manila. | fumes and all. | Page 3\nKuna 21 august juhtus kohalikel vaba päev olema ja ka mina sain tollel puhul vaba päeva, siis otsustasime, et läheme vahelduseks taaskord ka Manilast vähe eemale. Mul on juba pikemat aega tiksunud kuklas mõte surfamist proovida…seega saigi valitud sihtkohtaks Baler. Koht, mis on Manilast u 280km kaugusel…. ehk siis umbes 7h bussisõitu. Kuigi hetkel pole […]\nRead more "Baler"\nKäisime purskaevu kaemas\nJube pikk vaikus on siia tekkinud, aga proovime sellest kuidagi üle saada… eks vahepeal oli ka puhkus ja Eestis käimine. Igatahes, möödunud laupäeval käisime Okada Manilas. Mis see on? Üks ropult suur kasiino/hotell/vabaajakeskus. u 25 000 m2 kasiinopinda, ligi 1000 hotellituba, muuseumid, restoranid ja mis kõik veel. Ehitus läks vist maksma u 2.4 miljardit dollarit. […]\nRead more "Käisime purskaevu kaemas"\nJalgpalli hooajad käivad siin vähe teises rütmis kui Euroopas harjunud oleme. Märtsis lõppes eelmine ning hetkel hakkab vaikselt ettevalmistus järgmiseks hooajaks, mis peaks algama augusti teises pooles. Seni on toimunud 3 avatud treeningut, kus soovijad käivad nö katsetel, et siis näha kas meeskonnaga liituda või mitte. Selgus, et mind loeti nüüd juba ametlikult meeskonna liikmeks […]\nRead more "jalkahooaeg läheneb"\nJa oli võimalus jälle mingit kohalikku nodi proovida. Special värk Laguna piirkonnast. Parim suveniir, väidetavalt. Sisuks: Stickyrice (kleepuv riis), kookos ja veel mingid riisihelbed ja suhkur. Ega ta eriti isuäratav just välja ei näe. Sellise pehme nätsukommi tekstuur. Alguses maitsetu. Seejärel tunned kookost veidi, samalajal siuke mage riis ka… ma ei tea kas ta peaks […]\nRead more "Nom-nom vol6"\nnom-nom vol5 – Baluti söömine\nFilipiinide üks kohalike köögi vastuolulisi “pärle” on balut. Balut on siis reeglina pardimuna milles loode on juba u pool kuud arenenud, seejärel keedetakse muna koos vürtsi ja soolaga. Siis juba edasi käib enamvähem nagu tavalise keedumuna söömine. Ka kohalikud jaotab see “maius” kahte lehte – ühed kiidavad, teised pole kunagi proovinud. Minul on koguaeg mingi […]\nRead more "nom-nom vol5 – Baluti söömine"\nVeel pilte meie Buscalanis käigust. Täispildistatud film sai viimaks ilmutatud.\nRead more "Pilte buscalanist"\nMt. Arayat – veri, higi ja veel higi\nPlaytech saatis Germani külla ning otsustasime, et ühe nädalavahetuse võiks linnast veidi välja minna ja natuke end liigutada. Välja valisime Mt. Arayati. Kõrgus 1034m ning asub Angeles City lähedal, kus mina ja Maris oleme ka varem käinud, selleks, et Mt. Pinatubole minna. Seega Angeles Cityl pikemalt peatuma ei hakka, huvilised võivad varasema postituse üles otsida. […]\nRead more "Mt. Arayat – veri, higi ja veel higi"\nriisiväljad ja tätoveeringud\nMõned kuud tagasi jõudis meieni lugu sellest, et kuskil Filipiinide põhjaosas on üks väike külakene, kus elab üks ligi 100 aastane naine kes on veel viimane elus olev traditsiooniliste tätoveeringute tegija… Kuna minu bucketlistis on traditsioonilisel kombel tätoveeringu saamine olnud juba sisuliselt 10 aastat, siis sai planeerima hakatud. Täpsemalt veidi taustast ka. Tegu on siis […]\nRead more "riisiväljad ja tätoveeringud"\nPuhkus Puerto Galeral\nTraditsioonilise hilinemisega postitus. Puhkus oli tegelikult juba peaaegu 2 nädalat tagasi. Marise pere käis meil külas ning sõitsime pea nädalaks Puerto Galerale. Ei olegi siin midagi pikemalt väga kirjutada, snorgeldasime, sõitsime mööda saart ringi ja olime niisama. Pildid räägivad ise.\nRead more "Puhkus Puerto Galeral"\nEhk siis Lõuna-Manila surnuaed. Otsustasime viimaks, et läheme heidame ka lähema pilgu sinna, paistab ta meile rõdultki ära. Kohalikud on surnuaiast rääkides pigem skeptilised olnud ning ei ole väga soovitanud meil sinna jalutama minna. Samas ei osanud ka keegi öelda, et millepoolest seal täpselt ohtlik peaks olema. Netist leiduva põhjal ei tundunud ka, et peaks […]\nRead more "Manila South Cemetery"


Herbert Lindmäe 1941. a suvesõda käsitlevast raamatusarjast ilmus kuuenda (viimase raamatuna) “Suvesõda Järvamaal 1941”.\nEesti ajaloos on erilist osa mänginud spontaanne vastupanu punasele terrorile 1941. aasta suvel, mida tuntakse Suvesõja nime all.\nJuba enne Eesti vallutamist sakslaste poolt püüdsid eestlased metsavendadena tõkestada Stalini käsu kohaseid hävitusplaane ja päästa ka inimelusid. See viis kokkupõrgetele, mis nõudsid ohvreid. Oma hävitustööl mõrvasid hävituspataljonlased paljud tihti juhuslikult ettejäänud inimesed.\nLähtudes Juhan Liivi motost ”Kes minevikku ei mäleta, elab tulevikuta”, alustas õigusteadlane Herbert Lindmäe Suvesõja ajaloo materjalide kogumist ja analüüsimist. 1999. aastal üllitas ta esimese käsitluse Tartumaa kohta, suhteliselt lühikese sisuga, ainult ligi 400 lk. 2002. aastal ilmus järgmine Virumaast (583 lk) ja edasi kaheaastase vahega: Viljandimaa (2004, 432 lk), Pärnumaa (2006, 520 lk), Valgamaa (2008, 464 lk) ning viimasena käesoleval aastal Järvamaa (688 lk).\nKõige täielikum on Järvamaa raamat. Kuigi ei korrata kõiki Eesti Vabariigi okupeerimisele ja annekteerimisele eelnenud saatuseaastate, esimese Nõukogude okupatsiooni ja Suvesõja raamsündmusi, samuti varem antud õiguslikke hinnanguid inimsusevastaste ja sõjasüütegude kohta, on see siiski palju laiahaardelisem kui eelmised. Häid fakte Järvamaa ja tuntud järvalaste, nende hulgas admiral Johan Pitka saatuse kohta sisaldab sissejuhatus. Põhjalikult on kirjeldatud ja analüüsitud sissisõda Kautla ruumis. Allikmaterjali ja selle käsitluse võrdlus paljastab eriti nõukogude propaganda valesid, liialdusi ja väljamõeldud kangelastegusid.\nVahepeal on ilmunud mitmeid lisauurimusi, nende hulgas 2002. aastal Indrek Paavle teos Eesti rahvastikukaotustest Saksa okupatsiooni ajal. Seda on eriti kasutatud ülevaates kättemaksust nõukogude võimu kuritegude eest, kus on lisatud andmed surmamõistetute ja hukatute kohta. On ka mainitud omakohtu juhuseid.\nEriti huvitav on viimane peatükk Järvamaa meeste Suvesõja jätkust võõras mundris, sest seda lõpetab pikem arutlus tänasest mundrineedusest, mis lisab teosele aktuaalsust (lk 583–600). On võõrastav, et veel nüüdki ei taheta mõnigi kord mälestada ega mõista Eesti saatuseaastaid ja Teises maailmasõjas Eesti meeste võitluse olemust, ei taheta tunnistada tõsiasja, et need mehed võitlesid ja surid vaba Eesti eest. Erilise vaatluse alla võetakse Postimehe juhtkiri 27. septembril 2007, milles väidetakse, et Max Jakobsoni komisjoni raport ei jäta kahtlust: tegu oli küll ausameelsete eesti meestega, kes aga meelitati valelikke lootusi õhutades kahurilihaks juba enne kaotusele määratud võitluses. Nad väärivad mälestust Saksa okupatsiooni ohvritena, mitte Eesti sõduritena. Neid väiteid tõrjudes jõutakse järeldusele, et eestlaste valelikke lootusi õhutas hoopiski Atlandi deklaratsioon, sest ei osatud arvata, et selles antud pühalikud lubadused osutuvad tühjadeks sõnadeks ja neile rajanevad lootused on petlikud. Kui sõda oli Saksamaa jaoks juba kindlasti kaotatud, siis ka 1944. aastal pärast liitlaste Normandia invasiooni ei olnud Eesti sõduri võitlus veel kaugeltki oma mõtte kaotanud – tuli hoida rinnet, et takistada Eesti taasokupeerimist, lootes Atlandi deklaratsiooni põhimõtete täitumisele. Eesti sõdurite võitluse olemust eirates ja neid vaid kahurilihaks pidades solvatakse üle 10 tuhande Teises maailmasõjas langenud ja Siberi surmalaagrites tuhandete hukkunud Eesti sõdurite mälestust ning see riivab valusasti veel elavate vanade sõjameeste sõduriau.\nNeed on ainult üksikud nopped sellest põhjalikust argumentatsioonist, millest aga avalikkuses tavaliselt minnakse vaikides mööda. See kehtib ka nende väärtuslike Suvesõja teoste kohta, mis nähtavasti sisaldavad liiga palju poliitilisele korrektsusele ebameeldivaid fakte.\nKautla sohu maabunud Erna langevarjurite grupp.\nSissisõda Järva piirimail ja Kautla ruumis\nToome lugejateni valiku katkendeid Herbert Lindmäe suurteosest ”Suvesõda Järvamaal 1941”.\nJärva-Harju piiril Kautla ruumis ulatuvad hiigelsuured, võimsad ja mühisevad metsad südamaast mereni välja. Kruusaküngaste ja mäekühmude kõrval laiutab mülkasoo pruunjate, madalate rabamändidega. Metsaservadel ja rabavaheliste mäekühmude jalamil kasvavad vaevakased ja kidurad soomännid. Roostevesi on siin maagirohke. Niisugune oli Kautla kant.\nEnamlaste suurhaarang Kautla ruumis, Harju ja Järvamaa piirimail Albu, Kõue ja Ravila vallas algas 31. juulil 1941. Eesmärk oli suurte jõududega sisse piirata ja hävitada Erna grupp ja metsavennad.\nJuba 31. juulil kell 6.30 hommikul on märgatud teedel enamlaste liikumist. Punaväge vooris Kiisa talu juurest läbi. Mõned autod peatusid. Tolmused lätlaste, venelaste ja kohalike kommunistide salgad lähenesid Kautlale, et hävitada metsavendi. Osa neist murdis lahti Kiisa talu uksed, vangina viidi kaasa perenaine. Tema süüks arvati metsavendadele juua andmine. Kaebuse esitas kohalik kommunist. Kistakse voodist ka perenaise haige poeg, pekstakse revolvri- ja püssipäradega poolsurnuks ja viiakse... Jäävad maha naine ja 8-aastane tütar. Teise autosse visatakse 60-aastane vanaema.\nPealetung Kautlale algas 31. juuli varahommikul kell 9 (teistel andmetel kell 8) mitmest suunast: Hävituspataljonid piirasid Ravila, Ardu, Nõmme, Mustla, Kellasaare, Järva-Madise ja Mõnuvere külade vahelised metsad ja sood ümber ja alustasid nende läbikammimist. Kirjutatakse: Sellest arenes rida lahingulisi kokkupõrkeid kõige laialdasemal maa-alal, kusjuures metsavennad tegutsesid üksikute löögirühmade näol, mis pidasid viivitusvõitlusi, et anda taganemisvõimalusi relvituile, naistele ja lastele. Puhkes mitu üksteisest eraldatud lahingut.\nKui teatati suurte hävituspataljonide ja NKVD üksuste liikumisest Kautla soosaare poole, samuti suure väekontingendi liikumisest Ardu suunas, oli peamine probleem, kuidas kogu seda põgenikehulka haarderõngast välja viia. Selleks operatsiooniks kasutati peaaegu kõiki enam-vähem relvastatud meeste gruppe, kes pidid eest ja külgedelt julgestama pikka põgenike karavani läbi soode ja rabade.\n// - - - //\n31. juuli varahommikul koondas luutnantti Helmar-Andreas Lossman kõik vabad mehed kokku, et minna otsima öösel saksa lennukilt heidetud ja seni leidmata jäänud varustust. Liiguti Kautla soosaarest loode suunas. Metsavendadel olid mõned vintpüssid, julgestuseks tuli kaasa ernalane püstolkuulipildujaga. Liiguti ahelikus. Kui otsitud oli juba mõni tund, jooksis meeste juurde mätaste vahel komistades noor naine, langes higisena soomättale istuli ja seletas hingeldades: Paunküla-Voose maanteelt on suured hävitupataljoni ja punaväe üksused paisatud ahelikus metsa ja ahelik liigub Kautla soosaare suunas. Suur hulk väge on sõidutatud edasi Ardu poole. Luutnantti Helmar-Andreas Lossman käsutas mehed soosaarele tagasi. Ta ise koos püstolkuulipilduja-mehega jäi grupi seljatagust julgestama. Kiirustati, et teistele haaranguteadet viia.\nSellal oli jõudnud haaranguteade ka Mustassaarde ernalaste staapi. Meenutatakse: Ratsavirgats jõuab Kautlasse. „Tulevad! Venelased ja hävitussalgad!“ On umbes kell 10 hommikul.\nHigimärgadena jõudsid luutnantti Helmar-Andreas Lossmani mehed tagasi laagrisse. Juba eemalt oli selge, et laagris teati alanud haarangust ja mets kihas meestest nagu sipelgapesa. Soosaarele olid rutanud ka metsavendi ümbruskonna väiksematest pesapaikadest, lootes suurlaagri toetusele. Lähenevat hädaohtu mõistes kogunesid naised-lapsed kokku. Ei halisemist, hädaldamist ega nuttu. Ärevuses jälgisid nad meeste ettevalmistusi kutsumata külaliste vastuvõtuks.