VASTAB PRIIT PÄRN | teater. muusika. kino.\nVASTAB PRIIT PÄRN\nViimane pikk ja põhjalik persooniintervjuu TMKs on sinuga tehtud 80-ndate alguses, tol ajal küsitles sind Jaan Ruus. Sellel ajal ei olnud veel paljusid asju sündinud, olid veel oma loomingutee alguses. Kuidas sa praegusel hetkel tunned, kas on mitu elulugu vahepeal möödunud?\nJaa, kindlasti. Siis oli „Kolmnurk” juba tehtud ja pärast seda läks Nõukogude Liidus olukord selliseks, et oli täiesti mõttetu filmiga tegelda, kraanid olid üsna kinni keeratud. 1983. aastal kirjutasin „Eine murul” samal kujul, nagu ta pärast filmiks sai, ja see ei läinud loomulikult läbi. Ma ei teinud selle stsenaariumiga ka mingeid trikke (et eelnevalt mul oli kirjutatud üks lugu ja teist hakkasin tegema). Goskinos nad juba teadsid seda. Tegelikult ma teadsin, et lugu ei lähe läbi, ning otsustasin, et filme enam ei tee, hankisin endale ateljee ja graafikapressi ning hakkasin tegelema graafikaga. Siis tuli väljastpoolt plaane „Aeg maha”. Tallinnfilmi tootmises tekkis auk ja kuna samal ajal tegin laste karikatuuriraamatut „Naljapildiaabits”, siis selle põhjal tegin veel ühe filmi. Ja siis tulidki üllatuslikult muutused: 1986. aastal sai „Eine murul” rohelise tule, edasi lagunes N Liit ära. Tulid täiesti uued ajad.\nOled kunagi varasemates intervjuudes öelnud, et nali on nõrkade lohutus ja et demokraatia tulekuga huumor kaotas oma toiteallika, sest ei olnud enam pinnast, kust hea nali saaks tekkida. Kuidas seda praegu, kakskümmend viis aastat pärast taasiseseisvumist kommenteerid?\nMa arvan, et see on ikkagi nii. Mitte ainult see, et kaotab rikkaliku pinnase, kust nali võib võrsuda, lihtsalt nali demokraatia tingimustes on mõnes mõttes liiga pehme. Peale selle on hea nali alati vähemalt kahemõtteline. Ma ei tea, mis aastal ma esimest korda kuulsin sõnapaari „poliitiliselt korrektne”, me keegi ei teadnud niisugust asja. Nüüd on selles suhtes maailm muutunud ja sisuliselt neid asju, mille üle nalja heita, on jäänud väga väheseks. Võrreldes varasemate aegadega on praegu maailm üpris naljavaene.\nMa teen korraks põike minevikku, sest võibolla praeguse aja lugejad ei ole sinu varasemate kirjutistega kursis. Kui palju võib ühe looja loomingut mõjutada see, kust ta pärit on? Oled pärit Tapalt. Räägi natuke oma vanematest ja sellest seltskonnast, kuhu sa elama sattusid.\nMinu isa oli raudteelane, ema oli koduperenaine. Mul oli neli aastat vanem õde. Ma olin umbes viiene, kui me kolisime Tapa lähedalt Tapale ja seal linna servas rääkisid kõik minuealised vene keelt ja varane lapsepõlv möödus selles seltskonnas. Ma ütleks, et see oli väga rikastav kogemus.\nKuidas te oma päevi veetsite?\nSee oli väga erinev sellest, kuidas praegu lapsed oma päevi veedavad. Päevad kulgesid õues ja kui suuremad olime, siis metsades. Sõjast ei olnud palju aega möödas, nii et kõikvõimalikud lõhkekehad olid meil igapäevane asi. Ma ütleks, et selles seltskonnas oli väga omapärane huumor ja nagu sellistes poistekampades ikka, olid meil üsna vägivaldsed mängud. See oli varasem lapsepõlv, koolis oli sport see, mis üleval hoidis.\nKui palju see on sinu loomingut mõjutanud?\nÖeldakse, et inimene tuleb lapsepõlvest. Ma elasin nagu kahel maal. Kodus rääkisime eesti keeles, aga kui uksest välja astusin, oli vene küla. Üldiselt minu sõbrad raamatid ei lugenud, mina lugesin. Ma olin neile nagu poliitinformaator: kui me indiaanlasi mängisime, siis seletasin neile, kes on indiaanlased ja kuidas neid mängitakse. Seal seltskonnas pidi olema füüsiliselt heas vormis.\nKuidas sa jõudsid esimeste karikatuuride tegemiseni?\nAjakirjadest oli Pikker, mis ilmus Eestis juba sel ajal, aga need pildid ei tundunud naljakad. Igas koolis on keegi, kes joonistab vihikuservadele, ja mina joonistasin neid. Ostsin sellise ajakirja nagu Znanije Sila ja seal olid joonistused, mis jätsid mulle sügava mulje. Sain aru, et nii võib ka joonistada. See oli populaarteaduslik ajakiri, aga Moskva kunstnikud, nende hulka kuulus ka Ülo Sooster, leidsid selles koha, kus oma pilte avaldada.. Samuti oli olemas juba ka Heinz Valk, kes joonistas täiesti teistmoodi, see jättis sügava mulje. Aastal 1964 avaldati mu esimene joonistus Spordilehes.\nKui seal poistekambas ja hilisemas nooruspõlves oli nali igapäevareaalsuse kõrval lohutajaks, siis äkki on tänapäeva inimestel elujärg nii hea, et ei ole millestki kinni hakata ega ole vajagi lohutust otsida?\nNojah, ega see lohutus ei ole ainuke. Kui ma seda ütlesin, siis ilmselt ma pidasin silmas, et teine on sinust tunduvalt üle kas füüsiliselt või võimu poolest nagu nõukogude ajal. Pilades nõukogude võimu, sa ei muutnud seda võimu, aga tunne oli parem, kui et oleksid vaikselt alla andnud. Demokraatia tingimustes on kõigil võimalik kõigist jagu saada. Sa saad oma õigusi kaitsta, kirjutad ajalehes või lähed kohtusse, sul ei ole vaja mingit anekdooti välja mõelda — sellega sa tunnistaksid, et oled kaotaja. Ja kaobki huumor ära. Samas ei ole olemas absoluutset demokraatiat ja mingid põhjused nalja tegemiseks ikkagi säilivad.\nKas see võib olla ka põhjus, miks on nii vähe häid lugusid?\nKahtlemata on ka see üks põhjus. Kui me räägime animatsioonist, siis tuleb täpsustada, kas räägime lühifilmist või pikkadest filmidest. Lühifilmi puhul rahad ei ole suured ja nad tulevad tihti ühest allikast. See võib olla ühtlasi hea ja halb. Pikka aega võib lühianimatsiooni toodang sõltuda ühe-kahe inimese maitsest, kes on otsustajad. Teiselt poolt jällegi võiks seal riski võtta ja teha midagi, mis võibolla ei meeldi kõigile. Seda on väga raske teha pika filmi puhul, mille eelarve on suur ja raha tuleb mitmest allikast, isegi mitmelt maalt. Peale selle on pikk film kaup, mis peab korda minema võimalikult laiale vaatajaskonnale. Pika filmi puhul on lõputult reegleid, mis üritavad välistada, et see toode ei riivaks teatud rahvusi, uskumusi või mingi subkultuuri tõekspidamisi jne. See puudutab kõigepealt just nalju. Nagu ütlesin, et nali on nali siis, kui ta ei ole ühemõtteline. Nii nagu nõukogude ajal püüti vältida seda, et nali ei oleks kahe- või enamamõtteline, nii ka praegusel ajal.\nTol ajal olid suured piirangud, pidi olema hästi leidlik, kuidas millestki rääkida, ei saanud asju nimetada õigete nimedega. Nii nagu meie esivanemate animistlikus kultuuris ei tohtinud jahimees öelda, et läheb hunti jahtima, vaid ikka sutt või võsavillemit, oli vaja leida kujundeid või metafoore.\nLääne filmiajaloolased ja -kriitikud usuvad, et bürokraatidest otsustajad ei saanud aru, aga rahvas sai aru. Midagi sellist ju ei olnud. Animafilm oli ametlikult kunst lastele. See, et Eestile lubati pisut rohkem, oli erakordne. Lubati teha ka muud, mitte ainult lastefilme, ja nende filmide protsent oli Eestis suurem kui mujal. Mul oli karikaturisti taust, see oli minu jaoks mäng piiriga. Koridor, kus sai mängida, oli suhteliselt kitsas. Seda, mis kindlasti välja praagiti, seda ma ei teinud, aga seal oli piir, kus sai mängida, kas läheb läbi või ei…\nKui palju see sulle endale entusiasmi pakkus, et katsetada, kus see piir on?\nOleneb, kuidas sellele läheneda… Sa teed grupiga aasta otsa tööd ja siis kästakse sul see ja see ja see välja lõigata. Lõpuks näed, et filmist ei jää midagi järele, siis ongi vaid kaks varianti, sa kas langed musta masendusse või võtad seda nagu sporti ja mängid seda mängu kaasa. Ma tegelesin sel ajal intensiivselt spordiga. Võistlustel enam ei käinud, aga käisin treener Andrus Lutsari juures lihtsalt füüsist hoidmas. Filmi tegemine oli nagu üks pool, kui seal läks kehvasti, siis teine pool oli ka olemas.\nMil määral maadluse kogemus on kasvatanud vaimu filmi tegemiseks?\nMuidugi oleks ilus öelda, et võtad igasugust värki nagu matši. Kunstnikule on oluline asi, kui keegi on teinud sporti. Kui võrrelda muusikaga, siis seal taga on lapsest saati tohutu töö. Klaverimängija puhul on teada, kui vanalt sa pead alustama, mis sa pead algul tegema ja mis siis tegema. Spordis on samuti süsteemne harjutamine: kui tahad kusagile jõuda, pead need etapid läbi käima. Kujutavas kunstis seda ei ole, otsustad minna kunstikooli ja saada kunstnikuks ning oledki kohe suur tegija.\nSamas oled ise hästi süsteemne oma tegemistes. Olen ise sellest Tähekese põlvkonnast, kelle kohta oled öelnud, et treenisid neid visuaalselt mõtlema.\nNojah, tegin seda, et nad saaksid aru visuaalsest naljast. Seal olid sõnadega naljad ja pildinaljad. Kahemõõtmelise joonisega võib tekitada trikke — inimese aju loeb seda kolmemõõtmeliselt ja sealt tekivad võimalused pildinaljadeks. 1980-ndate alguses oli olemas Pikri Raamatukogu. Kui see lõpetas ilmumise, võttis samal ajal ka Eesti Raamat vastu otsuse, et nad karikatuuriraamatuid välja ei anna. Siis otsustasin, et joonistan Tähekesele pilte ja teen lastele värvilise karikatuuriraamatu. See oli teistmoodi mõtlemine. Kahjuks näen ma nüüd meie animatsiooniosakonda sisseastujate pealt, et karikatuuri lugemise oskus on totaalselt kadunud. Vastuvõtukatsetel ma näitan karikatuure ja palun seletada, kas see on naljakas või mis siin naljakat on, ja nad ei oska seda seletada. Praegu võib karikatuure näha ajalehtedes, kus on ametis karikaturist, aga need pildid, mis nad joonistavad, on päevapoliitika illustratsioonid, see ei ole enam karikatuur kui iseseisev žanr, mis dekonstrueerib maailma ja tekitab üllatavaid seoseid. Selline kunstiliik on Eestist ära kadunud ja kadunud on ka sellest arusaamine.\nKas Eestist või kogu maailmast?\nKogu maailmast vist päris ei ole. See maailm on mulle natukene kaugeks jäänud. Omal ajal, 80-ndate alguses oli palju karikatuurivõistlusi üle kogu maailma ja sinna oli raske oma töid saata, aga kui said sinna, siis see tähendas, et said vastu kataloogi. Kui see postist kohale tuli, siis sealt sai näha, mis maailmas toimus. Kui ma aktiivse karikatuuride tegemise ära lõpetasin, siis kadus mul ka kontakt selle maailmaga. Aga mulle tundub, et see toimib edasi.\nVõibolla on see iga protsessi loomulik osa, et mingi aeg on see innovaatiline ja mingi hetk ta aegub, või pöördub suisa iseenda vastu?\nJah, sest mulle tundus 80-ndate algul, et maailma karikatuur on justkui valmis, et pildid, mida näed, on versioonid mingitest juba nähtud piltidest. Inglismaal on karikaturiste, ja Ameerikas, aga seal on jälle näha, et kõigil on see poliitkorrektsuse pitser peal, kõik tegelevad väga kitsaste teemadega ja väga ümmarguselt. Huvitav asi, et 1970.—80-ndate alguses olid meil omaealiste Moskva ja Leningradi karikaturistidega head sidemed, aga liidu lagunemise järel see maailm kadus kusagile uttu. Nüüd mõni aasta tagasi selgus, et need tuttavad tüübid on kolmkümmend aastat sama asja jätkanud ja ei tee nüüd pilte mitte nõukogude, vaid vene elu nõmedusest. Kuidagi kohutav tundus mõelda, et nad on kogu see aeg sedasama teinud. Nende jaoks ei olnud karikatuur valmis saanud.\nOleks tulnud leida uus suund, kust edasi minna?\nEks see ole nende asi. Mina leidsin animatsiooni ja graafika. Graafika ei ole otseselt seotud huumoriga, aga animatsioon võib olla. Minu jaoks oli see lihtsalt väljendusvahendite avardumine. Üks hea karikatuur on nagu väga väike animafilm. Ideaalselt monteeritud, paraku helindamata, aga seal on eellugu ja järellugu. Ma leian siiani, et karikatuur on animakoolituse juures hea treeningmeetod. Just see, et ei jää klišeede pinnale kinni ja leiad üllatavaid seoseid, otsid paradokse.\nSul on ka sürrealisti taust, mille oled seljataha jätnud. Võibolla on vaja nooruslikku eelkäijate hülgamist? Äkki on vaja lugu vahepeal maailmast ära kaotada, et see uuesti leida.\nLugu maailmast kaotada ei saa. Mis on lugu, kas see on räägitud lugu või on see film? Kui see on nonfiguratiivne abstraktne film, siis see ei ole lugu. Ka muusika ei ole lugu, sinna saab selle juurde mõelda, aga tegelikult muusika ikkagi ei ole otseselt loo jutustamine. Aga nii nagu animafilmis tuleb sisse tuntav kujund, on see nüüd inimfiguur, nägu, mingi tuntav ese, tekib lugu. Küsimus on selles, kas see lugu on hea. Hakata looga minema on suhteliselt lihtne, aga asi läheb keeruliseks siis, kui see lugu on vaja ära lõpetada ja teha sellest tervik. See on see, mida me siin koolis õpetame.\nRäägime nüüd natuke ka sinu enda filmidest. Pärast nõukogude aega on sul tehtud hulk uusi filme. Kui palju on sinu filmides nn inside-nalju. Kunagi ulatus minu kõrvu linnalegend, et Kuku klubis teiste animategijatega istudes lubas Priit Pärn, et järgmises filmis on tal jänes sees, või oli see porgand?\nJänes? Juba teises filmis oli mul jänes sees ja Kuku klubis ma ei käinud. Kui aga rääkida inside-naljadest, siis neid on ikka filmides. Ma arvan, et filmitegija peab tagama selle, et lugu, mida räägitakse, oleks arusaadav. Kui ma ei tea, mis on Ameerika või ei tea, et müts käib peas, siis on väga raske loost aru saada. Suur lugu põhineb tegelikult ikkagi sellel, mida ma eeldan, et minu sihtrühm teab. Ma ei tee filmi kogu maailmale, ma teen filmi sellele, kes on umbes samasuguste parameetritega nagu mina. See on ainuke mõõdupuu: kellel on umbes sarnane huumorimeel, kellele meeldivad sellised asjad jne. Kui ma teen lastefilmi nelja-aastastele, kes veel lugeda ei oska, siis ma ei tohi panna sinna poe peale silti, et see on kalapood. Laps ei saa aru, et see on kalapood, ja ma pean mingi muu vahendiga selle selgeks tegema. Ka on mingitel teadmistel põhinev kiht, näiteks kunstiajaloost mingisugused faktid, mida kasutan. Aga nendel faktidel ei püsi minu põhiloo selgroog. Need on juba boonus, kui sa seda tead. Kuskilt tuleb see tasand, et mõni tegelane, kes vaatab nurga tagant, on keegi meie filmigrupist. See aitab hoida töömeeleolu rühmas, kindlasti selliseid inside-nalju on. Näiteks sellises filmis nagu „1895” on kõik need kihistused, suur kinoajalugu, maailma animafilmiga seotud asjad, kitsas ringis meie sõbrad animategijad ja stuudio tasand.\nAga need sinu enda tegelased, kes korduvalt sama nime kannavad, nagu Eduard või Viktor, kuidas nendega on? Kas nemad on sinu jaoks paralleelselt meiega eksisteerivas animamaailmas täiesti elavad tegelased ja võivad uuesti filmides nähtavale ilmuda?\nMul on enamik filme ilma tekstita, „Kolmnurgas” oli nimede kasutamine omaette nipp, dialoogis kasutataksegi ainult nimesid. Otsisin sellised nimed, mis nii venekeelses Nõukogude Liidus kui ka rahvusvaheliselt oleksid klappinud: Viktor, Eduard, Julia. Seal oli nimedel omaette funktsioon. Filmis „Eine murul” on ka tegelastel nimed, kaks naist ja kaks meest, kellele võtsin nimed male terminoloogiast: Anna ja Berta, Georg ja Eduard. Kuid mitmes filmis on tegelastel nimed, aga nad ei jõua ekraanile: on 1. naine ja 2. naine, aga lihtsam on panna neile nimed, et üks on Berta ja teine Anna. Nii on lihtsam tootmisfaasis töörühmaga suhelda.\nSa oled mitu korda öelnud, et see on sinu viimane film. Kas selle taga on tõdemus, et sa teed filmi ainult siis, kui sa ei saa seda enam tegemata jätta? Isegi siis, kui sa oled otsustanud, et sa enam ei tee, otsustab uus film siiski tulla?\nNojah, sinnapoole ta on. Ma ei mäleta, millal ma seda esimest korda ütlesin, kas see oli pärast „Einet murul”? See on üpris massiivne töö teha pooletunnine film. Töö rühmaga, kus kõik see, mis ekraanile tuleb, peab teiste kätega saama tulemuse, mis oleks nagu minu joonistatud. See on üldjuhul kusagil piiri peal, et sellega võib rahul olla. Kuid see on oma valik, kas teha pooletunnist filmi töörühmaga poolteist aastat või teha üksinda kümme aastat. Mina ei ole see, kes teeb ühte filmi kümme aastat. Aga isegi rühmaga töötades tuleb aasta pooleteise jooksul joonistada tohutu hulk pilte, siis jah kindlasti ma mäletan seda tunnet, et selle ajaga oleks võinud midagi muud teha. Paar korda on ikka see mõte päris tõsiselt olnud, et enam filmi ei tee.\nNüüd on sul triloogia välja kuulutatud, nii et kahte filmi on igal juhul oodata?\nNojah, välja võib igasuguseid asju kuulutada. Kas ja millal me seda tegema hakkame, on iseasi. Päriselt ei ole ideed veel paigas.\nFilmist filmi avastad sa uusi seoseid, mida katsetada filmi sees: pildilised naljad, värvid, tekst, muusika. Näed sa veel perspektiivi, kuhu üldse edasi minna?\nAsi algab loost või õigemini ühel hetkel võib idee võtta loo vormi. See võib alata mingist täiesti suvalisest asjast. Mingi üks stseen või element või mingi tehniline nipp. Niipea kui on selge, et teeme filmi, siis peab ta olema loo vormiga, mida võib sõnaliselt jutustada, ja siis peab talle leidma visuaalse vormi. On võimalik ka vastupidine, et teatud tehnika või visuaalne vorm nõuab spetsiaalset lugu, siis sa hakkad seda lugu otsima. Mingil määral võib ka nii olla nagu filmi „Lendurid koduteel” puhul, et lugu eeldas tehnika otsimist ja tehnika dikteeris lugu. Ma olen üritanud alati nii teha, et filmi visuaalne vorm sisaldaks nii disaini kui ka seda, kuidas ta on animeeritud ja kuidas ruum on lahendatud — need peaksid maksimaalselt sobima sellele loole. Väga palju minu filme on tehtud koos kunstnik Miljard Kilgiga, kes lõi filmide jaoks värvimaailma. Seal on mingi tema lahendus, kus alguses tundus, et ei-ei, ja siis vaatad, et just nii, ja siis pean hoopis lugu veidi kohendama. See on otsing. Need filmid, mis me Olga Pärnaga teinud oleme, see visuaalne maailm ei ole tulnud nii, et me teame, et teeme selle valmis ja ongi nii. See on liikumine, teeme pildi valmis, vaatame, et ei ole see. Siis hakkad tundma, et nüüd on juba natuke rohkem, ja ühel hetkel saad aru, et siin see ongi — see on see. Hiljem neid esimesi katsetusi vaadates tundub tõeliselt õudne, kui oleks hakanud nii tegema. Selle protsessi tõttu on minu filmid kõik visuaalselt erinevad. Kindlasti on seal mingeid ühiseid nimetajaid, aga nad kõik on visuaalselt täiesti erinevad. On filmitegijaid, kes teevad visuaalselt kogu aeg ühte ja sama filmi. See ei ole väärtushinnang, kuidas keegi eelistab, aga mina leian, et iga lugu väärib oma visuaalset maailma.\nSelles on ilmselt ka väike soov endale asja põnevaks teha ja mitte korrata seda protsessi?\nÜhelt poolt iseenda kui kunstniku areng, kuid sellega paralleelselt tehniliste võimaluste areng. Esimesest filmist aastast 1977 kuni 1998. aasta „Porgandite ööni” oli klassikaline tselluloidianimatsioon. Need võimalused olid väga piiratud, võis teha foonidega visuaalseid trikke, kasutada faktuure jne, kuid liikuv pilt oli atsetaatkile peal, seal oli kontuur ümber või ei olnud, filmiti kaamera all nii palju, kui kihte sai, seal olid oma piirangud. Võimalused, mis tulid arvutiga, see on öö ja päev, visuaalselt on suur hüpe tulnud. Alates filmidest „Kuul kuklas” ja „Elu ilma Gabriella Ferrita” — need filmid, mis me koos Olgaga oleme teinud, see on visuaalselt täiesti teine maailm.\nKui lihtne sul on olnud tehnika arenguga kaasas käia?\nMa ütleksin, et see on töövahend, mida tuleb vallata. Filmil „Lendurid koduteel” on täiesti uus tehnoloogia, mille me välja töötasime, see on võimalus ühendada manuaalset tööd arvuti võimalustega. „Lendurite” puhul on kolm kihti kõik eraldi liivast tehtud, aga need on kokku pandud arvutis. Ilma arvutita ei oleks sellist saanud teha. Joon on joonistatud liivakihti, pööratud negatiivi ja selle järgi on tehtud jämedast liivast heledused-tumedused, faktuurid jne. Saime tulemuse, mis näeb välja nagu sügavtrükk, nagu kuivnõel ja akvatinta koos. Seda saavutab sellise kiirusega, et on võimalik teha filmi. Kui see oleks graafika, kus söövitatakse ja ühe kaadri saamiseks võib kuluda nädal, ei oleks film võimalik.\nSind on nimetatud animakunsti Vanemuiseks ja elavaks klassikuks. Kuidas sa tunned — kui suured on ootused sinu suhtes? Kas see ka kuidagi mõjutab sinu loomeprotsessi?\nKes see ikka nii väga ootab. Konkurents on suur ja ma arvan, et pigem võibolla oodatakse, et äkki ei tee enam midagi. Enda latt on nii kõrge, et kui hakata juba midagi tegema, siis nii, et endale meeldiks — see ongi ainuke kriteerium. Animatsioon on väga aeganõudev ja kui raiskad selle peale aastakese, siis peab olema tunne, et ei saanud asjatult tehtud. See on see, mis motiveerib.\nKui palju sul õnnestub iseennast üllatada oma väljamõeldistega?\nNo vahel. Võtame näiteks töö arvutiga, sealt võid saada sellise tulemuse, mida täpselt ei osanud ette kujutada. Filmi puhul on üldse kõige huvitavam moment, kui sa hakkad hea helimehe võí heliloojaga tööle, ja siis, pilt ja heli koos, on äkki midagi ootamatut, kordades parem, kui kujutasid. Mul on olnud õnn töötada koos selliste helimeestega nagu Jaak Elling, Horret Kuus, Olivier Calvert ning heliloojatega nagu Olav Ehala ja Erkki-Sven Tüür. Visuaaliga töötades kipuvad üllatused olema pigem negatiivsed. On ka asjatu oodata, et keegi teine joonistab sinu pilti paremini kui sa ise. Aga nagu ma ütlesin, see on mu valik. „Lendurid” me tegime põhimõtteliselt Olgaga kahekesi, Urmas Jõemees oli meil arvutitugi, aga kogu pilt ekraanilt, see on meie käe jälg. Kui me saime selle tulemuse kätte, mida taga ajasime — see oli üllatusmoment.\nFilmi „Eine murul” alguses sa kirjutasid, et see on pühendatud kõigile kunstnikele, kes tegid seda, mis neile oli lubatud. Kas nüüd on käes aeg, kus nad saavad teha seda, mida tahavad ?\nMa arvan, et see aeg ei ole kunagi käes. Selline asi nagu film on endiselt kallis lõbu. Keegi peab maksma ja kes maksab, tellib muusika. Ma arvan, et Eestis on siiani päris hea olukord, sest otseselt muusikat ei ole keegi tellinud. Alates filmist „Eine murul” olen ma teinud kõik nii, nagu ise olen tahtnud, ei ole olnud mingit sekkumist. Iseasi, mis saab filmist siis, kui ta on valmis. Siin on mingid trendid maailmas väga nähtavad — üha enam on oluline, et teema oleks õige. Sama, mis kaasaegses kunstis: ühelt poolt oleks kunstnik nagu vaba tegema seda, mida ta tunneb, aga tegelikult peab see olema poliitiliselt korrektne. Mitte mingeid teravaid nurki, mitte mingit huumorit, sest huumor alati solvab kedagi. Seda tendentsi on väga tugevalt tunda.\nTänapäeval peab ju ka kõik veel ära tasuma. Loomemajandus — kas see on „viimase leveli lõpukoll”, nagu Peeter Laurits kunagi ütles?\nEesti puhul ma ei saa aru, mida selle all silmas peetakse, kui räägitakse loomemajandusest. Kui võtame mängufilmi, mis jookseb eraldi seansina kinodes, siis see piletiraha ei korva eales filmi tegemise kulusid. Sümfooniaorkester ei suuda ju ennast ise Eesti tingimustes ära majandada. Selleks on riiklikud kultuurirahad ja see on poliitiline otsus, kas meil on vaja filmi või teatrit. Meil ei ole animafilm õnneks samas kastis lühifilmiga nagu näiteks soomlastel; Hispaanias ja Itaalias puudub täiesti süsteem lühianima finantseerimiseks. Kui aga tingimuseks seatakse, et see film peab olema tasuv, siis kuidas lühifilmi müüa saab? Või pannakse piirangud peale, et see peab olema lastefilm. Kurb öelda, aga lastele võib müüa igasugust rämpsu, seal ei ole kvaliteedinõudeid.\nKui vaadata seda, et sind hääletati maha animatsiooniosakonna professori kohalt EKAs, siis kuidas üldse selline asi saab juhtuda Eesti Vabariigis? Mina olin sel ajal Hispaanias ja mul oli väga raske uskuda, et keegi arvab, et teab paremini, mida animatsioonitudengitele on vaja õpetada kui üle maailma tuntud Priit Pärn. Kuidas sa seda kommenteerid?\nMingil hetkel ongi nii, et on vaja värsket verd, nagu öeldi. Aga kui keegi — antud juhul tudengid — jälle omakorda nõuab, et asjad oleksid nii, nagu olid, siis ehk ei ole vaja midagi kardinaalselt muuta. Ei ole vaja lõhkuda toimivat süsteemi, mis tootis nii head tulemust kui meie animaosakond. Me saavutasime kooliga meid rahuldava kokkuleppe ja ma loodan, et sügisel läheb õppetöö normaalselt edasi.\nVaatame animatsiooni Eesti kultuuri kontekstis laiemalt. Kui ta nõukogude ajal oli karikatuuri ja anekdootidega koos suureks lohutuseks, siis mida saab animafilm praegu pakkuda Eesti kultuurile?\nVõiks küsida nii, et mida saab kettaheide Eestile pakkuda. Kui Gerd Kanter oleks Rios saanud pronksmedali, siis oleks Eesti inimesel kaheks päevaks olnud hea enesetunne. Poliitikutel võibolla kaheks nädalaks. Põhimõtteliselt on see väike osake Eesti kultuurist, mis on väheke erinev muudest kultuuri- ja kunstialadest. Eesti animatsiooni teatakse väljaspool Eestit suhteliselt hästi võrreldes muude aladega. Kui nüüd õnnestuks animatsioon Eestist kiiresti ära kaotada, siis ega Eestis ei muutuks suurt midagi. Mingi hulk inimesi peaks endale uue töökoha otsima ja Eesti kaoks lihtsalt mingilt kultuurimaailma kaardilt. Kuna ma olen selle asja sees (eriti seepärast, et olen seda Eestis õpetanud kümme aastat), siis loomulikult peaksin tegema kõik selleks, et animatsioon siin säiliks.\nÜks hüpoteese animafilmiteoorias on see, et animafilmi vahendid on ühed võimsamad kõikide kunstiliikide vahenditest, et kompenseerida seda reaalsuse ja täiuslikkuse igatsuse vahelist lõhet. Kõik inimesed soovivad jõuda täiuslikkuseni, aga see on nii kauge ning kättesaamatu ja animatsioon annab suurepärased vahendid, et seda lõhet kompenseerida. Mis sa arvad sellest?\nAnimafilm võib olla meelelahutus, aga võib olla ka midagi muud. On olemas meelelahutuskirjandus ja on kirjandus, mis peab inimest kuidagi puudutama. Mingi aeg tagasi ilmus välja termin „animadokk”, mina arvan, et selle taga on ideede põud. Kui sa ütled, et see põhineb päriselul, siis sa ei vastuta millegi eest. Heietad oma vanaemast, võid ju väita igasuguseid asju, et see oli just niimoodi. Ja kui sellel on veel õige teema, mis räägib jällegi nendest asjadest, millest on lubatud rääkida… Filmide hindamine ongi tugevalt läinud teemapõhiseks. Näiteks „Lendurid” ei ole päris selline õige teema. Eestis said „Lendurid koduteel” väga hea vastuvõtu, saime riikliku preemia. Mujal leiti, et see on seksistlik film — tähendab, ei ole tähtsust, mis seal toimub. Öeldakse, et seal alandatakse naist, aga võibolla film on just selle vastu? Muuseas, ka „Kolmnurka” peksti nõukaajal sama väitega — alandatakse nõukogude naist. Tänapäeva animamaailm on natuke selliseks laste maailmaks muutunud. Jällegi peab asi olema ühetasandiline. See on mingi viimase kümnendi süvenev tendents, abstraktne humanism ja poliitkorrektsus, mis sisuliselt välistab reaalsest elust rääkimise.\nEnt kogu muu maailm on ka läinud lihtsustamise teed. Kõik need sotsiaalvõrgustikud, Facebook jne. See on rohkem pealkirjakultuuriks muutunud: lühikesed sõnumid, pigem räägitakse sellest, mis mõttes on, mitte süvakultuurist ja filosoofiliste küsimustega elust ja maailmast. Aga see võib olla mingi vaheetapp, sest anima on vallutanud ju ka mängufilmi maailma.\nPikk animafilm on tehtud mängufilmi reeglite järgi. Aja käsitlus seal on sama, mis mängufilmis. Lühianimafilmis aeg ei kopeeri reaalaega. Juri Lotman seletas, et animafilmi defineerib see, kuidas vaataja ta vastu võtab, mitte see, kuidas ta on tehtud. Mängufilmi puhul on üritatud luua maksimaalne tegelikkuse illusioon ja vaataja tahab seda uskuda, mis on ekraanil, ta tahab unustada ära, et ta on kinos. Animafilmi puhul ei ole Tom ja Jerry mitte ainult kass ja hiir, vaid ka suur ja väike, kaval ja loll jne. See on see vahe. Kui teha animafilmi mängufilmi reeglite järgi, siis vastuvõtt muutub ja sa ei otsi sealt varjatud tähendusi. Enamasti käib see alateadlikult. Kui see on kahetunnine film, siis nii tihedat filmi nagu lühianimafilm, ei suudeta vaadata, see tapab lihtsalt ära. Aeg on tehtud normaalajaks.\nAnimafilm võib olla midagi sellesarnast, nagu filoloogid ütlevad keele kohta, et peame jõudma keele-eelsesse aega, et keel saaks tagasi oma algse jõu ja väe, mil keel kujutas maailma, mitte ei kirjeldanud seda. Fotograafiline film samuti justkui kirjeldab maailma, aga animafilm võimaldab maailma kujutada teistsugusena.\nAnimatsioon oleks võinud olla hoopis midagi muud, need lätted on ju teada. Vaata Oskar Fichingeri ja seda seltskonda, nemad võtsid seda kui kunsti. See oli võimalus teha kunsti, mitte naljakaid lugusid jutustada. Enamik neist läks Ameerikasse ja anima võttis teise suuna, kus sama tehnoloogiline põhi andis võimaluse teha liikuvaid muinasjutte, ja see dominant on siiani olemas. Lisaks tootmisstruktuur, kus animafilm on kaubaks muutunud. 1989. aastal oli mul kuu aega Ameerikas turnee; sealsed animaatorid olid tõelises hämmingus, et nii võib ka animatsiooni teha. Sealsed independent-animaatorid tegid abstraktset animatsiooni — jooned, värvilaigud jne. See, et film võib olla lugu, mis ei ole naljakas ega muinasjutt, oli nende jaoks erakordne.\nTeine mõte, mis sellega rööbiti jookseb, on budistlik mõtteviis, kus reaalsus ise ongi juba illusioon. Selles mõttes võib animafilm olla vaat et reaalsemgi kui fotorealistlik film.\nMa arvan, et nägemine tapab vastuvõtu fantaasiarikkuse. Kui sa loed raamatut, siis sa ei loo tegelasest ühest pilti, et mis värvi silmad jne, seal on variatsioonid. Kui selle järgi tehakse film, siis seal on üks näitleja oma kõikide parameetritega ja sul ei ole oma kujutlusvõimet enam vaja. Animatsioon on tunduvalt keerulisem. Näiteks, kui on väike film, siis oleneb, kui realistlik see on. Kui see on kriipsujuku, siis see jätab tõlgendusvõimaluse. Kui ma teen fotorealistliku joonistuse, siis võimaluste hulk väheneb. Samas, mõnda lugu ei räägi kriipsujukuga ära — siis, kui loo jaoks on vaja, et kehakeel, asend või puudutuse dünaamika räägiks enda eest. Kui pikk film on nagu romaan, siis lühianima on poeesia. Üldjuhul poeesia ei kirjelda kõike, seal ei ole kõiki kontekste, ruum ja aeg võivad olla suhtelised ning tähendused ei ole üheselt mõistetavad.\nKui Hardi Volmer tegi sinust dokumentaalfilmi „Mees animatsoonist”, siis seal oli nali, et kui Rein Raamat kutsus sind esimest korda stuudiosse ja küsis, kas sa joonistada oskad, siis sa vastasid, et üldse ei oska.\nSee oli Toomas Kalli nali, eks ole.\nKuidas sinu sisemine enesekriitik tegutseb, kas sa oled oma töö tulemustega rahul?\nJaa, ma arvan, et olen väga hea joonistaja. Üks parimaid.\nKui pikaks sa hindad oma joone kilometraaži praegusel hetkel?\n„Gabriella” puhul ma katsusin arvutada, et mitu lõplikku kaadrit ma joonistasin, umbes 10 000—15 000, ühe pildi jaoks 50 cm joont, seega viis kuni seitse kilomeetrit ühe filmi peale. See on selline pidev joonistamine, mis on animaatorile vajalik, et käsi lahti oleks. Algaja animaator, kes on oma joone otsimisega tee alguses ja teeb filmi, on sunnitud joonistama sadu või tuhandeid joonistusi sama algelise joonega. Karikaturisti ei piira tema enda ettemääratud reeglid, ta võib katsetada ja otsida. Enamasti ollakse oma joone juurde jõutud umbes 35-aasta vanuselt.\nKas arvad, et jääd joone tõmbamise juurde (võib ju ka arvutis 3Ds teha)?\nJoone tõmbamise juurde ma jään ikka. Ma väga ootan seda aega, et saan taas sütt hakata joonistama. Ma ei tea, kas ma graafika juurde pöördun tagasi, aga see ei ole välistatud. Ka 3D ei ole välistatud.\nAnimatsioonitegijal on oma vahendite tõttu võimalik olla õukonnanarr, kellel on võime öelda välja seda, mida keegi teine ei julge, või kui otse ütlemine ei aita. Kas see ei oleks praegu üks võimalus edasi minna?\nMa ei tahaks olla õukonnanarr. Kes on see õukond, kui meil on valitsus demokraatlikult valitud? Sellesse süsteemi ei sobi narri roll, sest mul on neid võimalik otseselt kritiseerida või maha hääletada. Nali ei ole enam funktsionaalne. Kui nalja tausta sügavamalt kaevata, võib jõuda selleni, et keegi teeb midagi valesti. Algselt naerdi välja kõik, mis erines normist. Väljanaermine oli karm meetod, selle abil sai hoida traditsioonilist korda. Nüüd on nali arenenud, muutunud omaette väärtuseks. Hea nalja puhul hinnatakse enamasti selle struktuuri, mitte niivõrd seda, kas kedagi pilatakse. Oluline on, kuidas nali on kokku pandud, just nalja teravmeelsus tekitab hea tunde. Kui mul on teravmeelne idee — selle kontekstis võib olla ükskõik kes —, ma lihtsalt sattusin hea konstruktsiooni peale. Arvo Pärdil oli kolm poega, kaks neist olid ilusad, kolmas oli inetu. Nii teda kutsutigi — Inetu Pärdipoeg. Kui sa kuskil selle ära trükid, see võib olla kohtukeiss. Alati võib olla keegi hull, kes tõstab lärmi, et ei tohi nii teha.\nMõningates viimaste aastate kirjutistes on mainitud animafilmi kui praeguseks marginaalset kunstiliiki, nii Eestis kui mujal maailmas. Justkui ajalugu korduks, nagu siis, kui animatsioon oli filmikunsti väike vend.\nKui oli „Eesti film 100”, siis seal eksisteeris ainult mängufilm. Animafilmi on Eestis pidevalt üritatud marginaalseks suruda ja kuna ei ole ka kuigipalju neid, kes kirjutaksid animafilmidest ja toetaksid animafilmi, siis see tegelikult ongi nii. Eriti kui sellest kogu aeg kirjutatakse kui marginaalsest kunstist.\nVõtame praegu sinu õppejõu- või professorirolli, kas meie animaosakonna vastu on huvi suurenenud, kuhu see edasi suundub?\nSiin on kaks erinevat lähenemist: on bakad ja magistrid. Bakalaureuseõpe on eestikeelne ja siia tulevad noored inimesed. Viimaste aastate tendents, nagu ikka, on see, et nad on lapsest peale tahtnud animafilmi teha, aga 80% neist pole iial kuulnud, et Eesti animatsioon on olemas. Neile tuleb kolme aastaga anda algteadmised ja kujundada neis animategija mõttelaad. Bakad teevad selle aja jooksul vähemalt kaks filmi — klassikalise joonisfilmi ja nukufilmi. Nad tulevad kooli selle mõttega, et hakkavad kohe Hayao Miyazaki filmi tegema ja siis saavad nad õige kiiresti aru, et see on viieminutine film, mida nad teevad. Ja on ka ingliskeelne magistriõpe, kuhu tulevad väga erineva taustaga inimesed, seal on ka Eesti tudengeid. Sel aastal oli neliteist tahtjat neljateistkümnelt maalt, me võtsime neist kaheksa vastu ja lisaks kaks eestlast. Magistritel ei ole oma loomingus ega tehnikates piiranguid. Ühe semestri teevad nad intensiivselt harjutusi ja seejärel teevad oma filmid professionaalsel juhendamisel. Me ei ürita nende isiksust muuta, aga sinna lisandub personaalne konsultatsioon.\nKuidas näed järeltulevat põlve kasvamas?\nEi ole võimalik, et kolme aastaga tulevad bakalaureusetudengitest väga head animaatorid, aga meie lõpetanutest on joonisfilmis nii mõnigi animaatorina tööl. Ideaalis peaks olema võimalik ellu jääda, töötades suurema tiimi liikmena või iseseisvalt toetust taotledes. Magistrantuuris on sel aastal väga tugev rühm, praktiliselt valmis filmitegijad juba. Nendega saab huvitav olema.\nKüsitlenud AGNE NELK


