerulised keskkonnatingimused. Tänu mõnede kliimauurijate headele kontaktidele sai Tartu ülikooli geograafia osakond, kus ma õpin ja töötan, võimaluse teadusprojektis kaasa lüüa. Tara laevast sai DAMOCLES-projekti üks peamine välitööde platvorm, kus pooleteise aasta jooksul, mil laev jäässe külmununa triivis, tehti arvukalt erisuguseid mõõtmisi. Esialgu ei olnud ette nähtud, et keegi meie töörühmast triivil osaleb. Ettepanek tuli ootamatult, sest oli tarvis lisajõudu mahuka teadusprogrammi täitmiseks. Kui doktoritöö juhendaja Jaak Jaagus uuris minu huvi kohta ekspeditsioonil osaleda, andsin ma pikemalt mõtlemata nõusoleku.\nTara ekspeditsioonide kodulehel seisab kirjas, et ekspeditsioon on veenvalt tõestanud, et globaalne soojenemine on tõsiasi. Küsimus on ainult selles, et mis mõju see lõpuks avaldab. Kas varsti on võimalik ennast „rihtida” viimaseks meheks, kes on suusatanud põhjapoolusele?\nKas keegi üldse suudab siin maailmas midagi veenvalt tõestada? Tara triiv näitas nii triivi enese kui ka teaduslike järelduste poolest, et Arktika on suures muutumises. Tegelikult on need muutused isegi kiiremad, kui teaduslikel andmetel põhinevad mudelid on julgenud ennustada. See tähendab, et inimese loodud mudelid näevad asja optimistlikumalt, kui loodus reaalselt laseb meil tunda. See on omamoodi hirmutav. On mitmeid märke, mis viitavad kliima soojenemisele: näiteks Arktika erakordselt kiirelt kahanev jääkate või viimastel kümnenditel märkimisväärselt kasvanud ekstreemsed ilmastikunähtused. Arktikal on kahtlemata väga tähtis roll globaalses kliimasüsteemis ja muutused on seal kiireimad kui kusagil mujal. Siiski usun, et veel lähiaastatel püsib võimalus põhjapoolusele suusatada. Seda vähemasti Kanada poole pealt, kus mitmeaastast jääd tänu Beauforti ringhoovusele veel siiski leidub. Teatud määral tuleb end ehk kohandada küll muutustele, ennekõike on kõne all jää kadumine Arktikast suvise sulamisperioodi lõpuks. Eeldades aga, et talvega moodustub uus ja piisavalt paks jääkate, siis peaks olema kevadel endiselt võimalik pooluseretke ka sessoonsel jääkattel teha. Paraku on talvedki muutunud soojemaks ja jää moodustumine pole enam see, mis varem. Hiljutisel pooluseretkel tuli meilgi liikuda möödunud talvel moodustunud õhukesel jääl. Üsnagi hirmutav tegevus. See jää sulab kiirelt: enamasti on kadunud suve lõpuks, kohati kaob aga juba sulamisperioodi esimeste nädalatega.\nArvestades aega ja olusid, siis Nanseni eemaldumist põhjapooluse lähedal oma ekspeditsioonist võib pidada üsnagi hullumeelseks ettevõtmiseks. Viimasel ekspeditsioonil Nanseni jälgedes kordasite seda teekonda. Kust jookseb sinu jaoks piir riskide mõttes või on tänapäeval varustus ja oskused nii palju arenenud, et igast olukorrast on võimalik väljuda? Kajakiga nendes vetes aerutamine tundub mulle pisut hullumeelne.\nNanseni mõlemat ettevõtmist peeti hullumeelseks − nii tema Frami triivi kui ka Gröönimaa ületust. See sildade põletamise strateegia, kus mugav ja ohutu tagasitee on ära lõigatud, ning ainus väljapääs on vaid edasi, leidis laialt hukkamõistu. Ei saa aga eirata tõsiasja, et see õigustas end. Teda peeti küll omal ajal hullumeelseks ja liialt riskialtiks, kuid Nansenil oli selle kohta hea fraas, milleks on „kaalutletud riskid”. See tähendab, et ta ei jooksnud ummisjalu heale õnnele lootma, vaid tema riskid olid põhjalikult analüüsitud ja läbi mõeldud, ent jah, need olid siiski riskid. On üsna loomulik, et kõrvalseisjaile näivad sedalaadi ettevõtmised hullumeelsusena.