\nTeated vaenlasest olid ärevad: Kautla on sisse piiratud, ümbruskonna teed ja talud on haarangulisi täis, teedel liiguvad suured autokolonnid ja haaranguliste ahelikud on alustatud liikumist Kautla soosaare poole.\nVänrikki Oleg Marnot oli 31. juuli hommikul oma 15-mehelise rühmaga maastikuluurel. Oli kuum suveilm. Tehti peatus ja mehed suplesid metsajärves. Samas tuli patrull joostes haaranguteatega: hävituspataljoni mehi on suurel hulgal kohale saabunud ja asunud metsa piirama!\n„Noh, ega sellepärast maksa veel ujumist lasta segada“, arvas vänrikki Oleg Marnot. Siiski tehti suplusele kiire lõpp, roniti kaldale ja kisuti rõivad selga. Siis ruttas luurerühm hanereas staabi poole.\nTagasiteel oli vänrikki Oleg Marnot mõttes ja tõsine. Staapi jõudnud, leidsid nad siit eest äreva meeleolu. Kogu laager oli alarmiseisukorras. Kostis pauke.\nVänrikki Oleg Marnot sai eversti Henn-Ants Kurelt käsu asuda oma langevarjurite rühmaga laagrist 1 km kirde poole kaitsele. Tema mehed olid jõudnud välja puhata (vänrikki Oleg Marnot ja Oberleutnant Kurt Renhardt olid koos 15 mehega maandunud üle-eelmsel päeval, s. o 29. juulil) ja neil olid teistest mõneti paremad relvad: kõik nad olid relvastatud automaatide ja käsigranaatidega.\nKäsk oli enamlaste rünnak tagasi lüüa. Vaja oli võita aega, et laager likvideerida ning metsast varju otsinud relvitud metsavennad, samuti naised-lapsed lahingupiirkonnast ja haarangust välja viia ning nad lääne poole juhtida. See jäi major Ottomar-Raimond Hindpere ülesandeks, kes oli siitkandist pärit ja ta tundis hästi ümbruskonda.\nAlikersantti Ülo Jõgi sõnul läks värnikki Oleg Marnot oma meestega täis julget otsustavust oma ülesannet täitma.\nKirjutatakse: Hädaohtlikumat rünnakuhoopi läheb vastu võtma „Erna“ grupi löögiüksus, kellel on kaasas 2 automaatrelva. Ja veel: Vastased olid varustatud raskekuulipildujatega ja kergerelvadega. Langevarjumeestel olid relvadeks aga ainult soome automaatpüstolid.\nÕhinal seati valmis relvad, kohendati vööl pussi ja seati käepärast püstolkuulipilduja magasinikotid, keerati käised üles, avati kraenööbid ja tõmmati kiivririhmad koomale. Luutnantti Helmar-Andreas Lossman manitses ettevaatusele, kuid meeste meeleolu oli sõjakas: vaenlasele rusikas silmaauku! Vänrikki Oleg Marnoti viieteistkümnest mehest sai löögiüksus: „Poisid, lähme vaatame, mis seal siis lahti on,“ ütles ta, ja siis üle õla naljatamisi naabrile: „Kui surma saad, siis anna automaat teisele mehele üle!“ Poisid naersid. Rutati paukude suunas ja pea paiskuti ahelikku. See tuli hirmus hõre, kuid kattis siiski pika riba. Paremal tiival julgestuseks määrati R., vasemale O. Mõlemal olid automaadid. Nii liiguti lahingukorras edasi. Eest kostis üksikuid pauke. Õnneks oli vastase sihik vale ja ta kuulirahe niitis ainult puulatvu... .\nKella ühe-kahe vahel päeval toimus esimene kokkupõrge 4. Tallinna hävituspataljoni staabi ja motoluurerühma ja värnikki Oleg Marnoti rühma vahel. See leidis aset vähe maad enne Sae metsavahitalu, umbes 4 km Vooselt Kautla poole.\nPaar kilomeetrit soosaarest kirde pool kostus kõva mootorimürinat ja samas raksatas paar-kolm käsigranaati, seejärel aga juba ridamisi granaadiraksatusi. Soomlaste relvade tärina sekka oli kuulda vene raskekuulipildujaid. Vänrikki Oleg Marnot ja tema 15 soomlast, kokku 16 püstolkuulipildujatega meest, olid jõudnud lahingusse.\nKirjutatakse: „Vastu neile!“ Leitnant Marnoti nägu on otsustav, karm nagu pikne.\nJuba nad tulevad... Mootorrattad plärisevad... Autod ja autobused vinguvad... Otsatu rivi. Venelaste kuulipildujad ragisevad... Leitnant müristab: „Granaadid!“ Nagu hullud, hüppavad metsavennad venelaste keskele... Kellaosuti läheneb 10.30-nele.\nVastasel on hea positsioon. Nad asuvad murdmaastikulise mäe ülemisel veerul (Käpajärve mägi – H.L.), kusjuures „Erna“ meestel tuleb rünnata ülesmäge. Vaenlase tuli on maruline – töötab 3 raskekuulipildujat. Sellest hoolimata rünnatakse marulises tempos. Kuna samal ajal hakkab müristama, segunevad äikse kärgatused granaadiplahvatuste mürasse. Ründajatele vastu heidetud käsigranaatidest jäid paljud aga plahvatamata, kuna hävituspataljonlased olid nii kohkunud, et viskasid palju granaate minema ühes splintidega. Langevarjumehed oma granaatidega sundisid aga peagi 2 raskekuulipildujat vaikima.\nLaskemoonaauto lõhkneb. Osa ründajatest (punastest – H-.L.) jookseb karjudes metsa – mütsideta: Mõned viskavad püssid, isegi pintsakud. Põgenevad metsa ... Läti miilitsate autost ripnevad laibad.\nTeisal kirjutatakse: Tagumised autod pöörduvad kiiresti ja kolistavad põgenema. Taamal aga tärisevad uued kuulipildujad, uued masinad toovad metsa uusi mehi. Lahingujuht (värnikki Oleg Marnot – H.L.): „Granaadid! Pääle!“ Halastamatult niidavad metsavendade püstolkuulipildujad. Vangina lahingukeerisesse veetud perenaine L. S. oli saanud haavata. Ta roomab autost. Hüüab metsavennale: „Ärge laske mind, olen vang!“ Soomlane seob naise haavatud käe. Teel lebab punaväelasi ja hävitusmehi surnult ja haavatult purustatud autode vahel.\nSiis taas karjumine. Ning neid tuleb... tuleb. Uuesti algab kuulipildujate rütmiline ragin. Perenaine roomab ühe auto alla... Võitlus müriseb üha kasvava hooga. Siis teade: „Vaenlane tungib seljataha! Loibult Mustasaare mäele... Paunküla-Ristilt Palgisaare talu õue!\nMeeleheitlikus võitluses murtakse tee tagasi Kautlasse. Langevad surmakartmatult võidelnud ltn. Marnot ja allohv Rosin... Käpajärve mäe all suruvad sõbrad viimast kordas lahkunud vendade kätt. Võimsas löögis purustati Käpajärve lahingus kümneid punaste masinaid... .\nMaruline rünnak viis „ernalasi“ peagi vaenlase rindest läbi ning mehed jõudsid teele, kus punased olid kaitsel olnud. Kuid ründajail ei olnud aimu vastase jõudude suurusest. Neid hakkas nüüd mõlemalt tiivalt autodega keskele kokku voorima. Soome mundris mehed aga võitlesid keset teed, võttes iga saabuva auto automaatide tule alla ja lõpetades granaadi viskamisega masinasse.\nLiialdamisi meenutatakse sisside poolelt: Võimsa löögiga purustati Käpajärve lahingus kümneid punaste masinaid.\nSeda lugu tunnistatakse ka punaste poolelt. Nii kinnitab 17. Viljandi hävutuspataljoni 3. roodu komandör v-leitnant Ilmar Paul avameelselt: Tekkis väga laiaulatuslik kokkupõrge. Bandiidid ründasid päris eeskujulikus lahingukorras meie autosid, kihutasid meie valvemeeskonnad laiali ja vallutasid 8 masinat (autori rõhutus – H.L.). Kui meie abijõud kohale jõudsid, taganesid valged metsa kogu aeg meid tulistades. Seejuures rakendati üsnagi ulatuslikult n. n. „kukulinnu“ võtet: tulistati puude otsast.\nEnamlaste autovoor sattus paanikasse. Osa kihutas tagasi Voose suunas, osa aga pages peatamatult Tallinnani välja, kus kanti ette juhtunust ENSV hävituspataljonide operatiivgrupi ülemale piirivalvekapten Mihhail Pasternakile, kes seepeale isiklikult kohale sõitis ja operatsiooni üldjuhtimise enda kätte võttis.\nMälestusmärgi avamine Kautla lahingus hukkunuile 1942. a.\nKautla talu vallutamine\nKui Käpajärve lahing oli lõppenud, tõmbusid sissid Käpajärvelt Kautla talu alla kraavi joonele. Seal loodi uus positsioon.\nEnamlased oli jõudnud Kautla taluni. Eelpostid ülalt, talu õuelt, ja teised metsavennad alt, põldude veerelt, püüdsid risttulega peatada enamlaste tohutut laviini. Asjata. Venelaste massid voolasid Kautla talu alla nagu tänkjas taigen. Siis vuravad talu õuele mootorratturid, autod.\nMetsavend jutustab: Olles staabi juures mõned sõnad kpt. Möldrega kõnelnud, sõitsid Kautla talu juurde Järva-Madise poolt nõuk. mootorratturid ja veoautod sõjaväega, kostsid üksikud püssipaugud ja järsku algas tulistamine minu ümberringi. Oli kuulda kuulipilduja valanguid ja granaatide plahvatusi.\n4. hävituspataljoni komandör leitnant Edgar Kostabi jutustab Kautla talu ründamisest ja vallutamisest : Olime vaevalt metsast välja lagendikule jõudnud, avati meile ootamatult eest, Sae metsavahi juurest püssituli. Peatudes ja olukorda kaaludes võtsime Ferbergiga (hävituspataljoni komissar – H.L.) vastu otsuse, et tagasiminekuks ei ole enam suuri võimalusi, vaid ainuke tee on tungida edasi ja katsuda roodudega side leida. Algasime ettevaatlikult liikumist edasi, olles tulevahetuses vastasega, kes tõmbus siis ootamatult tagasi ja kadus. Paukude järgi näis siin tegemist olevatki mõne üksiku mehega, kellest ühe mehe tapsime. Tapetu oli erariides maamees. Meil kaotusi ei olnud.\nJõudes umbes 2 km. sellest kohast edasi avati meile uuesti püssituli üksikust talust, mis asus Kautla küla lähedal põldude keskel. Meie roodudest, kes pidid kella 2 samasse rajooni välja jõudma, ei olnud aga jälgegi näha. Otsustasime ka nüüdki edasi minna. Selleks oli aga tarvis nim. talu enne vallutada (jutt on Kautla talust – H.L.). Ja selleks avasidki pataljoni komissar ning paar hävituspataljonlast talule püssitule, kuna mina, teeäärset väikest võsa kasutades, algasin 6 mehega ettevaatlikku hiilimist talu poole.\nJõudes talust umbes 50-60 meetri kaugusele, kust edasi märkamatult polnud enam võimalik minna, ründasime talu tormijooksuga, mille juures osa talu kaitsjatest jooksis sealt paaniliselt minema. Kuid ühe mehe tabasime siiski talu sepikojast, teise mõnikümmend meetrit eemalt põllult, kes komistades kukkus. Nagu tabatud mehed hiljem seletasid oli 16 meest ja 2 naist pääsenud talust põgenema.\nÜhe talus tabatu juurest leidsime FN süsteemi püstoli, teine oli aga relva suutnud nähtavasti ära visata. Ja kümmekond meetrit eemal rukkipõllult saime kätte Punaarmee relvastuse hulka kuuluva tankitõrjepüssi.\nMõlemad tabatud olid noored mehed. Üks neist talu perepoeg (Johannes Lindemann – H.L.), teine Jäneda põllutöökooli õpilane (Johannes Ummus – H.L.). Perepoeg, kelle juurest relva leidsime ja kes sellega meile vastu tahtis hakata, sai peale ülekuulamist meie poolt maha lastud. Põllutöökooli õpilase andsime aga hiljem Riikliku Julgeoleku korraldusse.\nMõrvaohvri poeg Ants Lindemann lükkab jutu sellest, et Kautla perepoeg – s. o tema isa Johannes Lindemann oleks püüdnud hävituspataljonlastele püstoliga vastu hakata, ümber: tema isal ei olnud relva, ta põgenes esialgu koos teistega talust metsa, kuid tuli siis koju tagasi.\nNii tabati leitnant Edgar Kostabi jutu järgi Kautla talu vallutamisel kaks meest – võeti kinni Kautla perepoeg Johannes Lindemann ja Jäneda põllutöökooli õpilane Johannes Ummus. Johannes Lindemann lasti tema sõnul peale ülekuulamist maha, Johannes Ummus aga anti üle julgeolekule. Endine Eesti Vabariigi ohvitser, punaste poolel kannuseid teenima asunud leitnant Edgar Kostabi valetab: nii Johannes Lindemann kui ka Johannes Ummus mõrvati metsikult kohapeal. Samas on aga ajaloouurijad Edgar Spriit ja Valdur Timusk leitnant Edgar Kostabi valet toetades väitnud tunnustavalt: Edgar Kostabi kirjeldab üksikasjalikult ka relvakokkupõrkeid Kautla külas. Kuna sündmustest oli möödas vaevalt aasta, siis olid avameelsel ja ausal jutustajal kõik detailid täpselt meeles... (avameelsusest ja aususest oli siin jutustaja küll kaugel – H.L.).\nMetsavendade poolelt teatakse: Talu juures olid metsavennad sepikojas parajasti kusagil sool maandunud lennukilt toodud kahurile lafetti ja rattaid monteerinud ja unustades ettevaatuse langesid kõik rünnaku ohvriks.