Ehitusportaal - Aed - 2020\nSaxifrage - tagasihoidlik ja võluv mitmeaastane taim Alpide mäe jaoks\nNii saksiftartaime venekeelne nimi kui ka ladinakeelne nimetus SAXIFRAGA (saxum - kivi ja fragere - murda, murda) räägivad sõna otseses mõttes nende pealtnäha tagasihoidlike ja lihtsate taimede erakordsest elujõust. Sageli elavad nad kivimite lõhedes, justkui lõhkudes neid, nimetavad inimesed saksofirmat erinevalt murust.\nNeed on peamiselt risoomilised mitmeaastased taimed, mõnikord üheaastased. Perekonnas - umbes 400 liiki, mis kasvavad Aafrika troopika mägedes, Kesk-Ameerikas, Euraasias.\nSaxifraga liigi kirjeldus\nSaxifrage on 5–70 cm kõrgune. Lehti kogutakse sageli basaal-rosettidesse. Seal on nahksed ja lihavad, sageli ümardatud, mõnikord - jagatud lohudeks. Huvitav on see, et eluprotsessi käigus eraldub neist lubi, mis annab lehtede näpunäidetele halli metalse varjundi.\nSaxifrage'i lill sarnaneb väikeste tähtedega - valge, kollane, roosa, lilla, punane. Alati viie kroonlehega. Õis mais-augustis. Tolmeldavad putukad, kuid võib esineda ka isetolmlemist.\nPerekonnas on saksifraguleid liiga palju, hooldamisel on nad kõik ühesugused: ühed armastavad toitainerikkaid muldasid, teised, vastupidi, kasvavad vaesematel paremini, mõnda tuleks kasta sagedamini, teisi tuleks istutada osalises varjus ja mitte päikese käes. Nohutil oli mugav ühendada rohkem sarnaseid sektsioone, mida on rohkem kui tosin. Ja need sisaldavad omakorda ka alajaotisi, sektsioone, alajaotusi, ridu. Iga uue sektsiooni taimedel on mõned erilised omadused.\nNäiteks Porphyrioni sektsiooni saksifraage iseloomustab lehtterade ideaalne vorm, põõsaste kompaktsus ja tihedus, aga ka ootamatult suured, väga erinevate värvidega šikkad lilled. Lääne tõuaretajad pööravad erilist tähelepanu selle jaotise taimedele.\nMainime ainult olulisemaid aspekte saxifrage'i jaotamise osas.\nSellele võib omistada Pontic saxifrage (Saxifraga pontica). Algselt Kaukaasiast pärit. Mitmeaastane. Istutused kasvavad väga tihedateks kardinateks.\nMuskuskõrvits (Saxifraga moschata = S. exarata ssp. Moschata). Pärines Vahemere, Balkani poolsaare ja Kaukaasia riikidest. Pisikesed põõsad (läbimõõduga umbes 1 cm) ühendavad ja moodustavad väga tiheda tihniku. Lehed talvituvad hästi lume all. Kollase südamikuga külmunud Burgundia lahtistes paniküürides moodustatakse juunis.Kuna looduskeskkonnas on ta valinud alpi niidud ja nõlvad, tunneb see end kivistes nõlvadel ja alpi liumägedel kultuuris suurepäraselt.\nPäris valge-roheliste õitega K.granulee (Saxifraga granulata) on huvitav, kuna moodustab basaaltsoonis sõlmi. Nad levitavad seda saxifrage'i sageli. Seda leidub Põhja- ja Kesk-Euroopa kivistel muldadel, Lääne-Polesies.\nSaxifraga turbamarjas (Saxifraga caespitosa) - mitmeaastane kuni 20 cm pikk. Sort 'Findeing' näeb välja väga kena, lilledega sarnaneb see ülalkirjeldatud tüübiga - saxifrage on teraline, kuid ainult lilledega ei ole saxifrage'is mugulaid. Ja lisaks lilledele võivad lilled olla ka punase ja roosa värvi. Nad on väikesed - umbes 1 cm läbimõõduga, õitsevad mais-juunis.\nArends Saxifraga (Saxifraga x arendsii = Arendsii-hibridae) on võib-olla kõige tavalisem sellesse jaotisse määratud saksifraagidest.\nNeid hübriide turustatakse sageli ekslikult saxifrage'i sortidena. Need on kuni 10-20 cm kõrgused.Lehed on täiesti erineva kujuga, jakid tihedad. Erinevat värvi lilled - valge, kollane, roosa, punane.\nSaxifraga istutamine ja hooldus\nNeed on muljekaitsed efektsete jakkidega, suurte ja jäikade lehtedega, eranditult osalise varju saamiseks. Eduka harimise teine tingimus on niiske pinnas ja õhk.\nSaxifrage on varjuline (Saxifraga x urbium). Voldikud on laiad, veidi ümarad, lähevad lume all roheliseks, lilled on valged ja roosad. Eelistab osalist varju, niisket õhku ja mulda, huumusest on igal aastal kasu vaid kasuks. On oluline regulaarselt rohida safiifivarju, umbrohud lämbuvad selle kohe, see võib selle tõttu välja kukkuda.\nSaxifraga jäikjuukseline (Saxifraga hirsuta). See moodustab lahtised lehepesad, kasvab hästi vaibal. Põua korral võib see surra. Eelistab elada varjulistes kohtades. Hõredatesse panikutesse kogutud valged lilled ilmuvad juunis. Talv talub hästi: ilma katusealuse ja lumikatteta kardab ta külmakraade vaid allpool - 35 kraadi. Nimi on seotud iseloomuliku tunnusega: nii lehed kui ka kroonlehed on alumisel küljel kaetud lühikeste karvadega.\nKiilukujuline saksifirm (Saxifraga cuneifolia) laskus Lõuna-ja Kesk-Euroopa mägedest meie aedadesse. Koos võsuga on põõsa kõrgus 15–25 cm. Läikivad nahkjad lehed lähevad lume all roheliseks ja samad lehed selle all kevadel. Õitseb valgete õitega juunis-juulis.\nSaxifrage spatularis (Saxifraga spathularis). Rosettid moodustuvad üksteisest kaugel, õitseb mai lõpus - juuni alguses. Mitmeaastane talub kuni - 15 kraadi. Talvine varjualune. Looduslikes tingimustes võib leida Euroopa riikides.\nSaxifrage'i foto maandumine\nSaxifraga versicolor (S. Oppositifolia). Algselt põhjaosa ja Arktika osa Euroopa ning Aasia, Hiina, Mongoolia, Põhja-Ameerika mäeahelikest. Talub kuni –38 kraadi. pakane. Juunis-juulis õitseb lilla-roosade õitega. Reageerib väga hästi kaltsiumi sisaldusele pinnases. K. paljundatud heitlehiste pistikute ja risoomide jaotusega.\nGrisebachi saksifraagid (Saxifraga grisebachii = S. federici-augusti ssp. Grisebachii). Looduslikes tingimustes võib seda leida Balkani poolsaare riikide mägipiirkondades (peamiselt lubjakividel). Lilled on väikesed lillad, hämmastava värvi lehed - sinaka varjundiga. Äärmiselt suurejooneline! Te ei saa istutada eredas päikese käes, ainult - osalises varjus.\nKadakakõrvits (Saxifraga juniperifolia). Nimi räägib enda eest. Vorm - roomav, kollased lilled õitsevad mais. Armastab päikest või osalist varju. Kodumaa - Kaukaasia mäed.\nDinniku saksifraga (Saxifraga dinnikii) on mitmeaastane taim hallikasroheliste lehtede ja lillade õitega, mis õitsevad aprillis-mais. Kultuur on keeruline. Looduses leidub seda ainult Kaukaasia mägede teatud piirkondades.\nSuurepärane saxifraga (Saxifraga x apiculata) on aretatud spetsiaalselt kultuuritingimustes kasvatamiseks. Aprillis-mais mõjutab see õitsemise arvukust, lehtede padjad - kuni 5-10 cm kõrgused. Eelistab kasvada kivisel pinnasel (lõhedes, kivide vahel), päikesevalgus ei mängi suurt rolli: see võib hästi areneda nii osalises varjus kui ka avatud päikese käes. Ei karda lühikest põuda. See korrutab hästi, jagades põõsa ja pistikud.\nSisolistlik saxifraga ehk tseesium (S. Caesia) on Karpaatide kivimite (alpi ja subalpiini vööndis) levinud. Väikesed lendlehekesed voldikud. Ta õitseb juulis-augustis valgete õitega. Selle eest on äärmiselt raske hoolitseda, seda ei soovitata algajatele aednikele.\nSaxifraga istutus- ja hooldusfoto\nSaxifraga longifolia (Saxifraga longifolia Lapeyr) pärineb Püreneede mägedest. Üks kõrgemaid saksifreesid - kuni 60 cm kõrguseid. Lehed on hallrohelised, õied valged, lilla keskosaga. Ta õitseb juunis ja juulis. Tutvustatud kultuuriga 17. sajandi lõpust.\nSaxifrage colearis (Saxifraga cochlearis). Mitmeaastased, moodustades elegantsed hall-hõbe-rohelised padjad. Õitsevad mais-juulis valgete õitega punakastel vartel.\nSaxifraga iduleht ehk rabamesi (Saxifraga cotyledon) .Looduslikud kasvukohad - Skandinaavia riikides, Lõuna-Alpid ja Püreneede keskosa. Kuni 60 cm kõrgustele käpalilledele ilmuvad juunis lahtised õisikud. Ta on kõigist saksifraagidest ainus, mis eelistab happelist mulda.Koplisaba paljundatakse seemnete ja tütarpesade abil. Aeda koliti 17. sajandi teisest poolest. Mõnikord kasvatatakse seda aknalaual potikultuurina.\nSaxifrage on paanikas, muidu - visad või igavesed (Saxifraga paniculata Mill. = S. aizoon Jacq). Kuni 4–8 cm kõrgused valkjaskollased õied. Ta armastab kaltsiumi rohkust mullas, sagedast kastmist. Suvel saab seda paljundada risoomide jagamisega.\nPencilfish Saxifraga (Saxifraga pennsytvanica). Pärines Põhja-Ameerikast, kus seda leidub soostunud niitudel. See ei moodusta ulatuslikke vaipu: seda leidub sagedamini üksildastes võimsates põõsastes või mõne rühma osana. See õitseb juulis. Õied on rohekasrohelised.\nSaxifrage kull-lehed (Saxifraga hieracifolia). Seda leidub Karpaatides ja Alpides. Õied on punased või rohekad. Kõrguselt on iga taim omapärane - seal on ka 5 cm kõrguseid ja on ka 50 cm! Tasemesse istutatud välimus on väga muljetavaldav: kõrgem taim üle madalama. Paljundatakse alamliiki kull-lehelisi seemneid.\nMandžuuria saksifirma (Saxifraga manshuriensis). Seal orumetsades kasvab külaline Primorsky territooriumilt. Õitsemine - juulis-augustis. Paljundatakse seemnetega.\nSaxifraga istutamine ja hooldamine avamaal\nEnamik saksifragusid eelistavad kasvada poolvarjulistes kohtades. Hele päike enamiku jaoks on vastuvõetamatu.\nKastmine on oluline ühtlaselt. Mõni liik võib isegi lühikese põua ajal ilma täiendava kastmiseta välja kukkuda.\nSelleks, et “matt” välja näeks, tuleb seda pidevalt pleekinud käppadest puhastada.\nSaxifrage väetatakse ainult komplekssete mineraalväetistega. Ta ei salli orgaanikat. Samuti on oluline meeles pidada, et üleküllastunud taim talvitub halvasti ja on haavatav paljude kahjurite ja haiguste, eriti seente suhtes.\nMitmetes saxifrage'i tüüpides on talvekindlus väga kõrge. Keskmisel rajal, millel on ettearvamatud, sageli lumeta talved, on siiski parem taime õhust osa lõigata ja risoomi tuleks katta langenud lehestiku kihiga või aia mullaga hõõruda. Lehe huumus kevadel tuleb eemaldada.\nSellel dekoratiivtaimel on palju liike ja sorte. Nende hulgas on kõige populaarsemad järgmised tüübid:\nArends Saxifrages - See on saxifrage'i tüüp, mida eristab lühike kehaehitus. Ta kasvab 20 cm kõrguseks. Selle liigi kasvu ajal moodustub tihe roheline kate. Lehed on heledad, rohelised, üksteisest eraldi. See liik hakkab õitsema mais. Selle liigi lilled on erkroosa, erkpunane ja valge. Kuna seda tüüpi saxifrage on külmakindel, on Arends saxifrage ka põhjapoolsetel laiuskraadidel populaarne. Selle liigi sortidest võib eristada järgmisi populaarsemaid sorte:\nSaxifrage'i lilla mantel\nWattlebreaker Saxifraga - ka kännu taimeliik. Selle kõrgus ulatub 20-50 cm.See liik kasvab Aasia riikide mäenõlvadel. See erineb teistest pikkade filamentsete ripsmete olemasolul. Lehed on peaaegu ümara kujuga. Lilled moodustavad keerulised harjad. Enamasti valge või kergelt punane. Tavaliselt on seda tüüpi kodus istutatud saxifrage. Ta õitseb maist augustini. Saxifrage vitstest sortidest võib nimetada:\nPanikli saxifrage või reie - See on pikk lill. Ta kasvab 60 cm kõrguseks. Seda liiki kasutatakse harva dekoratiivse ornamentina. Kõige sagedamini kasutatakse seda ravina. Panicle saxifrage õisikud on umbellate ja õied on väikese kujuga ja tavaliselt valged. Õitsevad liigid esinevad mais-juunis.\nKõigepealt peate valima saxifrage'i istutamise koha.Pinnas võib olla ükskõik milline. Pole vaja, et see oleks väga viljakas ja hästi viljastatud. Saksasöödale meeldib aga lubjakivi. Seetõttu tasub kohta, kus lill kasvab, tasub lisada veidi lubi.\nOn väga oluline mõelda mõni piiritleja ette. Kuna see lill on maapind, hõlmab see kogu talle ette nähtud ala. Tuleb tagada, et ta ei segaks oma aianaabreid.\nSaksatükki saab istutada nii päikese kätte kui ka pimedasse kohta. Selleks, et taim saaks hästi ja pikka aega kasvada, on vajalik mulla tugevdatud kuivendamine. Kui vesi seisab istutuskohas, võivad juured mädanema hakata.\nTaime istutamiseks pinnasesse on vaja teha mitmeid toiminguid:\nMoodustage maasse väikesed augud,\nKaevake taime seemik\nKastke see maapinnale\nKastke voodit ohtralt.\nIstutamiseks on soovitatav mulda lisada järgmisi väetisi:\nSaksarõiva eest hoolitsemine ei vaja palju vaeva. Enamik selle kivimurdja taime liike talub kergesti kuumust, külmakraade ja põuda.\nKastmine on vajalik ainult vajadusel.isegi kui see on soojust väärt. Vahetult pärast saksifraasi istutamist peate jälgima mulla niiskuse taset. Siis, kui taim katab mulla, suudab ta ise mullas niiskust säilitada. Sellepärast lille juured ei karda põuda.\nUmbrohutõrje on vajalik ainult avatud saali ümbruseskuna see suudab umbrohtu maha suruda,\nTalvel pole vaja lilli kattasest saxifrage ei karda külma.\nSort Pablo Picasso (Saxifraga Pablo Picasso)\nSaxifrage'i seemnete kasvatamine on samuti täiesti võimalik ega põhjusta erilisi raskusi. Saxifrage'i saab kasvatada ka seemnetest, istutades need kohe avamaale või seemikutele. Saate seda ise teha. Taime istutamiseks seemnetest seemnete jaoks peate tegema mitmeid järgmisi toiminguid:\nTäitke maandumiskast õhukese drenaažikihiga. Siis peate valama eelnevalt ettevalmistatud pinnase peale. See peaks sisaldama järgmisi komponente: haljasala, liiv, turvas.\nIstutage eelkuivatatud seemned kasti varakevadel. Seemneid ei pea istutama sügavale maasse, puistake neid pisut liivaga ja valage,\nKasvuhooneefekti loomiseks tuleb karp katta kilega. Võite pinnast perioodiliselt niisutada, piserdades seda veega. Esimesi võrseid saab näha juba 15. päeval,\nPärislehtede ilmumisel tuleb taimed istutada eraldi pottidesse,\nSoojendusena on soovitatav enne avamaale istutamist lille kõvendamiseks rõdult potid välja võtta,\nJuuni alguses on aeg istutada taimed avatud mulda.\nSaksifraagid "Paul Cezanne" (Saxifraga ´Paul Cezanne´)\nRuumi saxifrage kaunistab korterit suurepäraselt. Toa tingimustes taime istutamiseks peate valima akna, mis pole päikese poolt liiga valgustatud. Soojal ajal on soovitatav taim paljastada rõdudele, kuna see armastab värsket õhku.\nÕhutemperatuur peaks kevadest sügiseni olema 20-25 kraadi piires. Ja talvel on soovitatav temperatuuri langetada 15 kraadini.\nTaime rikkalikku kastmist pole vaja. Talvel tuleks saksofreede joota nii vähe kui võimalik. Kuumusperioodil on soovitatav lill pihustada veega. Kastmisvett tuleks võtta soojaks ja settida.\nMaad, kus toa sahharoos kasvab, tuleb regulaarselt väetada. Kevadel tuleks seda teha 1 kord 2 nädala jooksul. Talvel piisab 1 korrast pooleteise kuu jooksul.\nSaxifrage kodus hooldamisel\nTaime nimi pärineb ladina sõnadest “saxym” ja “frango”, mis tähendab “rock” ja “break”. Saxifrage'i kodumaa on Hiina, ehkki meie riigis võib neid leida üle 100 liigi.\nSelle taime jaoks kõige sobivam koht oleks poolvarjuline koht (eriti tasub see taim paigutada täpselt ida ja lääne poole suunatud akendele). Soovi korral võite rõduga rõdu viia, kuid veenduge, et päike oleks võimalikult väike.\nVastasel juhul võivad lehed tuhmuda ja kaotada oma endise ilu. Talvel tuleks saxifrage hoida temperatuuril 12-15 kraadi. Kastmisel peaksite olema ettevaatlik, see tähendab, et kastmine peaks toimuma substraadi ülemise kihi kuivamise all.\nÄrge unustage taime piserdada pehme (asustatud) veega, tehke seda protseduuri regulaarselt kevadel ja suvel.\nSelles jaotises leiate postid Saxifrage'i hooldamiseks, kasvatamiseks, niisutamiseks ja paljundamiseks. Kogukonna kasutajad jagavad omavahel näpunäiteid ja saladusi.\nSuur arv fotosid.Meie projekti eesmärk on vahetada kogemusi, et iga projektis osaleja saaks õppida, kuidas kodus taime hooldada. Registreeru.\nSaxifrage on 5–70 cm kõrgune risoomitaim, neil on pikad roomavad varred. Taime toidavad õhukesed, hargnenud juured. Need asuvad võrsete põhjas ja moodustuvad ka maapinnaga kokkupuutes olevate võrsete siseosades. Selle tulemusel kasvab lahtine mätas väga kiiresti.\nLehtpuu lehed kogutakse basaalsesse rosetti. Mõne liigi puhul on need väga erinevad. Lihav või nahkjas lehtplaat võib olla mitmesuguse kujuga (ovaalne, südamekujuline, rombikujuline, sulgjas). Seal on siledad või kergelt karvane lehed. Need on värvitud tumeroheliseks, hõbedaks, sinakaks või sinakaks. Lehed on järk-järgult kaetud valge kattega, see on servades eriti märgatav. Tegelikult on need lubjarikas hoiused, mille eritab taim ise.\nMais-augustis kaetakse saxifrage väikeste õitega. Kuni 20 cm pikkustel vertikaalsetel nooltel korrektse kujuga korolakollektsioonid kogutakse lahtistesse kambritesse. Need koosnevad viiest terava servaga kroonlehtedest, nii et nad sarnanevad tähe või laia avatud kellukesega. Lilled on enamasti värvitud valgeks, kuid on ka kollast, roosat ja punast. Nad eritavad peent meeldivat aroomi.\nSoxifrage on tolmeldatud putukate poolt, kuid on ka tuule abil kaldu isetolmlemiseks. Septembris on puuviljad seotud - mitmeseemnekarbid tumedate väikeste pikliku kujuga seemnetega.\nSaxifrage'i seemned idanevad kuni kolm aastat. Enne külvamist tuleb need kihistada. Selleks asetatakse liivaga segatud seemned 15-20 päevaks külmkappi. Esmalt külvatakse need seemikute jaoks. Märtsis valmistatakse ette kasvuhoone mulla ja liiva seguga mahuteid. Pinnas on rohtunud ja pinnale hajuvad väikseimad liivaga segatud seemned. Neid pole vaja matta. Põllukultuurid pihustatakse ja kaetakse läbipaistva kattega.\nVõrsed ilmuvad 1-2 nädala pärast. 2-4 lehega kasvanud seemikud sukelduvad eraldi turbapottidesse. Mais hakkavad seemikud kõvenemiseks välja võtma pärastlõunal. Saksifraagid siirdatakse avamaale juuni alguses. See suurendab intensiivselt võrseid, kuid õitseb alles järgmisel suvel.\nRoomavad võrsed juurduvad ise. Juured moodustuvad maapinnaga kokkupuutuvate lehtede telgedes. Piisab, kui juurdunud võrsed emataimalt ära lõigata ja koos maapinnaga siirdada see ettevaatlikult uude kohta. Ausalt vartel on tütarpesad moodustatud isegi ilma maapinnata. Nad kasvavad õhust juured. Kevadel lõigatakse võrse ära ja istutatakse avamaal.\n5-10 cm pikkused võrsed lõigatakse suvel pistikuteks. Need võivad juurduda vees või lahtises liiva- ja turbamullas. Sügisel saadakse täieõiguslik väike taim, kuid see pole veel aias talvitumiseks valmis. Seda kasvatatakse siseruumides ja alles järgmisel kevadel siirdatakse tänavale.\nSaksikad on väga visad ja tagasihoidlikud taimed. Neid kasvatatakse avamaal ja kasutatakse ka toalilledena. Taimed arenevad paremini hästi valgustatud aladel või osalises varjus. Madalad šahtid valmistatakse aias asuvate seemikute jaoks 15-20 cm kaugusel üksteisest. Saksastamine on mulla koostisele vähenõudlik, kuid eelistab lahtiseid, hästi kuivendatud, kergelt aluselise reaktsiooniga substraate. Enne istutamist kaevake muld kustutatud lubja, kruusa, liiva ja turbaga.\nSiseõied istutatakse tihedama põõsa saamiseks kokku 2-3 taime. Siirdage neid vastavalt vajadusele, kui lill muutub potti tihedalt. Maht on valitud madalast, kuid üsna lai. Veeris, purustatud tellis või paisutatud savi valatakse tingimata paksu kihiga põhja.\nAktiivse kasvu ajal on sahtli optimaalne temperatuur + 20 ... + 25 ° C. Talveks on see langetatud temperatuurini + 12 ... + 15 ° C. Mitmekesiseid sorte ei soovitata jahutada temperatuuril alla + 15 ... + 18 ° C. Kui siseruumides asuvaid lilli hoitakse talvel soojas, on vajalik lisavalgustus, vastasel juhul venivad varred väga palju.