Laristajate valitsus viib hukatusse, kuulutab Eesti Päevaleht. Põhiväidet toetab Eesti Panga põhiseisukoht, et niigi hästi kasvanud majandusele pole mõtet riigi poolt hagu alla anda. Pealegi ei paista laenamine iseenesest meeldivat ei keskpangale ega Päevalehele, mis ei saa vastu ka stereotüüpsele kiusatusele Kreeka õnnetut lugu meenutada.\nÄripäeva meelest aga tuleks igatahes laenu võtta ja teha selle abiga lõpuks ometi valmis näiteks Tallinna–Tartu maantee. 21. sajandi teine kümme hakkab lõppema, aga meie saja-aastases riigis on pealinn suuruselt teise linnaga ikka seotud enam-vähem külavahetee kaudu!\nSelle asemel, et maksumaksja raha valimislubaduste katteks miljoni-paari kaupa selle või teise (raud)teelõigu putitamisse pudistada, tuleks ära teha mõni suur ja põhimõtteline, tõesti vajalik asi – ja Tallinna–Tartu neljarajaline maantee oleks just üks selline ettevõtmine. Äripäevale meeldib aga ka Tallinna–Helsingi tunnel ning ka Rail Balticu suhtes oleme meelestatud pigem positiivselt. Meid kurvastab hoopis see parem-ärme-teeme-üldse-midagi-suhtumine.\nReformierakonna juhitud valitsustele laenamine ei istunud. Andrus Ansipist saati korrutas oravkond, et laenuraha on saatanast, tasakaalus eelarve aga meie reliikvia ja pühadus. Laenuleib ja laastutuli ei pidavat kaua kestma ja moosid pidid ikka keldris seisma, isegi kui ükski neid ei söönud, läksid niisama kätte halvaks. Oli kombeks ette tuua, et me ei saa laenata, sest me ei tea, mida laenurahaga ette võtta: suurt ideed ei ole. Et see pole ei jutt ega asi, näitasime juba 2016. aasta kevadel: ideid on rohkesti, napib hoopis nende elluviijaid.\nLaen pole hea ega kuri\nOpositsioonis istudes olid nii keskerakondlased kui ka sotsiaaldemokraadid laenamise suhtes lahkelt meelestatud, aga pruukis neil vaid valitsus moodustada, kui laenujutt tasanes, kuni viimaks hoopis vaibus. Praeguseks on teema üsna maha käinud, ehk küll ettevõtjate ja nende esindusorganisatsioonide ridades käib arutlus edasi.\nEttevõtjate ridades laenamist ei kardeta. Kui riigilaenu mõttekuses kaheldaksegi, siis pigem selles võtmes, et mine tea, mis see Keskerakond laenurahaga pihta hakkab. Kui paneb pensionitõusu alla või riigipalgaliste armee suurendamisse, siis on küll kuri karjas.\nLaenamisvastane hüsteeria tundub olevat Reformierakonna pärand. Halval ajal ei tohtinud laenata, sest aeg oli halb, kes siis halval ajal laenu võtab. Heal ajal ei tohtinud samuti laenata, sest halb aeg võis tagasi tulla. Sedasorti demagoogiast sai oravate valitsuse ajal laenuvastaste DNA-ahel, mis ei taha Keskerakonnagi valitsusegi ajal laguneda või muteeruda.\nPäriselt pole laen muidugi loomu poolest ei hea ega kuri, vaid iseenesest täiesti neutraalne finantsinstrument. Toimetuse meelest ei ole laenamises midagi ebaväärikat. Kui me paneme laenuraha millessegi, mida meil päriselt ka vaja on ja mis jääb teenima tulevaidki põlvi – nagu näiteks Tallinna–Tartu maantee – siis ei päranda me järeltulijaile mitte eelkõige laenumakseid, vaid selle, mille oleme laenu eest saanud – koos tuluga, mida see rahapaigutus on teenida aidanud. Loomulikult ei lubaks me valitsusel laenuraha jooksvate kulude või valimislubaduste täitmise alla panna. Aga see jutt, et laen ise on paha, on ajast ja arust.