\nTeisal: Metsavennad, kes mõni öö tagasi kusagilt soolt hädamaandunud vene lennukilt olid ära toonud selle suurtüki ühes laskemoonaga, olid Kautla talu sepikojas kahurile rattaid ja lafetti külge monteerimas, kuid suures töötuhinas unustanud valvsuse. Kõik vaprad metsavennad sattusid hävituspataljonlaste kätte.\nHävituspataljonlane Herbert Jõeväli teab Kautla talu vallutamisest: Tallinna 4. hävituspataljon sai oma lahingutegevuse piirkonnas saagiks tankitõrje kahuri ja staabiauto. Metsast saadi kätte veel parašütte ja automaatrelvade laskemoona. Ka meil oli kaotusi – kuipalju, seda ma täpselt ei tea.\nLeitnant Edgar Kostabi: Vaenlase nõrk vastupanu meile oli tingitud sellest, et tal puudus side metsas tegutseva salgaga ja et teda oli viinud teatud määral rööpast välja meie kahe mootorratturi suure kiirusega mööda sõitmine mõnikümmend minutit enne meie rünnakut. Kuigi need ratturid olid meie paanilised põgenejad, tegid nad oma hirmutamise töö siiski ära.\nTalust saime kätte osa vaenlase staabi dokumente, millest selgus et juba kümmekond päeva oli talus olnud 37-meheline vaenlase salk. Näiteks oli talu peretütre poolt peetud igapäevast toidul olijate päevalehte, kus oli täpselt märgitud, kui palju mehi sai ühel kui teisel päeval talust toitu (nähtavasti loodeti hiljem selle järgi tasu saada). Kuna Kautla talus ei olnud sisside staapi, siis ei saanud seal olla ka staabi dokumente. Ka on rumal kõnelda siin Kautla talu peretütrest, kes oli surnud juba 1930. aastal.\nLeitnant Edgar Kostabi jätkab: Lõunatoit oli talus parajasti valmis. Muuseas olid leivadki ahjus. Talu keldris oli mõni kast võid ja valmis keedetud loomaliha sülti, millest hiljem jatkus meie mõlema roodu ühe-kahekordseks toitlustamiseks.\nKuna talu oli võrdlemisi sobiv kaitseks, otsustasime siia kohale jääda ja katsuda sidet luua Arduga, kuhu suunda meie mõlemad mootorratturid sõitsid ja kus pidi asuma kapten Rubinovi pataljon.\nEnamlaste sissetung Ardu suunast\nSellal kui enamlased olid vallutanud Kautla talu, haaras hävituspataljon Kautlat ka Ardu suunast ja Ardu metsavennad pidid jätma maha oma laagripaiga Ardu küla lähedal metsas.\nArdu poolt küljest ründas Kautlat Järvamaa 15. hävituspataljoni üksus ja Viljandimaa 17. hävituspataljoni II rood v-leitnant Ilmar Pauli juhtimisel.\nKirjutatakse: Kõige suurem pealetung toimus Ardu suunast, kus oli koondatud üle 1000 punaväelase. Kell üks päeval alanud rünnak lõppes kell 4 õhtupoolikul. Ettevaatlikult ja hirmul tuldi metsa, liiguti sihi serval ja tungiti peale karjana. Metsa kardeti... .\nPärast Kautla talu vallutamist jõudsid umbes tund või poolteist hiljem Kautla talu juurde ka Ardu alt taganenud metsavennad.\n4. Tallinna hävituspataljoni komandör v-leitnant Edgar Kostabi kinnitab, et kapten L. Rubinovi pataljon (7. Tallinna hävituspataljon, komissar vanempolitruk Russonov) pidi sulgema rajooni lõunast, jäi peatuma Ardusse ja saatis sealt välja ainult piilureid.\nSealt, kust käis üle hävituspatalonjaste tee, jäid maha laibad. Nii on teada, et 31. juulil Kõue valla Ardu külas Väljahansu talu küüni juures lasti vintpüssiga maha Kõue valla Kõue külas mees Johannes-Eduard Jõenurm (04.04.1900-31.07.1941) Jõenurmelt.\nJohannes-Eduard Jõenurm on maetud EELK Kose koguduse kalmistule.\nArdu metsavend (Lembit Talbak – H.L.) meenutab: Asusime 25-liikmelise meeskonnaga Ardu küla lähedal metsas, „Erna“ pataljoni staabist umbes 6 km eemal. Meie ülesandeks oli jälgida vene vägede ja transpordi liikumist Tartu maanteel. Vaatlusposti asukohaks oli kõrgem mäeküngas H. talu karjamaal. Ühtlasi oli meie ülesandeks hävituspataljoni rünnaku puhul takistada nende motoriseeritud üksuste kiirest liikumist Kautla suunas. Selleks langetasime puid teele, mis oli ainsaks ligipääsuks Ardust Kautlasse, ja purustasime suuremad sillad. Suuremaks vastuhakkamiseks oli meie relvastus nõrk.\nHävituspataljon ei lasknud end kaua oodata. Umbes kella 10 ajal jooksis P. talu vanaperemees, kelle tihnikus oli meie laagri asukoht, meie juurde ja teatas, et „Erna“ pataljoni peastaapi on haaratud kahest küljest, nimelt Voose ja Vanamõisa poolt. Keegi kohalik taluperemees, kes mõni aeg tagasi oli meiega liitunud, sülitas ja vandus tulist: „Mul oli hea kerge käkk – oleksid nad kuradid ometi siit kaudu tulnud...“ Nüüd taipasin: mehe kuue taskust vaatas välja rattapuss, vägev tammine prunt otsas. See oli omameisterdatud käsigranaat.\nKuid nüüd oli aeg kiireks tegutsemiseks. Saatsin oma abi vaatlusposti maha võtms. Teistega loopisime laiali kuuseokstest onnid, millised oleksid avastamise puhul saanud saatuslikuks kohalikule talumehele. Samaaegselt kuulsime esimesi kuulipildujavalanguid Kautla poolt, mis üha ägenesid.\nPeagi saabus ka abi kahe vahisolnud mehe näol. Tegin viimased korraldused laagriplatsi mahajätmiseks ja asusime teele Kautla suunas, et luua sidet staabiga. Liikusime hanereas ja suurima ettevaatusega. Ilm oli kõrvetavalt kuum ja higi voolas ojadena nägudelt. Meeste näod olid tõsised ja naljatamiseks polnud kellelgi lusti.\nUmbes tunnise kiirmarsi järel jõudsime Kautla talu alla. Üle lageda söödi paistsid talu ja kõrvalhoonete katused. Talust ei kostnud ühtegi püssipauku, kuna lahingutegevus oli kaldunud Mustasaare poole.\nMeenutatakse: Allohv A.U. (kersantti Alfred-Friedrich Ugur – H.L.) saatis laiaõlgse, tugeva ja blondi spordimehe, reamees L.T. ühes sõbraga (Lembit Talbaki koos Albu valla Kaalepi küla Tõnu talu perepoja Oskar-Victor Malleniga – H.L.) luurele. Sellal polnud aga L.T. ühtki pauku kuulnud ega olnud tal ka aimu sellest, et hävituspataljonlased olid Kautla talu vallutanud. Ta näinud Kautla talu ümber küll liikumist, kuid ühe allohv. U.-le sarnaneva mehe käeviipe peale astunud paha aimamata talu poole.\nJuhtunust kõneldes jätkab Lembit Talbak: Olime kindlas veendumuses, et hävituspataljon oli tagasi löödud ja oli käimas vaenlase jälitamine. Mõnutundega sügati habemeid ja õhuski nagu oleks olnud tunda värske saunaviha lõhna. Ettevaatuse mõttes otsustasin minna tallu, kaasa tuli vaid minu abi, kuna mehed jäid metsa. Kummalgi oli peos FN 7,65 ja kaks Soomest saadetud granaati vöörihma küljes. Lisaks sellele oli mul ka pikksilm. Liikusime algul metsaäärt mööda järve suunas, kust suundus heinaveotee otse talu taha. Mäeseljandikult avanes üllatav vaade talu õuele. Seal oli üks sõidu- ja üks veoauto ja peale selle nokitses keegi mootorratta kallal.\n„Küll on priske soomuse teinud“, arutasime omavahel. „Ja nii kiire on kah poistel olnud, pole jõudnud punase lipukaltsugi sõiduki küljest maha rebida...!“\nLõime nagu pisut kahtlema, et kas ongi omad, kuid samal silmapilgul tuli maja tagant välja keegi ja tõmbas käega meid. Kuju järgi sarnanes mees tõesti meie „Marssalile“. Teadmises, et asi kindel, põrutasime täie sammuga edasi. Hüppasime üle madala aia ja olimegi talu ümbritsevas marjaaias. Polnud näha ühtegi hingelist ja hakkasime talu ette minema. Äkki nagu maa alt visati mehed välja, püssitorud sihiti meile otse silmaauku ja keegi röökis laias venepärases murrakus: „Kurati pantiitid, viskama rjelvad maha!“\nKõik see oli nii ootamatu, et tundus enam paha naljana kui kohtutava tõena. Üks tüüpidest seisis minust umbes 3 meetri kauguseel ja peast sähvas läbi, et kihutan kuradile ühe tulise keresse, kuid pilku taha heites nägin, et olime täiesti ümber piiratud.\nViskasin brauningu rohule ja relv kadus sekund hiljem ühe venelase tasku. Järgmine rebis juba minu vöörihma kallal. Umbes poole minuti jooksul olin paljaks riisutud asjadest, millega olin metsas nagu kokku kasvanud ja milleta tundsin end abituna ja alasti. Nüüd viidi meid talu ette, kus „välikohus“ juba ootas trepil istudes. Neid oli viis meest. Kaks neist kandis eesti sõjaväemundrit vanemseersandi tunnustega, kaks olid erariides, viiendana lisandus vene politrukk vanemleitnandi kraadis. Üldse võis seal olla 15-20 meest maja ümber valvepostidel. Trepil istujad rääkisid kõik vene keelt ja vigaselt eesti keelt. Maja lõunapoolse otsa kohal oli keegi „petšoora“ valves. Käed ja riided olid vereplekke täis. Nähes, et teda jälgisin, pomises ta midagi vene keelses, siis aga sihtis püssiga minu suunas ja ütles, et pange tähele – see valge peaga bandiit on seda nägu, et tahab põgeneda...! See tekitas üldist naeru trepil istujate seas ja kõik silmitsesid tähendusrikkalt oma püstoleid – eesti arsenali 9 mm relvi.\nNüüd kästi meid riidest lahti võtta. Uuriti kõik praovahed läbi. Otsisid dokumente ja raha... Siis käsutati meid istuma, käed ülal. Algas ülekuulamine. Küsiti, kust me sellise hea relvastuse saanud? Valetasin, et metsas on relvi küll ja seal jagati. Küsimuse peale, palju metsas mehi, vastasin, et umbes kolm tuhat. See lõi mehed nagu pisut kahvatama ja arglikult heideti pilk metsa suunas. Üks tõlkis kogu aja politrukile. Nüüd küsiti nimesid ja kust pärit. Pea töötas palavlikult, kuid ühtki nime ei tulnud pähe. Oma õiget nime ei saaanud muidugi ütelda, sest see oleks vanematele kindlat hävingut tähendanud. Samaaegselt ütles minu kaaslane oma õige nime. Pomisesin kah midagi sarnast, mille peale küsiti, kas oleme vennad. Eitasin seda kategooriliselt, korrates aga endist nime, mille lõpusilbi muutsin teiseks. Minu niumetähed olid küll sigaretitoosil, kuid see oli juba „seltsimehe“ sügavas taskus.\nÜheaegselt ülekuulamisega haudusin pidevalt põgenmemist. Ka olin märkamatult tasapisi jälle riided selga poetanud, ainult saapad oli kuidagi tarvis veel jalga tõmmata. Viimane küsimus, mis meile esitati, oli see, mida meie soovime – kas kohtuotsust või kohest mahalaskmist. Kaaslane vastas, et kohtuotsust. Mina ei vastanud üldse sellele küsimusele, kuna nende kohtuotsus oli ju teada. Siis arutasid midagi vene keeles ja seda ajavahemikku kasutasin saabaste jalgatõmbamiseks. Sain kõnest niipalju aru, et hakatakse kohtuotsust täide viima. Politruk näitas käega välikäimla suunas, mis asus umbes 15 m väljaspool aeda. Vastva märguande peale tuli kaks meest maja otsa tagant, esimene rabas kaaslasel turjast ja teine minul. Tugevast jalahoobist ergutatuna ajasin end kuidagi püsti. Enne aga kui sain liikuma, teatas politruk, et temal on eriline soov minuga vestelda.\nEi tea isegi, mil moel sellise „lahkuse“ olin ära teeninud. Arvatavasti polnud minu antud seletused küllalt usutavad, tuli vist veel üle kontrollida pöidlate ja jalaluude vastupidavuse katsetamise kaudu. Kaaslane leiti aga olevat küps tinale. Nägin, kuidas ta kahe täägimehe vahel oma viimsele teele asus, ahastav jumalagajätt pilgus. Mind tõugati käega vastu talu krohvseina hoiatusega „mitte üks liigutus enam“. Mõni sekud hiljem kuulsin kahte pauku.\nTema kannatused olid läbi, kuid minul nähtavasti algasid. (Lembit Talpak ei saanud teada, et tema kaaslase Oskar-Victor Malleni kannatused polnud veel kaugeltki läbi, vaid teda ootas ees ränk piinasurm – H.L.). Üht olin siiski suunud juba otsustada: parem põgenemisel maha lastud saada kui piinamistes vaevelda. Nüüd võttis politruk mul varrukast kinni ja rebis mind ühe põõsa juurde. Seal oli hulk veriseid kaltse maas ja puruksrebitud Eesti lipp. Sõimas hirmsasti „bandiite“, kes olevat nende mehi tulistanud, ise näidates veristele kaltsudele.