\nSaxifrage tunneb end kõige paremini kõrge õhuniiskusega, seetõttu tuleb mätasid perioodiliselt pritsida. Kastmine toimub piserdamise teel. Pinnast on vaja niisutada ettevaatlikult, et vesi juurtes ei takerduks ja pealmisel kihil on aega kuivada. Saksasööda katab kogu pinnase, seetõttu pole selle lähedal vaja umbrohtu umbrohutada. Samuti tõrjub see edukalt umbrohtu.\nKevadel ja suvel väetatakse saxifrage'i tihnikuid kaks korda kuus. Tavaliselt vahelduvad orgaanilised ühendid mineraalkompleksidega. Talvel jätkatakse ülemise riietumisega, kuid neid teostatakse harvemini (iga 1,5–2 kuu tagant).\nTaim talvitub parasvöötmes ilma peavarjuta. Isegi kui mõned võrsed külmuvad lumeta karmide talvede ajal, eralduvad noored võrsed varakevadel kasvupunktidest ja sulgevad maapinnale kiilaskohad. Jalad elavad ainult ühe aasta ja sügisel kuivavad.\nSiseruumides olevad lilled lõigatakse kevadel pooleks, et dekoratiivne põõsas kauem säiliks. Kuid igal juhul tuleb 5-6 aasta pärast taime noorendada, kuna võrsete põhi on väga venitatud ja paljastatud.\nLiigse niiskuse ja vee stagnatsiooni korral mõjutavad soolikat jahukaste ja rooste. Hallituskohad võivad ilmuda ka lehtedele. Selliste haiguste ennetamiseks on vaja hoida taimi kuivemas ruumis ja piirata kastmist. Kahjustatud lehed ja võrsed lõigatakse ära ja ülejäänud osi töödeldakse "vasksulfaadiga" või fungitsiididega.\nMõnikord asustavad tihnikusse ämbliklestad, ussid ja lehetäid. Need kaovad piisavalt kiiresti pärast töötlemist insektitsiidiga ("Aktara", "Pirimore") või seebilahusega.\nKahvatu roheline vaip, mille kohal roosad ja valged lilled pikkadel vartel tõusevad nagu kunstlikud, sobib kiviktaimlate, alpimägede haljastuseks ja müüritise kaunistamiseks. Sakssifraagid kaunistavad kergesti tühimikud ja kaunistavad piire. Seda kasutatakse ka siseaianduses ja ampeltaimena. Saxifrage'i partneriteks võivad olla floksid, tiarella, pohl või hiina mantel.\nOn teada, et saksifrage kasutatakse ravimina. Selle lehed sisaldavad suurt hulka flavonoide, alkaloide, saponiine, orgaanilisi happeid ja kumariine. Dekokte võetakse põletikuvastaseks, palavikuvastaseks ja valuvaigistavaks ravimiks. Nende abiga ravitakse bronhiiti, tonsilliiti, podagra, hemorroidid, mädane lööve ja nahahaavandeid.\nKuidas õigesti saxifrage'i külviks ette valmistada\nToa seemnete kasvatamist saab hästi teha aprilli alguses.\nKui seemneid osteti, peaksite teadma, et omandatud sordid armastavad külma abil lahkuda.Selle protseduuri põhiolemus on see, et peate võtma keskmise suurusega konteineri, panema sinna väikese koguse tavalist mulda (eelistatav on kasutada kerget, niiskusega mullaga pisut vürtsitatud mulda),\nSeejärel tuleb seemned otse mulda panna ja kasutatud konteiner tuleb mitmeks nädalaks külmkappi panna (piisab kahest või kolmest),\nKui kokkupuuteaeg kambris möödub, saab konteineri külmkapist eemaldada ja asetada aknalauale, kus on piisavalt valgust. Maja kasvuhoone tingimuste taaselustamiseks, mis soodustavad seemnete kiiret kasvu, on soovitatav mahuti katta tavalise polüetüleenkilega,\nNüüd peate jälgima temperatuuri režiimi 18-20 ° C säilitamist selles miniatuurses kasvuhoones. Kui töötlemisaeg ja temperatuurirežiim on täielikult täidetud, võite nädala alguses jälgida esimest võrset. Tuletage meelde, et see on võimalik ainult siis, kui järgite hoolikalt maandumisjuhiseid,\nEdasine kasvatamine soovitab kannatlikult oodata tihedate saksifilehtede moodustumist,\nSeejärel sukeldub võrsed piisava mahuga kastidesse. Nagu praktika näitab, on taimede tärkamisel esimesed lehed üsna nõrgad. Arvestades seda, tuleks sukeldamise protseduur läbi viia alles pärast teist võtet või õigemini järgmiste lehtede moodustamist.\nKogenud lillekasvatajad usuvad isegi erimärkidesse. Üks neist viitab seemnete idanemisperioodile ja ütleb: kui seemned ei idane kahe või 2,5 nädala jooksul, ei tohiks te nendelt enam edusamme oodata. Uskuge või mitte, kõigi asi on äri. Kuid soovitame teil selle tähelepaneku üle mõelda, sest lillekasvatuse meistrite kogemused tõenäoliselt ei peta.\nSeemnetest saadud seemikud saab hiljem suve jooksul avamaale istutada. Saksimaali istutamine osutub edukaks, kui maa on keskmise viljakusega ja kvaliteetse drenaažiga. Kuna kõnealune taim kategooriliselt ei talu maapinnal seisvat niiskust, toimub selle kasvatamine enamasti kivistes lõhedes ja kaljude lähedal.\nSaksimaalid istutatakse seemikute vahel umbes 10 cm kaugusele. See on vajalik selleks, et lillevaip oleks tihe ja ilma soovimatute tühimiketa. Seemikute istutamisel soovitatakse saksifradi juurtele jätta mulla tükid. Kui miniatuurse kasvuhoone mahutavus on piisavalt suur, on pinnase lõikamine lõikudeks lubatud. Tulevikus, kasutades tavalist aialabidat, tuleb saadud lõigud (tükid) koos muldade külvata.\nSaxifrage kohandub kergesti avatud maapinnaga (kui selle koostis on üsna kerge). Lisaks on võimalik istutada saksifraas maasse kõige vaesema koostisega. Taime istutamine lubjakivi sisaldavasse mulda ei tohiks samuti raskusi tekitada.\nTulevikus muutub hooldus lihtsamaks. Saxifrage'i lilled peavad vastama järgmistele kasvutingimustele:\nPeate taimi regulaarselt jootma. Saksik vajab regulaarset kastmist, mis ei lase mullal kuivada. Veenduge, et pinnas ei oleks üleujutatud - see võib lilli väga negatiivselt mõjutada. Ebapiisav kastmine annab end väga kiiresti tunda, muutusi on lihtsalt võimatu mitte märgata: õis muutub väiksemaks, saxifrage'i lehtedele moodustuvad märgatavad laigud. Taime üldine seisund halveneb märgatavalt.\nÜlemine riietus. Parim hooldusviis on täieliku väetisekomplektiga taime eest hoolitsemine. Esmakordselt väetamine on väärt nädal pärast taime siirdamist uude aiakohta.\nLeekimurdja vajab ka sagedast rohimist.\nPärast saxifrage'i istutamist, kui hoolitsetakse vastavalt kõigile nõuetele, hakkab see väga kiiresti kasvama. Tulevikus saate kaunistada muljetavaldava suurusega taimealasid.\nKuid pidage meeles, et saxifrage hakkab õitsema mitte varem kui aasta pärast istutamist. Samal ajal, kui te ei korralda korralikku hooldust ja istutate taime rohke päikesevalguse tingimustes, muutub lilledest saadud vaip palju vaesemaks ja sellel on kiilas laigud.\nSammalkujuline saksifirma Alpimäel 3\nEelmise aasta kevadel ostsin aiapidajatele messilt samblakujulise saxifrage'i. Neid müüdi väikestes klaasides, igas klaasis ühes müügikohas. Ostsin kaks tassi, ühes oli roosa õiega saksifragmendi väljapääs ja teises valge.\nSest see oli mais, saksifraage müüdi õitega, sest õitseaeg oli aastal.\nAia kaunistamiseks kasvatan eraldi erinevaid taimi. Aias ja Alpi mäel on Saxifrage atraktiivne tänu oma võimele kasvada vaibaga, mille kohal kevadel ja suve alguses kerkivad erksad lilled. Ma kasvatasin oma esimese saxifrage'i seemnetest.\nÕunapuu võra alla peenrale istutatud seemikud. Ehitasin vanast karbist voodi.\nSaxifrage'i kasvatamine seemnetest ja jagunemine, pistikud\nSaxifrage maandumine maasse\nKuidas saxifrage seemnetest kasvatada . Külvatakse enne talve, kuna enamiku liikide seemned vajavad seemnete kihistumist (külmutamist) 2 nädalast kuni 2 kuuni. Kui te pole kindel, kas see on teie liigi seemnete jaoks vajalik, ärge häbenege: kihistumine ei saa kindlasti idanemist kahjustada. Seemned segatakse liivaga ja hajutatakse mullasegu pinnale.\nMahuti võetakse kas aeda välja ja maetakse lume sisse või pannakse köögiviljade jaoks külmkapis (temperatuuril + 3-4 kraadi). Kui külmumisperiood on möödas, viige konteiner tuppa ja asetage see heledale aknalauale. Võrsed ilmuvad ebaühtlaselt. Pärislehepaari väljaarendamisel sukelduge seemikutele. Ja koos püsiva kuumuse ilmnemisega, istutage aeda.\nSaxifrage'i põõsad jagunevad, tavaliselt augustis.\nTütarpesa võib istutada kogu kasvuperioodi vältel. On oluline ainult see, et nad oleksid iseseisvalt eksisteeriva võimega piisavalt küpsed.\nPistikuid saab paljundada juunis-juulis.\nSaxifrage avamaal fotol\nNagu juba mainitud, ei tohiks saxifrage'i juurte tsoonis lubada niiskuse pikaajalist stagnatsiooni. See on täis seenhaiguste arengut ja igasuguste mädanike väljanägemist, millest taime ravida, tõenäoliselt ei toimi.\nKahjuritest võivad saxifrage, spider lestad ja lehetäid ohustada saxifrages. Kasutage sobivaid insektitsiide, lahjendades ja rakendades neid vastavalt ravimile lisatud juhistele.\nIdeaalne koht saxifrage jaoks on kivine aed, alpimägi. See kaunistab piire ka koos teiste madalate taimedega - kivikropside, viiulite, kääbus-iiristega.\nSaxifrage taime video kohta:\nKõrgel mägedes kivide vahel, kitsastes lõhedes ja kivide pragudes pääsevad valguse kätte pisikesed taimepõõsad. Nad moodustavad tihedate patjadega sarnased väikesed jakid. Mõned neist on nagu väikesed erkrohelised tükid, teised meenutavad või.\nKuid lehtede tihedast massist hakkavad tõusma võrsed, mille otstes on pungad nähtavad. Kui need avanevad, muutub kogu jope: roheliseks või sinakaks, see muutub lilla-roosaks, mõnikord valgeks või kollaseks. Nii õitsema.\nSuur perekond Saxifrage kuulub perekonda Saxifragidae (Saxifragaceae ) ja sellel on mitmesuguseid allikaid 370–440 liigist. Neid levitatakse peamiselt põhjapoolkeral, mõnda esindajat leidub Aafrikas - troopiliste riikide mägismaal.\nSelline taime ebaharilik nimi sai ladina sõnadest saksum - kivi ja fragere - purunema ja see räägib päästjate erakordsest võimest ellu jääda kõige ligipääsmatumates nurkades, kivide hulgas, kivide lõhedes. Samal ajal kasvavad nad laiadeks kardinateks ja õitsevad ilusti.\nSaxifraga paniculata. Foto saidilt zakupator.com\nAednikele kõige huvitavamad sordid:\n"Macocha." Kuni 15 cm läbimõõduga leheroosid, kollase keskosaga valged õied asuvad pikkadel (kuni 50 cm) kangidel. Õitsemise aeg - maist juulini.\n"Balcana minima" on huvitav ja üsna haruldane kollektsioonisort. Taimed moodustavad väikeste (1-2 cm läbimõõduga) rosettidega madalad padjad.\nSaxifrage'i vari Variegatum. Fsaidilt kvetki-gorki.by\nAureopunctata sordi taimedel on rohelised lehed, mis on kaunistatud kollaste laikudega, nende rosettide läbimõõt ei ületa 10 cm. Roosade lilla keskosaga õied tõusevad kõrgetele (kuni 40 cm) vartele. Õitsemine mais-juunis.\nSaxifraga cortusolate, klass Rubrifolia. Foto saidilt appeltern.nl\nTe peaksite teadma, et need taimed on väga tundlikud mitmesuguste taimejääkide sattumisele nende patjadele. Näiteks kui puude lehed kukuvad sakilillele, algab nende vananemine.\nNiiskuse säilitamiseks on kasulik multšida kerge kruusaga. See kaitseb taimi ka ülekuumenemise eest ja saksifraesi juurekael - jamamise eest. Eritingimusi vajavaid liike kasvatavad amatöörkollektsionäärid.\nSeemned (väga väikesed) asetatakse pinnasele pealiskaudselt ja piserdatakse kergelt liivaga. Karp kaetakse kilega ja pannakse 3 nädalaks külmkappi. Muide, mõned haruldased liigid vajavad pikemat külmaperioodi.\nPärast kihistumist eemaldatakse põllukultuurid ja asetatakse heledasse kohta. 1-2 nädala pärast algab idanemine. Kui ilmub 2-4 tõelist lehte, sukelduvad seemikud eraldi tassidesse.\nMais karastatakse seemikud akna avamise või tänavale viimisega. Suve alguses võib kasvatatud taimi maasse istutada. Esimesel aastal saavad saksifragmendid vegetatiivse massi ja järgmisel hooajal õitsevad. Mõned liigid võivad idaneda alles aasta pärast, seetõttu tuleks kõvendamata seemnetega potte sel perioodil kuni idanemiseni niiskena hoida.\nArends Saxifrage hübriidseemned on tavaliselt müügil. Need ei vaja spetsiaalseid ettevalmistavaid meetmeid. Külvatud seemned märtsis seemikute jaoks või mai alguses kohe avamaal. Võite vaadata meie turule, kus on esindatud erinevad tootjad.\nSaxifrage on rohttaim, mis võib olla ühe- või mitmeaastane. Seda kasutatakse sageli maastiku kujundamisel. Saxifrage moodustab üheosalise vaiba. Õitsemise periood toimub kevade lõpus ja kogu suvel.\nSaksarõivaste sorte on umbes nelisada. See taim on üsna tagasihoidlik. Saxifrage on levinud Euraasias, Kesk-Ameerikas ja Aafrika troopiliste alade mägistes osades.\nTaime suurus võib olla erinev: 5 cm kuni 0,7 m. See võib moodustada erineva paksusega vaiba. Saxifrage viitab risoomi tüüpi taimedele. Basaal rosett on moodustatud lehtedest, millel võib olla hall toon, kuna need erinevad lubja kogunemise omaduste poolest.\nLilledel on viis kroonlehte ja need võivad olla erinevat värvi: valged, kahvaturoosad, lillad, päikesekollase värvusega. On olemas saksifrage'i sorte, millel on helerohelised õied.\nSeda taimet kasutatakse nii kohaliku piirkonna kaunistamiseks kui ka majapidamiseks.\nSaxifrage'i positiivsed omadused ja sordid\nPositiivsete omaduste hulka kuulub tagasihoidlik hooldus ja külmakindlus. Üksikute sortide tolmeldamine toimub putukate tõttu, teised võivad ise tolmeldada.\nTaim rõõmustab teid oma lillede, mitmesuguse koosseisuga lehtede hellusega.Kõik see lisab saxifrage'i erilise veetluse.\nSee taim sobib suurepäraselt algajatele aednikele - amatööridele. See on tagasihoidlik. Saxifrage'i istutamine ja hooldamine on kõigile kättesaadav. Ja tulemus hämmastab teid.\nSaxifrage'i lill võib kasvada varjutatud aladel. See on tema vaieldamatu pluss, sest toataimedel on sageli keeruline piisavalt valgustust pakkuda.\nKõige populaarsemad sordid on Arends Saxifraga, Saxifrage Thistle, Sodaceous ja Inx Saxifrage.\nSeal on sellised tuntud sordid nagu Manchu, paniculate, ümmargused lehed, wattled, pilliroo saxifrage.\nKuidas saxifrage'i seemnest kasvatada? Maandumine ja hooldus\nSaksiterõivaste seemneks kasvatamiseks on kõige parem kasutada suletud mulda. See on üsna väike taim, seetõttu on eelistatav segada seemned jõeliivaga ja visata see üle tasandatud maa.\nEnne seda on soovitatav pinnas tihendada. Pinnana võite kasutada turba, liiva ja maa segu. Kuid enne istutamist vajavad saxifrage'i seemned spetsiaalset töötlemist. Need tuleb panna konteinerisse, piserdada kergelt liivaga ja panna 14–21 päevaks külma.\nSeejärel tuleb konteiner katta kile või klaasiga ja panna valgustatud ruumi. Esimesi võrseid võib näha 12 päeva pärast. Kasvatatud seemikud siirdatakse pottidesse.\nSeemikud istutatakse tänavale suve alguses. Pidage meeles, et seemnetest saadud saxifrage õitseb alles järgmisel aastal.\nSaxifrage'i maasse istutamise reeglid\nSaxifrage'i seemned saab kohe maasse istutada. Sel juhul ei vaja nad eelnevat kihistumist. Avamaal maapind on seemned kõige parem istutada varakevadel, parim võimalus on aprill. Mitte iga seeme ei tärka. Kui 21 päeva pärast pole võrseid, siis peate külvi korrata.\nKülvamiseks peate pinnase korralikult ette valmistama. Sellele saate lisada lubi, turvast, natuke liiva ja kruusa. Seemned tuleb istutada üksteisest 20 cm kaugusele. Alles siis saate suurepärase rohelise vaiba.\nSaxifrage on vähenõudlik taim. Kuid selleks, et see suurepäraselt õitseks, on vaja teatavat hoolt.\nIstutamiseks peate valima üsna kuiva ja varjutatud ala. Muld ei tohiks olla liiga märg.\nKastmine peaks olema mõõdukas, kuid süsteemne.\nSamuti ärge unustage mulda regulaarselt kobestada ja rohida ning vanu lehti ja lilli pügada.\nTaime on vaja sööta 1 kord kuus. Selleks kasutage ainult mineraalväetisi.\nLämmastikku sisaldavat väetist ei saa kasutada. Saate sööta koos kastmisega, samal ajal kui vett peaks olema 2 korda rohkem kui väetise pakendil kirjutatud. Ülemise riietusega ei tohiks sellega üle pingutada.\nMida saab saxifrage haigeks jääda\nSee taim on haiguste suhtes üsna vastupidav. Saxifrage on seente suhtes kõige haavatavam. Need võivad viia juuremädanikuni.\nKahjustatud põõsad tuleb eemaldada, võite puutumata pistikud ära lõigata ja kasutada neid uue taime kasvatamiseks.\nKui me räägime kahjulikest putukatest, siis on kõige ohtlikumad ämbliklestad, lehetäid ja jaanibutid.\nSaxifrage on paljude aastate jooksul väga populaarne lill, mida sageli kasutatakse ereda aia dekoratiivse elemendina.\nVaadeldav taim kuulub rohttaimede kategooriasse, seega leitakse seda in vivo. Kõige sagedamini võib seda leida kivistes lõhedes, kaljude lähedal. Lokaliseerimise tõttu kasutatakse saksifreesid traditsiooniliselt Alpi mäe ja veekogude seinte dekoratiivse elemendina. Saxifrage on saavutanud tõelise kuulsuse ja seda peetakse õigustatult üheks kuulsamaks taimeks. Selle edu üks põhjus on lihtne seemnekasvatus. Seda võib hästi toatemperatuuril toota.\nSelles artiklis räägime teile, kuidas taim on istutatud, kasvatatud ja hooldatud.\nSaxifrage pole mitte ainult luksuslik dekoratiivne element igas aias. Lisaks on taimel mitmeid eripära ja positiivseid eeliseid:\nsee on kompaktne ja hõlpsasti kaasas ühest kohast,\nvastupidav tugevatele külmadele\nväga vastupidav ja tagasihoidlik hooldamiseks.\nLisaks võite niipea, kui taim tuhmub, koguda tahke kogus seemneid. Miks osta uusi seemneid, kui saate vanu koguda ja ümber istutada?\nSaxifrage - sort, mida iseloomustab väga mitmesuguseid taimi. See perekond hõlmab traditsioonilist saxifrage'i tüüpi, aga ka üle kolmesaja tema alamliiki. Neid saab kohata planeedi paljudes nurkades, kuna nad on kasvutingimuste jaoks tagasihoidlikud. Perekond hõlmab mitmeaastaseid ja üheaastaseid. Taimel on üsna kõrge vars ja mitmesugused lillevärvid. Leiate lumivalge, kahvaturoosa, erkpunase ja segatüüpi värvi.\nVisuaalselt kirjeldab saxifrage järgmist:\nkeskmise suurusega põõsamatid,\ntaime lehed on mahlase rohelise värvusega, kerge hõbedase varjundiga,\nlehed kogutakse juurtes rosetti.\nTaime vars on võimeline jõudma umbes 75 cm kõrgusele - indikaatorid sõltuvad otseselt saksifarmi konkreetsest alamliigist. Vaatlusaluse kultuuri taimel on viielehelised õied, igaüks neist umbes 2 cm läbimõõduga.\nTaime seemned on väga väikesed ja värvitud sügavmustani. Neil on väga kõrged võrsed. Saxifrage'i istutamine ruumis võimaldab mulla mulda ilmneda 7-8 nädala pärast.\nSaxifrage on tõeliselt hämmastav ja isegi ainulaadne taim tänu sellele, et selle kasvatamine hõlmab algselt seemnete töötlemist külmaga. Lillede hooldus on samuti väga originaalne ja hõlmab mitmeid ettevalmistavaid protseduure. Seemne idanemise kvaliteeti mõjutavad otseselt mitmed ebatavalised omadused.\nKõigist saxifrage'i alamliikidest tuleb ilma eranditeta korralikult hoolitseda. Mõned taimesordid eelistavad niisket mulda, teised tunnevad end kuivades oludes mugavalt. Kui räägime mõõdukatest kliimatingimustest, tuleb kõigepealt meelde nii Arendsi saxifrage'i sort kui ka varjuline sort.\nMitmeaastane sort Arends suudab aktiivselt kasvada osalises varjus, kuid pole vähem levinud avatud päikselisel maastikul. Sellist saxifrage'i võib tavaliselt näha aiakrundil. Väga sageli kasutatakse seda alpi slaidi ja muude dekoratiivsete elementide loomiseks. See sort õitseb kevad-suveperioodil - maist juunini. Kõige sagedamini on seal lumivalge, kahvaturoosa ja lilla värvi lilli.