Eesti digiallkirjastatud dokumendid pole enam varsti turvalised ja tuleb ületembeldada - Äri - Tehnika\nEesti digiallkirjastatud dokumendid pole enam varsti turvalised ja tuleb ületembeldada\n31. juuli 2017 13:35\nElektrooniline isikutunnistus. | FOTO: Elmo Riig / Sakala\n«Kui Sinul või Sinu ettevõttel on enne 2014. aastat digitaalselt allkirjastatud dokumente (ddoc formaadis), tuleks need hiljemalt järgmise aasta juuliks üle tembeldada. Ajatempli lisamine viib need dokumendid vastavusse tänapäeva turvanõuetele ning tagab selle, et dokumente ei ole võimalik tulevikus muuta,» seisab ameti teates.\nKõik varasemad allkirjad ja lepingud jäävad kehtima, kuid ei pruugi RIA hinnangul «pidevalt arenevas IT-maailmas mingil hetkel olla enam 100 protsenti muukimiskindlad».\nRIA eID valdkonnajuhi Margus Armi sõnul on eeltoodud 2018. aasta 1. juuli hetkel hinnanguline ja soovituslik kuupäev, mis võib muutuda vastavalt arengutele krüptograafia valdkonnas.\n«Praegu ei saa öelda, et pärast seda kuupäeva oleks kohe midagi katki,» kommenteeris Margus Arm Postimehele. «Iseenesest ükski eelnevalt antud digitaalallkiri kehtetuks ei muutu, samas võib muutuda keerulisemaks ja kulukamaks nende ehtsuse kontrollimine.»\nRiik on arendanud ka tööriista nimega TeRA, mis võimaldab kasutaja arvutist üles leida kõik ddoc-formaadis dokumendid ning lisab nendele dokumentidele ajatempli. See tõstab vanemate dokumentide turvalisust ja muudab need muukimiskindlateks.\nSamas on TeRa tarkvara mõeldud eelkõige tavakasutajale ja väikeettevõttele, kes hoiavad oma dokumente enda arvutis. TeRa kasutamine on nii neile kui kõigile riigiasutustele tasuta ning ajatemplite eest tasub RIA.\nKeskmistele ja suurettevõtetele, kes hoiavad oma dokumente erinevates infosüsteemides, on RIA tellinud TeRa käsurearakenduse. TeRa käsurearakendus ise on tasuta kasutatav, aga tasuda tuleb ajatemplite eest vastavalt tembeldamise hulgale.\n«Samuti võib erasektor leida muid alternatiivseid lahendusi ddoc-failide kaitsmiseks ja pikaajalise tõestusväärtuse tagamiseks,» pakkus Margus Arm.\nÜle tembeldamine ise on lihtne ja kiire. Rakendus tuleb oma arvutisse alla laadida, käima panna ning see otsib ise arvutist üles kõik vananevad digiallkirjad ning tõstab need uude, krüptograafiliselt murdmiskindlasse konteinerisse. Kõik vanad failid jäävad alles samasse kohta, kus need algselt olid ja kõrvale tekivad uued ASIC-S failid, mida saab avada DigiDoc3 rakendusega.