\nNüüd oli silmapilk otsustav. Politruk oli ainus mees, kellel oli kergekuulipilduja, see tuli rivist välja lüüa. Käsi tõusis iseenesest ja mehikesel oli pea enne maas kui jalad. Paari hüppega olin maja nurga taga ja mööda seal seisvast „petšoorast“. Hirmus venekeelne sõim ja kuulide vingumine algas. Koos sellega aga tekkis kohutav elutahe ja lihased töötasid nagu terasvedrud. Karjaaeda eraldas päris kõrge lattaed, kuid sellele ei puutunud varbadki vastu! Hullem oli aga väline plank. Hüppel selle peale tundsin, kuidas midagi sooja käis paremast säärest läbi. Mõtlesin, et kas siis siia pean nüüd jääma, suu varsti kärbseid täis...\nKukkusin hooga teisele poole maha. Kuul oli läbistanud parema sääremarja, kuid kont oli terve ja nüüd polnud muud kui auru juurde. Ees oli lage väli kuni metsani, kus mehed ootasid. Kuule sada järele kuni võsani.\n4. Tallinna hävituspataljoni komandör leitnant Edgar Kostabi jutustab: Umbes tund või poolteist peale talu vallutamist, teatas väljapandud valvur, et kaks erariides meest liikuvat läänest talu poole. Kuna valvur oli meil samuti erariides, siis andis ta minu korralduse kohaselt kahele lähenejale käega märku ja mõlemad liikusid rahulikult talu poole. Läksin valvuriga ise varjule ja kui mehed talu õuele jõudsid, hüppasime kahekesi välja ja käsutasime mõlemil käed üles. Meie ootamata ilmumisest ehmatanud tõstsidki mehed käed koos brauningutega üles. Käsutasin sõjariistad maha visata, mille peale need kukutatigi maha. Peale brauningute, mis olid saksa sõjaväe relvad, oli kummalgi mehel relvastuseks veel saksa sõjaväe käsigranaadid.\nÜlekuulamisel üks neist, kes oli valgevereline, kandis säärsaapaid, kalifee pükse ja paljast särki, vöörihmal ripnesid käsigranaadid, saapa sääres oli soome puss, see keeldus rääkimast ja andis mõista, et tema on soomlane, kuna teine nimetas ennast Järva-Madise ümbruse talupidajaks. Aastatelt olid mõlemad mehed 30 ümber.\nPeale ülekuulamist jätsime mõlemad mehed valvuri hoolde. Kui olime aga mõned sammud eemale liikunud. Hüppas see, kes ennast soomlaseks nimetas, valvurile järsku kallale, andis talle tugeva tõuke nõnda, et mees komistas ja mõlemad vahialused panid selle peale jooksu. Põgenemisel õnnestus meil teine neist maha lasta, kuid soomlaseks nimetatul läks korda pääseda. (Hävituspataljonlane valetab: Oskar-Victor Malleni ei tapetud põgenemisel, vaid ta mõrvati metsikult pärast kinnivõtmist – H.L.)\nIlmselt olid mõlemad tabatud teisest bandiitide salgast, mis asus Järva-Madise – Voose vahelises rajoonis, kus tegutses kapten Grigorjevi pataljon. Nad olid saadetud siia nähtavasti sidet looma ja ei aimanudki, et talu on vallutatud.\nHävituspataljonlased olid talus heisanud sini-must-valge lipu... (või oli see seal juba enne talu vallutamist lehvinud).\nVäidetavalt Johannes Lindemanni mälestustes meenutatakse: Sellesama sini-must-valge lipu peale tulid aga välja Talpak ja Malleni, meie naabrimehed, kes tulid samuti vaatama, mis lahti on. Võeti kinni. Mallenil võeti säärikud jalast ära ja öeldi, et sinu laseme maha, sellelt teiselt hakkame aga andmeid nõudma. Talpak lõi seepeale tunnimeest säärikuga ning hüppas ise üle aia. Talle tulistati järele ning lasti ka kuul jalast läbi. Hirm ja valu andsid aga mehele jõudu ning ta pääses rukkisse, sealt aga juba metsa.\nAlikersantti Ülo Jõgi: Enne peagrupi taandumist oli allohvitser (kersantti – H.L.) Alfred Ugur saatnud Lembit Talpaku koos Oskar Malleniga luurele. Sealoleku ajal polnud Talpak ühtegi pauku kuulnud ja kui nad jõudsid Kautla talu juurde, siis paha aimamata liikusid talu juurde, kus nad aga äkki olid vaenlastest ümberpiiratud. Toimus groteskne kohus ja mõlemad mõisteti surma. Sõber viidi eemale ja seal ta tapeti. Talpak ise kasutas hetke ja põgenes kuulide rahe all, ning ime küll pääses eluga. Sellest jutustas ta hiljem Rootsis.\nSamuti kirjutatakse: Visas võitluses murduvad albulased Kukk ... Ümberpiiramisel jääb punaväe kätte üksikuid vange – haavatuid, ning paar tervet: Mallen Kaalepist (Oskar-Victor Malleni – H.L.) ja L.T. Ardust (Lembit Talpak – H.L.). Esimene tapetakse kohe, L.T. aga (end. spordiinstruktor) annab kahele politrukile... tugeva lõuahaagi, sirutab mehed pikali, siis ise põgeneb läbi rukki metsa, ainult kerge kuulihaav reies, mille sai kuulirahes üle Kautla õueaia hüpates. See oli tal teine kord; Esimesel korral põgenes L. T. Mustjõe-Aegviidu metsade vahel. Olles küüditatav, tõstis ta koos teiste kaaslastega üles vaguni katuseserva ja hüppas vabadusse.\nMetsa hambulise harja taha kaob päikese serv. Prääksudes tõuseb järvelt lendu parte. Maad võtab hämarus. Kusagil rukkis saeb rukkirääk... Siis korraga katkeb vaikus: Trahh! ... tatatata... . // - - - //\nNii nägi Kautla välja peale 1941. aasta 19. juuli hävitustööd.\nEnamlaste sõjakuritegu Kautlas\n31. juulil panid enamlased Johannes Lindemanni Kautla talus inimesi julmalt tappes ja piinates, talu maha põletades ja mõrvaohvreid elusalt tulle heites toime aegumatu sõjakuriteo.\nKautla mitmikmõrv. Saksa okupatsiooni ajal erinevates allikates avaldatud andmed Kautla talus toimepandud mitmikmõrva kohta on vastuolulised ja oma üksikasjades ebatäpsed.\nKirjutatakse: Koletuslikuma kuriteo panid kommunistlikud hävituspataljonlased toime 31. juulil 1941. a. Kõue valla Kautla metsatalus. Siin mõrvati julmimal kombel 7 inimest, kellest osa heideti elusalt tulde, kus nad leidsid hirmsaima piinasurma (Siit ei selgu, kes heideti tulle elusalt, kes mõrvati muul moel – H.L.). Mõrvatute hulgast tunti säilinud riideräbalate põhjal ära 4 isikut – Kautla talu perepoeg Joh. Lindemann, sama talu teenijatüdruk Ida Hallorav ja veel sel saatuslikul päeval talus viibinud Oskar Malleni ning Joh. Ummus Ülejäänud kolme isikut ei suudetud nende laipade seisukorra tõttu selgitada. Kautla talu ise põletati hullunud metsaliste poolt täielikult maatasa. Selle jäleda teo põhjustajaks oli asjaolu, et punased hävituspataljonlased kahtlustasid talu elanikkonda ühenduse pidamises Kautla rabas viibivate metsavendadega.\nTeisal teatakse: Minnes isatalu hõõguvaile varemeile, silmab Kautla noorperemees luuhunnikut. „Näed“, ütleb kaaslasele „on põletanud ära meie suure pulli!“ Mehele ei tulnud pähe, et inimene on suuteline põletama teist inimest tules. Siis hiljem selgitatakse riidetükkide järgi, mis leitakse lähedusest, et luud kuuluvad vennale Johannes Lindemannile. Ja tulle on heidetud Kautla talu vana teenija, karjane Ida Hallorav, J. Ummus ja O. Mallen.\nJa veel: Kautlas peavad leegid oma võidupüha. Sellejuures heidab metsistunud hävituspataljon tulde Kautla vana naiskarjuse, peremehe poja ning veel viis talus viibinud isikut. Kolm tulde heidetud laipa jäi tundmatuks. Ja veel: Ohvrite laibad heideti tulle.\nAjaleht Järva Teataja kirjutab: Ahervaredest leiti hiljem ka Kautla talu peremehe Johannes Lindemanni üks poegadest põlenult. Teda põletati elusalt. Johannes Lindemann ise koos kahe pojaga pääsesid viimasel minutil pakku; pääsesid ainult särgiväel.\nSamas väidetakse, et metsikus vihas põletati Kautla talu kõik hooned maha. Peremehe poeg visati elusalt tulle.\nVeel võib lugeda ajalehest sisside poolelt: Talu sepikojas tabasid enamlased pärast Kautla lahingut vanema perepoja Johannes Lindemanni, kes elusalt põletati ja siis hiljem heideti Kautla talu esisele kraavipervele. Sama saatuse osaliseks sai ka talu kauaaegne teenija Ida Orav (Ida Hallorav – H.L.). Nende mõlema mälestuseks on kraavikallakule püstitatud väike kasepuust rist.\nKa aastaid hiljem, 2004. aastal on kirjutatud: Tulle heidetakse Kautla perepoeg Johannes Lindemann ja teenija Ida Hallorav ning kolm talus tabatud metsavenda.\nNüüdseks on mitmikmõrva asjaolud täpsustunud\nKõue valla surmaregistrisse on Johannes Lindemanni naise Erna-Elisabeth Lindemanni sõnade järgi tehtud märge: 1. oktoobril 1941 leiti põlenult Kõue vallas Kõrvenurga külas Kautla talu õuelt Johannes Lindemann, kes jäi kadunuks 1. augustil 1941. Surmaregistris märgitakse Johannes Lindemanni elukohaks Kõue vald, Raava küla Lootemäe talu.\nVäidetavalt Johannes Lindemanni (p. o mõrvaohvri poja Ants Lindemanni – H.L.) mälestustes kirjutatakse: Juuli lõpul 1941. aastal toimus siin siis suur haarang Soomest tulnud ERNA grupi vastu. See ERNA grupp ei asunud loomulikult siin taludes, vaid Mustasaare juures metsas. Seal oli nende staap, seal nad elasid ja sõid. Siia Kautla ümbrusesse kogunes aga mobilisatsiooni eest põgenevaid külamehi... Kui tuli haarang, põgenesid inimesed lihtsalt talust ja minu isa koos nendega. Millal ja miks ta tallu tagasi tuli, seda ma ei tea. Hävituspataljonlased olla talu kohale heisanud sini-must-valge lipu, eks ta arvanud, et oht on möödas ja läks vaatama, mis talus toimub. Sinna ta siis tapetigi. Hävtuspataljoni võitlejad olid hiljem Ardus rääkinud sealses meiereis minu onule (ega nad teadnud, et see mõrvatu vend on): „Et said kätte mõisniku poja (nad nimetasid Kautla talu mõisaks), nõudsid temalt andmeid ERNA grupi suuruse kohta. Ta ütles, et ei tea. Piinasid siis teda. Ta palus, et teda ellu jäetaks, aga me põletasime ta ära.“ See toimus siinsamas talu veerel tee ääres. Kui me ta hiljem leidsime, siis oli bensiininõu ta kõrval. Ega ema polekski isa ilmselt ära tundnud, aga üks tükike kuube oli kuidagi põlemata jäänud ja ema tundis enda tehtud riide ära (autori rõhutus – H.L.).\nNii pidi 6-aastane Ants Lindemann aitama oma emal isa jäänuseid kokku korjata. Ta lisab: Isa võis ära tunda üksnes ühe põletamata jäänud riidetüki järgi, millest ema kodukootud kanga ära tundis.\nAegviidu Muinsuskaitse Seltsi esimees Jüri Liim, kes on Ardu kandis 1941. aasta sündmuste kohta kogunud üksikasjalikke materjale, kirjutab: Otseselt Kautla mahapõletamise ajendiks oli viha, et neid, keda tuldi püüdma, kätte ei saadud. Mõrvade ja süütamise algussignaali andis kohalejõudnud kapten Pasternak ja siis läks lahti põletamis- ning veretööks. Kõik Kautla talu hooned põletati, neid aga oli tosinajagu. Talu rohtaias peksti läbi töömees Oskar Mallene. Seejärel löödi ta läbi suu lehma karjatamise metallvaiaga (algselt räägiti läbi kõri löödud puuvaiast) maa külge kinni. Veidi aja pärast kallati surmaagoonias mees bensiiniga üle ja pandi põlema.\nSama kinnitab ka Ants Lindemann: Teine mees, see Mallene leiti hiljem rohuaiast. Oli samuti ära põletatud, enne aga veel vai kõrist läbi maa külge löödud. Bensiininõu oli tema kõrval nagu minu isalgi.\nJüri Liim jätkab: Sama saatus tabas ka perepoega Johannes Lindemanni. Ka tema kallati pärast peksmist ja piinamist, mida hiljem oma raportis nimetati ülekuulamiseks, bensiiniga üle ja süüdati põlema. Mees põletati elusalt elumaja lähedal olevas kraavis.\nTõsiasja, et et hävituspataljoni mehed piinasid Kautla talu perepoega Johannes Lindemanni, kallasid ta bensiiniga üle ja põletasid elusalt, kinnitab veel rida muid allikaid. Nii on see tõsiasi raiutud ka kivvi Johannes Lindemanni mälestussambal.\nJüri Liim: Karjamaalt lehmade lüpsmiselt naasev lüpsikuid kandev elupõline taluteenija, 60-aastane Ida Hallorav keeldus hävituspataljonlastele piima andmast. Karistus oli kohene. Tal võeti käsist-jalust kinni, õõtsutati edasi-tagasi ja visati elusalt põlevasse elamusse. Sama saatus tabas veel kolme inimest, nende seas ka Johannes Ummust... (autori rõhutus – H.L.).\nSeega tuleb tõdeda, et Kautlas sõjakuriteos tapsid enamlased ebainimliku metsikusega seitse mõrvaohvrit – kuus meest ja üks naine.