\nSaxifrage on hämmastav maapealne mitmeaastane taim Saxifrage perekonnast. Ta suudab ellu jääda ja õitseda tingimustes, mis ei sobi paljudele elusorganismidele. Saksifraage võib leida mägede jalamilt, kividelt ja kivistel muldadel. See sai oma nime võime tõttu asuda väikseimatesse pragudesse ja järk-järgult hävitada kivi koos juurtega. Samuti nimetatakse seda taime lõherohuks. Looduses kasvab see kogu põhjapoolkera parasvöötmes ja kasvatatakse edukalt aedades pinnasekattena.\nSaxifrage on maastiku kujundajate seas väga populaarne. Tema abiga luuakse tõelised meistriteosed. Parim koht saksifraagi istutamiseks on alpi liumäed ja kaljuronid.\nSaxifrage on võimeline suurepäraseks täitke aedades tühjad kohad. Taim suudab tühja kivise koha koheselt muuta šikiks lillevaibaks. Ka need taimed saavad kaunistada piirid.\nLill sobib hästi teiste sama kõrgusega taimedega. Lillepeenra saxifrage'i parimad naabrid võivad olla floksid, iirised või tiarella.\nTavaliselt kasvab saxifrage hästi valgusallikast eemal, kuid see kehtib ühtlase lehtede värviga sortide kohta. Mitmekesised sordid vajavad kasvatamist heledal aknalaual, kuid ilma otsese päikesevalguseta.\nIdeaalseks kasvukohaks selle liigi esindajate kasvatamiseks võib pidada ida- ja põhjaaknaid.\nSaxifrage on madal taim2\nJa nii see tegelikult on. Tema eest hoolitsemine pole nii keeruline. Talle ei meeldi kõrge temperatuur. Niisiis, ma arvan, et selle taime jaoks on Venemaa kliima parim. Lisaks, kui õhk on kuiv, näiteks on küte sisse lülitatud, ei kahjusta see saksi.\nKõige optimaalsem temperatuur on 15 kraadi, kuid võite seda madalamaks lasta. Näiteks lodžale 10 kraadi.\nSaxifrage. Kui lahus on haigus? 2\nSee ei ole esimene kord, kui ma kodus kodus saksikut kasvatame ja mingil etapil taim sureb, ei saa ma midagi teha. Lehed hakkavad kõverduma, servades kuivama ja seestpoolt kaetakse selline väike vorm, millel on mustad täpid.\nKemikaalidega töötlemine, seebiveega pesemine ei aita! Hooldan nagu tavaliselt, ainult suvel on mul saxifrage.\nPistikute abil saab paljusid paljusid saxifrage'i sorte paljundada. Ma viin selle protseduuri läbi kohe pärast õitsemist - looduses. Pistikuteks sobivad peaaegu kõik saxifrage'i võrsed, välja arvatud kõige nõrgemad ja kõverad.\nKuid võite proovida neid ka juurida. Ma lõikasin pistikud maasse kolme sentimeetri võrra. Ma austan mulda hästi ja katan peenra.\nSaxifrage'i seemne paljundamine 2\nSaxifrage on suhteliselt hõlpsasti hooldatav pinnasekate. Seda on lihtne kasvatada, külvates seemneid märtsis või aprillis. Peamine tingimus on see, et seemned peavad olema värsked.\nMida vanemad on seemned, seda vähem idanevad nad. Istutan niiskesse maasse sahksteri ja ülevalt hakkan õhukese kihi kerget turvast või peent liiva. Muld vajab kõike.\nPaperomia (Saxifraga). Kas me armastame valgust 1\nTööst kaasa toodud salapärane saxifrage taim ehk papheromy, mulle meeldisid sellised ümarad lehed), istutasin väikese põõsa, mis kiiresti hakkas ja põhjaküljel hakkas kasvama. Seal olid suured ja suured lehed, kuid lilli, selliseid troppe peaaegu polnud.\nVõi olid need vaid väikesed, salativärvi. Siis andis.\nPikad unustatud saksifraagid0\nSee lill on mingil põhjusel juba ammu unustatud, kuid see on ilus, tagasihoidlik ja ilus ampeloosne taim. Seda ei kahjusta praktiliselt ükski kahjur ja ma ei mäleta kunagi, et ta oleks vähemalt millegagi haige olnud.\nAinus, mis talle ei meeldi, on see, kui lehtedele jäävad tilgad vett, nii et peate kastma ettevaatlikult, juure alla. Suurepärane.\nAlpiküngaste jaoks sobivad kõige paremini suurte lilledega alpi- ja alamõõdulised taimed. Aja jooksul valib igaüks oma taimed ise. Mõnda meelitavad rohkem haruldased ja kapriissed taimed, teised on erksad ja dekoratiivsed.\nAlgajatele soovitan rühma tagasihoidlikke taimi. Need on sellised liigid, millel on ilusad lehtede rosetid (saxifrage.\nSaxifrage'i eeliseks pole mitte ainult õitsva vaiba atraktiivne välimus. Kuid ka selliseid omadusi nagu kompaktsus, külmakindlus ja vastupidavus.\nJa pärast selle tuhmumist võite koguda palju seemneid, millest saab edasiseks paljundamiseks istutusmaterjal.Saxifragidae perekonnas, kuhu see lill kuulub, on rohkem kui 350 liiki, mida leidub kogu maailmas.\nSellesse taimesse kuuluvad mitmeaastased ja üheaastased saksifraagid, mis erinevad varte kõrguse ja õite värvi poolest, mis võib olla valge, roosa ja isegi punane. Üldiselt on saxifrage väike võsas vaip, mille lehed kogutakse põhiroosides ja on rohelise värviga. hõbedane varjund. Saxifrage'i varred võivad sõltuvalt taimesordist kasvada kuni 70 cm kõrguseks. Selle aiakultuuri lilled on viiekroonilised kuni 2 cm läbimõõduga.\nSaxifrage'i seemned on väikesed, mustad.Neil on suur idanemisprotsent. Ja reeglina kasvavad nad kodus mullast juba 6-8 päeva.\nSaxifrage on üsna ainulaadne taim, kuna selle kasvatamine algfaasis hõlmab seemnete töötlemist külmaga. Just see huvitav omadus mõjutab seemikute idanemist.Lühike videoõpe tutvustab taime mõningaid omadusi ja aitab luua saxifrage'i üldise idee neile, kes pole sellest varem kuulnud.\nKodus seemnete külvamisel võite hakata tegelema aprilli tulekuga. Omandatud seemneid töödeldakse külmaga. See protsess seisneb väikese, eelistatavalt kerge ja kergelt niisutatud pinnase panemises väikesesse mahutisse.\nSeemned pannakse mulla pinnale, pärast mida tuleks konteinerit 2-3 nädala jooksul jahutada. Perioodi lõpus eemaldatakse seemikutega konteiner ja asetatakse heleda akna aknalauale. Kasvuhoonetingimuste loomiseks ja seemnete kiireks idanemiseks tasub konteiner katta plastikümbrisega.\nJärgmisena on selle mini-kasvuhoone jaoks väärt temperatuuri hoidmine vahemikus 18 kuni 20 kraadi. Töötlemisaja ja temperatuurirežiimi nõuetekohasel järgimisel ilmuvad esimesed seemikud nädala jooksul ja on nagu fotol.Järgmine kasvatamine on oodata taime tugevate lehtede ilmumist ja sukelduda võrsed suure mahuga kastidesse. Reeglina on võrsete esimesed lehed sibulus on väga nõrk, seetõttu tuleks korjamisprotsess läbi viia pärast teise lehe ilmumist.Kogenud aednike seas on juurdunud üks märk, mis puudutab seemnete idanemist. Kui 2–2,5 nädala jooksul pole seemikud idanenud, siis kahjuks ei idane.\nIstutamine avatud maa seemikutele\nSeemnetest saadud seemikud saab suve alguses istutada avatud alale. Saksastamiseks on hea keskmise drenaažiga hea drenaažiga muld.\nJust seetõttu, et sellised taimed ei talu mulla niiskuse stagnatsiooni, kasvatatakse neid kivide nõlvadel ja lõhedes. Seemikud istutatakse üksteisest 8-10 cm kaugusele, nii et lillevaip näib kindlalt kasvavat.Saksviljaseemikute istutamisel on soovitav mulda taime juurtest mitte eemaldada.\nKui mini-kasvuhoone mahutavuse parameetrid lubavad, võite proovida mulda lõigata nagu kooki, et jagada need fraktsioonideks. Seejärel istutatakse kühvli abil lohud koos maatükiga.Samuti on kerge juurduda ka kerge koostisega mullas oleva saxifrage'iga.\nVõib öelda, isegi vaeste puhul. See lill kuulub hästi lubjakivi olemasolusse pinnases.Oluline on meeles pidada, et vesi ei tohiks maas seisata.\nPskovskaja tänaval, maja nr 6 akende alla ilmus tõeline lillede oaas\nRegulaarne jootmine. Taim peab tagama mõõduka regulaarse kastmise, kuid nii, et mullal oleks aega kuivada. Ärge lubage mulda täita, et mitte lille kahjustada. Kastmise puudumist võib taime seisund kohe märgata. Eriti hakkab õite suurus vähenema ja lehtedele võivad ilmuda pruunid laigud.Ülemine riietus. Kompleksväetised sobivad suurepäraselt sahkerdamiseks. Esimest ülemist korrastamist saab läbi viia juba 7 päeva pärast seemikute siirdamist aias püsivasse kohta.Pinnase kobestamine ja rohimine.\nNõuetekohase hooldusega istutatud saxifrage hakkab varsti kasvama ja tema abiga on võimalik kaunistada üsna suuri alasid.\nTõsi, saxifrage õitseb alles aasta pärast. Kui aga istutate seemikud päikesepaistelisse kohta ega paku kastmise osas head hoolt, võib õistaimest väheks jääda ja omandada “kiilasid kohti”.\nÜldiselt vajavad igat tüüpi saxifrage'i erilist hoolt. Mõne sordi jaoks on sobivam niiske pinnas, teiste jaoks kuiv.\nParasvöötme looduslikes tingimustes leidub kõige sagedamini varjulisi varjepaiku Shady (linnaline) ja Arends. Saxifrage Arends esineb kõige sagedamini aedades ja sellest on saanud Alpi mägede asendamatu omadus. Arenda mitmeaastane sookasv võib kasvada nii osalises varjus kui ka avatud päikeselises piirkonnas.\nSeda tüüpi taim naudib õitsemist mai lõpust juuni alguseni. Selle liigi lilled võivad olla valged, roosad ja lillad, nagu fotol. Ühes kohas võib Arends saxifrage kasvada üsna pikaks ajaks, mis võib kesta kuni mitu aastat.\nKuid ikkagi peab sellise taime eest hoolitsemine olema korralikult korraldatud. Ja kui põõsa padi hakkab vananema ja “laiali lagunema”, tasub seda taime noorendada. Nagu näete, ei vaja sakstema hooldamine erilisi teadmisi. Ja selle kasvatamine võib olla teie jaoks põnev ja põnev protsess.\nSuurim perekonna Saxifragaceae perekond, on kogu maailmas umbes 440 saxifrage taime liiki. Nimi saxifrage (Saxifraga) on ladina keeles kivi murdmiseks. Tavaliselt on taimed väikesed, koosnevad roheliste lehtede rosettidest ja võivad varieeruda kompaktsetest samblastest padjadest laia vaibaga või pikkade vartega taimedeni. Lilli toodetakse kevadel ja suve alguses.\nKuna liikide arv oli tohutu, mis ületas märkimisväärselt erinevaid toimevorme, jagati saksifarm mitmeks rühmaks, kuid aretuses kasutatakse laialdaselt ainult kolme neist: lilla, hõbedane ja sammaldunud saxifrage rühmad.\nLillade lillede rühm\nVioletset rühma peetakse kõige värvikamaks ja atraktiivsemaks. Kasvab väikese padja kujul, mis on loodud lühikestest lehtedest väljalaskeavadest. Lilled on suured, mitmesuguste lillade toonidega.\nEnamasti kääbustaimed ja väga vastupidavad, nad on hästi vastupidavad ebasoodsatele ilmastikutingimustele, nagu ka hästi istutatud ja hoolitsetud mooruspuud.\nMõned aednikud kasutavad saksikut, näiteks kanarbikuõisi, mida kirjeldatakse siin http://2gazon.ru/ozelenenie/derevo-i-kust/veresk-posadka-i-uxod.html, meditsiinilistel eesmärkidel. Taimel on antiseptilised ja põletikuvastased omadused ning seda kasutatakse ka keha pehmete osade kasvajate korral ja palavikuvastase ravimina. Enamasti kasutatakse saxifrage lehti.\nKoduseemnetest seemnetega sahifri külvamine ja kasvatamine võib toimuda aastaringselt, õues on soovitatav külvata kevadel või sügisel.\nTäitke väikesed potid või kandikud kvaliteetse, hästi ventileeritud kompostiga. Tasandage ja niisutage pinnas põhjalikult. Hajuta seemned kogu pinnale. Ärge katke neid mullaga, kuna need vajavad valgust. Mähi pott läbipaistvasse kilekotti või katke see klaasiga. Pange sooja, osaliselt varjutatud kohta .Mulla kuivamise vältimiseks, mis võib kahjustada ka päevalilli lilli, mille istutamist ja hooldamist on kirjeldatud materjalis, võib seemnetega konteineri panna alusele märja liivaga. Esimesed võrsed ilmuvad 21–30 päeva pärast, sel ajal ülejäänud võib kesta 60 päeva.Kui 60 päeva pärast seemikud ei idane, võib nad panna külma (umbes 4 ° C) kohta. 3–4 nädala pärast pöörduge tagasi sooja tuppa. See meetod aitab stimuleerida seemnete kasvu.Seemikute areng on üsna aeglane protsess, seetõttu ei ole soovitatav kiirustada esimeste seemikute kaevamist. On vaja anda neile piisavalt aega juurestiku normaalseks kasvuks.\nNiipea kui esimesed seemned on tärganud, tuleks klaas eemaldada või veidi üles tõsta, see võimaldab õhuringlust. Veenduge, et noorel komposti peal oleks pealiskiht, mis on pidevalt niiske, kuid mitte märg. Kiired. Erinevalt hehera pistikutest on seemikute istutamine vabas õhus soovitatav pärast viimast külma.\nSaksastamise paljundamine pistikute abil on üsna lihtne ja kiire viis.Pistikute paljundamine toimub kevadel, suvel või sügisel.. Selleks lõigatakse üksikute lehtede rosettid võimalikult varre juurest maha.\nSeejärel tuleks alumised lehed varre küljest eemaldada ja panna liivaga pannile.Pange suletud külma kohta. Pistikud on kergesti juurdunud ja neid saab mitme nädala jooksul väikestesse pottidesse siirdada. Siis vabasse õhku.\nNeed võluvad mitmeaastased taimed kasvavad jahedas, niiskes kohas, osalise päikese ja varju all niiske, hästi kuivendatud, liivane, happevaba, huumuserikas muld.\nParim on, nagu ka anemoonide istutamise ja hooldamise puhul, kasutada segu, mis põhineb ühel maa osal (mitte turbal) või steriliseeritud, sõelutud aiamullal, ühel osal liival ja teisel osal kruust.\nVäike igihaljas mitmeaastane taim, mis eelistab kasvada parasvöötmes. Aednikud hindavad seda taime oma tagasihoidlikkuse, madalamate temperatuuride vastupidavuse ja valgustuse puudumise tõttu. Kasvades moodustab varju saxifrage paksud smaragdkardinad 10–15 sentimeetri kõrguseks.\nÕitsemisperioodil moodustab valgete õitega piklikud kärjed, mis on ühendatud paaniliste õisikutega.\nKamenolomkovye perekonna üks külmakindlamaid esindajaid, mida leidub karmi kliimaga piirkondades. Täiskasvanud taimel on kompaktne ja madal laineliste servadega lehtede rosett. Väljalaskeava keskel moodustuvad pikad varred, millel on panikli õisikud. Lilled on väikesed, väikeste valgete kroonlehtedega.\nElegantne ja üsna dekoratiivne mitmeaastane taim, mida aednikud hindavad külmakindluse, vastupidavuse ja mullaviljakuse suhtes vähenõudlikuks. Õitsemise perioodil moodustab see palju keskmise suurusega lilli, mille piimjas, kahvatukollane, roosa-punane või küllastunud lilla toon on. Õitsemisperiood toimub tavaliselt suve alguses.\nSelleks, et taim õitseks rikkalikult ja pikka aega, on vaja surnud lillevarred õigeaegselt eemaldada. Arvestades seda tüüpi saxifrage'i vastupidavust madalatele temperatuuridele, ei ole vaja lilli talveks katta.\nKui aga talve ennustatakse ilma tugevate lumesadudeta, tuleks taime kaitsta kuuseokste või saepuru eest varjualusega.\nSee on terve rühm üksikute liikide esindajaid perekonnast Kamnelomkovye. Kogenud lillekasvatajate sõnul tunnevad mõned nende taimede sordid end kodus üsna hästi, õitsevad regulaarselt ega vaja erilist hoolt. Neid eristab ka kompaktne suurus, eriline dekoratiivsus ja vastupidavus haigustele.\nSaxifrage'i perekonna populaarseimate liikide ja sortide hulgas, mida soovitatakse kodus kasvatada, Lilleseadjad märgivad kahte peamist tüüpi.\nPunutud või järglaste saksifraas (sordid Tricolor, Harvest Moon) - elegantne taim, mis õitseb maist augustini. See erineb laialivalguva ja väga hargneva õhust osa poolest. Seda saab kasvatada ampeltaimena. Õitsemisfaasis moodustab see palju keskmise kujuga ja heledat värvi keskmise krooniga viie kroonlehed.\nIduleht - väga tõhus saksifraas, mis visuaalselt sarnaneb eksootilise mahlakaga. Ümarad mahlakad lehed, mis on ühendatud tihedaks rosetiks, ja arvukad tähekujulised lilled annavad taimele erilise dekoratiivse efekti. Lillede standardvärv on valge ja roosa, kuid nüüd on ka muid värvivalikuid.\nLühike rohune mitmeaastane taim, mille kõrgus võib varieeruda 10–30 (harvemini 40) sentimeetrit. Sellel on püstised varred katva lantseolaadse lehestikuga. Tähekujulised õied on väikesed (10–13 millimeetrit), sidrunkollase värvusega. Kasvades moodustab taim tihedad tumerohelised kardinad, mis näevad välja õitsemisperioodil (august-september) suurejoonelised.\nÕitsemise ajal tundub heitlehine lehtkärn, mida võib sageli leida mägistel aladel, metsades ja isegi tundras. Seda iseloomustab varajane õitsemine, mis on tingitud pungade munemisest sügisest alates.Lehed on väikesed, tumedad smaragdrohelised, paarikaupa paigutatud. Õitsemise faasis on see kaetud väikeste roosa-punase õitega, omandades lõpuks lilla-violetse tooni.\nTa suudab kasvades moodustada tihedaid, padjataolisi ja lopsakaid rühmi.\nEuraasias ja Põhja-Ameerikas leiduv mitmeaastane madal maapind. Taime lehed moodustavad juurtes mahuka rosetti, millest kõrgemale tõusevad sirged õitsvad varred.\nPihlakamarja õitsemise periood langeb suve alguses. Sel ajal moodustab taim arvukalt, kuid väikeseid lilli, mille värvus võib olla valge, heleroosa, roosa-punane. See sort on tähelepanuväärne oma tagasihoidlikkuse ja madalama õhutemperatuuri suhtes vastupidavuse poolest, kuid seda kasutatakse tagasihoidliku välimuse tõttu aianduses ja haljastuses harva. Kõige sagedamini kasvatavad lillekasvatajad mätas- ja roosa sahifriidi hübriide.\nDekoratiivne rohttaim mitmeaastane, mida sageli kasutatakse maastiku kujundamisel. Taime iseloomulik tunnus on mugula (mugulate) olemasolu lehe rosetti põhjas. Varred on sirged, kaetud väikeste karvadega. Õitsemise ajal moodustab taim palju väikeseid valgeid lilli, mis on harjadeks ühendatud. See siseneb õitsemise faasi suve alguses. Õitsemise kestus on 1-2 kuud.\nSammaltaoline saxifrage on aiakujunduses õigustatult väga populaarne. See mitmeaastane dekoratiivtaim on tähelepanuväärne oma väikese kõrguse (umbes 10 sentimeetrit) ja võime tõttu moodustada õhulised ja paksud smaragdised vaibad. Õitsemise ajal moodustab see saksik lühikestel vartel arvukalt tähekujulisi kollakasvalget värvi lilli punaste täppidega.\nÜmarleheline saxifrage on omandanud mitte vähem populaarsuse lillekasvatajate ja maastiku kujundajate seas. See elegantne mitmeaastane taim on tähelepanuväärne õhukeste varte, tumeroheliste ümarate lehtede ja väikeste portselanvalgete lillede hargnemisel kroonlehtedel punaste laikudega. Väärtuslik lopsaka ja rikkaliku õitsemise jaoks, mis algab hiliskevadel ja kestab kogu suve.\nMaastiku kujundajad ja ebatavaline igihaljas saksifragment, mida nimetatakse "lillaks mantliks", ei jäta tähelepanuta. Selle igihalja mitmeaastase taime silmatorkav omadus on selle suurenenud külmakindlus, mille tõttu lill ilmub otse juba rohelise lehestikuga kaetud lume alt.\nTaime ebaharilikule dekoratiivsusele annavad arvukalt lillat-punast värvi lilled erkkollase südamikuga.\nHämmastav dekoratiivne saxifrage-i sort, mis on silma paistvate tihedate igihaljaste piklike lehtede rosettide ja arvukate lumivalge värvusega lillede poolest. Taime lehtedel on hõberoheline värv, mis on kooskõlas õite valgega.\nNõudlus selle sordi aiakujunduse vastu sai tänu võimele kiiresti ja rikkalikult kasvada. Taime muude eeliste hulgas märgivad lillekasvatajad selle vastupidavust madalatele temperatuuridele ja talve jaoks peavarju puudumist.\nKui kavatsete aias või kodus sellist hämmastavat taime kasvatada, nagu saxifrage on, peaksite kaaluma selle istutamise mõnda nüanssi. Niisiis, kui seda maapinda on kavas kasvatada avamaal, tuleb kindlaks teha aias kõige sobivam koht.\nOn soovitav, et see oleks olnud lahtise, niiskuse ja hingava mullaga, kus ei oleks toitaineid. Samuti peaksite arvestama asjaoluga, et enamik nende taimede liike kasvab väga kiiresti, muutudes paksuks ja lopsakaks vaibaks. Sel põhjusel tuleks nende maandumise koht valida "varuga".