Kehtivad ainult meie üldtingimused. Me ei tunnista ühtegi tingimust, mis on vastuolus või erineb meie tingimustest, välja arvatud juhul, kui oleme nendega selgelt kirjalikult nõustunud.\nOstuleping ei ole sõlmitud enne kaupade kohaletoimetamist või eraldi kirjaliku kohaletoimetamise kinnituse esitamist. Lepingut ei sõlmita automaatse e-kirjaga, mis kinnitab tellimuse vastuvõtmist.\nKuigi me püüame kohaletoimetamise viivitusi ja valetarneid nii palju kui suudame miinimumini vähendada, siis täielikult välistada me neid ei saa.\nSaatmiskulud sõltuvad pakkide arvust ja kaalust ning kohaletoimetamise aadressi asukohariigist. Meie kodulehel olevas tabelis on loetletud kaalu ja sihtriigiga seotud saatmiskulud. Kui lisate ostukorvi tooteid ja sisestate oma aadressi, näidatakse enne tellimuse lõpetamist täpset saatmiskulu.\nKuna saatmiskulud on teatud toodete ja sihtriikide puhul väga kõrged, jätame endale õiguse määratud kindla tariifi asemel nõuda tegelikke saatmiskulusid. Sellistel harvadel juhtudel võtame enne toodete saatmist Teiega ühendust.\nMääratud hinnad on lõplikud hinnad, mis sisaldavad käibemaksu. Tellimuste puhul, mille kohaletoimetamise aadress asub väljaspool Euroopa Liitu, mõistetakse määratud hindu netohindadena. Mõnel juhul tuleb kohaletoimetamisel lisaks maksta sihtriigi tollimaksud ja impordimaksud.\nOstuhind kuulub tasumisele ja tuleb maksta lepingu sõlmimisel (st kui kaubad kohale toimetatakse või kui saadakse kirjalik kinnitus tarne toimumise kohta).\nValida on võimalik järgmisi maksemeetodeid:\nKrediitkaart (aktsepteerime Visa, MasterCard ja American Express krediitkaarte)\nC.O.D. (kui pakutakse sihtriigis, lisaks COD tasud)\nPakume soovi korral ka arvega maksmise teenust. Jätame endale õiguse piirata maksemeetodeid iga juhtumi puhul eraldi.\n7. Varaõiguse säilitamine\nKohaletoimetatud kaubad jäävad Interstellar SIA omandiks seni, kuni nende eest on täielikult tasutud.\nTeave taganemisõiguse kasutamise kohta.\nTeil on õigus käesolevast lepingust 14 päeva jooksul ilma ühegi põhjenduseta taganeda. Taganemisaeg lõpeb 14 päeva möödumisel alates päevast, mil saite füüsiliselt tellimuse kätte (kohaletoimetamise aega selle perioodi sisse ei arvestata).\nTaganemisõiguse kasutamiseks peate meid oma otsusest käesolevast lepingust taganeda selgesõnalise avaldusega (nt postiga, faksiga või e-postiga saadetud kirjas) teavitama (Interstellar SIA, info@starstore.eu, +371 29339941). Võite kasutada lisatud taganemisvormi malli, kuid see ei ole kohustuslik.\nTaganemisaja tähtajast kinnipidamiseks piisab sellest, kui saadate kirja taganemisõiguse kasutamise kohta enne taganemisaja lõppu.\nKäesolevast lepingust taganemisel hüvitame Teile kõik saadud maksed, kaasa arvatud saatmiskulud (välja arvatud lisakulud, mis on seotud Teie kohaletoimetamismeetodi valikuga, mis erines meie pakutud standardpakkumuse kõige odavamast tüübist) ilma põhjendamatu viivituseta ning igal juhul hiljemalt 14 päeva jooksul alates päevast, mil teavitasite meid käesolevast lepingust taganemisest. Sellisel hüvitamisel kasutame samasuguseid maksemeetodeid, nagu kasutasite Teie algse tehingu puhul, kui Te pole selgelt teisiti kokku leppinud; igal juhul ei kaasne Teile sellise hüvitamise tagajärjel mingeid tasusid.\nMeil on õigus viivitada hüvitamisega seni, kuni oleme kaubad tagasi saanud või kui olete saatnud tõendi kaupade tagasisaatmise kohta, olenevalt sellest, kumb varem saabub.\nTe olete kohustatud kaubad meile tagasi saatma või üle andma ilma põhjendamatu viivituseta ning igal juhul hiljemalt 14 päeva jooksul alates sellest, mil teavitasite meid käesolevast lepingust taganemisest. Tähtajast on kinni peetud siis, kui saadate kaubad meile tagasi enne 14 päeva möödumist.\nTeie kohustute tasuma otsekulud kaupade tagasisaatmise eest. Teie vastutate ainult kauba vähenenud väärtuse eest, mis tuleneb teistsugusest käitlemisest, kui on vajalik kaupade olemuse, omaduste ja toimimise säilitamiseks.\n8. Kaebused / transportimisel tekkinud kahjustused\nKui pakendil on saabumisel väljast nähtavad kahjustused, tuleb tarnest keelduda ja teavitada transpordiettevõtet nii nagu tarvis (palun esitada kohaletoimetaja nimi) või võimaluse korral kontrollida kohaletoimetaja juuresolekul, kas pakis on kõik esemed olemas, ja veenduda, et kõik on laitmatus seisukorras. Igal juhul palume kahjustuste aruandes kirja panna kõik kahjustused.\nKui Te avastate kaupadel kahjustused alles pärast pakendi avamist, pöörduge viivitamatult meie poole, et saaksime transpordiettevõtet kahjustustest teavitada (tel. +371 29339941, info@starstore.eu). Nõuete esitamisel ja lahendamisel transpordil tekkinud kahjustuste kohta vajame Teie abi. Seetõttu palume hoida pakend tõendina muutumatuna ning vältida kahjustunud kaupade kasutamist. Lisaks saate meid aidata nii, kui teete kahjustuste dokumenteerimiseks neist fotosid.\nKui tarnitud on valed kaubad, palume Teil enne kaupade tagasisaatmist meiega ühendust võtta. Kui kaebus on põhjendatud, tasume tagasisaatmise kulud meie.\nGarantiiaeg on tarbijate jaoks kaks aastat uute toodete ja üks aasta kasutatud toodete puhul. Ettevõtete jaoks muutuvad garantiinõuded aegunuks ühe aasta möödudes uute toodete puhul, kasutatud toodetele garantiid ei ole.\nParandamise vajaduse tekkimisel pöörduge meie poole e-posti aadressil info@starstore.eu\n10. Vastutus, autoriõigus ja andmekaitse\n10.1. Vastutus sisu eest\nMeie veebipoe lehekülgede sisu on koostatud äärmiselt hoolikalt. Ometi ei saa me garanteerida, et see on terviklik, täpne või värskeim.\nTeistes keeltes esitatud sisu on osaliselt tõlked, mille on koostanud automaatne tõlkeprogramm. Me ei vastuta tõlkes esinevate vigade eest.\n10.2. Vastutus linkide eest\nMeie veebipoes on linke kolmandate osapoolte veebilehtedele; me ei vastuta nende veebilehtede sisu eest; vastutus nende eest lasub vastavate veebilehtede operaatoritel. Oleme kontrollinud neid veebilehti illegaalse sisu ja õigusrikkumiste asjus. Ometi on põhjendamatu oodata meilt sisu pideva kontrollimise teostamist ilma igasuguse konkreetse vihjeta õigusrikkumise kohta. Kui saame teada õigusrikkumisest, eemaldatakse link sellele veebilehele viivitamatult.\nSiinsetel veebilehtedel esitatud autoriõigusega kaitstud sisu ei tohi ilma meie kirjaliku loata paljundada, muuta, kasutada ega levitada.\nKaitseme kõiki isikuandmeid suurima ettevaatusega ja vastavalt meie seadustele ning muudele asjakohastele õigusnormidele, kui kogume, töötleme ja kasutame kolmandate poolte isiku- ja muid andmeid, mida töötleme.\nIsikuandmete edastamisel kasutame maksimaalse konfidentsiaalsuse tagamiseks SSL krüpteerimistehnoloogiat.


Kiluvõileivad - Kala kõlab hästi\nVärvide kontrast: maamuna ilus kollane munarebu ja roheline sibul.\nKeeda mune 7 minutit, jahuta.\nMääri leivale või, aseta peale vürtsikilufilee. Lisa munaviil ja raputa peale rohelist sibulat.\nPõlgaste Noortetuba (8-13a.)


SHAMARI JA RONNIE DEVOE TÄHISTAVAD ELU JA ARMASTUST NENDE 13. PULMA-AASTAPÄEVAL - ARMASTUS JA SEKS\nRonnie ja Shamari DeVoe tähistavad elu ja armastust oma 13. pulma-aastapäeval\nPõhiline Armastus Ja Seks Ronnie ja Shamari DeVoe tähistavad elu ja armastust oma 13. pulma-aastapäeval\nArmulinnud suundusid tähtsat sündmust nautima Puerto Ricosse.\nShamari ja Ronnie DeVoe on selles pikaks ajaks. Praegu alustab paar oma esimest hooaega Atlanta tõelised koduperenaised , kuigi nad pidid oma 13. pulma-aastapäeva tähistamiseks Puerto Ricos tähtsustama mõnda vanaaegset kvaliteetset aega. Shamari postitas foto endast ja baest, kes paistavad La Concha kuurordis puhates endast meeletult armunud. Just siin väljas, tähistades meie pulma-aastapäeval armastust ja pühendumust, kirjutab ta. Terviseks 13 aastat! 3/10\nJust siin, tähistades meie pulma-aastapäeval armastust ja pühendumust. Terviseks 13 aastat! 3/10 ❤\nJagatud postitus Šamari DeVoe (@shamaridevoe) 10. märtsil 2019 kell 20:25 PDT\nPaar plaksutas oma liidu tähistamiseks klaase. Terviseks terve elu armastus, rõõm, pühendumus, kaastunne, mõistmine ... veel beebid, ütleb Shamari Insta-toosti ajal. See on meie 13-aastane pulma-aastapäev ja mind on nii õnnistatud, et mul on see imeline jumalakartlik alandlik mees, kes on nii hämmastav. Kes armastab oma perekonda. Kes teeks meie heaks midagi. Ja ma tulen tagasi tema vastu.\nHead 13. pulma-aastapäeva mulle ja mu abikaasale @BigRonDeVoe 3/10 ❤❤❤❤\nJagatud postitus Šamari DeVoe (@shamaridevoe) 10. märtsil 2019 kell 19.07 PDT Mängija laadimine ...\nŠamari postitas ka oma kaksikute poistega perepildi, millel ta tänab Jumalat selle eest, et ta hoidis tema abielu kätt. Armas grupivõte võeti eelmisel aastal RBRM-i näitusel: Ronnie, Bobby Ricky & Mike. Pühkige läbi fotokogu, et näha tagasiminekut nende pulmapäeval!\nTänan Jumalat paljude õnnistuste eest. Aitäh, Jumal, et hoidsid kätt meie abielul ja meie perekonnal. Me armastame sind! # CheersTo13Years • Eelmisel aastal #RBRM kontserdil tehtud pilt 🥂\nJagatud postitus Šamari DeVoe (@shamaridevoe) 10. märtsil 2019 kell 21.34 PDT\nRonnie näitas sama fotoseeria jagamisel oma naise vastu tunnustust, lisaks postitusele, milles deklareeriti, mis on terve suhe. Kellegi armastamine on kogu elu koos muutumise ja kooskasvamise teekond, loe postitust. Muutustega võitlemine toob ainult rohkem pettumust. Armudes sa pead leppima üksteise emotsionaalsete, vaimsete, füüsiliste ja hingeliste muutustega.\nTore hommik! #Mood -> #Repost @ married4lifewalk ・ ・ ・ Suhted nõuavad üleminekut ja sellega kaasnevad ka muutused. Kellegi armastamine on kogu elu koos muutumise ja kasvamise teekond. Muutustega võitlemine toob ainult rohkem pettumust. Armudes sa pead leppima üksteise emotsionaalsete, vaimsete, füüsiliste ja hingeliste muutustega. Võtke omaks muutused, nautige üleminekuid oma armurännakul! #coachmartez #dreambuilderscoaching #marriagecoach #relationhipcoach #marriageambassadors # abielus4lifewalk #tervisesuhted #suhtesihid #sandbandwife #abielu #armastus #engaged #lovechangesverything\nJagatud postitus Ronnie DeVoe ehk RBDJr (@bigrondevoe) 11. märtsil 2019 kell 7.06 PDT\nUute tulijatena populaarsed Atlanta tõelised koduperenaised seeriast on Ronnie ja Shamari joonistanud uudishimuliku jälgija. R & B grupi endine liige Blaque tunnistas, et paar katsetas avatud suhteid - nende sõnul lähendas neid otsus. Sain teada, et OLEME saatusepartnerid ja et me ei luba enam kellelgi enam kunagi oma armastussideme vahele sattuda, Shemari ütles saates. Kogesime palju südamevalu ja valu, kuid jäime pühendunud selle väljatöötamisele ja suutsime ületada oma väljakutsed ning kasutada oma lugu tunnistusena.\nmitu karaati on Wendy Williamsi kihlasõrmus\nnii et arvate, et saate tantsida auhinnaraha\non mandy moore koreograaf\nkui pikk on jasmiini harper\ntema jaoks pulmavande ideed\nVabandust, kuid tõeliselt hüpoallergilisi koeri ei eksisteeri\nReaalsustäheingli armastus kannatab teise pereliikme kaotust