Aastaring lillepeenras: mai 2013\nHuumor köögiviljaaia moodi\nMöödunud kevadel kokku pusserdatud suured kompostikorvid püsivad ilusasti. No siit-sealt natuke narmendab: kuivanud oksi vahest pudeneb vahelt välja aga selle suve püsivad nad veel ilusasti ja täidavad oma eesmärki.\nKevade hakul sai korvid tühjaks tehtud ja see oli täitsa tore kompostmuld, mis ma sealt sain. Ja siis algas taas täitmine. Arvatagi, esimene korv sai hoobilt täis uuesti: sisuks kokkuriisutud puulehed ja püsikute kõrred-varred, kevadine kõdu jms. Aiamulda peale ja esimene kurgikülv tehtud.\nNo täna hommikul läksin piiluma, et kuidas neil seal on siis. Ja oi üllatust! Keset korvi troonib pundar\noataimi! Nojahh :D Ma olen küll harjunud, et aeg-ajalt lähevad kompostis kartulikoored kasvama, ube ei ole veel kohanud. Ega ma neid vist välja ei rohigi. Las olla. Tõstan parem kurgid mujale, need väiksemad.\nLas need oad olla, tähistavad kaugõppe tudengite kiiret kevadet, et pole aega süüagi: kausitäis likku pandud ube tuli visata komposti, ohh aeg. Jookse ühelt praktikalt teisele. Sealt jälle kooli eksameid tegema. Ja järgmine aasta ennustab tulla veel kiirem.\nJa suvi nagu kiirustab ka kusagile. Näe, mul juba esimene päevaliilia läheb õitsema:\nTulipa Silvestris e, metstulp ja nn. talutulbi ajalugu\nMetstulp on muidugi praeguseks juba ära õitsenud. Ta on ikka kevadisem tegelane ja see kevad oli ta eriti uhke ja silmapaistev.\nKõrval on leheküljeke S.Savisaare raamatust "100 sibullille", kus on siis lühidalt kokku võetud tulpide elu-olu ja minevik siin Eestis.\nEks seda minevikku ja olevikku saab mujaltki lugeda aga seal on mugavalt lühidalt.\nPean Savisaarega nõustuma: tõesti jube kahju, et tulpide kohta Eestis nii vähe infot on. Mul on omal neid vanu sorte veelgi aga tegelikke nimesid tõenäoliselt ei tuvasta enam kunagi.\nNii saavadki nad omale nimed selle järgi kui mõni eestlasest tulbisõber neid kuidagi kirjandusse jäädvustab. Ja ma arvan, et 100 aastat metsikut ja vaba elu Eestis ja ellu jääda: võib teda juba omamaiseks tulbiks pidada ikka küll.\nMis puutub metstulpi, siis see kasvab Eestis peamiselt metsistununa parkides. Minu esimene kohtumine selle taimega (ja on ka hilisemaid leide) aga oli metsas.\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 17:36 6 kommentaari:\nSildid: raamatud/books, taimed/plants, tulbid/tulips\nMulle tundub, et see aasta soosib kõiki looduslikke ja kodumaised sorte-liike. Just eelkõige kodumaiseid. Kõige uhkema ja äkilisema koloonia on tekitanud minu aias sel kevadel kodumaine talutulp. Ei ole teda ka mitte rotid-mutid-hiired närinud. Juba kolmas aasta selle sama koha peal ja muutub aina uhkemaks ja laiemaks.\nTänavaasta on tulpide õitsemine olnud mitmes mõttes niru: esiteks on palju sibulaid hävinenud (peamiselt talvine rottide toitlustamine, et susi neid sööks!) ja teiseks ... no ma ei teagi, kuidas ja mis põhjusel, aga enamik sorte on kuidagi madalamad ja heledamad kui nad muidu tavaliselt on. Ja kolmandaks teeb ilm igasuguseid vigurhõppeid lumehunnikutest troopikakuumuseni välja, nii et tulbid õitsevad kuidagi väga kiirelt see aasta.\nNii et talutulp on minu selle aasta peamine silmarõõm.\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 14:05 3 kommentaari:\nEelmine sügis sai juba plaan maha pandud, et see aasta teen peenarde äärejooned sujuvamaks, et kuluks vähem igasugust erinevat energiat niitmise peale.\nJa see oli päris kevadel, kui ma oma tasandamisega alustasin.\nTäna hommikul võtsin mehe appi, sain peenra kaevatud ... ;) Nüüd jääb üle veel kogu plats korralikult läbi sonkida, juured välja sorteerida ja mõned astumise kivid paika panna.\nJärgmisel pildil on selline tore koht: valge peenra ots ja salarada. Seal oli niitmine muidu väga tülikas ja muru ronis vägisi peenrasse. Ehk siis nüüd saame korda selle asja.\nRododega on kõik korras :) Elasid ikka talve üle. Üks õitseb, teine sätib end tasapisi õitsema ja kolmas, see kanada äranäritud vartega rodo säästis kolmest oksakesest ühe ja valmistub tasapisi lehte minema.\nOijah, rohimist on palju aga ilmad on suht head ja koolitööd ei kiusa ka enam nii hullusti. Saan ikka nädalakese peenarde renoveerimise peale kulutada.\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 19:48 5 kommentaari:\nSildid: aegumatu projekt, rododendronid, tööd/works\nTii tahtis lilli näha ... ja Svea rääkis püvililledest\nJa siin need lilled on, mida Tii näha tahtis:\nProovisin mitu fotot teha, see sai kõige parem. Neid on mul seal suuremate ja väiksemate puntidega, üksikult ka. Aga üksikud ei jäta fotol õiget muljet.\nTegelikult on nende valgete kobarhüatsintidega omamoodi põnev lugu ka. Ostsin mõned aastad tagasi (3-4) kaks komplekti valgeid kobarhüatsinte. Ühed tulid S.Savisaarelt, teised ostsin poest, üldisest kaubandusvõrgust, tõenäoliselt Hollandi laiatarbekaup. Sordinimi oli sama, kuigi juba Savisaarelt ostes sain aru, et neid taolisi, välimuselt sarnaseid, on kahte sorti aga õitsemisaeg ühtedel väga palju hilisem. Hollandi omad olidki palju-palju hilisemad ja otsa on nad kah saanud. Vindusid ja vindusid, praeguseks pole nende kasvukohas mitte ainustki. Savisaare omad on aga igal aastal stabiilselt paljunenud (välja arvatud kahel esimesel aastal) aga ma olen neid ka kõvasti solgutanud ühest kohast teise, ausalt öeldes. Ja eelmine aasta tegin nendega hoopis imelikku asja. Kui ma oma valge peenra otsa sättisin, kraapisin nende kasvukohas nagu arheoloog ettevaatlikult peamise kihi mulda eemale ja alumise kihi, kus nende sibulad olid, lihtsalt SEGASIN laiali. Mulle nimelt ei meeldinud, et nad niimoodi ühes hunnikus kõik on. Siis panin kihi mulda jälle peale ja natuke kooremultshi.\nHelesiniseid kobarhüatsinte mul on ka aga need on alles teist kevadet, istuvad kukusti ühe koha peal ega anna mitte märku vajadusest massiliselt paljuneda.\nPüvilillede teema. Need tavalised, suured, oranzid ja kollased. Vat Svea ütles, et tema võtab iga aasta üles ja õitsevad järjekindlalt tal ainult kollased. Mina ütlesin, et ma pole juba ammu neid üles võtnud ja õitsevad mul ainult oranzid.\nTaipate, kuhu ma sihin, jah?\nMis te ise sellest arvate?\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 18:36 5 kommentaari:\nPistikud, viinamarjad, priimulad, tulbid jt\nRoheline värv pidi nagu rahustav olema ... aga kui ma möödunud reedel, peale viimast õppesessi, koju jõudsin ja oma püsikupeenrate naadimerd nägin... no see küll rahustav polnud. Köögiviljapeenrad olid ilusad kui nõelasilmast tulnud, sest minu äraolekul oli ämm nende eest hoolitsenud. Püsikupeenrasse aga olin tal soovitanud mitte minna, sest kust tema teab, kus mul möödunudaastased pistikud on ja kus mitte. Praegusega näeb neist enamik ju üsna ebamäärane välja. Aga pean rõõmuga nentima, et mingi koguse uusi taimi ma sealt ikka saan. Põnev, et mis sealt siis tuleb. Aga lugema neid tibusid hakkan alles sügisel, mitte varem.\nViinamarjadega on tänavu samuti lootust äratav seisukord. Kasvuhoone Aljoshenkin ja Muscat Blue on õiekobara-algeid täis. Eelmine aasta hangitud Zilga ja Hassanskii loovad lehti (õues, kõige soojema seina juures ja sinna mahuks parajalt mingi sort veel.\nMis puutub priimulaisse, siis neid tuleks müüa nagu sigarette: kaasas hoiatav silt, et võivad sõltuvust tekitada. Imetlesin siin kevadel oma esimesi priimulaid, tänavu on nad eriti hoos ja hästi paljunenud, ja tekkis kindel idee, et mul on neid juurde vaja. Ja mitte ühte-kahte, vaid palju-palju! Ja möödunud vihmane aasta on neile hästi mõjunud, nad on kõvasti paljunenud ja õitsesid uhkemalt kui iial varem.\nMis puutub tulpidesse, siis nendele möödunud suvi küll kasuks ei tulnud. Neid on hulka vähem kui on olnud varasematel aastatel. Eriti nadi on seis looduslike tulpidega. Väga üksikud esinejad see aasta. Õnneks on küll kõik sordid alles ... See-eest on sügislillede ja valgetel koberhüatrsintide seas justkui plahvatus käinud: need on õige uhkelt paljunenud.\nHää küll, mis ma lobisen. Praegu hea ilm, eile tuli korralik sahmakas vihma, maa on pehme, kerge on kaevata.\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 10:26 4 kommentaari:\nSildid: ilm, köögiviljad, taimed/plants, tulbid/tulips, tööd/works\nPildid praegu, jutt hiljem\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 18:27 3 kommentaari:\nUutest tulijaist siia aeda tegid kõige suurema üllatuse valged krookused. Ootasin neid tavalisi, kus ühest sibulast tuleb üks õis nagu ikka. Aga hoopis sellised tulid nagu eelneval pildil, Hästi armsad, kohe eriliselt toredad :)\nMuidu pole sibullilledele see talv just eriti tore olnud ... päris palju on tühje laike, paha-paha. Tulebki nüüd tuvastama minna, et kes neid täpselt hävitanud on.\nAga see tähtis jutt ...vat see on sihuke:\nminu blogi nimelt ... sest järgmised soojad päevad? nädalad? kuud? huvitav, palju seda antakse? kavatsen teha midagi niisugust:\nJa siia tulen siis kui vihma hakkab sadama.\nPostitaja: isehakanud lillekasvataja kell 10:21 7 kommentaari:\nSildid: aiafilosoofia, ilm, sibullilled/ bulbs\nTulipa Silvestris e, metstulp ja nn. talutulbi aja...\nTii tahtis lilli näha ... ja Svea rääkis püvilille...


Teetanuse vaktsiini saab tasuta - Meditsiiniuudised\nTeetanuse vaktsiini saab tasuta\nTeetanus ja puukentsefaliit on kevade tulekuga kaasnevad ohud, mida on võimalik õigeaegse vaktsineerimisega ennetada. Teetanuse vastu saab end tasuta vaktsineerida, teatas terviseamet.\nLume alt väljasulavas mullas ja sõnnikus võib olla peidus üliohtlik teetanuse ehk kangestuskramptõve tekitaja. Teetanuse tekitaja Clostridium tetani satub inimese organismi läbi vigastatud naha. Haiguse peiteperiood on 6-14 päeva ( võib olla ka 1-30 päeva). Mida lühem on peiteperiood, seda raskemaks kujuneb haigus. Tavaliselt algab haigus mälumislihaste spasmiga, millele järgneb neelamisraskus, haarates hiljem kõik tahtele alluvad lihased.


Veel selle pühapäevani toimub Eesti looduses spordivõistlus, mis on maailmas ainulaadne | Rohegeenius\n30. apr. 2020 kell&nbsp19:20\nMis võistlus see on? Saad inimesi kohtamata kuus tundi looduses liikuda ja lõpuks maailmas ainulaadse võistluse protokolli nime kirja.\nPühapäevani Raplamaal Kahalas toimuva võistluse kohta ütlevad korraldajad, et tegemist on maailma ajaloos teise koroonaviiruse pandeemia ja riigis kehtiva eriolukorra tingimustes läbiviidava rogainiga. Esimene samalaadne üritus toimus Järvamaal Valgehobusemäel.\nRogain on võistkondlik orienteerumismatk, mille eesmärgiks on kontrollaja jooksul koguda võimalikult suur punktisumma maastikule paigutatud kontrollpunktide läbimisest, kontrollpunktide väärtus on erinev, sõltudes asukohast ja tehnilisest keerukusest.\nTavaliselt korraldatakse rogainid ühise stardiga, kuid koroonarogainis tuleb järgida sotsiaalse distantseerumise kohustust (2+2 reegel). Võistlejad ei puutu kokku ei üksteise ega ka korraldajatega, tiimi liikmete arv on piiratud kahega (välja arvatud pereklassis).\nStart ja finiš on Eestimaa Kivide Kuninga juurest, jalgsi võistlejatel on loodusest punktide kogumiseks aega kuus, jalgratturitel neli tundi.\nPunkte kogudes saab tutvuda kunagisest Pahkla raketibaasi alaga, aga liikuda ka mööda metsi, raiesmikke ja karjamaid.\nEelmisel nädalavahetusel rajal punkte korjanud Rohegeeniuse võistkond nägi rajal viibitud aja jooksul eemalt kaht inimest ja kaht koera. Inimestega õnnestus sotsiaalse distantseerumise kohustust täita, koerad soovisid siiski inimesi lähemalt uurida.\nRada on avatud pühapäeval kella 15ni. Lisainfot ürituse kohta saab Facebooki lehelt.\nMärksõnad: covid-19, koroona, orienteerumine, rogain\nÕhusaaste võib olla Covid-19 surmajuhtumite peamiseks põhjustajaks


Selgusid õpirakenduste konkursi tulemused Selgusid õpirakenduste konkursi tulemused\n/Selgusid õpirakenduste konkursi tulemused\nTööde esitamise tähtpäev oli 6. veebruar. Võistluse eesmärk oli luua interaktiivseid rakendusi, mille kasutamine aitaks terviklikult ja hästi õppida mingit konkreetset ainet või teemat. Rakendus pidi õpilasi motiveerima ning olema eakohane ja õppetegevuses kasutatav.\nŽürii otsustas välja anda kolm peaauhinda ja viis kiituskirja järgmistele osalejatele.\nPeaauhind Lota Natka (3.b) Mängude kogumik, mis aitab valmistuda jalgratturi juhiloa eksamiks (http://learningapps.org/view3064994)\nKiituskiri ja meene Marta Oru (4.a) Sõnasegadik (http://LearningApps.org/view3075689)\nPeaauhind Marta Novikova (5.b) Vene keele ülesannete ja harjutustega blogi (https://russian5grade.blogspot.com.ee)\nKiituskiri ja meene Greta Selge (5.a) Kogumik lihtsaid retsepte, mida isegi lapsed suudavad järgida (https://gretaselge.wixsite.com/kodusedretseptid)\nChrislin Normatova (6.b) Harjutused inglise keele sõnade ja väljendite õppimiseks (https://quizlet.com/chrislin_n/folders/english-step-by-step-4)\nKiituskiri ja meene Siim Troost (10.d) Kaardirakendus\nTarvo Täht (10.c) Kaardirakendus\nPeaauhind Enn Kirsman Füüsika põhivara õppematerjal kujutiste teema omandamiseks (https://opik.kirsman.ee/pohikool/8klass/kujutised/)\nSel aastal esitati palju töid, mis ei vastanud konkursi tingimustele. Kaheaastane kogemus annab meile siiski kindlustunde tuleval aastal konkurssi korrata. Loodame, et järgmisele võistlusele laekuvad tööd, mis vastavad kõigile tingimustele ja eesmärkidele.