\nNendele mullakaitsjatele koha valimisel juba haljastatud aias on vaja veelgi suuremat tähelepanu.Neid saab kasutada puude vahelise ruumi täitmiseks, piiride, lillepeenarde ja Alpi mägede kaunistamiseks. Kivide dekoratiivsesse koostisse integreeritud saksifraagid näevad väga ilusad välja. Siinkohal tuleks arvestada ka sellega, et nende taimede juured aja jooksul võivad rikkuda üksikute kivide fragmentide terviklikkust, mida nad tee ääres kokku puutuvad.\nVeel üks kriteerium, millest tuleks juhinduda soksimiseks sobiva koha valimisel, on täiskasvanud taimede kõrgus.\nKui mõned nende mitmeaastaste taimede alamõõdulised liigid ei ületa 10–15 sentimeetrit, siis teised on võimelised venima vähemalt 0,5 meetri kõrguseks.\nLisaks tuletavad kogenud aednikud kõigile neile, kes soovivad oma saidil saxifrage saxifrage omandada, meelde, et need taimed, isegi kasvades rikkalikult, ei vabasta umbrohtu. See tähendab, et saidi omanik peab endiselt regulaarselt punuma lillerühmi, et nad ei kaotaks oma dekoratiivset mõju.\nOlles korjanud saxifrage'i istutamiseks sobiva nurga, peaksite hindama selle koha mulla kvaliteeti. Kui selgub, et valitud piirkonna maa-alal pole vajalikku rabedust ja drenaaži, lillekasvatajad soovitavad teha selliseid lisakomponente nagu:\npeene kruusa või purustatud paisutatud savi.\nJuhul, kui saksofiret kavatsetakse kasvatada seemikute kaudu, tuleks seemned külvata märtsis või aprilli alguses. Enne külvamist on tungivalt soovitatav istutusmaterjal kihistada. See tagab seemikute parema idanemise ja nende vastupidavuse kahjuritele ja haigustele.\nKihistumisprotseduur on järgmine:\nüks osa seemnetest segatakse viie osa puhta liivaga, niisutatakse ja pannakse nõusse,\nkonteiner pingutatakse kilega või kaetakse kaanega ja pannakse siis 3 nädalaks alumisse riiulisse külmkappi,\nkonteinerit kontrollitakse ja õhutatakse regulaarselt ning hallituse vältimiseks segatakse liiv.\nSeemnete külvamist avamaal on soovitatav alustada varakevadel. Istutusmaterjal külvatakse pealiskaudselt, kattes selle kergelt liivaga. Enne esimeste seemikute ilmumist tuleks külvikohas säilitada optimaalne mulla niiskus. Selleks katavad paljud aednikud ala, kus seemned külvatakse, fooliumiga. See meede võimaldab teil säilitada idanemiseks optimaalset temperatuuri ja vältida niiskuse kiiret aurustumist.\nKülmaohu korral tuleb kaitset pakkuda võrsed. Hoolimata taimede vastupidavusest madalamale temperatuurile, proovivad aednikud ajutiste varjualuste abil noori taimi külma eest kaitsta.\nLillede seemikud avamaal istutatakse tavaliselt perioodil, kui kevadised külmad ilmad on käes (mai lõpp-juuni). Oluline on arvestada, et saxifrage'i seemikud on väga habras, seetõttu tuleb neid istutamise ajal käidelda eriti ettevaatlikult.\nTuleb märkida, et saxifrage'i seemnete külvamine avamaal on aednike seas vähem populaarne meetod kui taimede kasvatamine seemikute kaudu. Nagu mõned tähelepanekud näitavad, võivad seemned külvata avamaal, lõpptulemused võivad oodatust oluliselt erineda. Sel juhul mõjutavad seemnete idanemist ja seemikute tervist paljud agressiivsed välised tegurid, mida aednik pole võimeline mõjutama.\nSamuti tuleb märkida, et rohumaad, peamiselt mitmeaastased taimed, õitsevad alles teisel aastal pärast külvamist. Mõni liik saabub õitsemise faasi kolmandal aastal.\nSelleks, et taim saaks aktiivselt areneda, õitseda õigeaegselt ja pikka aega, on vaja, et see tagaks mugavad kinnipidamistingimused. See hõlmab järgmiste nõuete täitmist:\nsobiv pinnasegu (pinnas),\noptimaalsed temperatuuri ja niiskuse tingimused\nPeaaegu kõik saxifrage'i sordid pole valgustuse suhtes eriti nõudlikud. Nad tunnevad end hästi osalises varjus ja juurduvad hästi ka päikeselistel aladel. Taimi tuleb siiski kaitsta otsese päikesevalguse eest. Kokkupuude otsese päikesevalgusega mitte ainult ei suru neid mullakaitsmeid, vaid mõjutab negatiivselt ka nende lillede ja lehtede värvi. Kui taimed püsivad pikka aega kõrvetava päikese all, siis nende lehestik ja lilled tuhmuvad ja põlevad ära, kaotades oma värvi küllastumise ja mitmekesisuse.\nToa tingimustes kasvav saksifirma tagab piisava valgustuse, pannes potid korpuse ida- või lääneosas asuvale aknalauale. Maja põhjaossa on lubatud potte paigaldada, kuid sel juhul tuleks kaaluda taimede täiendavat valgustust. Valguse puudujäägi korral hakkavad saksifraagid tuhmuma ning nende lehed ja õied muutuvad väikeseks.\nNeed tagasihoidlikud taimed eelistavad mõõdukat, kuid regulaarset kastmist. See protseduur tuleks läbi viia pealmise pinnase kuivatamisel. Kõige soodsam aeg kastmiseks on hommikused või õhtused tunnid pärast päikeseloojangut. Niisutamiseks on parem kasutada sooja, asustatud vett. Kui joota taimi külma veega, on oht nende immuunsuse vähenemiseks, mille tagajärjel muutuvad lilled haigustekitajate ja kahjurite suhtes haavatavaks. Kastmine perioodil, mil päike on oma zenitiibis, ei ole kategooriliselt lubatud, kuna maapinnakatete lehtedele ja lilledele langenud vesi põhjustab tõsiseid põletusi.\nToatingimustes kasvatatud saksifreesid jootakse ka sooja veega, järgides ettenähtud režiimi. Äärmiselt oluline on vältida mullasegu kastmist, mis võib põhjustada juurte lagunemist ja selle tagajärjel taimede surma.\nJahedal aastaajal saab niisutamise sagedust pisut vähendada ja kuuma ilmaga vastupidi suurendada.\nKogu vähesuse osas reageerivad saksifraagid väetiste kasutamisele positiivselt. Avamaal kasvatatavaid taimi söödetakse tavaliselt mineraalväetiste ja orgaaniliste ainetega. Lämmastikväetiste kasutamisel soovitavad kogenud kasvatajad olla ettevaatlikud, kuna lämmastiku liig võib põhjustada taimede nuumamist. Selles olekus annavad maapinnad rohkesti rohelist massi, kuid praktiliselt ei õitse. Väetamine, nagu kastmine, peatatakse külmade ilmade ootuses, kui taimi talveks ette valmistatakse.\nKodus kasvavate Saxifrage'i pere esindajaid saab aastaringselt toita. Olles korjanud sobiva kompleksväetise, kasutatakse seda vastavalt ajakavale. Niisiis soovitavad aednikud taimi järk-järgult sööta üks kord iga 2 nädala tagant kevadel ja suvel, kord 1,5 kuu jooksul sügisel ja üks kord iga 2 kuu tagant talvel.\nOluline on arvestada, et nii avamaal kui ka sisetingimustes kasvavad saksifraagid tajuvad mullas toitainete liigset sisaldust halvasti. Sel põhjusel ei saa te neid sageli toita.\nSaksastamiseks soodsaimaks peetakse neutraalse happesusega lahtist, niiskust ja hingavat mulda. Nende taimede kasvatamisel viljatud aladel avamaal on soovitatav lisada segu järgmistest komponentidest:\nturbamaa - 2 osa,\nplekimaa - 1 osa,\nSeda koostist saab parendada, lisades eespool nimetatud komponentidele ühe osa turbamaast ja komposti. Enne pinnasele kandmist lahjendatakse saadud segu drenaaži väikeste fragmentidega.\nEnamik saxifrage'i sorte on vastupidavad madalatele ja äärmuslikele temperatuuridele.Liiga kuum ilm tänaval või kõrge õhutemperatuur ruumis mõjutavad negatiivselt nende taimede heaolu. Kõrgete temperatuuride mõjul hakkavad jahvatatud õied tuhmuma ja lehed kaotavad mahlasuse ja elastsuse.\nNeid taimi toatemperatuurides kasvatades ei ole lubatud paigutada kütteseadmete lähedusse. Algavad aednikud teevad sageli tõsise vea, pannes talveks lillepotid kütteradiaatorite lähedusse. Selle tagajärjel hakkavad saksifraagid kuuma ja kuiva õhu mõjul haiget tegema.\nNende õistaimede sisalduse optimaalsed temperatuurivahemikud on:\nSuvel 22-25 °,\n18–19 ° jahedal hooajal.\nVäga kuuma ilmaga, kui tänaval ja toas õhk kuivab, soovitavad lillekasvatajad niisutada saksifražereid sooja seisva veega. Seda protseduuri tuleks läbi viia varahommikul või õhtul, nii et taimede niiskusel oleks uue päevavalgustunni alguseks aeg aurustuda.\nNiisutamist ja pihustamist ei tohiks aga kuritarvitada, kuna liigne niiskus võib põhjustada seenhaiguste teket.\nToatingimustes kasvavad saksifraagid tuleb aeg-ajalt ümber siirdada. Selle protseduuri vajadus tuleneb peamiselt nende taimede juurtesüsteemi omadustest. Looduslikus elupaigas arenevad nende juured väga aktiivselt, vajades üha rohkem vaba ruumi. Seda omadust arvestades tuleks saksifraagide kasvupott õigeaegselt asendada avarama mahutiga.\nLilleseadjad soovitavad taimi ümber istutada, kui nende vanus on jõudnud 5 aastani või rohkem. Sõltumata sellest, kas lille siirdati varem nooremas eas, tuleb potis olev substraat täielikult muuta.\nTaimed, millesse on siirdatud haigused või kahjurid, on vaja siirdada. Sel juhul peaks siirdamisega kaasnema rohelise lemmiklooma täielik töötlemine, selle õhust osade ja juurte töötlemine, samuti mullasegu täielik muutmine. Kõige valutum viis taimede siirdamiseks on ümberlaadimine. Selle meetodi abil taasistutatakse maapealsed kattekihid koos juurtel oleva mullaosaga.\nVäga ettevaatlik manipuleerimine nõuab seemikute siirdamist avamaal. Arvestades, et saxifrage'i seemikute juured on üsna habras, joota taimi enne protseduuri hoolikalt. Seejärel eemaldatakse iga seemik ettevaatlikult mahutist koos maapinnasega ja istutatakse ettevalmistatud auku.\nSaxifrage'i aretamine on üsna lihtne protseduur, millega saab hakkama isegi kogenematu, kuid vastutustundlik amatöörkasvataja. Üks olulisi tingimusi, millest töö tulemused sõltuvad, on sordiaretuseks kasutatava istutusmaterjali kvaliteet.\nSaxifrage'i paljundatakse, kasutades:\nKuidas saxifrage õitsemise ajal välja näeb ja kus see kasvab\nSaxifrage (Saxifraga ) - tagasihoidlik pikkade õhukeste punaste stollidega amellia taim - "vuntsid", mille otstes moodustuvad miniatuursed "beebid". Taim on Jaapani ja Hiina subtroopilistest saksofraasidest, kus ta kasvab peamiselt kivimite seas, juurdudes pragudesse ja lõhedesse.\nSaxifrage, saxifraga ronivad või maasika begoonia või hulkuv meremees või paljude laste ema on võluv taim, mis võtab vähe ruumi ja kasvab kiiresti saxifrage'i perekonnas. Saxifrage'i lehed on oliivrohelised, punakase varjundi ja hõbedaste veenidega, hea valgustusega värv muutub intensiivseks.\nNagu fotol võib näha, ulatuvad saxifrage'i lillede vuntsid pikkuseks 60 cm, otstes on tütarpesad:\nKevadel õitseb saxifrage väikeste valgete õitega, kui talvel on temperatuur 10–13 ° C uinuvat.\nKolmevärviline saxifrage väärib erikirjeldust, mida eristab mõnevõrra väiksemate suuruste ja lehtede erksama värvusega: need on rohekasrohelised, valge-roosa laia äärega. Parim on asetada see rippuvatesse pottidesse või pottidesse.\nSaksifraagid on laialt levinud - Aafrikast Arktika piirkondadeni. Looduses on seda taime 370 liiki, neist ainult 127 kasvab endise NSV Liidu territooriumil. Saksifraagide areng on kiirenenud. Esimesed lehed ilmuvad enne seemnete valmimist veidi aega. Taime tolmeldavad putukad, isetolmlemine on mõnikord võimalik.\nVaadake, kuidas saxifrage näib nendel fotodel:\nSeal, kus saksifraagid kasvavad, on muld alati veega seisma jäänud. Drenaažifunktsiooni parandamiseks kultuuris kasvamise ja saksofreeni eest hoolitsemisel lisatakse mulda liiv. Saksikad on fotofiilsed ja vastupidavad taimed. Fortune Saxifrager kasvab kõige paremini varjutatud alal. Selle jaoks sobib paremini kergelt happeline muld. Selle lehtedele ilmuvad päikesepiste all põletushaavad. Pikka aega võivad saksifraagid kasvada ilma siirdamiseta. Ebasoodsates kliimates (soojade talvede ajal) hiilib nende lume all olev pinnaosa välja. Kui saksifraži kasvukohas ilmuvad paljad mullaosad, tuleb sinna istutada noori taimi.\nKuidas saxifrage'i kasvatada ja kuidas seda hooldada\nSaksasööda eest on lihtne hoolitseda, kuna see taim on tagasihoidlik. Ta eelistab eredat valgust, kergesti kuivendatavat mulda, kastmist rikkalikumalt kui talvel, suvel väetist sööta üks kord kuus ja talvel kord poolteist kuud.\nPaljundatakse protsessi osaga, mis on mulla külge kinnitatud juurte moodustamiseks.\nPinnase suhtes on see mõnevõrra nõudlikum: see peab sisaldama vähemalt kolmandikku jämedast liivast.\nPõõsastest lõigatud närbunud õisikud lõigatakse. Pärast õitsemist ja enne külmade algust katavad nad langenud lehtedega. See aitab tal talvel.\nTaim on vastupidav haigustele ja kahjuritele. Mulla liigse niiskuse korral mõjutab juuremädanik seda, lehed muutuvad kollaseks ja surevad. Taimele seatavat ohtu esindavad põõsad, mida lehtede hulgast otsitakse usside põhjal. Erinevate seadmete abil peletatakse linnud lillepeenarde dekoratiivse ilme päästmiseks.\nSaxifrage'i ümmargused lehed, mis on kogutud madalatesse rosettidesse, kaetakse karvaste karvadega. Lehed on ülal rohekashallid, alt punakad. Kevadel annab saxifrage kõrgete lillede varred valgete või roosade õitega harjaga.\nKuid see pole just see, mis saxifreerimist huvitab. Esimene asi, mis teie tähelepanu köidab, on terve hunnik õhukesi, pikki ripsmeid, mis poti küljest ripuvad. Nad näevad tõesti välja nagu pikk karvane habe.\nSiin-seal ripsmetel näete noori põõsaid. Mõned neist on ikka üsna pisikesed, teised suuremad. Ja on neid, kes ise õhku rippudes annavad lillede nooled ja uued ripsmed lehtede rosettidega.\nKatkestage üks saksifraasi habemes rippuv rosett ja pange see lillepotti või kasti, surudes seda niiskeks maapinnaks. Põõsas annab kiiresti juured ja moodustub uus iseseisev taim, mis ise annab terve "habe" õhukeste võrsetega lehtede rosettidega.\nVeelgi huvitavamad on kõik saxifrage-ripsmel kasvatatud turustusvõimalused, mis pannakse maapinnaga eraldi lillepottidesse, mitte ripsmetest ära lõigates. Saate terve koloonia erinevas vanuses saksifraage, mis on üksteisega ühendatud õhukeste ripsmetega.\nArvutage, kui palju “lapsi” ja “lapselapsi” üks saxifrage suudab toota.\nSaxifrage'i taime eest hoolitsemine on näidatud allolevas videos:\nKülva saxifrage seemikutele\nSaksifraage istutatakse lillepeenardesse sagedamini seemikutega. Saxifrage'i seemned istutatakse kastidesse mullaga pealiskaudselt, st neid ei piserdata peal. Selle taime kasvatamiseks sobib kerge happeline pinnasereaktsioon.Pärast seemikute saksifri külvamist sukeldatakse kasvatatud seemikud ja siirdatakse mitmekomponendilise mullaga konteineritesse. Selle ettevalmistamiseks vajate 1 osa lehtpinnast ja liiva ning 2 osa huumusmaast ja turvast. Saxifrage'i seemikud siirdatakse juunis või juulis avamaale. Noored taimed hakkavad õitsema alles järgmisel aastal. Talveks peavad need olema kaetud langenud lehtedega.\nÜlekasvanud taimed jagatakse ja siirdatakse uude kohta. Neid töid teostatakse kevadel või suve lõpus. Tihniku äärealadel kaevatakse üles juurtega lehtede rosettid ja siirdatakse need niiskesse mulda 10–14 cm kaugusel. Selleks, et noored taimed paremini juurduksid, on soovitatav neid varjutada ja algul sageli kasta. Juba hooaja lõpus moodustavad nad paksu kiulise juurestiku. Järgmise aasta kevadel saab neid taimi istutada püsivasse kohta lillepeenardesse.\nAllpool on toodud erinevat tüüpi fotod, nimed ja kirjeldused saksiharimisest.\nSaksastamise tüübid: fotod, taimede nimed ja kodumaa\nSaxifraga Soddy – Saxifraga caespitosa.\nViitab samblakujulisele saksofileele, sellel on väikesed heleroheliste tükeldatud lehtedega rosettid. Eelistab avatud või poolvarjulisi kohti ning hästi kuivendatud, liivaseid, niiskeid muldasid. Sõltuvalt kasvukohast muutub selle välimus: varjutatud ja niisketes kohtades moodustab saksifraga suuremad ja rabedamad “muhud” (kuid sellistes tingimustes ei pruugi see õitseda!). Saxifrage õitseb mais-juunis, kuni 1 cm läbimõõduga (valged, roosad või punased) lilled kogutakse õisikusse. Käbi võib ulatuda 20 cm kõrgusele.\nSaxifraga rotundifolia – Saxifraga rotundifolia.\nTal on ümarad nahkjad lehed, servadest sakitud. Ta õitseb väikeste valgete õitega, kanarbik võib ulatuda kuni 40 cm kõrguseks.\nSaxifrage, lusikakujuline või colearis – Saxifraga cochlearis.\nInkrusteeritud saxifrage, moodustades sinaka varjundiga lehtedest väikesed rosettid. Ta õitseb mais ja juulis.\nPöörake tähelepanu fotole - selle liigi saxifrage taimel on õisiku valgete õite ja punase käpalise vahel väga huvitav kontrast:\nSaxifrage on visad – Saxifraga aizoon või paniculata saxifrage – Saxifraga paniculata .\nTal on sinaka varjundiga lehtede rosett, mis on väliselt sarnane noorega. See tagasihoidlik inkrusteeritud saxifrage on võimeline kasvama nii osalises varjus kui ka päikese käes. Meeldib suure kaltsiumisisaldusega viljakas pinnas. Õitseb juunis õisikusse kogutud valgete õitega.\nSaxifrage on suurepärane või lühikese otsaga – Saxifraga apiculata.\nKuulub padjakujuliste saksifraagide külge, kuni 10 cm kõrgune.Õitseb kollaste õitega kevadel (aprill-mai).\nVarjualune – Saxifraga urbicum või Saxifrage'i linn – Saxifraga umbrosa.\nKõige tavalisemad liigid. Sellel on labidakujulised lehed, mis on kogutud pistikupesadesse (umbes 8 cm kõrgused), ühendatud horisontaalsete võrsetega. Kasvades moodustab varju saxifrage laiad kardinad. Õitseb mais-juulis, õievarre kõrgus kuni 30 cm.\nVaadake fotot - selle saxifrage'i liigi lilled on väikesed, valged või heleroosad, õisikusse kogutud:\nAretati mitmesuguseid varjulisi saxifrage'i vorme, ebaharilikku “Aureopunctata”, mille lehtedel olid kollased laigud. Samuti on sorte, millel on väiksemad lehed või, vastupidi, moodustavad suured rosettid. Shadestone saxifrage kasvab suurepäraselt osalises varjus, seda saab edukalt kasvatada puude õhukeses varjus.\nSaxifraga Bluffer – Saxifraga iduleht.\nInkrusteeritud saxifrage, mida iseloomustab suhteliselt suur kõrgus (umbes 15 cm) ja pikk valge õite õisik pikal pubesentsilisel varsil (see võib ulatuda 60 cm kõrguseks). Iduleht õitseb juunis. Saxifraga eskiis eelistab happelist mulda.\nMandžuuria saksifrage kasvab 30 cm kõrguseks.See on kindla leheteraga. Selle taime lehed moodustavad basaalse rosett.Väikesed roosakad õied moodustavad õisikupesa, mis asub pikal varsil. Õitseb juulist augusti lõpuni. Taim paljuneb aktiivselt isekülvi teel. Selle taime kirjeldamisel paneme tähele, et Mandžuuria sahifirm on külma ja haiguste suhtes vastupidav.\nFortune Saxifrages kasvab kuni 10–20 cm., sellel taimel on suured sakilised servaga lehtjad, eraldi lobelehed. Selle saxifrage'i väikesed valged lilled moodustavad panikli õisikud. Taim õitseb augustist septembrini.\nMärkimisväärne sort Fortuuni saksifraagid Rubrifolia . Selle lehed on punased ja petioles on lillad. Roosad lilled. Õitsemise ajal on taime kõrgus 20 cm.\nFortune Saxifrager kasvab kõige paremini varjutatud alal. Selle jaoks sobib paremini kergelt happeline muld. Selle lehtedele ilmuvad päikesepiste all põletushaavad. Pikka aega võivad saksifraagid kasvada ilma siirdamiseta. Ebasoodsates kliimates (soojade talvede ajal) hiilib nende lume all olev pinnaosa välja. Kui saksifraži kasvukohas ilmuvad paljad mullaosad, tuleb sinna istutada noori taimi.\nSiin näete fotot saxifrage'ist, mille kirjeldus on esitatud ülalpool:\nHarjaste kivide saksifirmaSaxifraga setigera Pursh.