Viru maraton avab Estoloppeti maratonisarja - Sport - Virumaa Teataja\nViru maraton avab Estoloppeti maratonisarja\nEesti suusamaratonisarja avapauguks on juba 26. jaanuaril toimuv Viru maraton.\nEesti suusamaratonide sarja avapauguks on juba 26. jaanuaril toimuv Viru maraton.\n34. korda peetava maratoni võistluskeskus on Mõedaku spordibaasis. Stardi- ja finišipaik asuvad keskuse suusastaadionil. 42-kilomeetrisele distantsile antakse start kell 11 ning poolmaratonil osalejad lähevad rajale kümme minutit hiljem. Pärast seda algavad suusastaadionil lastesõidud.\nVõistluste korraldaja Evi Torm kõneles, et maraton sõidetakse kahel ringil. Suurte mägede osa ei ole sees. Juba 20 aastat Viru maratonil rajameister olnud Hannes Tiinas ütles, et profile ei valmista raja läbimine mingeid raskusi, kuid vähe sõitnud suusatajale võib see raske olla. “Ega see väga ei erine teiste aastate radadest. Mõedaka maastik on selline, nagu ta on. Olen püüdnud võtta huvitavamaid lõike sisse, mida ei ole enne olnud,” kõneles Tiinas ning märkis, et on ka tehnilist osavust nõudvaid lõike. “Ilmselt tuleb üks kõverik laskumine sisse, mis on suhteliselt järsk. Märgid tulevad välja, ettevaatlikkus ei tee paha,” lisas ta.\n2. veebruaril jätkub Estoloppeti sari Tamsalu–Neeruti maratoniga. 46-kilomeetrisele põhidistantsile lähetatakse võistlejad kell 11 ning lühemale, 25-kilomeetrisele rajale kell 11.15. Suusamaratoni start antakse seekord Tamsalu suusastaadionilt.


Ypozane (osaterone acetate) – Pakendi infoleht – QG04CX90 – Vetxed.healthsonar.com | ET\nYpozane (osaterone acetate) – Pakendi infoleht - QG04CX90\nMüügiloa hoidja ja tootja: VIRBAC S.A. –\n1ère avenue 2065 m – LID– 06516 Carros – Prantsusmaa\nÜks tablett sisaldab 1,875 mg, 3,75 mg, 7,5 mg või 15 mg osateroonatsetaati.\nKõige sagedamini kirjeldatud kõrvaltoimed on kerged ja mööduvad söögiisu muutused, nt suurenenud (väga sage) või vähenenud söögiisu (väga harv). Sageli täheldatakse käitumisalaseid muutusi, nagu nt suurenenud või langenud aktiivsus või muutused sotsiaalses käitumises.\nAeg-ajalt ilmnevad muud kõrvaltoimed nagu mööduv oksendamine ja/või kõhulahtisus, polüuuria/polüdipsia või letargia. Aeg-ajalt ilmneb piimanäärmete hüperplaasiat, mis võib väga harvadel juhtudel olla seotud laktatsiooniga.\nKõik need kõrvaltoimed on mööduvad, ilma et vajaks spetsiifilist ravi.\nKui täheldate tõsiseid kõrvaltoimeid või muid toimeid, mida pole käesolevas pakendi infolehes mainitud, palun teavitage sellest veterinaararsti.\nManustada 0,25…0,5 mg osateroonatsetaati kg kehamassikohta üks kord päevas 7 päeva jooksul:\nTabletid võib panna koerale kas otse suhu või manustada koos toiduga. Kliinilise toime algus ilmneb harilikult 2 nädala jooksul ning ravivastus püsib vähemalt 5 kuud pärast ravi lõppu.\nSeisundit tuleb loomaarsti poolt uuesti hinnata 5 kuu möödudes või varem - kliiniliste sümptomite ilmnedes. Otsus korduva ravi kohta koheselt või hiljem peab põhinema loomaarsti hinnangul, mille ta teeb pärast looma läbi vaatamist ning arvestades ravimiga kaasuvaid riske ja saadavat kasu. Kui kliiniline vastus ravile on eeldatust märgatavalt lühem, on vajalik diagnoosi uuesti hindamine. Suurimat annust ei tohi ületada.\nPärast blistril märgitud kõlblikkusaja lõppu (Kõlblik kuni) mitte kasutada.\nEelneva maksahaigusega koertel kasutada ettevaatusega.\nÜhekordsele suukaudsele 40 mg osateroonatsetaadi annusele manustatuna mehele järgnes juhuti esinev suguhormoonide taseme langus, mis taandus 16 päeva möödudes. Kliiniline toime puudus.\nEmastel laboriloomadel põhjustas osateroonatsetaat tõsiseid kõrvaltoimeid reproduktiivses funktsioonis. Seetõttu peavad rasedad naised vältima seda ravimit manustades kontakti preparaadiga või kandma ühekordselt kasutatavaid kindaid.\nEesnäärme healoomuline suurenemine on vananemise loomulik tagajärg. See tabab rohkem kui 80 % üle 5-aastasi isaseid koeri. Eesnäärme healoomuline suurenemine on meessuguhormooni testosterooni põhjustatud eesnäärme mahu kasv. Selle ilminguks võivad olla mitmed mittespetsiifilised kliinilised sümptomid nagu nt kõhuvalu, roojamis- ja urineerimisraskused, veri uriinis ja liikumishäired.


8 nurgakivi parimate suhete vundamendis – Lillepere\nSee on raamat, mis toob kiindumusteooria põhitõed meie igapäevaellu. Pikaaegse kogemusega terapeut ja kiindumussuhte häirete spetsialist Daniel A. Hughes selgitab teadustöid lahti nii, et see on ühtviisi mõistetav spetsialistidele ja tavalugejatele.\n8 nurgakivi parimate suhete vundamendis quantity\nRaamatu “8 nurgakivi parimate suhete vundamendis” autor on pikaaegse kogemusega terapeut ja koolitaja Daniel A. Hughes. See on raamat, mis toob kiindumusteooria põhitõed meie igapäevaellu.\nMeie suhete olemuse, nende arenemise ning meie ja teiste ajude sünergia mõistmises on alanud revolutsioon. Seda valdkonda tuntakse kiindumusteooriana ja siiani on enamus tipptasemel teadmisi kirja pandud “teaduskeeles” ja suunatud neuroloogidele, psühholoogidele ning muudele erialaspetsialistidele. Selles raamatus selgitab pikaaegse kogemusega terapeut ja kiindumussuhte häirete spetsialist Daniel A. Hughes teadustöid lahti nii, et see on ühtviisi mõistetav spetsialistidele ja tavalugejatele.\nKokkuvõte teooriast ja ajuteadusest, mis toetavad meie suutlikkust luua suhteid, näitab oskuslikult, kuidas meist võivad saada paremad sõbrad, abikaasad,õed-vennad ja lapsed. Kõigile, keda huvitab, kuidas arendada sisukaid uusi suhteid või kuidas süvendada ja rikastada olemasolevaid, on see raamat kõikehõlmav.\nTöö traumeeritud lastega


Vastandsuuna - 2 õppematerjali - Annaabi.ee\n"vastandsuuna" - 2 õppematerjali\n(joon14)Kui vooluring sisaldab mitu jadamisi ühendatud elementi emj-ga E 1,E2,E3 jne ,siis võrdub vooluringi kogu emj nende elementide emj-de algebralise summaga. Et kindlaks määrata vooluallika emj-i märki, tuleb kõigepealt kokku leppida, kumma suuna vooluringis me loome pos. Joonisel on pos loetud kella osuti liikumise vastandsuuna .kui valitud pos suunas liikumisel jõuame neg pooluselt pos,siis loetakse selle vooluallika emj pos.sel juhul teevad kõrvaljõud vooluallikas pos tööd. Vastu pidisel juhul on emj neg.nt joonisel kujutatud vooluringi kohta kehtib seos E=E 1+E2+E3=|E1|+|E2|+|E3|. Kui E>0, siis vastavalt valemile I=ER+r on voolutugevus I>0 s.o. voolu suund ühtib vooluringi pos suunaga. Kui E<0, siis on voolu suund vooluringi pos suunale vastupidine. Voo...


BLAKE RITSON ÜTLEB, ET KRYPTONI AJU ON 'KOHUTAV' - TV\nBlake Ritson ütleb, et Kryptoni aju on õudne\nNeed, kes igatsevad otseülekande Brainiaci järele, kes on täpne koomiksiraamatute järgi, tahavad Kryptoni selle nädala esmaesitlusel vaadata.\nMuidugi võib Supermani vanaisa paigaldamine Seg-Elisse selle peategelaseks lubada Krüpton DC mütoloogias oma nurgast välja raiuda, kuid peate tunnistama, et Brainiaci kaasamine muudab selle Big Blue'i kauaaegsete fännide pardale toomise tõesti väga magusaks. Vaatamata sellele, et maailmade koguja on aastakümneid olnud koomiksite põhielement, on ta harva leidnud tee live-tegevusvaldkonda.\nOma kiituseks võib öelda, et näitleja Blake Ritson näib hästi teadvat, kui juhuslikult on tema tegelaskuju kohandatud, mis tõenäoliselt motiveerib jälje jätma. Ja arvestades, kuidas tema ekraanil olev välimus peegeldab kunstnik Gary Franki nägemust nii hästi, siis arvame, et tal on selleks väga head võimalused.\nTegelikult oli Ritsonil ajakirjanikele öelda koomiksiraamatu täpsema võtmise kohta hiljutise kindla visiidi ajal:\nSeal on palju, palju Braniaci iteratsioone, nii et teatud asju võin teile ilmselt öelda ja teatud asjadest pean ma natuke kaval olema. Ma peaksin esimese asjana ütlema, et see on Braniac, keda te pole varem ekraanil näinud. See on väga erinev. Ma arvan, et ainus kord, kui ta elus on olnud, on Smallville , kus ta oli tegelikult ise teadlik tehisintellektist ja selles versioonis ilmus ta 20. sajandi inimprofessorina. See ei saa selline olema. Ta on lõpmatult õõvastavam.\nÄrge tehke sellest luud, mulle meeldis, mida James Marsters Brainiaciga tema ametiajal tegi Smallville , kuid ta oli selgelt inimlik välimus. Siit näeme aga koomiksiraamatus Coluani, keda oleme viimase kümne aasta jooksul tundnud, nii et maa muutis reaalsuseks.\nKuid see ei lõpe ainult välimusega. Ritson pidi iseloomustuse enda üle kiusama:\nSee on maailmade täieõiguslik kollektsionäär, nii et see Braniaci versioon on hüperintellentne tulnukadroid, kes on hõivatud oma hiiglaslikust metallist koljulaevaga universumi läbimisega. Ta tegeleb kogu loomingu kataloogimisega ja neelamisega.\nTa näeb igat maailma kui intelligentsuse anuma vormi ja tal peab see kõik olema. Ta rebib igalt planeedilt terve linna, enne kui selle hävitab või mitte, ja liigub siis edasi. Ja idee on see, et ta siis minimeerib [linna], paneb selle oma laeval pisikesesse pudelisse ja imeb sellest teabe välja - seega on ta põhimõtteliselt loominguks saamise protsessis.\nKrüpton esietendub sel kolmapäeval, 21. märtsil Syfys. Lisateabe saamiseks vaadake kindlasti välja meie ülevaade .\non netflixis teismelised mutantsed ninjakilpkonnad\nvaadake uusi jalgsi surnuid veebis tasuta