Mateeria uurimine: Isiklikust füüsikahuvi algusest\nMa olen vist üle 10 aasta üritanud vahel hobikorras füüsikas avastusi teha kuid imelikum läbimurde moment oli ~9-10 aastat tagasi. Nüüd kirjutan sellest, sest esimest korda on kindlam tunne, et oskan seda konkreetsete nähtustega seostada. Veidi naljakas oli see, et avastuse hetk oli umbes 23.00 ja mõtlemisjada kestis võib-olla viieni hommikul ning selle aja sees sain enda jaoks paika enamuse oletustest selliselt, et järgnevat mitu aastat ei lisanud sellele palju juurde ning alles pärast selle lehekülje alustamist sain lahti paljudest olulistest lünkadest. Meeldiva järjepidevusega on suvega õpitu meeldivalt loogiliselt sellega kokku sobinud. Veidi teistmoodi eksperimendina vaatan, kas see annab ideid teistele füüsikast kiiremalt aru saamiseks või teooriate loomiseks.\nEelnevalt olin põhiliselt gravitatsiooni põhjusele mõelnud ja sellel ööl tekkis mõte, et gravitatsiooni tekkepõhjuseks võib olla millegi vool massi omavasse. See sissevool toimuks seejuures millegi keerise laadse sissse. Keeris osaliselt selle pärast, et need tekivad vedelikes ja gaasides väga kergesti olles lainete kõrval ühed vähesed stabiilsemad nähtused sellistes keskkondades. Need võisid alata osakeste külgi riivavate kokkupõrgetega mis tekitavad pöörlemist ning kui tekib keerlemine ümber hõredama keskkoha siis takistab see otseseid kokkupõrkeid keerise keskosaga pannes lähenevaid objekte keskosa ümber pöörlema koos keskosa lähedal oleva kiire tiirleva massiga.\nAinsa kindlamalt keerise laadse nähtuse avastasin enda jaoks alles sellel suvel seoses magentväljaga.\nÜlemistel piltidel on elektronkiired magnetväljas. Magnetväli põhjustab laenguga osakeste tiirlemist muutmata nende kiirust. Kui laenguga osake on magentväljaga ristisuunas liikuv, siis hakkab see ringis tiirlema ning teiste nurkade all liigub see spiraalselt.\nKõik teadaolevad osakesed on magnetvälja poolt mõjutatavad. Neutronitel sarnaneb pooluste orientatsioon võrreldes pöörlemise suunaga elektronide omaga ning prootonil erineb see eelnevast kahest (magnetic moment). Sellest sõltub mis suunas on nende poolused võrreldes pöördimpulsiga.\nVähem kindlad oletused:\nGravitatsiooni põhjustava sissevoolu ajal sisse voolajaks ei paista midagi osakese laadset kuid see võis olla midagi vaakumit täitvat. Selle olemus on siiani üliähmane. Esialgu nimetasin selle fundamentaalmatreeriaks (FM) mille tihenemine moodustaks osakesi näiteks elektronidest prootoniteni ning milleks aatomid tagasi laguneks ülienergilistel kokkupõrgetel.\nOsakestes olevad keerised võivad olla spinni ja teiste pöördimpulsi laadsete nähtuste tekitajad kuid nende väga ebaühtlased massid võivad tähendada, et FM hoiavad tihedalt koos ka mingid teised nähtused. Stabiilseimad osakesed võivad olla ka kera kujulised olles koos oma massi mõjul.\nKeerist võib alal hoida juba see, et keskosale lähemale saamiseks peab olema kiire ning varem keskele jõudnud massi eemaldatakse näiteks keskmise tühjema keerise südamikuga. Kui millelgi õnnestub sinna saada, siis tõenäoliselt peegeldub see tihedamatelt tunneli külgedelt väljudes vabamalt keerise otstest.\nKui prootonis +1 laemg peaks olema sarnaselt neutrontähega väljuv juga, siis võib see selgitada nende tugevat omavahelist mehhaanilist tõukumist. Elektronide puhul võib tõukumise põhjuseks olla eraldunud kogumi edasine paisumine.\nElementaarlaeng võib olla sama arvulise väärtusega + ja - laengu korral, kui üks saab teisest materjali koguda kindla stabiilse kiirusega mistõttu saab osakestel mõõta +1 või -1 jagu laengut.\nMõne osakese suurem aktiivsus magnetväljas võib tekkida nendes endis olevate keeriste lisanduva liikuma paneva jõu tõttu. Neutronil võib see puududa erinevalt elektronist või prootonist.\nTõenäoliselt esineks lisaks teistele keeristele ka Karman'i keerise laadseid nähtuseid või rõngaskeeriseid.\nFM võib olla universumi paisumise põhjustaja surudes galaktikaid laiali. Näiteks kui need paisuvad suurtest pimedatest galaktikaklastrite vahelistest tühimikest galaktikate suunas hakates lõpuks tihedamates alades neelduma kuid omades seejuures piisavalt inertsi galaktikate edasi lükkamiseks. Galaktikatest läheb nendesse tühimikesse footoneid mille lainepikkust võib paisumine suurendada. FM allikaks vaakumis võivad olla osakestelt eraldunud footonid, neutriinod ja massi energiaks lagunemisel vabanenud energia.\nFM olemuse osas tekkis sel ööl ruttu kahtlus, et seda võib vähemalt mõtteeksperimentides asendada teatud ruumiga ühes silmaga tajumatus vaatepunktis.\nArvutisimulatsioonis võib lihtsustatult kasutada kahte perspektiivi. Ühes oleks mõõdud umbes nagu need igapäevaelus paistaks ja teises oleks ruumi ja mass samas rollis. Liikumiskiirus on ühtne läbi selle teise "ruumi". Näiteks valguse/suvalise asja kiirus on 1 ühik sekundis ja mõnes kohas on liikumine üle tuhande korra aeglasem kuna tuhandeid kordi rohkem pikki kohti on vaja läbida. Mida tühjem keskkond seda kiirem valgus ja mida tihedam seda aeglasemalt ning raskemini läbitav on see valguse ning osakeste jaoks.\nKui osake tekib siis peab FM kokku suruma ja kui osake laguneb tagasi FM'ks, siis muutub see tagasi ruumiks olles omamoodi lööklaine põhjuseks (asjad lendavad lagunedes kuni valguse kiirusel eemale, sest lagunemiskohas tekib suur tühimik uue ruumina).\nGravitatsiooni korral toimub aeglane asjade kogunemine ühte kohta, sest FM neeldumisel neeldub praktikas ruum, mis kaotaks järjepidevalt massiivsete objektide vahelist ruumi.\nElektronide rollis osakesed laguneks hajusalt tagasi ruumiks ning see takistaks aatomite kokkupõrgetel edasist lähenemist ruumi tekkel nende vahel kuigi aatomitel poleks takistusi tagasi põrkamisel. Elektronala paisumine saaks tuuma osakestele survet avaldada ja seda koos hoida sõltumata välisest tihedusest. Kui elektronid puuduvad nagu neutronitel, siis võivad kokkupõrked piisavalt FM lahti lüüa, et põhjustada uute elektronide teket (neutroni lagunemine keskmiselt 15 minutiga prootoniks ja elektroniks).\nNeutriinode asemel võib lagunemisel puuduv mass vabaneda FM kujul.\nVaakumis võib olla mingisugune elektromagnetlainete läbimist limiteeriv takistus, mis põhjustab piisavalt tiheda kiirgusega äärmisel juhul aeglasemate elektronide või prootonite teket ning blokeeriks osakeste kiirendamist valguse kiiruse lähedale. See takistus põhjustaks ka massiivsete osakeste teket piirates nende laiali hajumist kui näiteks piisavalt kiiresti elektromagnetkiirgust läbi juhtida või interferentsiga võimendada.\nPosted by Märt at 2:10 PM


Hübriid ja virtuaalsed üritused Tallinnas\nProfessionaal Äriturism Loe lisaks Artiklid ja soovitused Hübriid - ja virtuaalsed üritused Tallinnas\n30.10.2020 Mari Pever\nMitmed ettevõtted Tallinnas pakuvad loomingulisi lahendusi virtuaal- ja hübriidürituse korraldamiseks, olgu selleks konverents, kohtumine, seminar või meelelahutusüritus. Pidevalt arenev tehnoloogia võimaldab korraldada aina põnevamaid ja innovaatilisemaid virtuaalsete elementidega üritusi.\nMis on virtuaalüritus ja mis on hübriidüritus?\nVirtuaalüritus on mis tahes avalik või privaatne üritus, mis viiakse läbi internetikeskkonnas ning millel saab osaleda ainult virtuaalsel teel, näiteks videokonverentsi tarkvara kasutades.\nHübriidüritus on reaalses toimumispaigas aset leidev mis tahes avalik või privaatne üritus, millel saab reaalajas osaleda nii virtuaalselt kui ka ürituspaigas kohapeal.\nMida virtuaal- ja hübriidürituse korraldamisel silmas pidada?\nOsaliselt või täielikult virtuaalselt toimuvate ürituse korraldamisel on hea mõte esmalt läbi mõelda, milline tuleb ürituse formaat ja sisu ning millisel viisil saab virtuaalne vaatajaskond ürituse tegevusele kaasa elada ja sellest osa võtta. Sellest sõltuvad ka ürituse tehnilised nõudmised. Suure tõenäosusega vajab sinu korraldatav üritus enamat, kui pelgalt veebikaamerat ja internetiühendust.\nOlenevalt ürituse tüübist võib olla mõistlik kaasata selle läbiviimiseks professionaalne moderaator või lausa mitu. Samuti tasuks lisada üritusele publikut kaasavaid lahendusi – küsitlusi, viktoriine, küsimuste-vastuste voorusid.\nVirtuaalsete ürituste maastikul tekib uusi tehnilisi võimalusi pidevalt juurde, mistõttu on mõistlik hoida silm peal tehnika arengutel ja veenduda, et ürituseks kasutatav tehnika-tehnoloogia sobiks soovitud ürituse tüübile.\nLõppkokkuvõttes on kõige olulisem, et virtuaalne auditoorium tunneks ennast ürituse täisväärtusliku osalejana.\n10 nippi eduka virtuaal- ja hübriidürituse korraldamiseks\nIntervjuusari virtuaalürituste asjatundjatega. 1. osa\n2. osa intervjuusarjast virtuaalürituste asjatundjatega\n3. osa: osalejate tähelepanu hoidmine ja muud nipid\n4. osa: ürituste virtuaalne keskkond\nVirtuaal- ja hübriidürituste korraldajad Tallinnas\nTallinnas on mitmeid ürituspaiku ja ettevõtteid, mis pakuvad hübriid- ja virtuaalürituste korraldamise teenust.


rauno alliku - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt\nPärnumaa jalgpallurid kandideerivad aasta parimateks\nTänavaasta parimad vutimängijad selguvad 10. detsembril kell 15 Estonia kontserdisaalis algaval jalgpalligalal. Tiitleile kandideerib mitu Pärnumaa pallurit ja Pärnu klubides pallivat vutiässa.\nTransiga viigistanud Rakvere sai hooaja teise punkti, Flora võitis Pärnut 1\nEesti jalgpalli meistriliigas peeti täna kolm mängu.\nFlora võimsale võidule tüürinud Arbeiter: sigahea tunne! Vaata galeriid kohtumisest!\nTiitlikaitsja FC Flora jätkab uue peatreeneri Argo Arbeiteri käe all jalgpalli Eesti meistriliigas ülivõimsalt – seda, et võit põlise rivaali FC Levadia üle tuleb skooriga 6:1, ei osanud aga ilmselt loota ka kõige tulihingelisemad fännid. Kui Sakari Tukiaineni kiirele avaväravale oli Levadial vastus olemas, siis järgmistele tabamustele enam mitte. Teisel poolajal jooksis Flora Levadia kärisenud kaitseliini lihtsalt üle, kaks väravat lõid nii Rauno Alliku kui ka Rauno Sappinen ja ühe lisas Maksim Gussev.\nTarvast Kaljusse naasev Kuusk: jään seda aega positiivselt mäletama\nRakvere Tarva jalgpallimeeskond avalikustas enne tänast Premium Liiga mängu, et Nõmme Kaljust Virumaa klubis laenul olnud keskkaitsja Märten Kuusk naaseb Kalju soovil hooaja teiseks pooleks pealinnaklubi ridadesse.\nRauno Alliku: Magnus Pehrssonil on oma idee Videointervjuu!\nEesti jalgpallikoondise ründaja, Pärnust pärit Rauno Alliku kiitis kaks aastat ametis olnud koondise rootslasest peatreenerit Magnus Pehrssonit, kes jagab mängijatele konkreetseid ülesandeid.\nJalgpalli Eesti meistriliigas võõrustas tabelijuht FC Flora täna püsimajäämise nimel võitlevat Tartu Tammekat. Külalised Tartust läksid mängu 53. minutil juhtima, kui Kristjan Tiiriku söödust skooris Tristan Koskar. Klubi 30. juubelit tähistanud Flora jõudis viigiväravani mängu 72. minutil, värava autoriks oli Maksim Gussev. Kohtumine oli juba veeremas viigisadamasse, kui neljandal üleajaminutil skooris Flora poolt Gert Kams ja nii kirjutas kodumeeskond tabelisse 2:1 võidu. Flora jätkab 69 punktiga liigatabeli liidrina, Tammeka on 21 silmaga üheksandal ehk eelviimasel kohal. Postimees.ee vahendusel on mäng järelvaadatav, ülekannet kommenteerib Kristjan Jaak Kangur.\nJalgpallikoondislase vigastus võib venida kolme kuu pikkuseks\nKohtumises FC Levadia vastu vigastada saanud FC Flora ja Eesti koondise jalgpallur Rauno Alliku mängupaus võib venida kuni kolme kuu pikkuseks.