\nRohttaim mitmeaastane pikkade filamentaarsete stolonitega, mis ulatuvad basaal Rosette lehtede telgedest ja lõpevad väikeste juurtega lehtede rosettidega. Basaallehed on laiarohelised, teravad. Tüvelehti on arvukalt, lantselaate. Varred on 5-15 cm pikad, üksikud, lõpevad ühe või mitme kollase õiega.\nLevitamine. Aasia-Ameerika liigid, levinud Arktikas ja mägismaa lõunaosas (peamiselt mandriosades). Kamtšatkas on liik esindatud levila lõunapiiril, see on teada Ploskaja mäest (Kozyrevski küla lähedal) ja Klyuchevskaya Sopka vulkaanist.\nSaxifrage TolmySaxifraga tolmiei Torr. et hall.\nLahtine taim, kus on arvukalt vegetatiivseid hiilivaid võrseid ja tõusvad varred, kuni 15 cm kõrgused. Lehed on vahelduvad, paksud, tagurpidi lantselaatsed, kuni karva- või ovaalse kujuga, karvavabad või väga harvade juustega. Kangid paljad või karvane, kapitaalsete näärmetega. Aktsiad - tupplehed paljad, ovaalsed-kolmnurksed, lillakattega. Hõõgniidid on klubikujulised. Lilled on valged, kergelt õites õisikutega.\nPõhja-Ameerika liigid, selle saksifarmi kodumaa, on USA ja Kanada Vaikse ookeani rannikualad. Kamtšatkas kasvab see oma levila piiril, seda teatakse kahest punktist: Klyuchevskoy vulkaanist (Apakhonchichi laavavool) ja Karymsky vulkaanist.\nRedowski saksifraagidSaxifraga redofskyi Adam.\nKuni 26 cm kõrgused rohttaimed, lühendatud risoomi ja lehtedeta vartega. Kõik basaal Rosette lehed, kuni 15 mm pikad ja 6 mm laiused, ovaalsed, pika kiilukujulise alusega, piki ülaserva, koos mõne väikese hambumisega. Õisik corymbose-paniculate, kergelt õitega. Lilled läbimõõduga kuni 8 mm, valged, viiekohalised. Kast on kitsas-ovaalne, ülaosas kaheharuline.\nLevitamine. Seda esineb tundra vööndis ning Ida-Siberi ja Kaug-Ida mägismaadest lõunas.\nSaxifrage'i soodSaxifraga hirculus L.\nMitmeaastane rohttaim pikkade, roomavate, õhukeste lehttaimedega. Generatiivne võrse on sirge, 10–15 cm pikk, vars allpool peaaegu paljas, karvane ja väljaulatuvate punakaskarvade kohal. Lehed on vaheldumisi, lantserjad, terve servaga, tömbid, haruldaste näärmetega, madalamad petioles. Lilled varre lõpus, üksikud või numbris 2-3. Perianth topelt, tupplehed ja kroonlehed 5, 10 tolmu.\nKroonlehed põhjas kahe tüükaga, 3-4 korda pikemad kui tassikeel, viimased ovaalsed, kõverdatud. Vili on 2-3 pesaga mitmeseemne kast.\nEuraasia arctoboreal liigid. Levila hõlmab Euraasia tundra- ja taigatsoone: Skandinaaviast Beringi väina ja Okhotski mere rannikuni. See kasvab ka Kesk-Euroopa, Kaukaasia, Pamir-Alai ja Tien Shani mägede alpi ja subalpiini vööndites. Seda leidub Venemaal Karjalast ja Murmanski piirkonnast - läänes Tšukotka, Kamtšatka ja Habarovski territooriumini - idas, Novaja Zemlja saarest ja Põhja-Arktika Siberist Euroopa Venemaa keskmisse tsooni ning Siberi ja Kaug-Ida lõunaosa taigasse - lõunasse.\nToa lillekasvatuses on levinud järgmised tüübid:\nSaxifrage - selle liigi puhul on lehe mõlemad pinnad fliisilised. Punakad veenid liiguvad mööda erkrohelist lehte. Väikeste graatsiliste lillede õisik asub tugeval õhukesel vartel,\njärglaste saksifrage - selle liigi laiemad lehed on algselt värvitud: serv on helepunane ja leht ise heleroheline. Lehe alumisel küljel on punakas toon. Pikad sirged varred ilmuvad väikeste heleroosade õitega,\nkolmevärviline saxifrage - sellel liigil on valkjaspunased või kollakad lehed.\nSaxifrage rohu pealekandmine aias (koos fotoga)\nSaxifrage'i laialdast kasutamist aianduses seletatakse nende kõrge dekoratiivsusega. Kui nad on üle kasvanud, näevad nad välja nagu värvilised padjad või vaibad kividel. Need taimed on üllatavalt harmoonias kividega ning kaunistavad varakevadest hilissügiseni kiviktaimlaid ja kiviaedu, mis meelitavad aednikke ja aretajaid.\nSaxifrage'i rohu kasutamisel maapinnana rõhutab see looduslike kivide ilu. Saxifrage'i kasutatakse ka mitmeaastaste taimedega äärekivide istutamiseks.\nVaadake fotot - aias asuv saxifrage asub hästi raseeritud, kändunud rooside, hiiliva floksi, armeeria ja vikerkaare kõrval:\nSügisesed saksifraagid on eriti kombineeritud tritsirtise ja hiina geniandi kaunistustega. Saxifrage'i varjund näeb ilus välja täpselt kaljude varjulisel küljel, puude all, kõrgemate taimede hulgas - ja.\nEnamik saxifrage'i liike, välja arvatud Mandžuuria saxifrage, laieneb kiiresti. Taimed asuvad üksteisele väga lähedal ja vajavad siirdamist.\nSelle taime nimi räägib enda eest, tihe lehestik ja eredad pungad, mis kasvavad ligipääsmatutes kohtades, kivide hulgas, pragudes ja nõlvadel. Saxifrage'i nõuetekohane istutamine ja hooldamine avamaal võib seda kaunistada mis tahes maastiku kujundusega ja muuta aiakompositsiooni.\nLoodus on selle manifestatsioonis ainulaadne ja jäljendamatu. Üks taimemaailma hämmastavaid esindajaid on saxifrage taim. Kivide ja lõhede hulgas on tõeliselt ebaharilikud õrnad päikese poole sirutavad väikesed lilled. Kultuuris on umbes 200 liiki, mida leidub kõige kättesaamatutel aladel ja kõige ebasoodsamates tingimustes. Nende peamine erinevus seisneb varte kõrguses, lehestiku kujus ja jalanõude tonaalses vahemikus. Aednikud armastasid kultuuri kõrge elujõu ja vastupidavuse, hoolimatuse, hoolimatuse, kompaktse suuruse ja vastupidavuse poolest.\nSaxifraga turfy ja Arendsa on aiasortide seas kaks populaarseimat esindajat.\nImeline saxifrage soddy kasvab rosettidega, mis katavad tihedalt kivist mulda, selle õied on väikesed ja kerged, taandub kiiresti.\nArends Saxifrages näeb välja nagu kivide vahel levinud lopsakas roheline vaip, selle pungade värvus varieerub valgest tumelillani, õitsemise periood on suve algus.\nFoto avamaal asuvast saksifreesist näitab selle taime erinevaid sorte ja tüüpe:\nNende eristavate omaduste hulgas on varre tüüp ja kuju, lehtede suurus ja kvaliteet, lillede varjund ja välimus, keskkonnatingimuste ja hoolitsuse nõuded.\nSaxifrage'i tagasihoidlikkus on ilmne. Tema looduslik elupaik harjutas seda kuiva kliima ja liigse päikesevalgusega.Selle juurestik on konstrueeritud nii, et see suudab taime hoida ja toita ka kõige ekstreemsemates tingimustes - kivide seas päikesepaistes, lõhedeta vett ja nõlvadel püstises asendis. Mitmeaastaste saksiharjade istutamine ja nende eest hoolitsemine avamaal peaks olema sarnane selle elu looduslike tingimustega. Saxifrage on põua ja kuumuse suhtes vastupidav, see ei karda madalaid temperatuure ja pinnase külmumist. Pehmemad keskkonnatingimused võivad selle hävitada.\nMida keerulisem on mulla struktuur ja kvaliteet, seda paremini tunnetab see mulda.\nSaxifrage avamaal - istutamine seemnete abil ja hooldus:\nPinnase valik. Absoluutselt ei ole üleliigne, kui istutuspinnas leidub osa turbast ja liivast, killustiku ja kruusaga vaheldumisi. Saxifrage'i hea kasvu ja arengu eeltingimus on drenaažisüsteem, mis hoiab ära vedeliku stagnatsiooni pinna ja juurte lähedal.\nOptimaalse temperatuurirežiimi järgimine. Tasakaalustamiseks vajalik tasakaal valguse ja varju vahel on võimalik järkjärgulise istutamise teel, vältides kompositsioonide ülaosasid.\nEi mingit liigset niiskust. Parim koht saxifrage'i kasvatamiseks on kivide vahel ja nurga all. Kui seda pole võimalik saavutada, on liigse niiskuse kiireks eemaldamiseks vaja taime varustada kvaliteetse drenaažiga. Multšimine pole soovitatav.\nAnnustatud ülaosa. Teraviljane, väheviljakas vundament on see, mida saxifrage vajab hea kasvu ja lopsaka õitsemise jaoks. Haruldaste keeruliste pealispükste kujul toimuvad sündmused on kõik, mida on vaja vähenõudlikku mitmeaastast.\nKui saxifrage õitseb avamaal. Erinevates taimesortides tärkamise ajastus langeb suveperioodi erinevatele perioodidele. Tavaliselt algab õitsemise hooaeg juunis.\nSaxifrage'i eri sortide oaasid võimaldavad teil otse krundil luua maalilisi mägimaastikke. Ja tema jaoks on parimad naabrid okaspuud ja põõsad.\nSaxifrage - aretusmeetodid\nPärast õitsemist tuleks taime maaosa lõigata. See protseduur stimuleerib uute lehtede ilmumist. Talv pole saxifrage jaoks hirmutav, see talub kergesti lumesadusid ja külmakraade. Taime on soovitatav katta kevadkülmadest.\nMillal saxifrage'i avamaale istutada:\nSeemned. Saxifrage'i seemnete keskmine idanemine on üsna kõrge - 90% piires. Seemnete idanemine toimub 6-7 päeva pärast. Seemikuid kasvatatakse seemikutes pottides, salvedes või konteinerites.\nSeemikud. Seemikute jaoks külvatakse saxifrage'i seemned potti. Võrsed sukelduvad ja istuvad eraldi pottides. Seemikud istutatakse avamaal mai lõpus - juuni alguses.\nTurustusvõimalused. Õitsemise lõpus saab rosette eraldada ja istutada põhipõõsast, juurides neid kõrvetava päikese eest kaitstud mulda. Kevadel istutavad aednikud julgelt uusi taimi avamaale.\nSaxifrage võtab oma seadusliku koha sisse. Selle ilmsete eeliste hulgas on tähelepanuväärne välimus, tagasihoidlikkus looduslike tingimuste suhtes, võime eksisteerida koos paljude õistaimede, kännuvate puude ja põõsastega. Õitsev saxifrage taaselustab kiviktaimla ja muutub kiviaedade esiletõstmiseks. See täiendab suurepäraselt mägede kompositsiooni, ilma selleta on võimatu ette kujutada inimese loodud kivist maastikku.\nSaxifrage'i kasvav video\nLadina keeles Saxifraga, mida nimetatakse Saxifraga, - See on mitmeaastane, enamasti rohune, kuulub arvukasse Kamnelomkovi perekonda. Perekonnast leiab ka ühe- või kaheaastaseid ürte.\nTaime ladinakeelne nimi tähendab “kivide purustamist” ja näitab, et meil on karmide mägede elanik.\nSelle taimestiku esindaja juured suudavad imekombel kivi kaudu kasvada. Esiteks täidab taim juured kivis olevate pragudega ja siis lõpuks murrab selle, vabastades sel viisil enda jaoks koha päikese all.Saxifraga rohi võib hõlpsalt mäenõlvadele ronida, laienedes laialdaselt ja moodustades lopsaka roheluse ja erksavärviliste maaliliste astmete.\nErinevate allikate andmetel on Kamnelomoki perekonnas 350–450 maapinnakatte ja hiiliva taime liiki. Nende levikuala on ulatuslik. Saksikad kasvavad parasvöötmega mägistel aladel, keskmises reas ja polaar tundras. Kuid kõige tüüpilisemad elupaigad on Hiinas ja Jaapanis asuvad mäed ja kivised jõekaldad.\nSaxifrage'i taim on reeglina kännuga võsastunud põõsas kõrgus mitte üle 50–70 cm, täielikult lilledega kaetud. Rosettidena kogutud Saxifrage'i lehed on enamasti lihtsa ümara kujuga, kuid leidub ka tsirkuse- või palmilehtedega sorte. Nende värvus on roheline, mis võib olenevalt liigist olla heledam või tumedam. Seal on väga suurejoonelisi lehti ja sorte, mille lehed on kaunistatud hõbedaste mustritega.\nSpetsiaalse Saxifrage'i dekoratsioon - see on valge, roosa, punase või vaarikavärvi heledate viie kroonlehega hajumine. Nende läbimõõt ei ületa 2 cm, kuid taimel on väga rikkalik õitsemine. Lilled õitsevad pikkadel vartel, üksikult või kogunedes paanikas õisikutes, püsides uhkelt põõsa rohelisest massist kõrgemal.\nÕitsemise perioodil esitleb Saxifraga lillekasvataja silmadele suurepärast vaatepilti - lopsakatest rohelistest koosnevat värvilist vaipa, mis on üleni heledate värvidega.\nÕitsev Saxifrage algab mais-juunis ja kestab umbes kuu, mille järel moodustuvad karbipuuviljades suur hulk väikseid musti seemneid. Saxifrage'i seemneid eristab suurepärane idanemine, mis hõlbustab lemmiktaime paljundamist.\nAbi ! Enamik Saxifrage'i liike õitseb alles teisel eluaastal.\nSaxifrage'i lilli kasvatatakse kõige sagedamini parkides, väljakutel ja aiamaades. Seda kasutatakse lillepeenarde ruumi täitmiseks lillepiirina. Kuid eriti hea on saxifrage kiviaedades, rockeries, tugiseinte ja muude aiakujunduse detailide osas. Mõnda tüüpi taimi saab kodus edukalt kasvatada.\nKõige tavalisemad on järgmised Saxifrage'i dekoratiivsed tüübid:\nSaxifraga Berdenets - mitmeaastane sort, millel on tähelepanuväärsed tsirkulehed ja vihmavarju õisik, mis koosneb väikestest valgetest õitest. Seda ei kasvatata mitte ainult ilu huvides, vaid ka ravimtaimena.\nArendid - populaarne alamõõduline hübriid, mis kasvab hästi keskmisel sõidurajal ja isegi põhjapoolsetel laiuskraadidel. Õitsemise ajal moodustab aias paksu värvilise vaipa roosadest või erkpunastest lilledest. Sobib kasvatamiseks siseruumides.\nPajuvits või käär - Huvitav mitmeaastane taim 20–50 cm kõrgune. Seda eristab pikkade kiuliste juurdunud ripsmete olemasolu. Saxifrage'i vitstest lehekujulised, ümarad lehed, millel on südamekujuline põhi ja linnalised servad.Leheplaadi ülemist külge kaunistavad rohelisel taustal heledad hõbedased veenid ja alumine on punakasvarjundiga huvitav.\nTaimel on ka ebatavalise kujuga lilli, millel on erineva pikkusega valged ja punakad värvilised kroonlehed. Seda tüüpi saxifrage-i kasvatatakse sageli toakultuuris. Tänu õhus rippuvatele vartele-stolonitele nimetatakse taime rahvapäraselt "Veenuse juukseks", "habemeks" või "ämblikuks".\nPaanikas või igavene - miniatuurne taim, mille kõrgus ei ületa 8 cm ja mis erineb oma sugulastest väikeste lihakate lehtedega, sinakasrohelise värvi sakiliste servadega, kasvab tihedast rosetist ja moodustab tiheda tihniku. Lehtede servades täheldatakse üleulatuvat lubi. Paniculate õisikud moodustuvad kollasest, punasest või valgest punaste täppidega õitest.Paanikas saxifrage istutatakse tavaliselt kiviaedade vahel olevatesse lõhedesse kiviktaimla nõlvadel, pakkudes taimele huumuse mulda.\nTseesium, muidu süsteeriline - rohttaim mitmeaastane hargnevate võrsete ja õhukese risoomiga. Kasvades moodustab paks turb. Püstistel vartel õitsevad õrnad valged lilled. Õitsemine algab juulis ja augusti alguses. Tseesium on kõige tujukas saxifrage, mida taluda saab ainult kogenud kasvataja.\nKõva lehega - roomavate vartega sort, mis moodustab lahtise padja 2–20 cm kõrgustele kividele. Jäigad lehed, mille servad on hammastega, on sirge pikliku kujuga. Taim õitseb juunis või juulis, kollane punaste vaheldumisi üksikute õitega. Hea arengu jaoks vajab ta kaltsiumirikast mulda.\nAppi! Saxifrage näeb hea välja aias keset kääbustikku ja küpressi. Võluvat kompositsiooni saate täiendada, istutades nelki, emajuurt ja murdjat.\nSaxifrage'i lill, mida võib nimetada üheks kõige vähenõudlikumaks taimeks. Olles mägede põliselanik, eristub see vastupidavusest, pikaealisusest ega karda külma. Sellegipoolest on mitmeid tingimusi, mille korral taim areneb kõige paremini ja näitab ennast kogu oma hiilguses. Nende hulka kuulub mõõdukas kastmine ilma kastmiseta, pinnase õige koostis, piisav valgustus kerge varjundiga ja mineraalkompleksi regulaarne söötmine.\nTÄHTIS! Täiskasvanud saksifraagid ei vaja talveks varjualust, kuigi noored põõsad on eelistatavalt isoleeritud, et kaitsta tugevate külmade eest.\nKorteris tunneb taim seda üsna hästi. Ta on rahul madala õhuniiskuse ja jahedusega. Kuid peamiseks raskuseks Saxifrage'i hoidmisel potis on õige kastmisrežiimi järgimine. Fakt on see, et see taimestiku esindaja ei suuda iseseisvalt toime tulla mulla liigse niiskuse kogusega.\nVeest ummistumisel lagunevad selle juured kiiresti, mille tagajärjel võib roheline lemmikloom surra. Seetõttu on niisutamise mõõdukus saksifitseerimisel äärmiselt oluline.\nSaxifrage'i funktsioonide kohta saate lisateavet allolevast videost:\nSelline ebatavaline ja võluv taim nagu Saxifrage ei jäta kedagi ükskõikseks. Olles asunud selle tagasihoidliku rohelise lemmiklooma oma saidile või majja elama, saate paljude aastate jooksul imetleda selle lopsakat rohelust ja paksu vaipa, mis koosneb õrnadest ja säravatest lilledest.\nSaksifirmad võivad kaunistada ükskõik millist aeda või suvilat. Samal ajal pole tema kasvatamisel ja hooldamisel erilisi raskusi. See kasvab kivistel muldadel ja saab suurepäraseks kaunistuseks kiviktaimlale või Alpimäele. Sellel taimel on palju sorte ja peaaegu kõik neist on dekoratiivsed.\nSee taim on mitmeaastane, kuid mõnikord leidub ühe- ja kaheaastaseid liike. Nagu fotol näha, on nende lillede värv mitmekesine: valge, kollane, roosa. Lehed võivad olla tihedad, nahkjad, ümarad või piklikud.\nLooduskeskkonnas saxifrage kasvab kurgudes ja kivimites . Aiakujunduses kasutatakse seda maapinnana ja piirid on kaunistatud. Taimesortide suure arvu tõttu jagati need mitmeks rühmaks. Kuid kultuuris kasutatakse neist peamiselt kolme:\nVioletse rühma taimed moodustatakse heitlehistest rosettidest padja kujul. Nad on väga vastupidavad külma ja muude ilmastikutingimuste vastu, nagu samblalised isendid. Gruppi kuuluvad peamiselt madalad kääbusliigid . Hõbedase rühma saksifraagidel on tavaliselt halli värvi lehed valgete punktide ja kollaste õitega.\nAvatud maa: maandumine\nSaxifrage'i aias on hea pakkuda kivist maad. On oluline, et see oleks läbilaskev, laseb õhku ja niiskust. Kiviktaimlas kasvatades kaitsevad kivid taime juuri päikese eest ja säilitavad niiskuse.\nKuid taim juurdub tavalises mullas kergesti. Peaasi on varustada teda hea drenaažikihiga, et vältida niiskuse stagnatsiooni. Sellest tuleb kasu enne istutamist lisage pinnasesse mõni lubjakivi killustik ja kompost . Võite küpsetada spetsiaalset segu. Selleks vajate:\nDrenaažikihiks sobib paisutatud savi või kruus.\nMõned saxifrage'i tüübid muudavad tuffidest kiviaiad eriliseks lubjakiviks. See on pehme poorne materjal, mis imab niiskust nagu käsn ja säilitab selle. Seetõttu kastke taime harvemini.\nKõik saxifrage'i hooldamiseks vajalikud protseduurid on üsna lihtsad. Vajalik on pinnase kobestamine ja umbrohu eemaldamine. Võite mulda multšida, see hoiab ära nende kasvu.\nVaatamata taime külmakindlusele talveks on soovitatav isoleerida . Siia sobivad lehestik, kuuseoksad. Valgustuse osas on hajutatud valgus paljude liikide jaoks parim valik. Mõnda sorti saab istutada varjutatud aladele. Kuid avatud päikese käes võivad nad saada lehepõletusi. Selles mõttes on Arenda saksifirma tagasihoidlik.\nSaksast on soovitatav joota mõõdukalt, kasvuperioodil suurendades niiskust pisut. Kuid kastmise vaheline muld peaks kuivama. Pihustamisest on kasu, eriti kuiva ilmaga.\nVäetise sahkerdamiseks sobivad mineraalsed kompleksühendid . Esimest korda tutvustatakse neid nädal pärast seemikute kolimist avamaal. Ja siis piisavalt söötmist 2 korda kuus kevadel ja suvel. Väetisi saab koos niisutamisega kasutada ka vedelal kujul.\nSaxifrage'i söötmisega tasub olla ettevaatlik. Liigsed lämmastikväetised võivad põhjustada juurte surma või mädanemist. Kaevu istutamisel on kõige parem lisada õhuke toitekiht. Kasutatakse superfosfaati ja mõnda orgaanilist ainet.\nPärast õitsemist lõigatakse kõige paremini ära saxifrage'i õhust osa. Seda meedet on vaja uute lehtede arendamiseks. Siirdamine on hoolduse lahutamatu osa noorendab taime . Lisaks saab põõsaste jagamist protseduuriga kombineerida. Kuid ärge kulutage seda liiga sageli. Saxifrage ühes kohas kasvab umbes 5-7 aastat.\nKahjuritest taimedeni võib häirida ämbliku lesta, rohelist lehetäi . Puugi ennetamine on tavaline veega piserdamine. Kuid kui kahjur on juba ilmunud, siis on parem kasutada spetsiaalseid tööriistu. Enne seda on soovitatav eemaldada kõik saxifrage'i kahjustatud ja närbunud osad. Roheliste lehetäide vastu võitleb Pirimore.