Kerttu Vesik: Kuidas ma vikerkaare taha vangi jäin, osa I - Ema - Emmede Klubi\nKerttu Vesik: Kuidas ma vikerkaare taha vangi jäin, osa I\n26. Jun 2017, 10:28 Emmede Klubi\nRaseduse ajal lõi Kerttu emotsionaalselt jalust ootuste-lootuste kokkulangematus päriseluga. Foto: erakogu\nKerttu Vesik (37) on üks neist vapraist Eesti naistest, kes tuli raskest sünnitusjärgsest depressioonist välja võitjana. Esimesed tundemärgid, et naine vajaks abi, ilmnesid juba raseduse ajal. Oma loo esimeses osas jutustab Kerttu:\n"Ma ei ole kunagi olnud harrast beebiusku – kasvasin naiseks ilma eriliselt suure soovita võimalikult ruttu pesa punuda ning lapsi sünnitada. Ka ei muutunud ma kunagi ühtegi imikut või väikelast nähes ninnunännutajaks, pigem istusin pisikestest inimestest eemale, mitte küll põlastuse või halvustusega, aga lihtsalt oskamatusest nendega suhestuda ja ümber käia. Olin karjäärile ja nooruse nautimisele pühendunud noor naine.\n30. eluaasta lävel kohatud elukaaslane pani midagi minus siiski liikuma. Soov järglast saada tekkis äkitselt, võrdlemisi ruttu pärast esmakohtumist. Üheksa ootamist-proovimist-ootamist-proovimist täis kuud, mille sisse mahtusid nii kihlumine kui ka abiellumine, viisid lõpuks sihile – jäin lapseootele vahetult pärast pulmi. Naersin, et ju on saabuv ilmakodanik pisut vanamoodne – enne ikka abielu ja alles siis lapsed, ei mingit patustamist. Raseduse esimesed kaks trimestrit kulgesid võrdlemisi kenasti. Käisin tööl, liikusin ja elasin oma tavapärases rütmis, lihtsalt sööma pidin natuke tihemini, sest kohe, kui magu tühjenema hakkas, tekkis iiveldus – selle vältimiseks oli mul kogu aeg midagi põses. Nagu hamster – igaks juhuks.\nOlen varajasest pubekaeast saati üsna kõvasti ka kehakultuse kammitsais olnud, niisiis otsustasin üsna varakult, et minust saab kõige aktiivsem ja seksikam rase, keda eales nähtud – tervislik toit, palju liikumist, ei mingeid kottis-löttis riideid jne. Tegelikkus osutus hoopis teistsuguseks – umbes poole raseduse pealt toimuma hakanud muutused vaagnas takistasid ettevõtmast pikemaid jalutuskäike, piirdusin vaid veerandtunnise jalutuskäiguga kodust tööle ja tagasi, ja sedagi kõhu tugivöö abil. Kõndida oli lihtsalt niivõrd valus ja ebamugav, ratta selga istumisest rääkimata.\nPidev iiveldustunne sundis sööma rohkem, mis omakorda sundis langetama ka kehvemaid toiduvalikuid – mitte ainult krõbedat kapsa-porgandi salatit ja võisilmaga kaerahelbeputru, vaid sekka kartulikrõpse ja ka rasvast seapekki. Tulemuseks 18 beebikilo, ehkki olin geneetikale tuginedes arvestanud pigem 8-10 kiloga (ema võttis ju mõlema rasedusega juurde ainult nii vähe)! Hirmus on ikka see ootuste-lootuste kokkulangematus “päris eluga”. Kontrolli kaotamise tunne on ühe kontrollfriigi jaoks päris korvamatu hoop eneseteadlikkuse ning -usu pihta.\nKuna elukaaslane reisis töö tõttu väga palju, otsustasime minu raseduse ajal võtta ette pikema “omavahel olemise puhkuse”, arvestades, et peale beebi tulekut meil teineteise jaoks nii palju aega üle ei jää. Käisime lausa mitmenädalasel puhkusel ookeani taga Ameerikas. Mõnulesime ega mõelnudki tegelikult lapse sünnile. Kõhubeebi esimesed liigutused, muide, toimusid Bahama praami peal, keset mu elu “vingeimat” merehaigushoogu – ütleme siis nii, et tempel mällu igaveseks. Kõht ei paistnud mul sel reisil veel sugugi väljagi, pikakasvulise ülisaleda naisena suutsin oma teise rasedustrimestri keskpaika päris hästi varjata.\nRaseduskõhu ehk vältimatu füüsilise silmatorkavuse arenedes tekkisid aga seni pilvitusse suhtesse mehega esimesed imepeenikesed mõrad – mitte, et kumbki osapool seda oleks osanud või tahtnud tunnistada, aga kasvav beebikõht ei ergutanud-vürtsitanud voodielu ootuste ega vajaduste kohaselt. Mees kurtis pidevat väsimust ja keeras mulle õhtuti norske saatel selja, mina aga poleks seksimaratone üldse lõpetanudki. See omakorda sütitas minu rasedushormoonidest kubisevas peas kahtluse- ja armukadeduseussikese(d).\nMõned (õieti päris mitmed-kümned) ebamugavad ja -meeldivad emotsionaalsed stseenid hiljem istusime raseduskriisi nõustamise keskuse kabinetis, kus (tagatnjärele mõeldes) rääkisin-nutsin-nuuksusin vaid mina, mees eksles oma mõtetega ilmselt kusagil mujal. Tunnistas ta ju isegi peale paari nõustamisseanssi, et tema sellesse värki eriti ei usu, aga kui mulle seda vaja on, eks siis võime edasi käia. Otsustasime seega loobuda, mis sellest ajast ikka niisama raisata.\nMees käis palju tööl, nii tihti kui võimalik sõpradega väljas, mina aga “ussitasin” oma turvalises koduses hormoonipesas üksinda. Oli väga üksik ja nukker aeg. Mäletan, et nutsin tihti ja palju ning sain selle eest oma emalt ka kõvasti riielda – et mõelgu ma lapse peale, ja sellele, kuidas minu emotsionaalne seisund teda mõjutab, et rikun juba enne sündi oma lapse närvikava, jne. Ennast rahulikuks sundida oli raske, aga tuli ju asjadesse ometigi “mõistusega suhtuda”. No leia sa kusagilt üles üks korralikult “peast rase” ja palu tal asjadesse “mõistusega suhtuda”... Kes on proovinud, see teab vastust.\nRaseduse viimase trimestri ajal juhtus vahel, et ma ei saanud öösiti magada. Kogu kehas tekkis kummaline ebamugavustunne, sõrmed ja varbad tundusid justkui kuivavat. Kreemitasin neid siis öösiti diivaniäärel istudes, une sain aga tagasi, kui ootasin ilma tekita maksimaalse jahedustunde tekkimist, et siis tekki peale võttes lihaste lõõgastumise tagajärjel ning soojustunde tekkimisel unne langeda. Riided ja jalanõud tundusid justkui ahistavat ja lämmatavat, isegi kui nad polnud keha ümber pingul, ning tihti oli mu ainus soov avalikust kohast (töölt, restoranist, teatrist, poest, külast jne) võimalikult ruttu koju pääseda. Peaasi, et saaks riided seljast ära ja plätud jalga.\nEsimene tõsisem paanikahoog tekkis teise trimestri lõpus ühel hommikul tööle minnes. Töötasin kesklinna kontorihoones, kõrgel-kõrgel pilvede all. Abikaasa saatis mind hommikul tööle, et ise trenni minna, mina aga sisenesin läbi turvaväravate liftide ootealale. Ja mida kauem ma seal seisin ning lifti ootasin, seda tugevamaks muutus tunne, et ma ei SUUDA lifti astuda ja üles kontorisse sõita... Lihtsalt ei suuda. Tekkis soov käekott maha visata ja lihtsalt minema joosta. Higistasin tugevalt, pisarad tulid silma. Jooksin majast välja, abikaasale järele. Sain ta valgusfoori juures kätte ja rääkisin oma mure ära. Ta proovis mind rahustada. Leppisime kokku, et ma kutsun oma hea sõbranna ja kolleegi alla fuajeesse vastu, et siis koos temaga üles sõita.\nSõitsin nagu närveldav nelja-aastane koos “lapsehoidjaga” hingevärinal üles kontorisse, istusin laua taha ning umbes poole tunni pärast oli selge, et kui ma KOHE kontorist välja, värske õhu kätte ei saa, suren ma lihtsalt ära – hing oli täitsa kinni, riided pigistasid nagu raudvitstega, higistasin ja tõmbusin üle kere krampi - niisugune hingemattev paanika oli minu jaoks päris esmakordne kogemus. Pärast seda juhtumit leppisime abikaasaga kokku, et tal on alati ja igal pool telefon kaasas, et saaksin talle sarnase situatsiooni kordudes helistada, ta saaks mind rahustada ning võimalusel-vajadusel mulle järele tulla.\nSamal ajal, nagu üks tubli esmakordne ema ikka, otsisin raseduse ja sünnituse ohtude-võimaluste kohta võimalikult palju infot internetist (ka foorumitest), raamatutest, koolitustelt, tuttavatelt. Osalesin peaaegu kõikides keskhaigla Perekooli tundides (isegi rasedate joogas), proovisin end kõige võimalikuga võimalikult hästi “kurssi viia”. Viimasel raseduskuul olin töölt vaba, mees aga elas töö tõttu Tartus, mistõttu sõitsin oma hiigelkõhuga nädalas korra edasi-tagasi Tartusse, ja osalesin isegi seal, Heade Mõtete Linnas, ühel kõhubeebide “hingame lillat õhku sisse ja helesinist välja” kodusünnitust propageerival “seansil” – olin ühesõnaga omast arust saanud maksimaalselt asjatundliku pildi, mida raseduse lõppjärk ja sünnitus ning õnnis emaksolemine endast kujutama hakkavad.\nAinsad hirmud olid sel ajal seotud võimalusega, et seoses mu pideva Tallinn-Tartu vahel pendeldamisega, sünnitan äkki keset lörtsist maanteed, ning et kuna lapse sünnihetkeks oli määratud aprilli algus, mil mees pidi just tööasjus pikemaks ajaks välismaale sõitma, võis see välistada tema osalemise sünnitusel ning üheskoos sünnitusjärgses roosas mullis heljumise. Keelitasin seega igaks juhuks oma parimat sõbrannat mulle sünnitusel toeks olema (mu ema oli sellest võimalusest eos keeldunud, aga ma ei mõista teda hukka, kedagi lähedast kannatamas näha ei oleks ilmselt ka minu esimene valik).\nJa muidugi oli mulle päris arusaamatu veel ka see, et millal ma siis ikkagi aru saan, et emaka kokkutõmbed sünnitusest märku annavad ning mitte niisama mu mõistusega nalja ei tee – Perekoolis olid ämmaemandad vägagi otsesõnu selgeks teinud, et “haigalasse tulete alles siis, kui lapsel juba pea paistab, meil pole ruumi ja aega tegeleda poolikute sünnitajatega”. Asi selge – mina küll kedagi tööajal segama ei tahaks minna, järelikult lähen siis, kui asi 100% kindel.\nKõik ettevalmistused olid tehtud, kott oli pakitud, tegelesin vaid uue kodu sisustamise, titeasjade ostmise ja beebiootusega. Milline imeline aeg."\nMismoodi Kerttu kogemus edasi läheb, kuidas kulges sünnitus, sünnitusjärgne aeg ja elu beebiga, võid peatselt lugeda loo teisest ja kolmandast osast Emmede Klubis. Samuti on Kerttu kogemus täismahus koos veel 11 Eesti ema kogemuse ning spetsialistide kommentaaride ja nõuannetega avaldatud sünnitusjärgsest depressioonist kõnelevas kogumikus "Vikerkaare taga vangis."\nKas Sina oleksid valmis oma kogemust sünnitusjärgse depressiooniga teistega jagama, et pakkuda mõistmist, tuge ja lootust? Saada oma lugu või soov lugu üheskoos kirja panna aadressile madiken.kytt@emmedeklubi.ee.\nKerttu-Vesik rasedusaegne-ärevus rasedusaegne-depressioon raskused-raseduse-ajal SJD sünnitusjärgne-depressioon Tervis Uudised Vikerkaare-taga-vangis


1.25"/32mm ovaalne harjastega hobusejõhvist tolmuimeja tolmu harja sobivad kõige tolmuimejad Soodus! / Kodumasinate Puhastamine Tööriistad < Tartuparv.ee\n1.25"/32mm Ovaalne Harjastega Hobusejõhvist Tolmuimeja Tolmu Harja sobivad Kõige Tolmuimejad\nMärksõnad: xray kleit.\nHarja pea max.läbimõõt: 65 mm/ 2.56 tolli; PP harjastega pikkus: 15mm/0.59 tolli.\nÜhilduv universaalse ring tõrjevahendite puistamine pintsel.\nSobib kõige tolmuimejad 32 mm/1.25 tollise sisemise läbimõõduga pistiku.\nSaab kasutada mitmesuguseid kuiv korja ülesannete puhul, näiteks puhastus-mustuse, saepuru -, mööbli-või ribakardinad.\nRooste-vaba plastik, suur asendamine komplektid oma tolmuimeja.\nMaterjal: Plastik + Harjastega\nPistiku Sisemine Läbimõõt: Ca. 32 mm/ 1.25 tolli\nHarja Pea Läbimõõt: Ca. 65 mm/ tolli 2.56\nHarjastega Harja Osa Pikkus: Umbes. 15mm/0.59 tolli\nKogupikkus: Umbes. 80mm/3.15 tolli\n1 Töö Tolmuimeja Harja\nTänu valgustus mõju, monitori seaded,jne.Seal võib olla mõni väike erinevus värvi toon pildid ja tegeliku punkt.\nMaterjal: Harjastega, Plast\nMudeli Number: Tolmuimeja Harja\nTüüp: Harja Pea/Vahend Arestimine\nWc Wc Pintsli Lameda Peaga, Paindlik, Pehme Harja Harjased Kiire Kuivamise Seatud Omanik Vannitoa Aksessuaar Lõhe Puhastus\n80219 Uus toode soovitus sel nädalal Omadused: 1.Materjal:kummi-nagu materjalist, et mahub mugavalt,pühib puhtaks ja lömastab piisavalt sisestage nurgad ja lünki. 2.Disain:Ainulaadse ümmarguse raskuskese disain stabiilse alusega, mis hoiab\nKlaviatuuri Puhastamiseks Harja Väike Aken Pesa Klaviatuuri Kühvli Komplekti Mini Tool Musta Kaasaskantav Groove Lõhe Arvuti Kontoritarbed\nKirjeldus Väike hari peas disain, sügavale praod ja klaviatuuri puhastamiseks, ei ole enam raske.See pintsel on ideaalne suurus puhastamiseks pragudeta, nurgad ja baseboards.Peab olema iga maja all, et aidata oma iga päev puhastus. Omadused Klaviatuur\n2021 Pimsskivi Wc Hari Universaalne Leibkonna Kaussi Puhastamine Tööriistad Limescale Stain Remover Pikk Käepide Plastikust\nPimsskivi Wc Hari Universaalne Leibkonna Kaussi Puhastamine Tööriistad Limescale Stain Remover Pika Plastikust Käepide 2021 Omadused: -- See on ka suurepärane kingitus idee, pere ja sõprade jaoks. -- Toimib läbi kergelt abrasiivne toime, et kõrvaldada kare vesi


SEB: Koroonaviiruse mõju pensionifondide investeeringutele on hetkel keeruline hinnata | SEB\nPRESSIUUDISED - 12. märts 2020 10:10\nSEB Varahalduse fondijuhi Endriko Võrklaeva sõnul on hetkel veel raske öelda, kuivõrd tõsiseks kujunevad mainitud mõjud investoritele. „Endiselt on suurim küsimus, kuidas viirus järgmisel paaril kuul levib, seda eriti maailma suurima majandusega USA territooriumil. Hetkel leidub nii positiivseid kui ka negatiivseid märke: kui Hiinas võib näha stabiliseerumise esimesi ilminguid, tekitab muret viiruse kiire levik väljaspool Hiinat, sh Itaalias, Prantsusmaal ja Saksamaal. Ameerika Ühendriikides ei ole viiruse leviku tegelik ulatus veel selge,“ ütles Võrklaev.\n„Mis puudutab tulevikuprognoosi, siis meie arvamuse kohaselt on arengukõver pigem U-kujuline. Hetkel näeme, et jätkub ebakindluse periood ja püsib aktsiaturgude närvilisus, kuid ühe - kahe kvartali jooksul taastub majanduse ja turgude rahulikum rütm. Peagi hakkavad finantsturud keskenduma 2021. aasta kasvunumbritele ning kui väga pikale veniv ja väga negatiivne (L-kujuline) stsenaarium ei realiseeru, võime uskuda, et järgmise aasta tootmistasemeid mõjutab koroonaviirus tagasihoidlikult,“ lisas Võrklaev.


Juulis hukkus mereõnnetustes üks inimene - Tarbija\nJuulis sattus merel ja piiriveekogudel merehätta ligi 200 inimest, oma elu kaotas üks inimene.\nJuulis hukkus mereõnnetustes üks inimene\nPolitsei- ja piirivalveameti pressiesindaja sõnul anti juulis merevalvekeskusele 85 korral teada hädaolukordadest merel ja piiriveekogudel. Juulikuu jooksul vajas abi kokku 197 inimest. Neist päästeti 149, ise pääses 47 inimest ning üks inimene uppus, vahendas BNS.\nÜle poole juulikuu juhtumitest moodustasid tehnilised rikked ja mereabijuhtumid. Madalikule sõideti juulis seitsmel korral, punasest raketist teatati kokku viiel korral, kolmel juhul kukkus inimene üle parda. Välisriikide veesõidukitest andsid Eesti merepäästjatele enim tööd Soome lipu all sõitnud alused, mis sattusid hätta 12 korral, viis juhtumit olid seotud Rootsi lipu all seilanutega. Väliskülalistest vajasid abi veel Hollandi, Läti, Malta, Vene ja Marshalli saarte lipu all sõitnud veesõidukid.\nJuuli suveilmadega sagenesid teated veespordivahendite ja purjealustega hätta sattunud inimestest. Taolisi väljakutseid saabus merevalvekeskusele kokku 27 ning hätta sattus kokku 88 inimest.\n4. juulil kella 6 ajal helistas Narva kordonisse inimene, kelle paat läks Narva veehoidlal ümber ja uppus. Õnnetuse hetkel viibis paadis kaks inimest. Õnneks nägi juhtunut pealt mööda sõitnud paadi omanik, kes võttis hätta sattunud oma veesõidukile. Kannatanud toimetati kaldale, arstiabi nad ei vajanud.\n26. juulil teatas politsei- ja piirivalveameti laev Valve, et neile anti teada Mändjala lähistel liialt kaugele merele kandunud veesportlasest. Merevalvekeskus suunas piirkonda laeva operatiivpaadi, mis jõudis surfarini 20 minutiga – sportlane kinnitas, et temaga on kõik korras ning saab ise tagasi kaldale.\nSamal päeval teatas Häädemeeste vallas Krapi telkimisalal olnud inimene merevalvekeskusele, et märkas merel triivivat täispuhutavat madratsit, millel teataja arvates oli ka inimene. Sündmusele reageerisid nii piirivalvurid kui ka päästjad. Merelt leiti täispuhutav draakon, mille tuul oli kaldalt merele puhunud.\n"Teatavasti on paljud märgülikonnad tumedat värvi ning näiteks aerulaual võib inimene hämaras jääda teistele liiklejatele täiesti märkamatuks. Kindlasti soovitame veespordivahenditega hämaras või pimedal ajal üldse mitte liigelda. Vee peal saab ennast paremini nähtavaks teha mõne erksavärvilise detaili lisamisega.“ Samuti kutsub Kohtla üles algajaid oma võimeid tõsiselt hindama ja arvestama ilmastikuoludega. „Kogenenud veesportlastel tasub algajatele rohkem tähelepanu pöörata ning vajadusel reeglitest ja ohutusest rääkida või näpunäiteid jagada. Kindlasti anda ka nõu, kust saada professionaalselt juhendamist," ütles Kohtla.\nTänavu on merevalvekeskus seitsme kuuga lahendanud 199 juhtumit. Möödunud aastal oli neid samal perioodil 155. Samas on vähenenud merel ja piiriveekogudel abi vajanute arv. Möödunud aastal sattus seitsme kuuga hätta 440 inimest, sel aastal on vastav arv 402.