\nMa ei pea ennast hullumeelseks riskijaks. Minulgi olid viimaste kuude jooksul enne minekut tõsised kahtlused ekspeditsiooni võimalikkuses. Veel umbes poolteist nädalat enne poolusele lendu olime üsna veendunud, et piirdume sel aastal vaid testretkega, ületades Kirdemaa saare jäämütsi. Jääolud olid sedavõrd murettekitavad.\nOmeti läksite teele?\nMa ei tea, kas oli see määratu suur usk või leppimatus allaandmisega, kuid mingi sisetunne ütles, et peab leiduma lahendus. Niisiis ma jätkasin endiselt selles suunas mõtlemist, kuniks leidsin midagi, mida me hiljem hakkasime kutsuma kui seasonal change theory. Lühidalt öeldes – pärast ei tea mitmendat jääkattekaartide ja triivpoide trajektooride kõrvutamist õhurõhu sesoonsete muutustega, märkasin ma jää triivis kevadist muutust, mis varem oli kahe silma vahele jäänud. Sellele teooriale toetudes otsustasime me viimaks üritada. Läksime teele ilma mingi garantiita, et kõik õnnestub. Pidime arvestama, et ei saa loota välisele abile enne, kui oleme jõudnud vähemalt 83. laiuskraadini. See tähendas, et peaaegu 800 kilomeetri jooksul saime loota vaid iseendale. Barneo jaama ülem, tuntud polaarveteran Miša Malahhov vestles meiega ja uuris põhjalikult, kuidas me oleme ette valmistunud. Nägin, et ta oli tõsiselt mures. Siis jõudis päriselt pärale, kui paganama üksi me jääme ja et peame kuidagi lõunapoole jõudma, kuhu ka helikopteril on võimalik lennata. Me ei tohtinud vigu teha. Ma tundsin iseäranis hirmu oma pere pärast, kes mind kodu ootama jäid. Nüüd tuli aga hirm seljatada ja keskenduda sellele, kus me olime.\nNanseni ajad olid mõnevõrra teistsugused?\nLoomulikult ei saa me võrrelda oma retke Nanseni omaga. Fridtjof Nanseni ja Hjalmar Johanseni retk oli puhtalt elu ja surma küsimus. Mitte kellelgi polnud vähimatki aimu nende edasiliikumisest ja saatusest. Toona polnud selliseid kommunikatsioonivahendeid ja muud varustust, mis tänapäeval. Nad olid ellujääjad. Meil olid sidepidamisvahendid, kuigi teadsime, et sel ajal pole Arktikas kedagi. Lennuk maanduda ei saa ja helikopter ilma lisatankimiseta siia ei jõua. Meil polnud mingit kindlustust ega garantiid, et keegi meid üldse päästa üritaks või kaua see aega võtaks. Ent meil oli märksa mugavam varustus kui Nansenil ja Johansenil, kes palju kannatama pidid. Ma ei söandaks kunagi võrrelda meie retke nende omaga. Need seisavad eraldi kahel erineval ajastul. Inspiratsiooni ammutasime Nanseni raamatust aga rohkelt ja oli hea võrdluseks meenutada nende läbielatut, kui meil endil rasked hetked ette tulid.\nKas tuli ette ka riskantseid olukordi?\nPaar väga riskantset hetke tuli ette meilgi, kus poleks olnud kasu ei heast varustusest ega moodsatest seadmetest, sest võinuksime kaduda nii äkki ja jäljetult, et keegi poleks kunagi põhjusi teadagi saanud. Riske on võimalik maandada, kuid mitte kunagi elimineerida. On olukordi, mida ei suuda ette näha ega nendeks valmistuda. Need tulevad üllatusena ja siis on õnne vaja. Seega on risk väga suhteline mõiste. Ma ei saa öelda, et tunneksin ennast Tallinna-Tartu maanteel turvalisemalt kui Arktika triivjääl.\nEnne Nansenit tundus Põhja-Jäämere triivimine veel uskumatuna, kuid see kohati püsivana näiv jäämass on päris suures liikumises. Oli seda ka ekspeditsioonil tunda? Kas telgi asukoht võis ööga muutuda?