\nSeennakkused, rooste, nad ilmuvad tavaliselt valest kastmisrežiimist. Taimele aitab vasepõhine töötlemine\nJahukaste provotseerib ka liigne niiskus. Ennetamiseks sobib pihustamine selliste ravimitega nagu propikonasool, bitertanool.\nSamuti võib juur mädaneda niiskuse stagnatsioonist taime mullas. Sellisel juhul on vaja põõsas üles kaevata ja eraldada kõik taime haigestunud osad, hävitades need, ja terved tuleb istutada toitainete mulda nii, et need juurduvad.\nVaade Arenda saxifrage'ile: lahkumise peensused\nÜks levinumaid liike, mida aednikud kasvatavad, on ренд Arends. Seda võib sageli leida kiviaedades. Taimed on üsna madalad, nad võivad ulatuda 20 cm kõrgusele . Nende küllastunud rohelised lehed püsivad aastaringselt. Ta õitseb mais ja juunis. Selle liigi põhjal aretatakse paljusid populaarseid sorte:\nSordil "Uinuv kaunitar" on pungade punakaspunane värv,\n"Peter Pan" erkpunaste lilledega,\n"Floral Carpet" -l on roosad ja lillad lilled,\n"Lumevaip" on see sort lillede lumivalge värviga. Veel üks valge õitega sort on tumeroheliste lehtede värvusega Schneeteppich,\n"Purmantel" on lilla-roosa varjundiga lilli.\nLisaks Arenda saksifraagidele võib fotol näha ka teisi sorte.\nSaxifrage - kaunite lillede erinevad sordid\nSeemnetest saxifrage'i kasvatamiseks kasutatakse sagedamini seemikute meetodit. Seemned vajavad enne istutamist külma kihistumist. Selleks pannakse need mis tahes mugavasse mahutisse ja piserdatakse kergelt niiske pinnasega, hoitakse külmkapis 14 kuni 20 päeva. Enne seda saab neid liivaga segada.\nKui kihistumisetapp on lõpule jõudnud, seemnemahuti on avatud ja kaetud kile või klaasiga, luues kasvuhoonekeskkonna. Nii et need tärkavad kiiremini, vajalik on ka regulaarne ventilatsioon.\nVõite oodata seemikud nädala pärast. Peate seemikud sukeldama, kui need on piisavalt tugevad. Saate neid siirdada turbatopsidesse, nii on mugavam istutada seemikud avatud mulda. On vaja kaitsta väikseid seemikuid päikesevalguse eest, kasulik on ka kompleksne mineraalväetis.\nSaxifrage'i seemikud arenevad üsna aeglaselt. Seetõttu istutades seemikud avamaal, ärge liiga palju tormake . Juurmassi üles ehitamiseks on vaja neile aega anda. Taimed siirdatakse koos maapinnaga, et mitte juuri kahjustada. Optimaalne aeg selleks on suve algus, kui kõik külmad mööduvad. Maandumiste vahel on hea jätta umbes 10 cm vahemaa.\nKuid töötlemine külmade seemnetega võib loomulikes tingimustes ka mööduda. Selleks külvatakse nad kohe märtsis-aprillis avamaale. Sel viisil kasvatatud Saxifraga õitseb esimest korda, tavaliselt 2 aasta pärast.\nSaxifrage'i kasvatamisel tasub seda arvestada kõik fenoloogilised faasid, möödub see üsna kiiresti , lehtede moodustumisest puuviljade, seemnete väljanägemiseni. Ja õitsemise periood võib sõltuda sellest, kui palju on reproduktiivvõrsed kasvuperioodi lõpuks viimase kasvuperioodi lõpuks moodustunud.\nIsegi selline tagasihoidlik taim vajab hoolt. Ja kui kõik on õigesti, hinge ja soojusega tehtud, tänab saxifrage kindlasti lopsakat õitsemist.\nSee artikkel on saadaval ka järgmistes keeltes: tai\nSeda meetodit kasutatakse pärast seda, kui doonoritaim on õitsemise lõpetanud (tavaliselt toimub see suve keskel). Seejärel, valides tugevaimad külgvarred, painutatakse need maapinnale ja kinnitatakse puidust või plastikust kronsteiniga. Klambrite kohal täidavad nad maapinna ja puistavad seda ohtralt. Kuigi kiht juurdab mulda klambri asukohas, on see pidevalt niisutatud.\nEnne talvitumist kaetakse juurdunud pistikud kuuseokste kihiga või kaetakse saepuruga. Kui kõik manipulatsioonid viiakse läbi õigesti, saab kevadel aednik uue noore taime, mille saab doonoripõõsast hõlpsasti eraldada ja siirdada mõnda teise kohta.\nSelle meetodi rakendamiseks peate valima tervisliku ja tugeva doonoritaime. Enne protseduuri peaksite eelnevalt ette valmistama ka maandumiskaevud. Parim on varustada need kergelt varjutatud kohas. Pärast augu kaevamist on vaja selle põhjale asetada drenaažikilde (paisutatud savi, veeris, kruus), valada peal lubja, komposti, maa ja liiva segu. See tagab pinnase optimaalse happesuse ning piisava niiskuse ja õhu läbilaskvuse.\n1-2 tundi enne protseduuri valatakse doonoripõõsas rohkesti, et lihtsustada selle eraldamist maapinnast. Siis kaevatakse taim hoolikalt üles, püüdes juuri mitte kahjustada. Pärast seda jagatakse puks terava kühvli abil mitmeks osaks enesekindlate ja täpsete liigutustega. Saadud osad kantakse kaevudesse, kaetakse maaga, tihendatakse igast küljest ja jootatakse rikkalikult. Enne talvitumist kaetakse istutatud taimeosad kuuseokstega.\nKavatsedes kodutalu kaunistamiseks kasutada saksifraaži, tuleks arvestada selle välimuse ja mitmekesisuse iseärasustega. Olulist rolli mängib sel juhul taime kõrgus, selle kasvu intensiivsus, lillede värv ja õitsemise kestus.\nSeda dekoratiivset maapinda kasutatakse edukalt kivikompositsioonide, kaljuronide, mäenõlvade, piiride kaunistamiseks.Seda saab kasvatada iseseisvalt või rühmadena koos teiste sobiva värvusega maapinna kattetaimedega.\nTalukoha suurepärane teenetemärk on ulatuslik saksifraažide grupiline istutamine saidi esiplaanile. Sel juhul istutatakse õitsvad kõrged taimed rühma mullakaitsjate taha.\nSaxifrages täiendavad orgaaniliselt aeda orgaaniliselt, mis on valmistatud nüüd populaarses öko-stiilis. Kasvavad rikkalikult talukoha territooriumil, loovad nad lopsaka padjakujulise vaiba, mis näeb õitsemisperioodil välja suurejooneline.\nNeid taimi saab kasutada saidi funktsionaalsete piirkondade raamimiseks ja eraldamiseks. Nii et nende abiga pole keeruline puhkekohta ja aeda eristada ega lilleaia ilu rõhutada, eraldades selle teistest tsoonidest mullakaitsmeribaga.\nAlgse ilmega saksifraagid koos teiste õistaimedega. Seda omadust arvestades istutatakse neile sageli petuuniad ja tulbid. Kui maandate need maapinna katted villi kujuga floksidega, moodustavad need kiiresti lopsakad ja mahukad kardinad, mis hämmastavad kujutlusvõimet mitte ainult mitmesuguste värvidega, vaid ka hämmastavate aroomidega.\nSaxifraga on tubade kuiva õhu suhtes üsna tolerantne, kuna selle tihedaid lehti kaitseb villi, kuid see ei tähenda, et väljalaskeava poleks vaja pritsida. Suvel on siseruumides asuva lille jaoks vaja sooja dušši, et pesta lehtedest mustus ja vähendada kõrge õhutemperatuuri. Pärast suplemist vajab saxifrage'i lill tuule eest kaitset, kõige parem on lehti kuivatada siseruumides, näiteks vannitoas.\nKirevad sordid on väga dekoratiivsed.\nSaksifääride istutamiseks on vaja kasutada väikeste külgedega lamedaid plaate, maandumismahutid võivad olla valmistatud plastikust või keraamikast. Poti põhjas asetatakse tingimata drenaažikiht paisutatud savi, jämedat liiva, väikeseid veerisid või polüstüreeni tükke.\nKui taim juurdub vuntsidest, ei saa te seda suurtesse pottidesse istutada, saxifrage'i rosetti kasvades suurenevad istutusmahutid.\nTäiskasvanud taimede siirdamist saab läbi viia siis, kui olemasoleva poti läbimõõt saab poole väljalaskeava läbimõõdust. Parim on seda sündmust kavandada kevadel.\nParim mulla koostis saxifraga jaoks:\nLehtmaa - 1 h.\nHuumus - 1 tund\nTurba maa - 1 tund\nLiiv või vermikuliit - 1 tund.\nSaxifrage'i istutamise mulla teine versioon:\nSoodne maa - 4 tundi\nSavi - 4 tundi\nLehtede maa - 2 tundi\nLiiv - 1 tund\nKui saxifraga laaditakse igal aastal ümber värskesse mulda või tehakse substraadis osaline asendamine potis, saab taim hakkama ilma toitaineühenditega väetamiseta.\nSoovi korral saab võluvat saksikut väetada kevadel ja suvel dekoratiivsete lehtpuutaimede kompleksväetistega üks kord iga kahe kuu tagant, harvemini talvel.\nŠikk mitmekesine saxifraga sort.\nEbatavaline mitmekesine saxifrage'i sort, millel on roosad laigud lehtedel, näeb kodukollektsioonis väga muljetavaldav välja, kuid väga tõhus on veel üks sort, millel on hõbedase peitsiga tumedad oliivilehed.\nHarvest Moon ("Harvest Moon") - lehtede värvus on kahvatu, rohekaskollane.\nTricolor ("Tricolor") - kirev sort, lehtedel on muljetavaldav lai valge-roosa äär.\nSöögivilja botaaniline omadus\nSaxifrage on mitmeaastane taim, mis kuulub perekonda Saxifragia, millel on keeruline juurtesüsteem, roomavad lehed kasvavad juurest, moodustades rosetti. Erinevat tüüpi rohtude lehtede pind võib olla nahkjas ja lihav, ümar ja sametine. Lehtedele iseloomulik hallikas kate näitab, et taim on võimeline lubi eritama. Saxifrage õitseb maist augustini valge, roosa, vaarika või kollase värvusega.\nLillidel on viis kroonlehte, mis on kogutud keskpunkti suhtes sümmeetriliselt õõnsustesse või vihmavarju. Septembris moodustatakse puuvili - kast, milles on palju seemneid. Saksofirm valib kivimite praod, kividevahelised lüngad, selle võimas juurusüsteem on võimeline hävitama kivide struktuuri. Seal on umbes 400 saxifrage'i tüüpi. Looduses võib neid näha põhjapoolkera, Kaukaasia ja Aafrika mägipiirkondades.\nSaxifrage'i lemmikkohad on kivid, mäenõlvad, mägimetsad. Seda kasvatatakse ka kivistes lasteaedades ilutaimena, see talub hästi karmi talvetemperatuuri, selleks sobivad niisked mullad ja varjus olevad laigud. Punases raamatus on loetletud mitu taimeliiki.\nSöögikorda kasulikud omadused\nRahvameditsiinis kasutatakse saksifrage tugevate tervenemisomadustega taimena. Selle põletikuvastased ja antiseptilised omadused on teada. Taimel on palavikuvastane ja kasvajavastane toime. Saxifrage on kasulik kasutada võimsa antihemorroidse ja bakteritsiidse ainena. Lehtedes selgus selliste kasulike ainete nagu alkaloidide, flavonoidide, saponiinide, kumariinide, orgaaniliste hapete, glükosiidide, triterpeeni ja rasvhapete olemasolu. Samuti on taim rikas essentsõli, mikroelementide, pigmentide poolest.\nTervendav tooraine on saxifrage lehed. Pärast lehtede rebenemist on taim võimeline uute lehtede kasvu lühikese aja jooksul taastama. Keskkõrvapõletiku valu leevendamiseks tuleb kuulmisavasse ettevaatlikult sisestada taime värske mahlaga niisutatud sidemest või vatist valmistatud flagellum ja jätta see mitmeks minutiks seisma. Supulatsiooni ja keetmisega saab mahla kasutada vedelike jaoks. Taimemahl on rahusti närvisüsteemi häirete ja bronhiaalastma korral.\nKeetmised ja infusioonid aitavad oksendamise ja nakkushaiguste korral. Taime soovitatakse maksa ja põie põletikuliste protsesside, onkoloogiliste probleemide korral. Lehti kantakse nahapiirkondadele, mida mõjutavad haavandid, mädased lööbed, karbunkulid.\nRetsept nr 1: 30 g värskelt hakitud lehti tuleb lisada 300 ml keeva veega, keeta 10–15 minutit kaane all veevannis, seejärel jahutada, kurnata ja lisada sooja veega, et saada algne maht. Kasutage valuvaigistavat vahendit, 2 supilusikatäit 4 korda söögikordade ajal või pärast sööki.\nRetsept number 2: 0,5 tassi purustatud lehti tuleb täita 500 ml 40-kraadise viinaga, infundeerida 14-16 päeva pimedas kohas, pidevalt loksutades, seejärel pigistada toorained ja juua tinktuuri 2 korda päevas enne sööki, 1 tl lahjendatult 10–20 g vees. See ekzarism on näidatud hüpertensiooni korral.\nRetsept number 3: selle valmistamiseks on vaja 20 g saksifilehti ja keedetakse 15 minutit veevannis 200 ml vett, nõutakse 45 minutit enne jahutamist ja kurnatakse. Valmis infusiooni on soovitatav kasutada 2 supilusikatäit 3-4 korda päevas pärast sööki. Paranemisvahend paraneb ja podagra.\nSaxifrage'i tinktuur: taimejuured valatakse 40% viinaga suhtega 1: 5, infundeeritakse 10 päeva ja võetakse 30 tilka 4-5 korda päevas pärast sööki diureetikumina tursele. Tinktuuri ja dekoktide kujul valmistatud taime risoomid on suurepärane vahend neerude ja põie kivide moodustumise vastu.\nÕitsev saxifrage meenutab mais-juunis tahket värvilist, uskumatult luksuslikku lillede vaipa. Õige kujuga viiekõrgulised väikesed lilled kogunevad paanikas õisikuteks, kandes kännupeenraid. Saxifrage'i sordid erinevad värviskeemi järgi. Lilled võivad olla valged, roosad, lillad, kollased, punased, kahetoonilised. Taim säilib istutamisel ja ümberistutamisel kergesti. Ümberistutamiseks on parem valida aeg pärast õitsemist.\nTaime eriline hooldus pole vajalik.Saksastamist paljundatakse isekülvi abil, kardina jagades, väljalaskeavasid eraldades. See juurdub kiiresti, peaaegu kuu aja jooksul saate juba peaaegu valmis lille-saxifrage'i. Taim areneb hästi heledates piirkondades, ei karda pimedaid kohti. Pinnas peaks olema piisavalt niiske.\nPinnase valimine ja istutamine\nEnne istutamist veenduge, et muld oleks hästi niisutatud, kuid mitte niiske. Aiareha abil eemaldage kõik suured tükid ja kivid.Eemaldage taimed ettevaatlikult kandikutelt. Hoidke nii, et ei kukuks. Istutage taim mulla ülemisse ossa. Pärast istutamist valage seeme kastekannist. Kuna sakil on väga peened juured, vajab pärast ümberistutamist taimi korrapäraselt niisutamist. Soovitav on taim istutada kaldu väikestesse kurgudesse kivide vahel, kuna see asub selline koht on suurepärane liigse niiskuse eemaldamine juurekaelast. Samuti vajab taim multšimist, see aitab mullal niiskust säilitada ja umbrohu kasvu takistada.\nSaxifrage'i söötmisega tasub olla väga ettevaatlik. Väetise üledoos, nagu ka astilbe istutamise ja hooldamise puhul, mille foto leiate siit http://2gazon.ru/ozelenenie/cvety/astilba-iz-semyan.html, võib põhjustada juurte surma ja putrefaktiivse nakkuse esinemise. Parim on istutamisel asetada auku väike toitainete kiht, kuhu juured ulatuvad.\nSaksastamise söötmiseks ei ole soovitatav kasutada lämmastikväetisi. Sobivad superfosfaat või erinevad orgaanilised väetised.\nSaksifirmad on niisutatud soe vihmavesi. Veelgi enam, suvel, kevadel ja sügisel vajab taim rohkemat kastmist kui talvel.On väga oluline mitte taime üle ujutada, kuna see võib mädaneda. Kui ilm pole eriti päikseline, võite mulla lihtsalt veega üle puistada.\nHaigused ja kahjurid, millega võib saksiftaami kasvatamisel ette tulla, pole just eriti sagedased külalised. Kuid ikkagi on harvad erandid, nii et peate mõistma, kuidas saxifrage võib haiget teha ja kuidas see haigus välja näeb. See võimaldab teil taime õigeaegselt tuvastada ja tervendada.\nJahukaste - ohtlik parasiit, mis moodustab lehtedele valge katte.Lehvikud - valged, pruunid või rohelised väikesed putukad.Rooste - avaldub kollakaspruunide laikude levikuna lehtedel.\nKõige sagedamini ilmnevad need võimalikud haigused enne või pärast õitsemist.\nSeenhaiguste patogeene saab enamikul juhtudel ära hoida või vähendada, luues õhuringluse ja seades õhuniiskuse alla 70%.\nSageli põhjustab haiguste ilmnemine ebaõiget hooldust, sealhulgas jootmist, mis võib provotseerida juurestiku mädanemist ja erutada seeni ja parasiite. Kuid pole harv juhus, kui haige taim sureb.\nÜksikute sortide kasvatamise tunnused\nMõned saxifrage'i sordid on eriti vinge ja nõuab spetsiaalsete kiviaedade loomist. Ehitamiseks kasutatakse spetsiaalset lubjakivi - tuffi.\nTuff on pehme poorne kivi, mis imab vett nagu käsn. Tänu emu-le ei vaja mägitaimed sagedast kastmist ja on samal ajal kaitstud lahtede eest. Kui tuff pannakse mulda mõni sentimeeter, imab see vajadusel maapinnast niiskust.\nKiviktaimlad kaitsevad ka pööraseid saksifirma tüüpe külma ja muude looduse kahjulike välismõjude eest.Kõige sagedamini istutatakse kiviaedades, tehiskivimitele selliseid kivikivide sortekellele:\nBagryantseva. Seda silmapaistvat taimeliiki kasvatatakse kergesti seemnetest ja see loob igihaljaste lehtede ja punaste lillede tiheda vaiba. Lisaks kuulub see liik samblike ja samblike rühma Mossy. See kasvab hästi konteinerites, kiviaedades ja muudes madala tasemega kohtades. Eelistab hästi kuivendatud mulda ja osalist varju.Lilla. Võluv pinnas jahedas kliimas. Kuulub Mossy Saxifrages'i rühma ja moodustab erkrohelise vaiba, millel on lühikestel vartel väikesed roosad lilled. Seda kasvatatakse kivistel kurgudel kergetel nõlvadel.\nFoto lilla värvi saxifrage'ist\nMarsh. See on harjashall, karvane taim punakaspruunide varte ja erekollaste õitega. Seda peetakse mitmeaastaseks liigiks, mis võib kasvada kuni umbes 20 cm kõrguseks. Lilled on piisavalt suured, ilmuvad juulis.\nSellel on mõned keskkonnanõuded ja see vajab üsna paljast pinnast, see tähendab, et mulda tuleb pidevalt toita lubjase veega. Sel juhul võib see kaduda ja surra teiste, domineerivatemate taimede hulgas.\nSaxifrage on granuleeritud võib ulatuda kuni 40 cm kõrguseks.Lill on tavaliselt valge ja umbes 2–3 cm lai, 9–16 mm pikk ja 5 kroonlehega. Teravate servadega kaarjad lehed. Õitseb aprillist juunini. Eelistab enamasti niisket, hästi kuivendatud pinnast. Tunneb end mägismaal hästi.Must rubiin, on üks kõige tähelepanuväärsemaid saksifrage'i sorte. Tal on säravad punamustad lehed ja rubiinpunased õied. See on viljelemisel kapriisne ja ei talu külma. Eelistab väikese kaldega madalaid kuristikke.Saxifrage tombeanensis boiss on väga haruldane liik. Kuulub sammaldunud rühma ja õitseb pikkadel vartel suurtes valgetes õites. See kasvab peamiselt lubjakividel ja vertikaalsetel kivimitel, mis on kohandatud kivimite pragudele. Sellel on madal seemnete idanevus.\nSee väikese suurusega taim õilistab ja annab ainulaadse ilme igale kodule või aiale. Koduse saksihoidla hooldus on väga lihtne ega vaja erilisi oskusi, lisakulusid ega pingutusi. Selle originaalsed lehekujud ja värvilised lilled täiendavad ja loovad tervikliku ja ainulaadse interjööri.\nSaxifrage on ilus taim, mida kasutatakse vaaside ja pottide riputamiseks. Saxifrage'i iseloomulik tunnus on pikad, kuni 60 cm pikkused filiformaalsed võrsed, millel on rosetti otstes noored taimed. Siseruumides kasutamiseks mõeldud perekonnast Saxifrages sisaldav rohttaim võib olla põhjalehtede lamedate rosettidega, kasvuga moodustub lühike vars. Seal on mitmekesine saxifrage, mida iseloomustavad lehed, mis on kaunistatud valge või roosa piiri servadega. Taim armastab varju, nii et see tuleb asetada ruumi keskele ja hästi joota. Sapifirma kiire areng võimaldab vaid paar kuud imetleda lehtede ja kaunite õite rikkust ning kasutada raviomadusi.\nKaug-Põhja on iseloomulik igikeltsa mullaga, kuid isegi nii karmis kliimavöötmes võite näha kauneid taimi, näiteks polaar-saxifraga. Lühikese polaarse suve tingimustes õnnestub saksifirmal kohalikele meeldida oma uskumatult ilusa vaibaga. Saxifrage'i lehed on lihavad, see kaitseb neid külma mõju eest. Taim valib jõgede ja järvede kallaste suhteliselt soojad liivased nõlvad. Maapinnast kõrgemale kõrguvad punased lilled on märgatavad liblikate ja tundra kimalaste puhul.\nHiinast ja Jaapanist pärit siseruumides saxifrage'i pajuvitsad. Elegantset dekoratiivtaime eristab kilpnäärme lehtede ümar kuju, lehtede ülaosa on roheline, suurte triipudega piki veenisid, all helepunane. Rohi kasvab kuni 30–40 cm kõrguseks, visates niiditaolisi võrseid, mille otstes ilmuvad rosetid. Saxifrage õitseb suvel helekollase või roosa-valge värvusega. Ta armastab niiskust, kevadel on vaja mulda väetada.