Aed: Kuidas Paigutada Holly Hekk - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Kuidas Paigutada Holly Hekk\nHolly perekond (ilex spp.) sisaldab sadu liike, mis erinevad suuruse, kuju ja lehtede värvuse poolest. Mõned neist sobivad ideaalselt lühikeste hekide jaoks, teised teevad suurepäraseid, pikkade ekraanide privaatsust. Kiirelt kasvavale ilex x aquipernyile, mis on ameerika ühendriikide põllumajandusministeeriumi vastupidavuse tsoonide 5 kuni 9 vastupidavus, on ideaalne hübriid...\nHollies on tuntud näriliste, kolmnurksete lehtede ja marjade tõttu.\nHolly perekond (Ilex spp.) Sisaldab sadu liike, mis erinevad suuruse, kuju ja lehtede värvuse poolest. Mõned neist sobivad ideaalselt lühikeste hekide jaoks, teised teevad suurepäraseid, pikkade ekraanide privaatsust. Kiire kasvav Ilex x aquipernyi, mis on USA põllumajandusministeeriumi taimede vastupidavuse tsoonide 5 kuni 9 vastupidav, on ideaalne hübriidproov, millel on mitu sorti suurema riskimaandamise jaoks. Sest tiheda, lühema hedge, mis ei tõuse üle 5 jalga, kaaluge sellist sorti nagu "Shamrock" harilik kuld (Ilex glabra "Shamrock"), mis on ka USDA tsoonides 5-9 karm.\nMuuta mulda ümber istutuspiirkonna rikkaliku komposti või muude muudatustega. Kuni muudatused pinnasesse on vähemalt 8 tolli sügavusele. Hollies eelistavad rikkalikku ja hästi kuivendatud pinnast ning teevad hästi täis päikest või osalist varju. Komposti või muud muudatused parandavad drenaaži, lisades mulla toitaineid.\nKoputage kraavi nii sügavale, kui juurpallid on pikad ja maandamise pikkus. Ühe rida varjatud maandamiseks kaevake kraavi ligikaudu 1 1/2 kuni 2 korda nii suureks kui juurkübarad. Paksema ja kõrgema riskimaanduse jaoks eelistatud paksusega hekkide jaoks kaevake üksteisest umbes kaks jalga umbes 1 jalga. Kuigi teete iseseisvate taimede jaoks iseseisvad istutusaukud, on maatike paigaldamiseks lihtsam viis kraav.\nPühkige hollies juurpallid, kui need oleksid konteineris. Juurte lõhkumiseks koormake juurepallid terava esemega, näiteks aiakultivaatoriga. Kui juured on purustatud ja purustatud, peaks lasteaed olema juba sinu juurtega arvestanud.\nAsetage hollies kraavisesse, lohistades neid 6 tolli kaugusel väiksemate kääbusmasinatega, nagu paljud Jaapani hollies (Ilex crenata), mis on USDA vastupidavuse tsoonide 6 kuni 9 suhtes vastupidavad; asetage augud 18-30 tolli kaugusele suuremate hollies. Mitteformaalsete ekraanide puhul, nagu näiteks hollies nagu Ilex aquipernyi, taimed paar jala kaugusel.\nTühjendage kraav maapinnaga, kust te seda eemaldasite. Kompakt pinnas veidi, nii et see on kitsas, kuid siiski õhurikas.\nVesi hedge põhjalikult pärast istutamist ja vett 20 minutit kolm korda nädalas.\nPärast istutamist paigaldage holly-hekiskile ümber 2- kuni 4-tolline multikiht. Multš reguleerib mulla temperatuuri ja niiskust.\nVideo Juhend: THIS KID IS THE NEW PEWDEPIE! - YLYL #0007.


Kas e-sigaretid soodustavad suitsetamist või aitavad loobuda?\nTervishoiupoliitika professor Linda Bauld keskendus Hispaania tervisekahjude konverentsil küsimusele, kas e-sigaretid soodustavad suitsetamist või aitavad sellest loobuda. Bauldi sõnul on e-sigarettide populaarsuse tõusu juures hakatud üha enam väitma, et e-sigaretid meelitavad inimesi, sealhulgas noori suitsetama.\nBauld on koos kolleegidega analüüsinud Suurbritannias läbi viidud uuringuid, et teha kindlaks, kas e-sigaretid soodustavad noorte seas suitsetamist või mitte. Bauld tõi välja, et paljudes uuringutes on vastajalt küsitud, kas ta on kunagi proovinud e-sigaretti. Väga paljudel juhtudel on selle küsimuse vastust ekslikult tõlgendatud ja e-sigaretti korra proovinud inimesed arvatud e-sigareti kasutajate sekka.\nSuurbritannia noorte seas läbi viidud küsitlustest selgus, et on noori, kes on e-sigaretti korra proovinud. Samas, nende noorte hulk, kes kasutavad e-sigaretti vähemalt korra nädalas, on väga väike hulk. Nende noore hulgas, kes suitsetavad, on valdav enamus proovinud korra e-sigaretti ja umbes kolmandik kasutab e-sigaretti vähemalt korra nädalas. Nende noore hulgas, kes ei olnud kunagi suitsetanud, oli e-sigaretti korra proovinud 0,5 protsenti. Need tulemused on olnud sarnased aastatel 2014-2018 läbi viidud uuringutes. Täiskasvanutega võrreldes on tulemus sarnane ehk suitsetajad on suurema tõenäosusega proovinud e-sigaretti või kasutavad seda regulaarselt.\nLinda Bauldi ettekannet, kus ta kirjeldab ka teiste riikide uuringuid, on võimalik vaadata siin:\nLinda Bauld on Šotimaa Stirlingi Ülikooli tervishoiupoliitika professor, sotsiaalse turunduse instituudi direktor ja teadusuuringute dekaan. Ta on ka Ühendkuningriigi tubaka- ja alkoholiuuringute keskuse asedirektor.\nLinda Bauld on käitumisteadlane, kellel on sotsiaalteaduste doktorikraad. Tema teadustööd keskenduvad peamiselt kahele valdkonnale: komplektsete rahvatervise alaste sekkumiste hindamine ning teadusuuringute kasutamine tervisepoliitika teavitustöös. Ta on läbi viinud uuringuid narkootikumide ja alkoholi tarbimise, tervisega seotud ebavõrdsuse ning suitsetamisest loobumise ja tubakatoodete tarbimise piiramise kohta.


Satanism - asutajad, filosoofiad ja harud - AJALUGU - Teemadel\nSatanism on kaasaegne, suures osas mitte-teistlik religioon, mis põhineb kurjuse keskkuju kirjanduslikel, kunstilistel ja filosoofilistel tõlgendustel. Alles 1960. aastatel moodustas Anton LaVey ametliku saatanliku kiriku.\nSaatan kui kangelasevastane\nSaatan 19. sajandil\nÜheksa nurga järjekord\nSaatana post-Lavey kirik\nEnne 20. sajandit ei eksisteerinud satanismi kui tõelist organiseeritud religiooni, kuid tavaliselt väitsid nad seda kui tõelist Kristlane kirikud. Need väited kerkisid esile eriti siis, kui teisi religioosseid rühmitusi taga kiusati Inkvisitsioon , erinevad nõia hüsteeriad Euroopas ja Koloniaal-Ameerika ja 1980. aastate saatanlik paanika.\nSaatana kristlikku kuju vaadatakse sarvise, punase, deemonliku, terava saba ja mõnikord kabjadega inimkujuna. Kristlastele saadetakse patused pärast surma tema pärusmaale - põrgusse. Põrgu kirjeldatakse kui maa-alust maailma, kus domineerivad tule ja sadistlikud deemonid Saatana juhtimisel.\nSaatana ei esinenud esimest korda kristluses. Ta alustas kui Zoroastrist Kuradi kuju Angra Mainyu või Ahriman, kes oli vastu Zoroastria loojajumalale ja kiusas inimesi. Saatanat kujutatakse hiljem aastal Juudi Kabalismi, mis esitleb teda deemonina, kes elab deemonlikus valdkonnas.\nNimi 'Saatan' ilmus esimest korda Numbrite raamatus Piibel , mida kasutatakse trotsi kirjeldava mõistena. Saatana tegelaskuju on Iiobi raamatus esile toodud kui süüdistav ingel. Esimesel sajandil eKr kirjutatud apohrüüaalses Eenoki raamatus on Saatan langenud inglite rühma valvurite liige.\nHiljem asutatud Uues Testamendis Jeesuse Kristuse võhikuna, kujutab Piibli viimane raamat Ilmutused teda ülima kurjusena. See on saatana kristlik kuju, millele satanism otseselt viitab.\nOma 14. sajandi luuletuses “Inferno” Dante tabas sajandeid kristlikku veendumust, kujutades Saatanat kurja koletisena. Kuid 17. sajandi romantikud sõnastasid ta uuesti imetlusväärse ja magnetilise mässajana, Jumala autoritaarsust trotsiva antikangelasena. John Miltoni eepiline 1667. aasta luuletus 'Kadunud paradiis' on selle tõlgenduse loomise loomise keskseks tekstiks. William Godwini 1793. aasta traktaat “Poliitilise õigluse uurimine” andis hiljem Miltoni kujutamisele poliitilise legitiimsuse.\nKõige püsivama saatanliku sümboli lõi okultistlik autor Éliphas Lévi. Lévi kirjeldab teda kui sarvedega kitsjumalust Baphomet oma 1854. aasta raamatus Dogma ja rituaal , mis sidus Baphomet'i saatanaga.\nTõenäoliselt oli prantsuse keeles valesti tõlgendatud „Muhammedi“, Baphomet oli jumalus Templirüütlid aastal süüdistati kohtuprotsessides kummardamises.\nBaphomet, paganlik jumalus, mis taaselustati 19. sajandil okultismi ja satanismi kujundina.\nKultuuriklubi / Getty Images\n19. sajandi viimases pooles toimus Saatana kui kangelasevastase meelest taaselustamine. Seda tänu sellistele teostele nagu Itaalia luuletaja Giosuè Carducci paavstivastane hümn saatanale ja William Blake'i illustratsioonid Kadunud paradiis aastal 1888.\nmiks USA Iraaki tungis?\nOma raamatus Taeva ja põrgu abielu , Esitas Blake Saatanat kui messiat. Umbes samal ajal kirjutas teosoofiaühingu asutaja madame Blavatsky saatanast kui kiiduväärsest mässulisest, kes pakub inimestele tarkust.\nDekadentliku liikumise kunstnikud, nagu Félicien Rops, paigutasid maalidesse saatanlikku kujundit, mõjutatud sellistest kirjanikest nagu Baudelaire ja Poe. Saatanat kasutati ka sotsialistide juhtide, näiteks Mihhail Bakunini ja Karl Marx .\nPoola kirjanik Stanisław Przybyszewski kirjutas 1897. aastal kaks raamatut Saatanast, ühe ilukirjanduse ja ühe ilukirjanduse. Przybyszewski saatan oli laiahaardelise filosoofiaga anarhist, mis sarnanes tänapäevase satanismiga. Przybyszewski noored akolüüdid nimetasid end Saatana Kinderiks.\nLegendaarne okultist Aleister Crowley vaatas Saatanat sümboolselt. Tema 1913. aasta luuletuses „Hümn Luciferile” tähistati Kuradit kui universumi hinge ja mässu pakkujat. Crowley ideed olid satanismis mõjukad.\nmillal legaliseeriti samasooliste abielu\nÜks Crowley rahvahulga haru oli Saksa kontsern Fraternitas Saturni 1926. aastal. Selle asutaja Gregor A. Gregorius kirjutas Saatanlik maagia , mis laenas palju romantikutelt ja võttis grupi astroloogilises süsteemis vastu Saatana. Fraternitas Saturni on endiselt olemas ja Gregoriuse kirjutist on kasutatud satanistlikus praktikas.\nKunagi aastatel 1957–1960 pidas endine karnevalitööline ja muusik Anton Lavey öiseid tunde okultismis. Regulaarsed kohalviibijad moodustasid lõpuks Saatana kiriku.\nNeed istungid olid enamasti arutelupõhised, kuid 30. aprillil 1966 vormistati rühmitus Saatana kirikuks ja koosolekud muutusid rituaalsemaks, hõlmates teatrit, kostüüme ja muusikat. Lavey sai nimeks must paavst.\nKiriku varajased värbamistegevused hõlmasid lühiajalist ööklubi «Topless Witches Revue» etendust, kus osales Susan Atkins, kes hiljem liitus Mansoni perekonnaga.\nAnton Lavey, Esimesest Saatanlikust Kirikust, saatanliku tseremoonia esitaja, 1970.\nLavey saatanlik piibel ilmus 1969. aastal, koondades Lavey isikliku segu mustast maagiast ja okultistlikest mõistetest, ilmalikust filosoofiast ja ratsionalismist ning kristlusevastasest naeruvääristamisest esseedeks, mis rõhutavad inimese autonoomiat ja enesemääramist ükskõikses universumis. Saatanlik Piibel andis kirikule riikliku maine ja oli selle olulise kasvu tugevaks vahendiks.\nOhio habemeajaja ja osalise tööajaga vaimne meedium Herbert Sloan väitis 1969. aastal, et asutas 1948. aastal esimese satanistliku organisatsiooni, Ophite Cultus Sathanase Endori Pakti Jumalaema. Sloane kirjeldas oma rühma keskendununa Saatana metafüüsilistele aspektidele ja pakkus jumalateenistus, armulaud ning kohv ja sõõrikud pärast suhtlemist. Lavey pakkumistega konkureerimiseks lisas ta koosolekutele paljaid naisi.\nÜheksate nurkade ordu moodustati 1970. aastatel Inglismaal, et harjutada okultistlikule keskendumisele vastavat satanismi ja uuemat Saatana rõõmu, mis mähib ufo vandenõusid ja antisemitism nende satanismi.\nKui Saatana kiriku suurus kasvas, arenesid sisemised lõhed, mille tõttu mõned liikmed läksid lahku, et luua oma harud.\nÜks väljaheidetud kirikuliige Wayne West moodustas 1971. aastal esimese okultistliku kiriku. Infolehe toimetaja Michael Aquino lahkus 1975. aastal Setu templi moodustamiseks ja järgnesid paljud teised. Satanismi kasvu tõenduseks lisas USA armee usu oma kaplanite käsiraamatusse „Usulised nõuded ja tavad”, mis algas 1978. aastal.