\nPõhjapooluse retke teeb iseäranis raskeks asjaolu, et tuleb liikuda ebastabiilsel ja ebausaldusväärsel pinnal, mis omakorda kogu aeg liigub ja muutub. Arvestada tuleb sedagi, et see pind koosneb tuhandetest jääpankadest, mis üksteisest eemaldudes tekitavad lahvandusi ja kokku põrgates rüsijäämoodustusi. Selline liikumispind mõjub vaimselt niivõrd erinevalt kindlal maapinnal liikumisest. On küll aimu, kuid päris kindlalt ei tea kunagi, kuhu välja võib jõuda või mis teele ette tulla. Meiegi olime sunnitud oma maabumispunkti muutma mitmel korral, püüdes end kohandada triivi ja jääoludega. Läbipääsuteid tuleb aga otsida pidevalt. Telgi asukoht muutus öösiti enamasti paar kilomeetrit. Jää liikumine on tänapäeval mõnevõrra kiirenenud, sest jääd on vähem ja see on õhem. Tegemist on ühe ekstreemseima elukeskkonnaga planeedil.\nKirjelda lühidalt päevamenüüd ühel tõsisel suusaekspeditsioonil.\nEnergiavajadus ühel sellisel arktilisel suusaretkel on päevas keskmiselt 6000–8000 kcal (ekstreemsematel juhtudel 10 000 kcal) ja sageli ei korva seegi kaotatut, nii et teatud kaalukaotus on paratamatu. Laias laastus arvestatakse inimese kohta umbes 1–1,2 kg toitu päevas. Enamasti on menüü põhiläbilõikes kõigil sama. Kaasa veetakse vaid kõige energiarikkamaid toite. Hommikusöögiks on kaerahelbepuder, lisades sinna piimapulbrit ja müslit või pähkleid ja kuivatatud puuvilju. Lõuna- ja õhtusöögiks on dehüdreeritud matkatoit, mis on juba iseenesest valmistatud füüsilist koormust arvestades. Need on maitsvad ja erisuguse maitsevalikuga (pastad, kartulipudrud, riisiroad). Kuum vesi peale, veidi ootamist ja ongi valmis.\nToidud peavad olema suure rasvasisaldusega, mistõttu on tavaline, et sinna lisatakse toiduõli. Meie lisasime õli asemel võid. Polaarretkedel on juba nende algusaegadest saadik olnud kasutusel üks väga energiarikas rasva sisaldav toit: pemmikan. Tegemist on rasva- ja valgurikka toiduga, mille võtsid esimesed polaarrändurid üle Põhja-Ameerika indiaanlastelt. See on segu rasvast, kuivatatud lihast ja marjadest (enamasti pohlad, jõhvikad). Rasva puhul kasutatakse erisuguseid tooraineid. Meil oli tavaline searasv, millesse oli lisatud kuivatatud liha tükke. Minu ema ja abikaasa on mulle seda ka varasemate ekspeditsioonide jaoks valmistanud.\nPäevamenüüsse kuuluvad taskus olevad kuivatatud puuviljade ja pähklite segud, milles on rohkelt rasvu, süsivesikuid ja mineraale. Lisaks muidugi šokolaad. Enim levinud on veel kartulikrõpsud, kuivatatud liha, spetsiifilised energiatahvlid ja suitsuvorst. Läänes pole niivõrd levinud, kuid mina olen ise sageli kasutanud ka head energiarikast halvaad. Joogiks tarbisime energiajooki, šokolaadipulbrit ja mustikasuppi. Viimane oli meie eriline lemmik. Vähemal määral juuakse ka teed.\nKui Amundsen, Nansen ja paljud teised polaarseiklejad pidid sageli oma ekspeditsioonidest üles jäänud võlgade tasumiseks pidama loenguid, siis kuidas tänapäeval ühte tõsisema kategooria polaarmatka finantseeritakse? Gröönimaa ületamine koos varustusega ei ole vist kõige odavam ettevõtmine?