\nRahvameditsiinis soovitatakse imetavatel emadel imetamise suurendamiseks hommikul ja õhtul süüa üks ja sama leherohu vitstest leht.Pärast kolmepäevast ravimtaime võtmist täheldatakse positiivset tulemust ja koos piima koguse suurenemisega paraneb ka selle kvaliteet. Saxifrage sisaldab tanniine, arbutiini. Sakkpunutise lehtedest pärit mahl kõrvaldab kõrvapõletiku korral valu, lahustab abstsessid. Rohu dekoktide vastuvõtmist kasutatakse verise oksendamise, palaviku korral. Süüdatud kuiva tooraine suitsu fumigeeritakse koonustega.\nMaaparanduse tagajärjel tekkinud soostunud soostik on ohustatud, see on kantud Baškortostani Vabariigi punasesse raamatusse. Taim on laialt levinud põhjapoolkera metsa- ja mägitsooni põhjapiirkondades ning Arktikas. Rohi lühikese risoomiga, hiilivate võrsetega, ilma basaalroosita. See kasvab soodes, vees, kus on palju mineraale. Saxifrage'i loodus on andnud palju vaevuste raviks kasulikke omadusi. Nende hulgas tanniinid, mis on efektiivsed nahahaiguste korral, aitavad taimi hästi südamehaiguste ja seedehäirete korral.\nSuru saksifreerimise infusioon: 1 spl hakitud juurikaid või teelusikatäis seemneid valatakse 1 klaasi veega. Keetke kompositsiooni 4-5 minutit madalal kuumusel, nõudke 1 tund, filtreerige. See on hea vahend dermatiidi ja.\nSee mitmeaastane taim moodustab lahtise tumerohelise vaiba. Sellel liigil on lamavad, kõrge hargnenud võrsed, tihe lehestik. Lehed on karedad, pikliku kujuga. Enne õitsemist ilmuvad pungad, need on sfäärilised, suured, sama pikkusega kui katteplekk. Rohu õied on kollakasvalged punaste punktidega, piklikud, tuhmid lühikeste küüntega. Mahlas sulandunud kahe vaibaga suur pestl, mis on sukeldatud mahutisse. Taime viljad on munakujulised, sambad on väljaulatuvad, lühikesed. Saxifrage on sambla moodi - Euroopa mägisüsteemide elanik, elab Alpide tsooni kividel ja kivistel lõikudel. Kodus saab sellist taime paljundada pistikute, seemnete või põõsa jagamise teel. Saxifrage Mossy sordid:\n"Punane admiral" - erkpunaste lilledega,\n"Elf" on roosade õitega madal taim,\n"Sprite" - vaarikaõitega.\nSaxifraga turfy on mitmeaastane taim, millel on tihe tumeroheliste lehtede basaal rosett ja püstine vars. Lilled kogutakse panikli või corymbose õisikutes, seal on valge, roosa ja punane. Petiole alumised lehed on palmaalselt eraldi, koosnevad viiest nüri lehest. Varrel olevad lehed on kolmepoolsed või jämedad, terved ja väiksemad. Taim on padja kujuga. Rohi on külmakindel, väljumisel tagasihoidlik, eelistab kevadel ja suvel head kastmist. See liik paljuneb pistikute abil, jagades põõsa ja seemned.\nTee retsept: 1 tl toorainet (kuivad juured) tuleb valada 1 tassi keeva veega, nõudma pool tundi, lisada 0,5 tassi infusiooni ja 1 tl mett. Võtke ravimit põie kivide tekkeks üks kuni kaks nädalat, 2 korda päevas.\nSaxifrage'i kasutamise vastunäidustused\nÕige lähenemine paljude haiguste raviks saksifrage abil annab positiivseid tulemusi. Kuid peate raseduse ajal, imikute toitmisel, samuti bradükardiaga inimestel hoolikalt võtma dekoktide, tee ja saxifrage'i infusiooni. Selle ravimtaime raha kontrollimatu tarbimine võib põhjustada välimust.\nEksperttoimetaja: Sokolova Nina Vladimirovna | Fütoterapeut\nHaridus: N. I. Pirogovi ülikoolis saadi diplom "Üldmeditsiini" ja "Teraapia" erialal (2005 ja 2006). Täienduskoolitus Moskva Inimeste Sõpruse Ülikooli taimse meditsiini osakonnas (2008).\nLoodus on tark ja annab taimedele sageli tõeliselt hämmastavaid omadusi, mis võimaldavad neil ellu jääda ka kõige raskemates tingimustes.Selge näide on saxifrage - ulatuslik perekond rohtunud ühe-, kahe- või homonüümseid perekondi.\nSee ühendab peaaegu 400 liiki, mis on jaotatud Euroopa-Aasia mandri parasvöötme ulatuslikele aladele, Kesk-Ameerikasse ja Aafrika mägine troopikasse. Perekonna nimi räägib taime uskumatust elujõust ja võimest kasutada kõige napimaid loodusvarasid mugavalt. Räägime sellest hämmastavast rohust, selle tüüpidest, kasvatamise iseärasustest ja selle nõuetekohasest hooldamisest.\nSaksofreege iseloomustab kõigi arengufaaside kiirenenud rütm - esimeste noorte lehtede ilmumisest kuni seemnete valmimiseni. Saxifrage'i lilli tolmeldavad putukad, keda nektar meelitab. Mõned liigid on isetolmlevad. Heledamad ja arvukamad lilled saadakse, kui istutada kasvukohale mitut sorti jahvatatud saksofreesid, stimuleerides risttolmlemist. Sarnast meetodit kasutatakse kiviaedade korrastamisel või viljapuude mulla külvamisel. Kõrge külmakindlus on taime veel üks suurepärane kvaliteet.\nWattlebreaker Saxifraga (Saxifraga stolonifera) . Sünonüüm: Saxifraga Scion (Saxifraga sarmentosa). Kasvab Jaapanis Hiinas asuvatel mägede niisketel kivistel nõlvadel. Mitmeaastane rohttaim, kännuga, 20–50 cm pikk, pikkade niidiripsmetega, juurdunud ripsmetega. Lehed kogutakse peaaegu ümmarguse, südamekujulise alusega rosettidesse, servades enam-vähem linnalised, harjasjuukselised, ülal rohelised, valgete veenidega, alt punakad. Lilled kogutakse keerukates harjades, kroonlehed on valged või punakad. Ta õitseb mais - augustis.\nHeitlehine dekoratiivtaim, mida oma kaunilt rippuvate ripsmete tõttu levitatakse laialdaselt potitaimena, ampeloosena, on väga hinnatud sisekultuuri ja talveaedade jaoks, aga ka kasvuhoonetes kasutatava mullakatteks. Iseloomulik tunnusjoon on pikkade filamentaarsete punaste värviliste varte või vurrude moodustumine, mille otstes moodustuvad lehtede miniatuursed tütarroosid. Rippuvad tornid võivad ulatuda 60–100 cm pikkuseks. Mõnikord nimetatakse seda taime ämblik- või habeme- või Veenuse juukseks.\nPaniculata saxifrage või elavad (Saxifraga paniculata) . Sünonüüm: Saxifraga aizoon . See kasvab kividel, paekivimägede nõlvadel, sageli graniidist riffidel. Seda leidub Euroopas, Kaukaasias ja Põhja-Ameerikas. Taime kõrgus 4-8 cm, basaallehed rosettides, mis moodustavad tiheda tihniku. Lehed on kitsad, särtsakad, hambulised, hallikasrohelised või sinakasrohelised, servadest kõhred, linnahambalised, serv ulatub välja lubjaga. Lilled panikulites. Õis mais - õde. Liik on äärmiselt varieeruv, õied on valged, mõnikord punaste "tüükadega", helekollased, punased. Istutatud kividevahelistesse pragudesse kiviktaimla põhja- või idanõlval. Soovitav on istutada see sambla huumuse mulda, mida tuleb sageli kasta. Paljundatakse risoomide eraldamisega suvel.\nTseesium Saxifrage või sisolaat (Saxifraga caesia) , õhukese risoomiga. See moodustab hargnevatest võrsetest paksud turbad. See kasvab Karpaatide subalpi ja alpi vööndis asuvatel lubjakivimitel. Lillevarred on püstised, tõusvad. Lilled on valged, õitsevad juulis-augustis. Seda tüüpi saxifrage vajab hoolikat hooldust, seetõttu on soovitatav seda aretada ainult kogenud aednikele.\niseloomuliku roomava varrega moodustab lahtise turba. Lehed on piklikud, ovaalsed või sirged, jäigad, sakiliste servadega. Kõrgus 2 kuni 20 cm. Varre ülaosas on mitu punakaste täppidega kollast lille. Ta õitseb juunis ja juulis. Kasvab soodes, vesiliitudel. Kiviaedades tuleb see liik istutada vastavasse piirkonda. Soovitav on istutada kaltsiumirikastele muldadele. See esineb looduses.\n- väga varieeruv vaade.Nende tüüpiliste alpitaimede kõrgus on 30–60 cm. Nad moodustavad 5–15 cm pikkuste, vastaslehtedega roomavate varte padjakujulised tihnikud. Ilusad suured, roosakad lilled omandavad pärast õitsemist lillaka tooni. Ta õitseb märtsis ja aprillis. See areneb läbilaskvas, kuivendatud pinnases, mis sisaldab kaltsiumi. Paljundatakse risoomide või pistikute eraldamise teel. Seda liiki kasutatakse rühmaistutustes suurtel aladel.\nSaxifraga Bluffer või iduleht (Saxifraga iduleht) algselt Alpidest ja Püreneedest. See kasvab ka Norra ja Islandi mägedes. See ulatub 10–15 cm kõrguseks ja koos lillega kuni 60 cm ning moodustab laiadest ovaalsetest, lihakatest, tumerohelistest lehtedest sakiliste servadega suured rosettid läbimõõduga kuni 12 cm. Lilled on valged, ilmuvad juunis. Looduslikes tingimustes kasvab see graniitkivimitel, eelistatavalt vähetuntud pinnasel. See areneb läbilaskvas pinnases, päikselises piirkonnas. See ei talu otsest päikesevalgust. Paljundatakse tütarpesade, samuti seemnete abil. Noored taimed kasvatatakse lillepottides, istutatakse kevadel kiviaeda (maasse).\nkasvab Alpide ja Karpaatide subalpiini- ja mägivööndis. Aluslehed on paksud, lühikese lehega, sakilise servaga, ülalpool paljad, alt karvane. Lilled lühikestel pediküüridel, rohekas või punakas. Õitseb juulis-augustis. See äärmiselt dekoratiivne ilme on vahemikus 5–50 cm. See on istutatud kaldustel nõlvadel, kus kasvavad rosettid, kasvades üksteise kohal. Paljundatakse seemnetega.\nValgustus Saxifrage eelistab poolvarjulist kohta. Kasvatamiseks sobivad kõige paremini idamaised või läänepoolsed aknad. See võib kasvada põhjaakna juures. Lõunapoolsed aknad pakuvad taime varju otsese päikese eest. Suvel saab rõdult saxifrage'i viia (taim armastab väga värsket õhku). Tugeva valgustuse korral muutuvad taimede lehed tuhmiks. Olulise tuhmusega võib valge muster lehtedel tuhmuda.\nTemperatuur Kevadest sügiseni on saksi hoidmise optimaalne temperatuur vahemikus 20-25 ° C. Talvel on parem hoida taime jahedas, temperatuuril 12-15 ° C, kirev vorm on soojem (15-18 ° C).\nKastmine. Saxifrage'i jootakse kevadest sügiseni säästlikult, kuna substraadi pealmine kiht kuivab, talvel väheneb kastmine, mis takistab maakoore kuivamist. Kevade algusega on kastmine suurenenud. Kastmine toimub pehme, settinud veega.\nPihustamine. Kasulik on aeg-ajalt piserdada saxifrage'i lehti pehme, settinud veega, eriti kevadel ja suvel.\nVäetis. Taim reageerib hästi kastmele, mida saab teha mitte ainult suvel, vaid ka talvel, 1 kord 1,5-2 kuu jooksul nõrga vedela väetise lahusega. Kevadel tuleks pealmine riietus teha iga 2 nädala järel. Toitainete vähesusest pikenevad lehtede petioles, toimub võrsete juhuslik kasv.\nÕitsemine. Hiliskevadel moodustuvad õisikud haruldaste paniklite kujul, millel on ilusad tähekujulised väikesed valged ja roosad voolavad lilled. Õitseb kogu suvekuu, üsna kaua. Lillede nooled kasvavad taime keskosast alates lille nooltega. Pärast õitsemist kaotab taim oma atraktiivsuse, seetõttu on niipea, kui lille nooled ilmuvad, parem neid eemaldada.\nSiirdamine Saksifraage siirdatakse vastavalt vajadusele. Taimede nõud valitakse eelistatult tasapinnalised, madalad, kuna roostevabast teras ei talu maa hapestumist. Selleks, et taim annaks suure hulga rippuvaid rosette, istutatakse igasse kaussi mitu noort taimi. Siirdamiseks kasutatavat mulda võetakse tavalise humiini, umbes pH 6 korral. Maa segu võib koosneda 2 osast savimurust, 1 osast lehtmuldist, 0,5 osast liivast või turbast, lehest, huumusest, turbast ja liivast, võrdses koguses . Paagi põhjas on hea drenaaž.\nPaljundamine. Taimi paljundavad võrsetükid, mille saab otse potti istutada, mõnikord eraldatakse substraadil roomavad ripsmed pärast juurdumist 2-3 ja istutatakse pottidesse. Istutamiseks mõeldud maa koosneb turbast - 1 tund, huumusest - 2 tundi, liivast - 1 tund.Vesi rikkalikult.\nSaxifrage'i lill: istutamine ja hooldus\nKultuuris tutvustati paljusid Kamnelomkovi perekonna esindajaid, kellest suurem osa on maastikuaianduses kasutatavad dekoratiivsed liigid. Tavaliselt on rikkalikult ja kaunilt õitseb. Saxifrage on tagasihoidlik, kuid taime dekoratiivsuse suurendamiseks tasub kuulata põllumajandustehnoloogia mõnda reeglit, mis on vajalik selle kvalitatiivseks arenguks.\nTavaliselt ei põhjusta nende põllukultuuride kasvatamine raskusi, ilmselt sisaldab tavaline rohi mis tahes kasvutingimustega kohanemisvõimet. Taim säilib edukalt keskmise viljakusega muldadel, kuid vajab lubjakivi, seetõttu on kasvukoha ettevalmistamisel mulda lubi. Taimele annavad mugavuse lisandid, näiteks kruus, turvas, jäme jõeliiv ja kvaliteetne huumus. Pinnase koostisel pole tähtsust, saxifrage'i lilled (mitmeaastased ja suvised) ilmuvad sõltumata sellest, millisel struktuuril nad elavad. Sama edukalt kasvavad nad savil, savil ja liivsavisel.\nAlumiiniummäe äärde pole mõtet istutada saksi, kuna selline taime paigutus eeldab pidevat päikese käes viibimist ja see põhjustab dekoratiivsuse kiiret kaotust. Tootlikum otsus on saagi istutamine nõlvale või kiviktaimla korraldamine varjulistes kohtades.\nAlgselt kasvab saxifrage edukalt looduslike või kunstlikult loodud kivimite lõhedes. Alpi mägede korrastamisel levivad saxifrage-põõsad kivist komponenti, mis aitab säilitada niiskust ja kaitseb juuri juurte kõrvetava päikesevalguse eest. Kiviktaimla püstitamisel on oluline meeles pidada drenaaži vajadust, kuna vee stagnatsioon on taimele saatuslik - lühiajalist kuivamist on tal kergem taluda kui pidevat niisutamist. Kuid kuivadel perioodidel on sellise põllukultuuri nagu saksifit täiendav kastmine vajalik.\nRegulaarse liigse niisutusega aialill paneb mädaniku tekkimise, mida on peaaegu võimatu võidelda. Sarnases olukorras reguleeritakse hüdratsiooni astet ja kahjustatud põõsaste tervislikest osadest lõigatakse pistikud ja juuritakse need sisse.\nIgal kuul toidetakse taime komplekssete mineraalväetistega. Saxifrage on lill, mille hooldus on traditsiooniline ja seisneb mulla kobestamises ja perioodilises umbrohutõrjes. Õitsemise lõpus lõigatakse taime õhust osad ja mõne aja pärast kaetakse see uuesti noore lehestikuga.\nKasvav tubade saxifrage\nSaxifrage'i aiavormide kõrval on palju põllukultuure, mis on suurepäraselt kohandatud kodus kasvatamiseks.\nSiseruumides kasvatamise populaarseimad tüübid on:\nSaxifrage on vatt (järglased), mida kasvatatakse ampeloosse kultuurina. Konteinerisse istutatud turustusvõimalused vabastavad tornid, millele moodustatakse uued väljalaskeavad.\nIduleht, meenutades sukulente.\nSaxifrage'i lill, mille linnakorteris istutamine ja hooldamine on lihtne, eelistab neutraalseid muldasid, ainult iduleht areneb hästi happelise reaktsiooniga muldadel.\nTaim vajab nõrgalt toitevat, huumust mulda, näiteks savi-mätaskompositsiooni. Saksikpott vajab madalat, kuna taime juurtesüsteem on pealiskaudne. Paagi põhjas asetage drenaaž, milleks võib olla savist savi, sõelmed, isegi vahtpolüstüreeni tükid.\nSaxifrage paljundatakse seemnete, emakapõõsast pärit rosettide või pistikute kaudu.\nSaxifrage (toalill) on fotofiilne, nagu ka tema aiakaaslased, kuid valgustus peaks olema hajutatud, otsese päikesevalguse käes vähendamine vähendab oluliselt kultuuri dekoratiivsust. Pange lääne- või idakülje akendesse taimedega konteinerid. Kogu aasta jooksul jootakse taime mõõdukalt ja regulaarselt. Need on kasulikud taimede pritsimiseks, eriti kuuma aastaajal või talvel kuiva õhu käes, kui keskkütteradiaatorid töötavad.\nMugav õhutemperatuur koduses sahtlis on 20-25˚С. Talve algusega saabub kultuur puhkeperioodi. Ruumi temperatuuri tuleks vähendada 12-15 ° C-ni, niisutamise intensiivsust tuleks pisut vähendada.\nSiirdamine ja pealmine riietus\nKevadised siirdamised on taime jaoks vajalikud ainult siis, kui pott on muutunud märgatavalt kramplikuks ja juured on täielikult punutud maakivist. Iga kord siirdatakse saxifrage'i lilled anumasse, mille läbimõõt on eelmisest 2-3 cm suurem. Kultuurimahuti parimaks materjaliks peetakse keraamikat.\nSaksifreesid toidetakse aastaringselt, isegi rahulikul talvel, vastasel juhul hakkavad varred pikenema ja kaotavad oma ilu ja dekoratiivsuse. Talvel väetatakse taime lilleseadete lahustega iga kuu ja kevade algusest hilissügiseni - iga 2 nädala järel. Kultuur kardab ületarbimist, seetõttu lahustavad nad ravimi annuses kaks korda soovitatava koguse veega. Pange tähele, et lämmastikväetisi ei kasutata, kuna need stimuleerivad rohelise massi kasvu õitsemise kahjustamiseks.\nTrakttide servades ja kaljulistel nõlvadel, mägijõgede kivistel kallastel on saksifraas hea. See tagasihoidlik ja väga dekoratiivne taim asus Venemaa territooriumile külmast tundrast Kaukaasiasse. Osa liike on Jaapanis, Hiinas ja Aafrikas.\nTaime nimi räägib enda eest ja ladina keelest tõlgib saxifraga sõna-sõnalt kivide murdmist. On veel üks populaarne nimi, millel on sarnane tähendus “tühimik”. Asudes oma õhukeste, kuid tugevate juurtega kivimite lõhedesse, hävitab see kivi lõpuks, moodustades tihedad rohelised padjad. Juunis on see kaetud rikkaliku õitsemisega, värvides kivise pinna valge-roosa või kollase värvusega. See funktsioon võimaldab teil istutada saksifrage alpimäele või kiviaeda, madalad tihedad sordid täidavad ideaalselt kiviste teede vahelist ruumi. See kaunistab aia varjutatud kohta ja kunstliku veehoidla kiviseid kallasid.\nSellised liigid nagu piimatoodete söögiviljad, Korzhinsky saxifrage, sammastega saksifraga, Dinniku vorst on loetletud Venemaa punases raamatus ja on kaitse all.\nSaksas on ka Umbrella perekonnast pärit "nimekaim". Saksifragiumit leidub servadel ja heinamaadel. Sellel on raviomadused ja seda kasutatakse toidu valmistamisel vürtsina. Taime rohelist osa ja juuri kasutatakse salatites, pilafides ja suppides. Kuidas vürts saab asendada aniisi ja tüümiani kondiitri- ja pagaritööstuses.\nUmbrella perekonna mitmeaastane ravimtaim ja üldnime ainus esindaja on saxifrage reie (lat.Pimpinella saxifraga). Saxifrage'i õis on tagasihoidlik, kasvab niitudel ja steppide nõlvadel, tee ääres, Euroopa, Aasia ja Venemaa parasvöötme heledates lehtpuudes ja okasmetsades.\nLilli kõrgus on 15–80 cm, vars on püstine, ümar, seest õõnes, välimine osa on kaetud õhukeste ribidega. Lehed kogutakse basaalsesse rosetti, varre ülemises osas praktiliselt puudub. Lehe kuju on tsirkus, jagatud 3-5 paariks. Alumised lehed on pikemad, kuni 10-20 cm, leherooga. Lehe servad lõhestatakse suurte hammastega. Varre keskosas lehed ilma petiolesta, istu vagiinas, tsirkus, kiilukujuline. Ülemised lehed on lantselaatsed, sirgete lobega. Lehtplaat õisiku lähedal väheneb. Juur on pikk (kuni 20 cm), kuni 1,5 cm lai, fusiform, oksad. Juur on värvitud pruuniks.\nÕisik on kilpnäärme vihmavari, millel on 6–12 paljakiirt. Kroonlehed on väga väikesed (kuni 1 mm), valged või roosad. Igal lillil on viis tolmu. Õitsemine algab juunis ja lõpeb augusti alguses. Pärast õitsemist moodustuvad 2–2,5 mm pikkused paljad munajas seemned.\nSaxifrage, Saxifrage perekonna aiakultuur, tagasihoidlik, varjutaluv ja sageli igihaljas. Looduses on kuni 440 liiki. Põhimõtteliselt on need mitmeaastased, harva ühe- ja kaheaastased liigid.\nBasaal rosett sisaldab terveid, peaaegu ümaraid lehti rohelisest või sinakasvärvilisest. Lilled on biseksuaalsed, kogutud paanika või rassi õisikus. Õisik koosneb viiest kroonlehest. Saxifrage'i lill värvib lillepeenrad õitsemise ajal valgeks, roosaks, lillaks või punaseks, sõltuvalt tüübist. Pärast õitsemist moodustatakse kast, mis avaneb mööda vaheseinu. Kasvuperioodil võivad erinevad liigid kasvada mõnest sentimeetrist kuni poole meetrini.