MUHU UUDISSED: Ennassid oo taris liiguta - Saarte Hääl\nMUHU UUDISSED: Ennassid oo taris liiguta\n– 31/03/2016Rubriik: Arvamus\nNeh kenamad ilma, kut olli nüid suurde pühade aegas, ep oska küll poastukuu lõppus tahta. Justkut oleks juba mai käe olavad. Nii soe, nii kui, linnud laulvad ja lilled õitsvad. Just nõuke tunne, et patuasi oo pühi pidada.\nAga mine sa ullu tia. Äkist oo Taevatuaet kua moemies ja suab aru, et nüüdsel aal oo inimestel taris ennassid rohkem liiguta. Neh, et pühade pidamine oo juba sie, kui sa rähaga õuet kuabid. Sest, neh, iseäranis nooremad inimesed ep sua ju änam arvutite takka püsti mitte. Ja tüötegu ja asjaaamine oo kua puhas sõnna internetti üle kolin. Selle kaubaga ep oska mualapsed kua varsi änam tuhlil ja maltsal vahet tiha.\nLiiguta oo ennasid taris. Siis ep akka talve nie tõved kua nii kergest külge mitte. Neh ja süda, mis oo inimese mootur, sie tahab ju kua ikka viletsaks jäeda, kui inimene ep liigu. Ja et sõuke arvutitega tõtt vahtimine oo terissed tuksi kiern, siis äkist just selletaudi oogid välja kuulutat, et abrilli kuu põle mitte paljast jürikuu. Nüidsel aal oo südamekuu kua viel taale nimeks pantud.\nJa selletaudi oo sii kuu teises pooles masu iga nädalavahetuse pial midagid, misega inimesi liikuma meelitatse. Nõnna et kellel viel oo rundid talvepasast kasimata,olge nüid nobed, et jürikuu esimeses pooles latsid puhtaks suab. Siis suab pärast kampas sporti tiha. Tuleva nädali ma anna täpsemini tiada, et mis asjad ja kuskohtas ja millal laanis oo.\nAga nüid ma korruta ühe mineva nädala riagitud jutu üle. Jürikuu akkab Muhus pihta kinuõhtaga. Neh, ikka Hellamoal. Neh, et riede oo jürikuu esimene päe ja siis ju tihasse kangest nalja üheteesele. Aga moo jut põle paergu mittemärki nali. Selle õhta näidatse kohe päris tõeste Hellamoa külakeskuses jälle kinu. Ja põle naljavilm kua, midast näidatse. Ühna tõsine asi oo. Nimeks oo vilmil “Perekonnavaled”. Pihta akatse kellu seitsmest ja pileti innaks oo neli eurut. Sie oo jälle üks nii tuline uus vilm, et põle masu kuud aegagid kinudes viel nähe oln.\nJa lõpetuseks ma tahaksi korra viel suur aitüma ütelda kõikidele, kis roamatu “Muhu murde lood 2” rükkimise jäuks raha ansid. Nüidseks oo käsikiri rükikoja puole tiele läin ja jürikuu lõpuks oo lootus suur, et roamat oo valmis suan.


Loomasõprade ringid alustavad taas tööd – Pealinn.ee\nLoomasõprade ringid alustavad taas tööd (0)\nOktoobri alguses alustavad taas tööd Tallinna Loomaaia loomasõprade tasuta ringid. Oodatud on kõik õpilased 4.–12. klassini.\nRingide eesmärgiks on kasvatada lastes loodusearmastust, anda põhjalikumaid teadmisi loodusest kogu selle mitmekesisuses, probleemidest ja loodust ähvardavatest ohtudest ning loomaaia osast nende lahendamisel.\nLoomaaia peakontori õpperuumides toimuvaid ringitunde täiendavad mitmed õppekäigud loomakollektsiooniga tutvumiseks. Lisaks tehakse võimaluste piires ka praktilisi töid: käitumisvaatlusi, puuride sisustamist, tööd mikroskoobiga. Veskimetsa ja Rebasemäe metsatukkades on linnalastel hea võimalus tutvuda ka metsaelustikuga.\nKevadel lõpeb kursus ekskursiooniga Eesti loodusesse. Tublimad saavad õppida loomaaia ekskursioonijuhtideks.\nEsmakordselt ringidega liitujate esimene kokkusaamine on 30. septembril kell 15.30 Tallinna Loomaaia kontoris (Haabersti peatus).\nInfo ja registreerimine tööpäeviti telefonil 694 3314.


Teismeliste seksuaaltervis: teenused ja lingid - Täiskasvanud - 2021\nAustraalia valitsus - noored ja STI-d\nSee veebisait annab noortele olulist teavet sugulisel teel levivate nakkuste leviku, sümptomite, ravi ja ennetamise kohta.\nReach Out - seks ja suhted\nSellel veebisaidil on palju teismelistele sõbralikku teavet noorte seksuaaltervise kohta.\nSeksuaaltervise ja pereplaneerimise akt\nSee organisatsioon pakub teenuseid, mis aitavad parandada seksuaal- ja reproduktiivtervist Canberra kogukonnale, sealhulgas noortele.\nSee on noorte ja hoolekandeteenuste võrgustik, kes teevad koostööd noorte samast soost huvitatud ja soopõhiste variantide toetamiseks.\nSee organisatsioon pakub nõustamis-, teabe- ja tugiteenuseid, et aidata inimestel elada terveid ja kohandatud elu lesbide, geide ja nendega seotud kogukondades.\nSee on spetsialiseerunud seksuaaltervise teenus, mis pakub sugulisel teel levivate nakkuste, HIV / AIDSi ja C-hepatiidi testimist ja ravi. Teenust pakub Põhja territooriumi valitsuse tervishoiuministeerium. Sellel on kliinikud Alice Springsis, Darwinis, Katherine'is, Nhulunbuys ja Tennant Creekis.\nSee mittetulundusühing pakub turvalist ja konfidentsiaalset juurdepääsu reproduktiiv- ja seksuaaltervise teenustele, haridusele ja teabele.\nQueenslandi valitsus - seksuaaltervis\nSellel Queenslandi valitsuse veebisaidil on teave noortele sugulisel teel levivate nakkuste, planeerimata raseduse ja rasestumisvastaste vahendite kohta. See aitab teil leida teie lähedalt kliiniku, et saada seksuaaltervise kontroll.\nSee organisatsioon teeb koostööd kogukondadega, et parandada Lõuna-Austraalia seksuaaltervist ja heaolu. See pakub noortele teavet, nõustamist ja muud tuge.\nSee mittetulundusühing pakub Tasmaanias seksuaaltervisealaseid koolitusi ja kliinikuteenuseid. Sellel on kliinikud Glenorchy, Burnie ja Launcestonis ning see pakub teavitusteenuseid ka muudes piirkondades.\nSeksuaaltervise teenus Tasmaania\nSee teenus pakub sugulisel teel levivate nakkuste diagnoosimist ja ravi, samuti nõustamist ja tuge seksuaaltervise ning heaolu küsimustes. Sellel on kliinikud Hobartis, Launcestonis ja Devonportis.\nSee organisatsioon aitab inimestel teha teadlikke otsuseid reproduktiiv- ja seksuaaltervise ning heaolu kohta. Tal on erilised teadmised noorte haridus-, koolitus- ja kliiniliste teenuste alal.\nMelbourne'i seksuaaltervise keskus\nSee on tasuta kliinik, kus pakutakse sugulisel teel levivate nakkuste testimist ja ravi.\nKuninglik lastehaigla - noorte terviseteenistus\nSee on teenus 12–24-aastastele noortele, kes kogevad kodutust ja / või tõrjutust. See asub Melbourne'is CBD-s, pakkudes esmatasandi tervishoiuteenuseid, sealhulgas seksuaaltervise teenuseid.\nKuninglik naistehaigla - planeerimata raseduse tugi\nSee teenus toetab naisi, kellel on planeerimata või soovimatu rasedus. See pakub teavet, nõustamist, nõustamist ja suunamist, et aidata neil raseduse võimaluste üle otsuseid langetada.\nSeksuaalse rünnaku kriisiliin\nSee pärast tundi toimuv telefoniteenus pakub nõuandeid ohvritele ja varasematest ning hiljutistest seksuaalrünnakutest üleelanutele.\nNoorte keskpunkt - suhted ja seksuaalne tervis\nSellel veebisaidil on palju teavet ja linke, mis on seotud seksuaaltervise ja suhetega.\nSellel veebisaidil on teavet ja tuge Lääne-Austraalia noorte seksuaaltervise ja suhete kohta.\nVaata videot: Millal seksida? Kes otsustab? (Juuni 2021).\nCopyright 2021 \_ Kuidas lapsi kasvatada - infoportaal \_ Teismeliste seksuaaltervis: teenused, ressursid ja lingid


Tööpakkumise number #437126\nWeb Expert OÜ on üks Eesti juhtivaid täisteenust pakkuvaid veebiagentuure. Tegu on Eesti kapitalil baseeruva ettevõttega, millel on oma valdkonnas kogemusi juba üle 12 aasta.\nEttevõtte eesmärkideks on pakkuda veebiarenduse tervikteenust keskendudes pigem just suurematele ja nõudlikumatele veebiprojektidele. Peamisteks tugevusteks on kogemused ja kompetents e-kaubanduslahenduste vallas, ettevõtte- ja organisatsioonisiseste infosüsteemide loomisel ning erinevate lahenduste liidestamisel.\nWeb Expert OÜ on oma tegevusaja jooksul loonud ligikaudu pooltuhat erinevat veebilahendust ning on püsivaks veebiarenduspartneriks mitmetel ettevõtetel, organisatsioonidel ja riigiasutustel.


Lasanje autentse Bolognese kastme ning isevalmistatud pastalehtedega - Ecoverde\nLasanjetegu koosneb kolmest etapist – kastme keetmine, pastalehtede valmistamine ning kogu vormi ahjus küpsetamine. Kastme valmistamine nõuab vähemalt 3 tundi, kui soovid maitserikast ja kokku keenud kastet. Samal ajal saab valmistada pasta, ent võib muidugi kasutada ka poest ostetud pastalehti. Neid võiks enne kasutamist pisut kuumas vees leotada, ent pehmeks ei tasuks keeta. Ja ahjus läheb 30-40 minutit, mil kogu roog küpseb ja pruunistub. Retseptist saab 6-8 portsjonit.\n2 sellerivart (kui seller ei peaks meeldima, siis ära ei tasuks ikkagi jätta, sest maitse ei jää terav)\n1 kg veise- või segahakkliha\n0.25 l valget või punast kuiva veini\n3 spl konsentreeritud tomatipastat\n0.5 l piima (see teeb kastme eriti mõnusaks ja on ka autentse Bolognese kindel koostisosa)\n0.25 l veisepuljongit\nsoovi korral kuivatatud ürte, nt. majoraani, punet, basiilikut\nAlusta soffritto‘st – sedasi nimetatakse porgandi, selleri ja sibula segu, mis hakitud pisikesteks(!) kuubikuteks ja praetud oliiviõlis. Ehk siis kõigepealt tuleb segu hakkida ning seejärel paksupõhjalises potis õli sees kuumutada. Lisa segu koos küüslauguga potti ning pruunista 15-20 minutit ehk seni, kui segu on kenasti pruun ja küps. Seejärel lisa potti ka peekon ning prae veel, kuni kõik ühtlaselt pruun ja aromaatne. Maitseta soola-pipraga ning tõsta kaussi. Seejärel lisa samasse potti 1/3 hakkliha ning prae see pruuniks ja tõsta soffritto juurde. Tee sama ülejäänud 1/3+1/3 hakklihaga. Kolmes osas praadimine tagab ühtlase ja kiirema pruunistuse ning aitab vältida keemist (poti põhja tekkinud mahla tõttu). Nüüd lisa kõik tagasi potti, maitseta ning kalla juurde vein. Kraabi puulusika abil poti põhjast lahti sinna kogunenud jäägid – maitsed peituvad just selles kihis. Kui vein on redutseerunud, lisa tomatid, tomatipasta, piim ja puljong. Lase keema tõusta ning alanda kuumust selliselt, et kaste vaikselt mulksuks. Sega aeg-ajalt. Maitsestada tasub pigem tagasihoidlikult, kuna kaste keeb oluliselt kokku ning võib hiljem soolane jääda. Keeda 3-4 tundi või seni, kuni kaste on nii paks, et pinnale enam vedelikukihti ei moodustu. Retsepti autor korjab tavaliselt ka rasvakihi pealt ära, vastasel juhul võib lõpptulemus pisut liiga rammus jääda.\n200 g durumnisujahu\nSega kokku tainas ning sõtku kuni see on ühtlane ja sile. Lase 15-30 minutit seista. Rulli pastamasina abiga lehed (retsepti autor eelistab üliõhukesi). Võid rullida ka taignarulliga, ent see on oluliselt aeganõudvam. Retsepti autoril tuli sellest kogusest seitsme kihi jagu lehti.\n400 g Mozzarella juustu\nKuumuta ahi 180-200 kraadini. Võta vähemalt 7 cm sügav ahjuvorm ning alusta kihtide ladumist. Esmalt määri põhjale pisut kastet, sinna peale aseta kiht pastalehti. Seejärel määri taas kastet, mudi peale osa mozzarellast ning kata pastalehtedega. Jätka, kuni kõik lehed ja kaste on otsas. Viimasele kihile lisa parmesan. Küpseta ahjus 30-40 minutit. Alguses võib liigse pruunistumise vältimiseks katta fooliumiga.\nServeeri värske basiilikuga.\nRetsept ja fotod: Getter Madison | www.thymeout.ee\nISUL ökoloogilist oliiviõli saab soetada meie veebipoest.