\nPolaarretkede puhul on tegu perifeersete aladega, mis tähendab, et logistika ning ka võimalikud pääste- ja kindlustuskulud on väga suured. Samuti tuleb kulutusi teha erivarustusele, mis sageli on nn „rätsepatöö”. Ilma toetajateta on sellises mastaabis ekspeditsiooni väga raske korraldada. Pead olema kas ise väga rahakas või peab sul olema olema selliseid sõpru. Üldiselt on sedasi, et vajalike toodete ja varustuse hankimisega pole niivõrd keeruline. Paljud ettevõtted on huvitatud, et nende tooteid sellistes karmides oludes proovile pannakse. See on neile heaks reklaamiks ja tõstab toote usaldusväärsust tarbija silmis. Raskem pool on rahaga. Siin maksavad kas tutvussidemed või väga hea mänedžeritöö oskus. Suuremates riikides, nagu näiteks brittidel, on olemas spetsiaalsed fondid, mis panustavad ekspeditsioonidesse kui ühte spordi ja hariduse valdkonda. Eesti-taolise väikeriigi puhul oleks seda ilmselt palju tahta. Rahaline pool ongi ekspeditsiooni vahest kõige valusam teema ja ettevalmistuse raskem osa. Olen saanud osalt toetuda oma sõpradele, kelle abiga on õnnestunud mõningaid kulusid katta. Ülejäänu tuli endal leida.\nOled ühtpidi seotud teadustööga, teiselt poolt võtad ette suuremaid suusaekspeditsioone. Kas mõnel ekstreemsemal suusaekspeditsioonil ei ole tekkinud konflikti, et võiks näiteks ka mõned mõõtmised teha.\nEnamasti on need kaks täiesti iseseisvat projekti. Ekstreemsel suusamatkal ei saa tahta kaasas kanda veel ka rasket teadusaparatuuri, sest varustuse kaal on selletagi suur. Minul kui teadustöö tegijal on see soov kahtlemata olnud ja nii ma ka möödunud pooluseretkel seda võimaluste piires tegin. Mul olid kaasas seekord kergemat sorti teadusinstrumendid. Arktikas on kohapealsed mõõtmised väga harvad, sest ligipääsetavus on raskendatud ja teadusekspeditsioonide korraldamine kallis. Seepärast on neil mõõtmistel väga suur tähtsus ja vajadus, et hinnata kaugseire meetodite täpsust ja usaldatavust. Kuna ma ise olen teaduses aktiivne, siis tean, mis väärtus neil on, ja seepärast ka sundisin end mõõtmisi tegema. Ühtlasi on meeldiv luua muidu sportlikule ettevõtmisele ka mingi lisaväärtus.\nOma polaarmatkade partneriga, norraka Audun Tholfseniga said kokku Tara ekspeditsioonil. Kas jutud ekstreemsematest matkadest tulid Auduniga kiiresti jutuks?\nAuduniga kohtusime tõesti Tara ekspeditsioonil Arktika triivjääl. Meie puhul oleks vist raske paremat tutvumispaika ette kujutada. Tegelikult on nii, et ei Gröönimaa ega ka pooluseretk kumbki polnud Auduni plaanides ega unistustes. Mina ta sinna sisse vedasin. Juba enne Tara triivi olin ma ette valmistamas Gröönimaa ületust 2008. aastal, mil möödus 120 aastat Nanseni ja tema kaaslaste esmaületusest. Tara triivi ajal sain aga kohalike Taani võimudega suheldes teada, et sooloretked pole ohutuse mõttes enam lubatud ja nii ei jäänud mul muud üle kui kaaslane leida. Tundus, et Audun võiks selleks sobida. Olime üsna sarnased ja jagasime Arktika suhtes sama kirge.\nHiljem juba väga ekstreemne matk Nanseni jälgedes põhjapooluselt Teravmägede saarestikus asuvale Longyearbyenile?\nPärast Gröönimaad olid mõtted üha enam pooluse ümber. Kuid ma ei tahtnud teha tavapärast pooluseretke, vaid pigem midagi erilisemat, mida polnud veel proovitud. Elades mõnda aega Teravmägedel, leidsin end ühel päeval Arktika kaarti vaadates endalt küsimas, miks keegi pole püüdnud läbida pooluse ja Teravmägede vahelist marsruuti. See peaks ju olema võimalik, vaatamata triivi ohtlikkusele ja jääolude kesisusele. Teadsin, et koertega ja lisavarustamisega lennukilt oli seda varem korra tehtud. Kuid omal jõul polnud veel keegi sellega hakkama saanud. Siis meenus Nanseni päevikust loetud mõttekäik, kus ta räägib kavatsusest pöörduda tagasi pooluselt Teravmägedele. Nii oligi idee sündinud ja kontseptsioon olemas – teekond põhjapooluselt koju Longyearbyenisse. Rääkisin sellest Auduniga ja olimegi taas meeskond.