\nSaxifrage kasvab põhjamaa karmides tingimustes või liustike lähedal asuvatel kõrgendikel, kus muld on rikas lubja ja turbaga.\nSaxifraga pilliroog on ilus mitmeaastane liik. See kasvab kuni 35 sentimeetri kõrguse käppaga. Lehed on terved, rohelised, kogutud basaal Rosette. Lehe serva raamib valge triip. Paniculate õisik kukub, koosneb valgetest õitest. Õitsemine jätkub kolm nädalat. Õitsemise tipp saabub juulis. Seda kasutatakse laialdaselt kiviaedade, piiride ja kiviaedade aiakujunduses.\nSaksastamise ravivad omadused\nLehtede mahla tilgad kasutatakse kõrvapõletike korral, abstsessidele ja kurgukohtadele kandke mahlaga leotatud sidemeid. Saxifrage'i puljongit kasutatakse palavikuvastase ravimina, samuti suppuurimiseks, keeb, külmumist.\nSamuti võib saxifrage'i kasutada järgmistel juhtudel (vitstest saxifrage (Saxifraga stolonifera)):\n- Saxifrage mahla kasutatakse mao- ja kaksteistsõrmikuhaavandite raviks.\n- Seda taime kasutatakse imetavate naiste imetamise suurendamiseks.\n- Karvanääpsu aitab ka mädanike ja kohalike põletikuliste protsesside korral. Selleks piisab, kui määrida sidrunimahlas leotatud kastmeid kurgukohtadele.\n- Taim on palavikuvastane aine, kasutage selleks oma keetmeid ja infusioone.\nSildid: saxifraga, saxifraga, taimed ja lilled, toataimed, toalilled, kodulilled, saxifrages, saxifrage foto, saxifrage foto, safloori lill, saxifrage vaarik, saxifrage hooldus, rohi saxifraga, saxifrage liigid, saxifraga kasulikud omadused\nSaxifrage on üsna populaarne dekoratiivne taim, mis ei vaja erilist hoolt, mitmeaastane taim, mida kasvatatakse nii siseruumides kui ka aias. Sakssifraagid näevad kõige silmapaistvamad välja aiamaades, kivistel aladel, Alpimägedes, kus teistel taimedel on keeruline kasvada. Saxifrage'is on umbes 450 saxifrage'i liiki. Siin on mõned kõige populaarsemad.\nArends saksifraagid (Saxifraga androsacea)\nSee on mitmeaastane dekoratiivne rohttaimne igihaljas või pool igihaljas taim. Arends saxifrage'i lehed on läikivad, eraldi, küllastunud rohelised, kogutud rosetti. Lilled on ümarad, viielülilised, kellukakujulised, topeltharja ja tumerohelise tassiga, punased, roosad, kollased, lillad, lillad või valged. Puuviljad - kahvliharuline kast väikeste seemnetega suurtes kogustes. Taime kõrgus ei ole suurem kui 10-20 cm .Kasvamisprotsessis moodustuvad tihedad tihnikud, mis oma väliste omaduste poolest sarnanevad metsa samblaga.\nArends saxifrage õitseb mais-juunis umbes kuu. See areneb hästi ja kasvab põhjapoolsetel laiuskraadidel. Taim armastab poolvarjulisi alasid, hügrofiilseid, kasvab kiiresti, korrutab petioles või jagades. Ideaalne kiviste aedade ja kruntide kaunistamiseks.\nKas sa tead Saksatükki nimetatakse ka rohuvaheks. Müütilisel taimel on mütoloogias sama nimi - jook, millest raua hävitab.\nSaxifraga kõvalehine (Saxifraga aizoides)\nMitmeaastane rohttaim koos roomava varrega, mis moodustab kasvu ajal lahtise puidu. Taime kõrgus ei ületa 20 cm .Lehed võivad olla kas ovaalsed või sirged, piklikud, üsna jäigad, servadest sakitud. Saxifrage'i õied on väikeselehelised, kollased, punaste peaaegu nähtamatute täppidega. Õitsemine toimub juunis-juulis. See taim on tagasihoidlik, talvekindel, kuid vajab niisutatud ja kaltsiumirikast mulda ning poolvarjulist kasvukohta. See kasvab hästi nii avamaal kui ka kodus. Looduses levinud Aasia, Põhja-Ameerika ja Euroopa põhjapoolsetes piirkondades.\nSaxifraga rotundifolia (Saxifraga rotundifolia)\nIlus mitmeaastane rohune tagasihoidlik taim. Ümaraleheliste okste varred on hargnenud, ulatudes 30 cm kõrguseks.Lehed on tihedad, ümarad, läikivad, tumerohelised, pungakujulised, sakilised. Õied on väikesed, valged, kroonlehtedel punaste väikeste täppidega. See õitseb väga heldelt mai lõpust ja kogu suvest. Eelistab varjulisi niiskeid kohti. Ümaraleheliste saksofirmade kodumaa on Lõuna- ja Kesk-Euroopa jalamid.\nMandžuuria saksifraga (Saxifraga manschuriensis)\nSee on dekoratiivne kääbus mitmeaastane taim. Metsajõgede kaldad, niiske pinnasega tihe rohi, eelmise aasta muru niitmata on Mandžuuria saksifragmentide looduslikud elupaigad. Seda liiki leidub Hiinas Koreas Primoryes. Taimede kasvu protsessis moodustub arvukalt juuri, mis asuvad mullapinnale lähemal. Lehed on läikivad, ümarad, hambulised, tihedad, tumerohelised, kogutud rosetti. Lilled on väikesed, roosakasvalged, kogutud lahtistes kapitaalsetes õisikutes. Varred on tugevad, sirged, tihedalt karvased. Õitseb suve lõpus ja varasügisel. See on kuulus rikkaliku puuvilja poolest. Hajutatud valgusega varjutatud alad on tema jaoks soodsad. Ideaalne kiviktaimlate, mäesuusatamise, tiikide kallaste kaunistamiseks.\nKadakakõrvits (Saxifraga juniperifolia)\nSee on pärit Kaukaasia mägismaalt. See on mitmeaastane, tihe, aeglaselt kasvav, mullakarva talvine taim. Kadakamarja lehed on kõvad, terava servaga, väikesed, läikivad, tumerohelised, mis kasvavad mullast ja moodustavad paksu padja. Taime kõrgus - 15 cm. Lilled on kollased, väikesed, viielehelised, kogutud kevadel ilmuvate okaste sarnaste õisikutega. Ta armastab lahtist, hästi kuivendatud, kergelt aluselist mulda. Märtsis külvatakse see kasvuhoonetesse ja aprillis - avamaale. See õitseb juunis.\nSaxifraga versifolia (Saxifraga oppositifolia)\nMitmeaastane rohune lill, mille eelistuseks on kivised kivid, kohapealsed kohad, liustike lähedal asuvad kohad, lõhed. Taim loob tihedaid padjakujulisi tihnikuid. Varred on hargnenud, roomavad, pikkusega 5–7 cm (mõnikord kuni 15 cm). Arvukalt tumerohelisi, elliptiliselt paksendatud lehti. Taime õied on suve lõpuks üksikud, suured (kuni 2 cm läbimõõduga), roosad või lillad. See paistab teiste seas silma üsna varase õitsemisega (varakevad). Kasutatakse alpi slaidide kaunistamisel. Paljundatakse jagunemise ja seemnete abil.\nSaxifrage (Saxifraga) - Saxifrage'i perekonna mitmeaastased (vähem levinud ühe- ja kaheaastased liigid) (Saxifragaceae) . Taime nimi pärineb kahest ladinakeelsest sõnast: "saxum" - kivim ja "fragere" - murda. See on tingitud taime võimest asuda kivimite lõhedesse ja selle juurtesse kivimit hävitama. Saxifrage'i populaarne nimi on “lõherohi”.\nLooduslikus keskkonnas on umbes 400 erinevat saksi. Aedades kasvatatakse mitte rohkem kui 80 liiki. Kõige levinum parasvöötme ja põhjapoolsetel laiuskraadidel, sealhulgas Arktika piirkonnas.\nSaxifrage, mille võlu võite isegi fotol hinnata, on kännu taim, mis võib moodustada dekoratiivse vaipa. Erinevate taimeliikide lehed on kuju ja pinna tüübi poolest väga mitmekesised: need võivad olla paksud, nahad, tihedad, lihavad, ümarad või kergelt piklikud. Lehtede värvus varieerub tumerohelisest hallikasrohelise toonini.\nSaxifrage'i õied on väikesed, neid kogutakse harilik õisik või paniculate õisikud. Kõige sagedamini leidub liike valgete õisikutega, harvem roosade või punaste õitega.\nSaxifraga on mitmeaastane ravimtaim. Kuulub vihmavarju perekonda. Kõige tavalisem Kaukaasias, Siberis ja Euroopa osas. Ta kasvab heledates männimetsades, lageraietutes, metsaservades, lahtistel rohumaadel nõlvadel.\nPuusaluu on üsna pikk liik. Õige varred võivad ulatuda 60 cm kõrguseks.\nSeda tüüpi kivimurdjate lilled on valged, kogutud vihmavarju õisikutes, moodustunud mais-juunis.\nSeda tüüpi kivimurdjaid kasvatatakse harva ilutaimena. Kõige sagedamini kasvatatakse seda raviomaduste tõttu. Rahvameditsiinis kasutatakse kõiki taimeosi: juuri, varred, lehti, lilli ja seemneid.\nPunutud saxifraga (Saxifraga stolonifera), Papillon saxifraga või järglaste saxifraga (Saxifraga sarmetosa) on kõik ühe koduseks kasvatamiseks kasutatava liigi nimed. Lille nimi oli pikkade vaarikavõrsete jaoks, ulatudes 60 cm pikkuseks. Pikkadel võrsetel on lehed paigutatud tasanditeks, mis on kogutud väikestesse rosettidesse. Lehe kuju on ümmargune, südamekujulise alusega. Lehed on kirev valge ja roheline, tagakülg on vaarikas. Kogu pind on kaetud õhukeste karvadega. Suurimad ja heledamad värvilised lehed kogutakse basaal Rosette, võrsete lehed on palju väiksemad. Lilled on väikesed, valged või punased. Kodus õitseb taim kevadest hilissügiseni. Tuhmunud lilled tuleb eemaldada.\nLillekasvatajate seas on see populaarseks kasvatamise lihtsuse tõttu. See sobib ida-, lääne- või põhjaaknas, mõõduka kastmise ja jahedusega. Erksavärviliste lehtedega saksifraagid eelistavad kõrgemat temperatuuri. Need ei vaja õhu niisutamist ja kannatavad pinnase üleniisutamise all. Siirdage neid siis, kui juurestik täidab kogu poti. Uus pott peaks olema madal, 1–2 sentimeetrise paisutatud savi ja mullaga, koosnedes huumusmaast, turbast, lehtpinnast ja jämedast liivast. Lill vajab aastaringset regulaarset mineraalväetistega väetamist. Lille rohelise osa paremaks arenguks mõeldud väetise koostis peab sisaldama lämmastikku.\nVõite lille paljundada seemnete, pistikute ja rosettidega. Parema idanemise tagamiseks tuleks seemned kihistada 2-3 nädala jooksul. Pärast kihistumist kaetakse seemnetega anum kilega ja asetatakse aknalauale, kus on hea valgustus, temperatuur vahemikus +18 kuni +20 kraadi. Nädal hiljem, kui ilmuvad esimesed võrsed, hakkab kasvuhoone avama seemikute kõvenemiseks. Kui seemikud kasvavad, muutuvad tugevamaks ja neil on 2 pärislehte, saab nad istutada eraldi pottidesse. Kastmisel tuleb olla ettevaatlik, tehke seda iga päev, kuid vähehaaval. Seda saab siirdada suurde potti, kui juurestik täidab kogu poti. Dekoratiivsetel eesmärkidel saab korraga ühte potti istutada mitu pistikupesa.\nKiirem ja mugavam paljundamisviis on pistikute abil. Pikkadel võrsetel moodustuvad noorte lilledega rosetid. Pärast õitsemist võib juurtega põõsad juurida ema potti või teise potti seguga, mis koosneb kahest osast huumusest, ühest osast mädasest maast ja ühest osast liivast. Pärast istutamist kastke ohtralt vett ja pange see minimaalse valgustusega kohta. Noor lill õitseb teisel eluaastal.\nPaljundamist põõsa jagamisega saab teha kevadel taimede siirdamise ajal. Selleks sobib täiskasvanute kardin. Igal eraldatud osal peaks olema piisavalt juuri ja mitu lehte. Jaotus tehakse terava noaga ja sisselõiget töödeldakse söega.\nHarva võivad lilled rünnata ämblik-lesta, söögipulka, rohelist lehetäi ja tripsasid. Putukas võib provotseerida ruumis kõrge temperatuuri. Võitlege nendega, töödeldes regulaarselt insektitsiididega vastavalt juhistele.\nToa tingimustes seisavad nad silmitsi järgmiste raskustega:\nToitainete puudumine põhjustab võrsete pikenemist ja lillede puudumist.\nTalvel võib taim kasvu peatada vitamiinide või valguse puudumise tõttu.\nKahvatud ja loid lehed viitavad liiga kõrgele temperatuurile või eredale valgusele.\nValgustuse puudumine põhjustab lehtede värvi kaotust.\nOtsene päikesevalgus põhjustab lehtedel põletusi.\nValge naastu juurtel põhjustab lehtede kadumist juurte mädanemise tõttu vettinud veega.\nSaxifrage on kodu jaoks imeline taim, mis ei vaja erilist hoolt ja millel on raviomadused. Mahl ja rohelise osa keetmine ravivad nahapõletikke (keeb, supi).\nSaksik on kõvaleheline, looduses elab ta Põhja-Ameerika, Euroopa ja Aasia soistel niitudel. Vars levib, kasvab kuni 20 sentimeetrit, on kaetud kõvade lehtedega, sälkudega. Lehe kuju on sirgelt ovaalne. Õitseb väikeste kollaste õitega juuni keskel - juuli alguses. Eelistab otsese päikesevalgusega kaetud alasid ja kaltsiumirikkaid muldasid.\nSeda liiki saab kodus kasvatada, pakkudes taimele head kastmist. Varjutage keskpäevase päikese eest, suvel võite selle välja viia rõdule või terrassile, kuid mitte lubada mustandit. Suvel on optimaalne temperatuur + 20 ... + 25 kraadi, talvel on soovitatav temperatuuri alandada +15 kraadini.\nKasvatades sisekultuurina, on vaja lille varustada kõrge õhuniiskusega. Selleks pange taim paisutatud savi või kivikestega kaubaalusele, täitke see veega. Kastmise ajal tuleb olla ettevaatlik. Lehtede väljalaskeavasse sisenev vesi võib põhjustada lille surma. Talvel on kastmist vähendatud, kuid need ei anna kellelegi maad kuivama.\nNeid toidetakse kompleksse mineraalväetisega kaks korda kuus, märtsist oktoobrini. Talvel piisab ühest söötmisest kahe kuu jooksul. Kevadel võite taime siirdada laia ja madalasse potti, kus on hea drenaažikiht ja toitev pinnas. Noor lill siirdatakse üks kord aastas. Täiskasvanud taim on vähem levinud, kuna juured täidavad kogu poti.\nKõige mugavam ja kiireim paljunemisviis kodus on võrsed. Igal võrsel on algelised juurte pungad ja see on kergesti juurdunud. Võrseid saab juurida emataimega potti või istutada uude potti mitu võrset korraga.\nSaksifraage paljundatakse kolmel viisil:\nSeemned taimed on väikesed, neid kasutatakse seemikute kasvatamiseks suletud maas. Külvamine toimub kevadel, märtsis või aprillis. Seemikute muld on toitev, üsna kerge. See on rammis istutusmahutis, seejärel mõõdukalt niisutatud ja väikese koguse liivaga segatud seemned valatakse ülalt õhukese kihina välja. Seejärel katke pott klaasiga või pingutage kile.\nEsimesed võrsed ilmuvad 10-12 päeva pärast. Kuu aja pärast sukelduvad kasvanud taimed turbapottidesse. Avamaal maapinnal istutatakse seemikud püsivasse kohta juuni kuus. Noored taimed õitsevad alles järgmisel aastal.\nBushi jagamismeetod kasutatakse vanade taimede noorendamiseks. Pärast õitsemist eraldatakse noored juurtega külgmised rosettid keskmisest emapõõsast. Parem on istutada noored taimed varjutatud kohtadesse.Nad jäetakse talvituma avamaal ja kevadel siirdatakse nad püsivasse kohta.\nTulpide sortide valik ja omadused\nPistikud saxifrage paljundatakse juunis-juulis, kui põõsa õitsemine lõpeb. Selleks pikas külgmised võrsed priginut maapinnale ja kinnitati. Suve lõpuks juurduvad pistikud. Talvel on noored taimed kaetud langenud lehtedega. Noored võrsed eraldatakse emataimest kevadel, taasistutades need kohe püsivasse kohta.\nSoxifrage'i istutamiseks kasutatavad mullad valivad heledad, milles vesi ei stagneeru. Raskesse mulda istutades võite lisada jämedat jõeliiva, huumust või turvast. Kastmine toimub piisavas koguses, vältides pinnase ülekuivamist. Regulaarselt (vähemalt üks või kaks korda kuus) söödetakse neid kompleksväetisega.\nÜhes kohas kasvavad saksifraagid 5-7 aastat. Siis põõsas vananeb ja laguneb, paljastades keskosa. Niipea kui see juhtub - noorendatakse põõsast külgmised võrsed ja siirdatakse uude kohta.\nAlpides on perekonna Saxifragae endeemiline esindaja - saxifrage iduleht (Saxifaraga iduleht). Väliselt on taim väga sarnane mahlakusele. Selle tihedad ja vartega ilma nahata lehed kogutakse pistikupessa. Lehe kuju on pilliroog, servad on kaetud väikeste nelgiga, mis on kaetud lubjarikka kattega, mida taim ise valmistab. Lehe pikkus võib olla 10 sentimeetrit ja laius kuni 2 sentimeetrit.\nMai alguses või juunis algab õitsemine. Massiivsel varsil moodustub rosetti keskelt püramiidi kujuga õisik, millel on valged või kahvaturoosad õied. Õisik on mitu korda suurem kui taim ise, võib kasvada kuni 60 sentimeetri pikkuseks, koosneda 40 tähekujulisest lillist. Iga kroonlehe pikkus ei ületa 1 sentimeetrit, kuju on piklik.\nAretus lubas aretada mitmesuguste värvide, veenide ja punaste laikudega sorte. Paljundamine seemnete või "laste" abil on võimalik. Iduleht on külmakindel liik, parasvöötmes võib ta talvituda ilma peavarjuta.\nMandžuuria saksofirma (Saxifraga manchuriensis) leitakse Primorsky territooriumi territooriumil asuvate metsatiikide kallastel. Taime kõrgus koos varrega võib olla 45 sentimeetrit. Lehed on ümarad, tihedad, rohelised, kogutud roosakas pikkadele vartele. Õitsemine algab suve teisel poolel, kestab kolmkümmend kuni nelikümmend päeva. Lilled on väikesed, kahvaturoosad, kogutud lahtistes kapitaalsetes õisikutes.\nKultuuris on taim haruldane, kuigi kahjurite ja haiguste suhtes väga vastupidav. Pinnas eelistab lahtist, huumusrikast, savist ja hea drenaažisüsteemiga pinnast. Istutamiseks on parem valida varjuline koht, dekoratiivse veehoidla lähedal või kiviaedades, kuid regulaarse ja mõõduka kastmisega.\nKord viie aasta jooksul tuleb lille vedeldada, jagades roseti osadeks ja istutades 10–15 sentimeetri kaugusele. Esimest korda pärast jagunemist vajab taim rikkalikku kastmist. Jaotust on parem läbi viia sügisel enne külmade algust, nii et noorel kasvul oleks aega juurduda.\nPaljundamine seemnete abil on kõige parem teha seemikute kaudu. Sellised seemikud õitsevad alles teisel eluaastal. Seemned on väga väikesed, seetõttu segatakse need enne istutamist liivaga. Pinnas peaks koosnema turbast, liivast, huumusest ja lehtpinnast. Seemneid ei istutata sügavale, vaid ainult pressitakse ja jootakse pihustist. Kilega kaetud konteiner asetatakse kihistamiseks vähemalt kolmeks nädalaks külmkappi. Avamaal võib seemikud siirdada juunis. Esimesel eluaastal on vaja katta kuiva lehestikuga.\nVaatamata asjaolule, et taim on kahjurite suhtes vastupidav, võib mulla kastmine põhjustada juurtele mädanemiskahjustusi. Sel juhul tuleb taime töödelda vasega ja trimmerdada kahjustatud piirkonnad. Kuival aastaajal ründab ämblik-lesta saxifrage'i. Selle vastu võitlemiseks on parem kasutada insektitsiidi.\nUdunev saksifarm (Saxifraga cernua) kasvab Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjalaiustel. Risoom on kiuline, õhuke. Varre kõrgus ei ületa 15 sentimeetrit ja see lõpeb ühe valge õitega. Aktinomorfne lill koosneb viiest obovaatsest kroonlehest. Lehed põhjas on viiest lobes, pikkadel petioles. Pagasiruumi lehed on kolmeharulised õied, taime ülaosas terved munajad. Enam kui kolm värvi tavaliselt ei avane. Tuhmumise moodustades moodustavad heledad vaarikakarbid. Aiakujunduses kasutatakse harva.\nKultuuris on Saxifraga longifolia (Saxifraga longifolia) aretatud alates 1871. aastast. Kurvitsa kõrgus 30–60 sentimeetrit. Paniculate õisik, koosneb 1,5 sentimeetristest valgetest õitest. See õitseb juunis. Hallihallid tahked sirged teravatipulised lehed kogutakse lamedasse väljalaskeavasse läbimõõduga 20 sentimeetrit. Taim on külmakindel, talub kuni -23 kraadi.\nPõhjapoolsetes piirkondades on talvel peavarju vaja kuiva lehestiku või kuuseokstega. Enne istutamist tuleb mulda rikastada lubjakivi, liiva, turba ja huumusega.\nVeega varjamine on kultuurile kahjulik, seetõttu on vaja tagada drenaažisüsteem.\nSaate kultuuri levitada seemnete ja põõsa jagamise teel. Seemned istutatakse veebruaris ja märtsis seemikuteks või kevadel ja sügisel avamaal. Põõsast jagades saab seda pärast õitsemist paljundada. Liik on tagasihoidlik, kuid rikkaliku õitsemise saamiseks on vaja suve jooksul kaks korda kuus toita mineraalväetisega.\nXIX sajandi lõpus elanud saksa teadlane ja aretaja andis nime hübriidliikide rühmale perekonnanimega Arends. Hübriidsortidel on külmakindlus, pungade suur värvilisus ja põua parem taluvus. Sellesse rühma kuuluvad sellised sordid nagu: "Purpurmantel", "Blutenteppih", "Flamingo", "Varigata" ja paljud teised.