Türil algab täna lillelaat, võimalus vaadata ehitusnäitust - Äripäev\nTüril algab täna lillelaat, võimalus vaadata ehitusnäitust\nMerike Ojasson 18. mai 2001, 09:27\nTäna keskpäeval avavad regionaalminister Toivo Asmer, Järva maavanem Theo Aasa ja Türi linnapea Toomas Laimets 24. korda toimuva lillelaada. Lisaks sellele toimub Türil üheksandat korda tehnika- ja ehitusnäitus.\nTüri aianduse ja mesinduse seltsi juhatuse esimees Eino Sepp ütles, et nii suurt taimede ja istikute pakkumist, kui tuleb sel aastal, pole kunagi varem olnud.\n'Vaevalt leidub Eestimaal viljapuu, marja- või ilupõõsa liiki, mida lillelaadal ei pakuta,' lubas Sepp.\nKoos lillelaadaga toimb Türi majandusgümnaasiumi õuel tehnika- ja ehitusnäitus. Sellel osaleb ligi 60 peamiselt ehituskaupadega tegelevat firmat.\nLillelaat on avatud täna ja homme 8-22ni, pühapäeval oodatakse külastajaid kuni kella 16ni.


Nashville Hayden Panettiere sünnitusjärgne Depressioon: beebi koos naissõduriga Wladimir Klitschko | EE.rickylefilm.com\nHayden Panettiere: "Toetus sünnitusjärgne depressioon vapustas mind"\nEelmisel aastal Hayden Panettiere tehtud pealkirju otsib ravi sünnitusjärgne depressioon, kuid eile õhtul Nashville näitleja tehtud naasmist punasel vaibal on 2016 kriitikute valik Awards.\n2015. Aasta oktoobrist, tema esindaja kinnitas, et 26-aastane oli otsib "professionaalset abi on ravikeskus", et aidata võidelda haigus.\nRääkides Entertainment Tonight, ütles ta: "Ma olen saanud väga palju toetust ja ma olin tegelikult väga üllatunud, sest ma tunnen nagu ma üles kasvasin selles valdkonnas, et minu arvates oli väga subjektiivsete."\nTa lisas: "Ma isegi ei vaadata sotsiaalse meedia. Siis, kui ma vaatasin, inimesed olid nagu" Oh jumal, hea sinule "ja ma olen nii uhke, et pressiesindaja ja naist, et inimesed saaksid vaadata ja teada, et nad ei ole üksi ja nad ei ole nõrk, kui nad lähevad ja nad abi otsima. "\nHayden kandideeris parima naiskõrvalosatäitja draamaseriaalis Nashville. Ta kaotas välja Constance Zimmer.\n"Kui aus olla oli see omamoodi kivine algus minu jaoks eriti emotsionaalselt," jagas ta. "Esimene stseen, mis ma tegin teisel päeval, kui ma nägin teatud inimesed, et ma ei ole näinud mõnda aega ja ma tundsin tõesti mugav - ma lihtsalt kadunud ja ma ei suutnud seda koos. Nii leidis ta meile üles teine aga saime ta lõpus. "\n14. Oktoobril 2015 kirjutas.\nNashville linnas Hayden Panettiere otsib sünnitusjärgse depressiooni ravimisega.\nTema pressiesindaja kinnitas uudis, et ta on kontrollinud viiakse rajatis teda aidata ületada depressiooni pärast sündi kümme-kuune Kaya, tema esimene laps kihlatu Wladamir Klitško.\nTema pressiesindaja ütles: "Hayden on vabatahtlikult otsib professionaalset abi on ravikeskus, kui ta on praegu võitlevad sünnitusjärgne depressioon. Ta küsib, et meedia kinni tema privaatsust selle aja jooksul."\n26-aastane, kes tegeleb sarnase süžee Nashville, varem nõudnud sünnitusjärgne depressioon tuleks "rääkis" rohkem.\nTa ütles: "Ma ei väga palju seotud. See on midagi palju naisi kogemus.\n"Kui sa rääkisid sünnitusjärgne depressioon te arvate, on:" Ma tunnen negatiivseid tundeid suunas mu laps, ma tahan vigastada või haiget mu laps "- ma pole kunagi, kunagi oli neid tundeid.\n"Mõned naised. Aga sa ei saa aru, kuidas lai spekter saab tõesti kogeda, et edasi. See on midagi, mis tuleb juttu. Naised peavad teadma, et nad ei ole üksi, ja et see ei parane.\n"Seal on palju arusaamatusi - seal on palju inimesi, et arvan, et see ei ole reaalne, et see ei ole tõsi, et see on midagi, mis on tehtud kuni oma mõtetes, et" Oh, see on hormoonid. "\n"Nad harja see välja. See on midagi, mis on täiesti kontrollimatu. See on tõesti valus ja see on tõesti hirmutav ja naised vajavad palju abi."\n26. Septembril 2015 kirjutas.\nTa ütles kord, et emadus oli "out-of-body kogemusi".\nJa nüüd Hayden Panettiere on avanud temast võitlust sünnitusjärgne depressioon - samas saates inspireeriv sõnum teiste uute emad.\nNashville linnas tervitas tütar Kaya 2014. Aasta detsembris, kuid saabumist oma esimese lapse lahkus 26-aastane võitlevad depressioon.\nIn mängu '25 asja, mida ei tea Minust "koos Us Weekly, ütles ta:" Ma kannatas natuke sünnitusjärgne depressioon. Sa ei ole üksi või hull, daamid!\nÕnneks ta näitas ka, et tema parim sõber oli laps umbes samal ajal. Sest asjaolu number 17, ütles ta: "Ilma selle planeerimine, mu parim sõber ja ma pidin beebidele kuus kuud peale! Unistuse."\nVahepeal Hayden tunnistab tema ja ta Beau Wladamir olnud kunagi kuulnud enne teineteise kohtusid esimest korda.\nTa ütles: "wlad ja kohtasin käivitamist heategevuslik kohvilaua raamat. Mul polnud aimugi, kes ta on ja vastupidi."\n21. Aprillil 2015 kirjutas ta.\nNashville linnas Hayden Panettiere on öelnud, et emaks on olnud nagu "out-of-body kogemusi".\nTa sünnitas tütre Kaya - tema esimene laps koos oma tulevase mehega Wladimir Klitško - eelmise aasta detsembris ning kuna ta tervitas tema laps maailma ta uuesti hulka kogu oma elu.\n25-aastane näitlejanna külastas Good Morning America ja ütles vaatajaid: "See on läbi keha. Niikaua kui teie lapsed on õnnelikud ja terved ja kõik hea - see on vapustav."\nTa siis lisatakse: "Sa lihtsalt uuesti esikohale. Sa kuulda, et nad terved, ja sa lihtsalt ei hooli end enam. See on kõige out-of-body kogemusi, kuhu minna," ma täiesti lay mina liinil minu laps. Ilma isegi kõhkluseta. " "\nSaabumist Kaya on olnud sarnane mõju raskekaalu maailmameistriks poksija Wladimir.\n39-aastane varem ütles: "See on muutnud mu elu täielikult. Ma olen nii õnnelik, et Hayden minu elus. Ta on parim ema ma võiks isegi ette kujutada. Ta on tõeline, hämmastav ema. Ma arvan, et [võttes] lapsed on midagi, mis ühendab teid lõpuni oma päeva ükskõik mida. Ja ma arvan, et Kaya, meie tütar on ühendatud meid igavesti. Ja see on kõige hämmastav asi. Kõik muu on tulemas, see on midagi, mis tuleb kavandatud. Kuid seoses lapse on parem kui mis tahes abielu! "\n24. Detsembril 2014 kirjutas.\nMe arvan palju uusi emad on samastuda Hayden Panettiere - ta ütles, et ta tunneb nagu "80-aastane naine" pärast sünnitust.\n25-aastane Nashville näitleja sünnitas ja tema peigmees Wladimir Klitško esimene laps, Kaya, 9. Detsembril, kuid blond tärni tunnistab tema keha on ikka halb mõju tema raseduse ja ta püüab töötada välja millised osad tema keha normaliseerub lõpuks ja mis mitte.\nTa ütles: "Ma tunnen end 80-aastane naine üritab minna trepist, tead, siis ütle mulle, see on ajutine. Aga ma tean, et mõned asjad ei saa kunagi olla sama uuesti.\n"Mind lonkamine ümber. Ma olen ikka püüdnud aru saada, mis [raseduse] on teinud minu keha, kuidas see on muutunud see. Mis on ajutine ja mis püsiv."\nHayden Panettiere tunnistab tema ja 38-aastane poksija laps paneb oma "kaudu Helina" temaga "täitmatu isu", kuid tunnistas, et ta ei pahanda, sest tema kimp rõõmu on nii jumalik.\nTa ütles: "Ta on tõesti nii armas. Ma olen kindel, et nii see on mõeldud, sest kui nad on hakanud teid läbi helina sa oled nagu," Sa oled nii õnnelik sa oled armas! ""\nHayden ja Wladimir nautida tundma oma jumbu, kuid näitleja oli üsna hea meel puhata, kui võitleja ema nõudis hoolitsemine Kaya öö.\n"Wlad ema oli meeleheitel võtta beebi öö. Ta näeb välja nagu ta ei saa palju magada, aga ma tunnen hästi puhanud!\n"[On] selline sürrealistlik kogemus ja nii läbi keha. Sa äkki vaadates see väike asi nagu" Oh, see oli sul minu kõht kogu see aeg. "\n"[Me] lihtsalt tundma teda."\n13. Detsembril 2014 kirjutas.\nÕnnitleme Hayden Panettiere ja tema peigmees Wladimir Klitško, paar on teretulnud oma esimese lapse koos.\nTema rep on kinnitanud sündi laps, ja selgus, et nende väike tüdruk on nimetatud Kaya Klitško ja kaalutakse hetkel 7lbs., 14 oz. Ta sündis teisipäeval, 9. Detsembril.\n25-aastane purustatud uudiseid raseduse ajal tema ALS jäänõu Challenge tagasi augustis.\n"Nõustun mu ALS Challenge" Nashville linnas ütles video. "Ma renominate Kacey Musgraves - sa ei saada välja sellest, Wladimir Klitško ja mu sündimata laps."\nHayden Panettiere rääkis Glamour USAs. "Ma olen elanud väga suur elu ja ma ei tunne minu vanus, ja ma tunnen, et mul sündis olla ema. Mõnikord inimesed räägivad [võttes lapsed] nagu" Teie elu lõpeb-you're kunagi saab olema võimeline tegema midagi jälle! " Ja ma olen nagu "Mis sa räägid?" "Ütles ta. "Emadus on kõige ilusam, põnev asi, ja seal on midagi, mida ma tunnen, et mul ei saavuta samas laste elus."\nKaya on esimese lapse eest Hayden ja tema 6-foot-6 abikaasa-to-olla. Paar lühidalt jagada tagasi 2011. Aastal pärast kaheaastast tutvumine enne rekindling oma romantilist kevadel 2013..\n3. Novembril 2014 kirjutas.\nHayden Panettiere hakkab sünnitama tüdruku iga minut nüüd - kuid Nashville näitleja oli ikka pühendatud spordi seksikas Halloween riided.\nPoseerib looma-print bikiinid leopard stiilis näolt, Hayden demonstreeris oma kasvava kühm tema Twitter järgijaid, kirjutades "Happy Halloweeeeen !!!!".\nLeiame varsti olla ema kiidusõnu!\nSee on olnud üsna aastas Hayden - mitte ainult on ta olnud rase reaalses elus, kuid we'e kuuldes, et kogu tiik, tema ekraanil iseloomu Juliette Barnes on seatud on üsna raseduse mägedel samuti. Aga kes on beebi isa? Me ei saa oodata, et näha!\nSee oli tema esimene punane vaip beebi keemistsentrid ning Nashville näitleja Hayden Panettiere raputasid seda 2014 Emmy Awards!\nTV näitleja - kes on rase oma esimese lapse - demonstreeris oma kasvavat last keemistsentrid madal lõigatud hõbe Lorena Sârbu kleit. Hayden teamed tema kleit Salvatore Ferragamo kontsad, Judith Leiber sidur ja Fred Leighton juveele.\nAga peale tema tapja kleit, see oli öösel pidu täht, kes näitas ta ootab last tüdruk - kogemata.\n"Ma ei saa oodata, et ta tuleks välja, see jumbu" Panettiere ütles, millele Giuliana Rancic vastas: "See on tüdruk?"\nStaar kinnitas põnev uudis E! enne eputamine tema kleit.\n21. Augustil 2014 kirjutasid.\nALS jäänõu väljakutse just nooremad nominent - Hayden Panettiere 's loodet.\nJah - Nashville näitleja kasutada oma jäänõu VT kinnitada uudised ta ootab, kui ta ütles: "Ma aktsepteerin mu ALS Challenge, ma renominate Kacey Musgraves - sa ei saada välja sellest, Wladimir Klitško [elukaaslase] ja mu sündimata laps "enne saada ligunenud parkla.\nDerek Hough, kes on praegu Kõrvalosas kohta Nashville, video postitanud Hayden oma Twitter ja Facebook caption: "ei suutnud aru saada, kuidas postitada selle @haydenpanettier twitter nii et ma olen postitad see teda. #als # icebucketchallenge (Hayden varsti läks töö pärast seda) Jus kiddin [sic] "\nVaata seda ise alla.\n28. Mail me kirjutas.\nNashville näitleja Hayden Panettiere on rase ja ootab oma esimese lapse peigmees Wladimir Klitško, aruanded American seltskonnaajakirja Us Weekly.\n"Hayden on täiesti rase!" siseringi ütleb ajakirja. 24-aastane telestaar, kes leidis kuulsust Heroes, on tegelenud 38-aastane Wladimir Klitško eest aastas.\nRääkides oma tulevikku Klitško intervjuu mai 2013 küsimus American glamuuri ta väljendas oma soovi luua pere.\n"Ma olen elanud väga suur elu ja ma ei tunne minu vanus, ja ma tunnen, et mul sündis olla ema," ütles ta. "Mõnikord inimesed räägivad [võttes lapsed] nagu" Teie elu lõpeb - sa kunagi olla võimeline tegema midagi jälle! " Ja ma olen nagu "Mis sa räägid?" Emadus on kõige ilusam, põnev asi, ja seal on midagi, mida ma tunnen, et mul ei saavuta samas laste elus. "\nTa isegi nalja, mida tema lapsed koos Klitško võib nägema Ellen DeGeneres Show novembris 2013: "Tal on BOWLEGS ja mul koputas põlved, et nad lähed on sirged jalad. Ja nad olla normaalne kõrgus. "\nNr sõna Hayden raportite, nii et praegu me õnnitleda teda selle põnevaid uudiseid. Kas Nashville kirjanikud kasutusele raseduse storyline show? Kui jah, elu on umbes saada palju keerulisem Juliette Barnes.\nAllikas: USA NÄDAL & GLAMOR US\nBaby Boom: Kõik rase kuulsused tõttu 2018. Aastal\nKardashians Launch kogumine lipsy London\nEllen DeGeneresi näitus: parimad hetked\nDanny Dyer Mark Wright sõber Võitlus V festival\nEllie Goulding katab star-pildid 2018\nÄhmastunud joonte kohtuasi: Pharrell ja Robin Thick on süüdi ja kohustatud maksma\nXavier Samuel intervjuu - Twilight Eclipse