\nKas kusagil istub ka soov võtta ette mõni pikem sooloekspeditsioon?\nKindlasti. Tegelikult ma ju sooloretke Gröönimaale planeerisingi ja selle nimel vastavalt harjutasin. Pärast Audunile tehtud ettepanekut oli mul endalgi mõnevõrra aega vaja, et uue lahendusega harjuda. Just vaimses plaanis tuleb ümber orienteeruda. Ma ei ole aga maha matnud mõtet proovida midagi ka sooloettevõtmisena. Üks aspekt, mis mind sooloretke juures võlub ja mida kuidagi teisiti tunda ei saa, on sügavam ja isiklikum suhe loodusega. Olen seda tundnud üksi tehtud lühematel retkedel. Oled vaid sina ja sind ümbritsev keskkond, kus sa liigud. See hirmutab ja võlub samaaegselt.\nMis tunne on läbida kümneid ja kümneid kilomeetreid Gröönimaa jäämütsil, kus päevade kaupa maastikupilt suurt ei muutu? Kas kohati hirmutav ei ole?\nGröönimaa polnud sugugi nii hirmutav, kui seda oli Põhja-Jäämeri. Seal oli meil kindel jalgealune, toitu poole rohkemateks päevadeks kui planeeritud ning taskus otsingute- ja päästeabikindlustus. Polnud ka näljaseid jääkarusid. Küll aga tuleb üksluisel valgel jääkilbil liikudes varem või hiljem peale igavus. Tekib vaimne tüdimus, sest ümbrus ei muutu. Siis jääb üle vaid oma isiklikes mõtetes liikuda ja aeg-ajalt vaid kompassi jälgida.\nPõhja-Jäämere matkad on vist täiesti teisest puust?\nKui tuua võrdlus, siis Gröönimaa ületus oli pooluseretke kõrval nagu suusasõit pühapäeva pärastlõunal. Kui arvad, et sinus on vähegi enesekindlust ja -usku, siis Põhja-Jäämeri on seda väga osav röövima. Ilmaasjata ei peeta põhjapooluse retke rändurite seas maailma üheks raskeimaks. Arktika on oluliselt vaheldusrikkam, maastik ja aluspind muutub pidevalt, triiv korrigeerib sinu marsruuti omasoodu ja jääkarud on kõikjal liikvel. Seal ei saa niivõrd oma mõtetes liikuda. Tuleb pidevalt keskenduda ümbrusele, otsida läbipääsuteid ning tagada enese turvalisus. Sedasi on põnev ja retk hoiab pidevas tegevuses, kuid samal ajal on ka oluliselt hirmutavam ja vaimselt kurnavam. Ebakindlus on see, mis hirmu süstib. Jääväljal oled tõeliselt loodusjõudude meelevallas ning pead käituma ja reageerima vastavalt neile. Sedasi paneb Põhja-Jäämeri emotsionaalse tasakaalukuse ja meelekindluse tõsiselt proovile. Seal liikumine on üsna pingeline tegevus. Justkui kõnniksid elava organismi turjal ega tea, millal ta otsustab su sealt minema heita.\nTegeled ka fotograafiaga, oled võitnud teadusfoto konkursi. Tean omast käest, et mõnel sportlikumal matkal on fotoaparaadi väljavõtmine üsna tüütu ettevõtmine.\nNii see on. Tean, mis tähendab kaamerat välja võtta oludes, kus endagagi on tükk tegu. See vajab suurt tahtejõudu ja paratamatult peab olema valmis selle nimel kannatama. Möödunud retkel võtsin teadlikult selle oma õlule, sest fotograafia on minu üks suur kirg. Eks ma seetõttu pidin külma tõttu ka oma sõrmede pärast rohkem kannatama. Siinjuures tasub alati meeles pidada, et just need rasked hetked, kus enamasti ei taha mõeldagi lisapingutusele või kannatusele, ongi vajalikud jäädvustada. Aitavad need ju hiljem lugu tõepärasemalt ja ehedamalt edasi anda. Pildil on tugev emotsionaalne mõju, silmadega me tajume ja tõlgendame maailma mitmeti ja erinevalt. See annab vaatajale suurema vabaduse oma mõttelennuks.\nOled osalenud mitmel teadusekspeditsioonil ja tunned seeläbi polaaruuringute telgitaguseid. Kuidas suhtud püüdlustesse asutada Antarktikasse Eesti uurimisjaam?\nSee on aktuaalne ja palju vastuolusid tekitav teema, seega lähtun siinkohal oma isiklikust arvamusest. Eesti on väikeriik, kelle rahalised võimalused on üsna piiratud. Polaaruuringud on aga kallis ettevõtmine, iseäranis kallis on logistika. See ei tähenda, et Eesti-sugune riik peaks polaaruuringutest Antarktikas suu sootuks puhtaks pühkima. Kui meil on olemas teadmised ja tahe, siis on kõik võimalik – ka väikerahva jaoks. Mina näen ennekõike võimalusi rahvusvahelises koostöös, jagades mõne teise riigiga jaama- ja logistikakulusid. Seda teed on isikliku uurimisjaama asemel läinud mitmed väikeriigid. Esmalt on aga tähtis enesele selgeks teha, mida me tahame seal uurida ja korda saata. Asjale lähedal seisva isikuna tean öelda, et töö sellise programmi kallal juba käib. Eestil on seljataga vägagi tunnustatud Antarktika-uurimise ajalugu ja miks ei võiks seda jätkata.\nEestis ei ole küll sellist talvematkakultuuri kui mõnel meie lähiriigil, kuid kas sinu matkad on pannud sinuga ühendust võtma ka mõne noore, et kuidas polaaralade avastamisega algust teha?\nSiit-sealt olen mõne kirja ikka saanud. Nüüd pärast pooluseretke on neid tulnud ka väljastpoolt Eestit. Järgmised üritajad uurivad ikka tingimuste kohta ja küsivad mõnes vallas nõu. Püüan nii palju aidata, kui saan.\nKui mõnel lugejal tekib soov alustada polaarmatkadega, siis kuidas soovitad alustada?\nKõik sõltub paljuski sellest, kui sportlikuks tahetakse asi ajada ja kaugele tahetakse jõuda. Kas soov on lõpuks ka end tõsiselt proovile panna, n-ö piire kombata. Polaarmatkata võib ka ilma väga suuri eesmärke seadmata, lihtsalt loodust ja liikumist nautides. Nii või teisiti soovitan alati alustada oma kodulävelt. Mõtle suurelt, alusta väikselt! Ei soovita kellelgi teha kohe suurt sammu, mis võib kalliks maksma minna või sootuks saatuslikuks saada. Tasub lähtuda tõsiasjast, et kogemus õpetab paremini kui ei keegi teine. Pärast kodumaastike tundmaõppimist on hea minna põhja poole: Skandinaavia ja Lapimaa pakuvad juba sootuks uusi võimalusi. Need on meile suhteliselt lähedal ja kättesaadavad piirkonnad. Kui seegi veel ei rahulda ja soov on kusagile kaugemale arktilistele aladele kiigata, siis rahaliste võimaluste toel soovitan alati proovida esmalt giidiga ekspeditsiooni. Need on üsna turvalised ja kindlustatud retked, mis ühtlasi annavad väärt kogemusi ja teadmisi. Minul kahjuks need rahalised võimalused puudusid ja nii pidin leidma oma tee. Sedasi on ilmselt mõnevõrra aeganõudvam. Kui soov on end proovile panna maksimaalselt, siis tasub arvestada sellega, et kannatama pead nagunii, ükskõik kui hästi sa oled ettevalmistunud. Kui tahad lõpuni välja minna, siis pead olema natuke kiiksuga, vähemalt enamuse arvates. Meeles tasub pidada ka üht ammutuntud tõsiasja − polaarseikleja suurim voorus on kannatlikkus.\nEestis on küll väiksemaid matkagruppe, kuid kindlasti ei saa me rääkida laiemast matkakultuurist. Huvitav, mis võib selle põhjuseks olla?\nMinu teadmist mööda oli nõukogude ajal Eestis üsnagi tugev matkakultuur ja ka korralik matkaklubide võrgustik. Siis olid suure Venemaa avarused valla ja seal juba avastamist jätkus.\nJärjepidevus küll ehk katkes mõningal määral taasiseseisvumise ajal, kui Venemaa piirid sulgusid ning sinna pääsemine muutus raskemaks ja bürokraatlikumaks. Nüüd aga on muu maailm lahti ja mulle küll vähemasti tundub, et eestlased hakkavad endas üha rohkem taas rännurahva instinkte kogema. Mitmed matkaklubid on taastatud või uued loodud ja tundub, et inimesi aktiivne tegevus looduses võlub üha enam. Samas tõesti ei ole meil sellist kandepinda ja üldrahvalikku matkakultuuri, kui seda on vahest norrakatel või üldse Skandinaavias. Siin on oma osa ka sellel, kuidas ja millistes loodusoludes rahvad on kujunenud.\nLisaks oleme me väikeriik ja ilmselt me ei saa tahta, et meil oleks näiteks brittidele sarnane fondide ja toetuste süsteem. Ekspeditsioonid on olnud ajaloost tuntud mereriigi Suurbritannia kultuuri üks osa. Eks meil tuleb leida muu moodus või viis. Samas võiks ju meil matkasport kui alternatiivsport muu spordi ja olümpialiikumise kõrval kultuuriprogrammis tugevamalt esindatud olla. Seegi ju innustab inimesi oma teadmisi täiendama, maailmapilti avardama ja harib nii füüsiliselt kui ka vaimselt ning seega tagab tervema ühiskonna. Ka riigi esindusfunktsioon on siin teatud moel olemas. Mul on vähemalt hea meel, et mõned institutsioonid, nagu RMK, on omalt poolt panustanud kohapealse matkakultuuri arendamisse, luues häid võimalusi tegeleda matkaliikumisega kodumaal.\nNorra polaarmatkaja Erling Kagge kirjutab oma raamatus „Philosophy for Polar Explorers: What They Don't Teach You in School”, et millegipärast lapselik seiklushimu täiskasvanuks saamisega pigem tuhmub, ometi võimed unistuste seiklusi ette võtta ajas suurenevad.\nSee on hea raamat, mida tasub lugeda iseäranis neil, kes seiklusvaimust nakatunud. See on tõesti nii, et laps on oma mõtlemiselt ehe ja siiras. Tema maailmatunnetus on niivõrd isiklik ning ühiskonna poolt raamimata ja rikkumata. Tal on olemas meeletu uudishimu ja teadmistejanu. Ta tahab pidevalt kogeda midagi uut ja see uus ühtmoodi hirmutab ning erutab. Seiklushimu on lapses olemas kõige puhtamal kujul. Nii nad vaatavad üha kaugemale ja kompavad piire, kuniks vanemate käsi taas ette tuleb. Miks see seiklushimu, rännukihk või laante hüüd, nagu Nansen seda oma kuulsas kõnes „Seiklusvaim” on nimetanud, aja jooksul tuhmub? Seda ilmselt sellepärast, et ühiskond raamib meid ära, surudes meid teatud reeglite ja tavade ning arusaamade piiridesse. Me mugandume ja meie kirg midagi korda saata või avastada tuhmub. Kuid leidub inimesi, kes sel lapsemeelsusel kustuda ei lase. Sinna ma paigutaks ka kõik ilmarändurid, kel jääb siinolemisest midagi vajaka, mistõttu nad ikka ja jälle minema peavad.\nOn sul veel seiklusunistusi? Poolused on tehtud, Gröönimaa igast suunast ületatud, kas pigem midagi erilisemat, nagu oli matk Nanseni jälgedes?\nPigem tõesti olen seda meelt, et otsida midagi erilisemat ja originaalsemat. Kuid on kahtlemata huvitavaid paiku, mida tahaksin lihtsalt nende olemasolu pärast külastada. Samas mõlgub mõttes ka mõni sportlikult ekstreemne rekordiüritus, et näha, kas suudan sellega hakkama saada. Põnev on ju teada saada, kui kaugele võiksin jõuda. Midagi kindlat ma siinjuures välja öelda ei taha. Kõigepealt on tarvis tänavune põhjapooluseretk kokku võtta ning sellega seotud plaanid ellu viia. Mõte on teha dokumentaalfilm ja kirjutada raamat. Kui see töö on tehtud, eks siis saab edasi minna uute proovikividega.