\nJärgmine kümnend tõi sisse uuemad konfessioonid nagu Luciferi saatana lapsed, mille asutas Marco Dimitri Itaalias 1982. aastal. Dimitri mõisteti süüdi laste väärkohtlemises, kuid hiljem vabastati.\nHilisemate saatanlike rühmade hulka kuuluvad Vasakpoolse tee ordu, Uus-Meremaa rühmitus, mis asutati aastal 1990, mis segas satanismi Nietzschea filosoofiaga, ja saatanlikud punased. Saatanlikud punased moodustasid 1997. aastal New Yorgis ja ühendasid satanismi sotsialismi ja Lovecrafti mõistetega - õuduskirjanduse alamžanriga.\n1980. aastad Saatanlik paanika nägi kristlaste fundamentalistide poolt ideed, et saatanlikud kultused kuritarvitavad lapsi süstemaatiliselt rituaalides ja sooritasid laialdasi mõrvu, ning veensid sensatsiooniliste uudiste kaudu edukalt laiemat avalikkust. Kristlikud rühmitused esitasid kiriku tõekspidamised ja tavad tavaliselt valesti, et meedia jaoks mõeldud vandenõu taga fabritseerida pärismaailma kurikael.\nSarimõrvar Richard Ramirez , kui ta lõpuks 1985. aastal tabati, väitis ta end olevat satanist, kasutades oma välimusele saatanlikku sümboolikat ja väites, et tunneb Laveyt, lisades paanikatulele kütust. Lavey väitis, et nad olid 1970ndatel korraks tänavatel kohtunud, kuid Ramirez polnud kunagi kirikusse astunud.\nPaanika süvenes, saatanlikust rituaalsest väärkohtlemisest sai selliste kõrgete juhtumite nagu tavaline aspekt McMartini kool Californias. Nendes kriminaalasjades ilmnes järjekindel tõendite puudumine ja vandenõuteooriat edasi lükanud lastepsühholoogide väidetav sundimine. Fundamentalistide innukus viis tegelike satanistide uurimiseni või süüdistuse esitamiseni vähe. Enamik hulluse ohvreid olid teised kristlased.\nSaatana kirik elas üle 1980. – 90. Aastate saatanliku paanika, kusjuures Lavey hoidis meedia tähelepanust hoolimata rahulikku ja madalat profiili. Kuid grupp seisis pärast Lavey surma 1997. aastal silmitsi väljakutsetega. Pärast seaduslikku lahingut oma lastega läks juhtimine Lavey partnerile Blanche Bartonile. 2001. aastal nimetas Barton ülempreestriks kirjaniku ja kiriku liikme Peter H. Gilmore'i ning ülempreestrinnaks tema naise, kiriku administraatori Peggy Nadramia. Gilmore'i vastuolulised väited, et Saatana kiriku liikmed olid ainsad tõelised satanistid, viisid uue väljarändamise laineni, kus lahkuvad koguduseliikmed nägid ise oma järelkasvu.\nÜheksa nurga endine ordeni liige ja raskemetalli muusik Michael Ford moodustas 2013. aastal Luciferi suurkiriku, avades kaks aastat hiljem Houstonis esimese avaliku saatanliku templi. GCL järgib paljusid LaVeyani põhimõtteid okultismi puudutades ja tal on peatükke teistes riikides.\nKirikute jagamise kõige edukam tulemus on Saatana tempel. Esmakordselt pälvis see tähelepanu 2013. aastal satiirilise miitinguga Florida kuberneri Rick Scotti vastu, kuid kasvas kiiresti organiseeritumaks rühmaks.\nmillal algas Prantsuse revolutsioon\nKaasasutajad Lucien Greaves ja Malcolm Jarry iseloomustasid templi loomist kui reaktsiooni Saatana kiriku suutmatusele 'avalduda reaalses maailmas asjakohaseks organisatsiooniks'.\nNimetades end mitteteistlikuks religiooniks, mis võtab Kuradit kui Miltoni sümboolset vormi mässu, pühendus tempel poliitilisele tegevusele, mis keskendus kiriku ja riigi lahususele, usulisele võrdsusele ja reproduktiivõigustele.\nSaatanlik tempel saavutas tuntuse kahe katse abil lasta Baphometi kuju seaduslikul viisil asetada kahele osariigi pealinnale - Oklahoma 2015. aastal ja aastal. Arkansas 2018. aastal - vastuseks sellele valitsuse sanktsioneeritud 10 käsu mälestusmärki .\nTempel käivitas füüsilise asukoha Salemis Massachusettsis 2016. aastal ja USA valitsus tunnustas seda 2019. aastal usundina, saades maksuvaba staatuse. See on kasvanud hõlmama umbes 20 templit kogu Põhja-Ameerikas ja oli Penny Lane'i tunnustatud 2019. aasta dokumentaalfilmi “ Tere, saatan? ”, Mis on tunnustatud satanismile senise kõrgeima profiili andmise eest.\nSatanismi leiutamine autorid Asbjorn Dyrendal, James R. Lewis ja Jesper Aa. Petersen, väljaandja Oxfordi ülikooli kirjastus , 2016.\nSatanism: sotsiaalne ajalugu Massimo Introvigne, väljaandja Brill , 2016.\nJosh Sanburn, “Uus satanism: vähem Luciferi, rohkem poliitikat”, Ajakiri Time , 10. detsember 2013.\n'Saatanlik iidol läheb Arkansase Kapitooliumi hoonesse', autor Avi Selk, Washington Post , 17. august 2018.\nmis päeval Jeesus tegelikult sündis\nmillal meist sai rahvas\nmillise aasta 1. oktoobril loodi yosemite rahvuspark?\nmiks põgenesid mormoonid idast 1840. aastatel suure soolajärve äärsesse piirkonda?


Teadlased: Eesti majandus kipub kreekastuma - Äripäev\nTeadlased: Eesti majandus kipub kreekastuma\n17. jaanuar 2008, 07:57\nTartu ülikooli värske uurimistöö ütleb, et\nliiga palju eestlasi töötab väikese tootlikkusega kohtadel, majandus vajab\nümberkorraldamist, muidu oleme varsti suures jamas.\nEesti majandus kipub "kreekastuma", mitte "luksemburgistuma", see tähendab, et meil valdavad ehitus ja madala tootlikkusega kaubandus-hotellindus, mitte tööstus ning kõrge tootlikkusega äriteenused ja finantsvahendus.\nEesti sisemajanduse kogutoodang inimese kohta moodustas 2006. aastal ainult 22 protsenti Euroopa Liidu viie rikkaima riigi vastavast näitajast. Ja seda hoolimata asjaolust, et rabame tööd teha praktiliselt sama palju kui kolleegid rikastes riikides, kirjutas Eesti Ekspress.\nEestlaste tootlikkus on masendavalt madal, veel hullem on tõsiasi, et kui me oma majandust ümber ei korralda, siis ei püüa Eesti unelmate Läänt kinni kunagi.\nKui vaadata näiteks jääktulu ühe töötaja kohta, siis rõivatööstuses oli see 2005. aastal vaid 9000 krooni, keemiatööstuses aga 231 000 krooni, vahe oli 25 korda keemiatööstuse kasuks, kuid rõivatööstuses töötas üle 3 korra rohkem inimesi.\nNeed vastikud tõsiasjad tulevad välja sel kolmapäeval esitletud uurimusest, mille koostas Tartu ülikooli töörühm eesotsas professorite Urmas Varblase ja Raul Eametsaga, nad shy;uurisid Eesti majanduskasvu võimalusi 5-10 aasta perspektiivis.\n17. jaanuar 2008, 08:24\nVitsur: kui tahame uut pidu, siis peame hakkama selleks ettevalmistusi tege... 1\n16. jaanuar 2008, 12:15\nMärten Ross: Eesti majandus kohandub aeglasema kasvukeskkonnaga\n17. January 2008, 08:04


- Korraldage Epander liikme suurendamiseks\nKorraldage Epander liikme suurendamiseks.\nNoh, milline on ajakiri õpetaja valida, lahendada ainult teie. Võta üks hantli iga käega, langetage neid alla. Sisaldab tsentraatorit, skreeperit, turbulaatorit. Kui juubelia on hea tuttav, sugulane või sõber ja tema hobi ei ole saladus, siis saate selle suunas turvaliselt teha kingituse. Termomeetriga samade meetoditega nagu lendamiseks eritakistus või radioaktiivseid erialal hästi kontrollida olekus saab asukoha määramiseks vee juurdevool juhitakse kolonni puudumisel rõngastoru veeringlus.\nMaailm tervikuna Joonis 1. Venemaa naftatoodangu prognoos enne Nafta, seonduvat nafta ja maagaasi toodetakse nafta- ja gaasiväljadel, mis on kompleksid puurkaevu ja muud arvukad objektid. Nafta ja gaasi aukude ehitamist käsitletakse erikursusel. Teema "Ehitades nafta ja gaasi tootmisseadmed" uurib küsimusi projekteerimise, ehitamise ja kasutuselevõtu varustatud ka padjad, õli - ja gaasi kogumine kollektorid, õli puhastusseadmed ja gaasi rõhk reservuaaris hooldus süsteemide, mahuteid jne Aalenian Stage - Jurassia süsteemi keskosa madalam tasand.\nKorraldage Epander liikme suurendamiseks etapi fossiilid on ammoniidid. See on laialt levinud Kaukaasias ja Donetsi basseinis. Abaasi moodustamine - foraminifeeride kihtide madalaim horisont. Esindajad rohekas-hall ja sinakas-roheline savi väike kiht liiva, liivakivi ja mergel; võimsus suur m. Mis Abazian saatjaskond Lääne osa Kuban-Musta mere gaasi-laager valdkondades on seotud kaubandusliku õli kogunemist. Abakani sviit - koosneb punastest liivakivid, konglomeraadid jääv interbedded koos argellitov, mergel, liivakivi ja tuff-vooditega hoiused vulkaanilised kivimid.\nAbakani sviidi võimsus on m.\nVäike sünnipäeva kingitused mees. Kinke mees sünnipäevaks - ideede loend\nAbzanovski horisont - mis koosnevad savist, silti ja liivsetest lubjakividest, lehtsilindidest, konglomeraatidest ja savidest; maht m. Ablatsioon - liustike pinna hävitamine päikese, sooja tuule ja sademete mõju tõttu.\nKivide abrasivus - kivimite võime kaduda tahked ained, mis nendega kokku puutuvad bittid, tööriistad jne. Tänu peamiselt kalju moodustavate mineraalsete terade tugevusele, suurusele Korraldage Epander liikme suurendamiseks kujule. Abrasiivid, abrasiivid - kõrge kõvusega peeneteralised ja pulbrilised ained, mis on ette nähtud metallide, mineraalide ja kivide, klaasi, vääriskivide, puidu, naha, kummi ja muude materjalide pinna töötlemiseks.\nAbrasiive kasutatakse peamiselt abrasiivse tööriista kujul. Et abrasiivid sisaldama: lihvkettad, segmentide pea baarid, kroonid jne, mida kasutatakse pinna töötlemiseks metallide, klaasi, kivi, nahk, kumm, puit, marmor jne, ning ka puurimine kivimid. Absorber - seade gaaside kuivamiseks ja puhastamiseks lisanditest vedelate püüduritega. Suurendamaks kontaktpind gaasi koos vedelgaasi suunaga ülespoole ja vastu- voolu absorber pihustatakse erilist pinnad plaadi või silma ülaosas kolonni.\nImendumine - aine imendumine ainega, mida iseloomustab absorbeerunud aine Korraldage Epander liikme suurendamiseks absorbendi massi. Õnnetusjuhtum - varustusest, kaevetest kaevandaminestruktuuridest, erinevatest seadmetest, millega kaasnes tootmisprotsessi rikkumine, äkiline üldine või osaline kahjustus.\nPeamine liiki õnnetuste ehitamise ajal nafta ja gaasi augud klambrid, purunemise downhole Puuriterad ja turbodrills purunemine ja lahti puurida torude ja tilk puurimisriistale ja muud esemed puuraugus. Väga tihti on ummistunud tööriist halva kvaliteedi ja ebaõiglase töö tõttu selle kõrvaldamiseks õnnetusjuhtumiks.\nNafta, gaasi ja mineraalvee hädaolukorraheitmed - kõrgrõhu all olevatelt nafta- ja gaasiavärvidelt maapinnal märkimisväärsete maa-aluste vedelike masside moodustamine vesi, õli, gaas, kondensaat eemaldamine.\nErakorralised heitkogused võivad olla katastroofilised ja sellega kaasnevad inimohvrid. Avarii-avariil asuvad sageli kraaterid, mis on raskesti rekultiveeritavad. Juhusliku sattumise veehoidla vedelikud tungida kõik läbilaskev silmaringi teel liikumise, mis on segi vetes tasuta veevahetus tsoonid, sealhulgas joogivee.\nHädatöö puurimisel - tööga seotud tagajärgede likvideerimiseks rike: ebaedu puurtoru kinni puurimiseks jäänud ka metallist esemeid - bitti, torud, logib tööriistad jne Puurvardaga õnnetused - jättes downhole varda elemente või osi ülemine, puurida ja puurtoru subs muhvid, lukud, centralizers, amortisaatorid, kalibraatorid tulemusena organite kahjustusi siledale portsjoni ühine niit või tsoonist keevitada rikke tõttu keermestatud ühendusel ja kuna nendest elementidest kukub.\nAvariid koos korpuse kolonnidega - suutmatus laskuda, tühjendatakse või tsementeerunud kambritest või nende osade poolt põhjustatud katkestamine keermesliiteid purunemist keevitada ja torude keha, kortsumise või lõhustub tuubi kere, tack, vähenedes kolonni või selle osa, kahju torude külvamisel tsemendi klaasistlõpetage rõngad tagasilöögiklappjuhtplokk või korpuse põhja Korraldage Epander liikme suurendamiseks elementide rike.\nEbaõnnestunud tsementeerimisest tingitud õnnetused - kivistunud tsementmördiga kinni puurvarrestiku, mis maha osa korpuse või vooderdise; ebaõnnestumise ja kahjustusi riputussõlmede korpuse osa murdmise protsessi ja edasi kinnitusavast juhtmestik; denudation kinga nedopodem silindrivedeliku või lahkuv veerust tsemendilobris, kus lisatööd Korraldage Epander liikme suurendamiseks häireid.\nÕnnetusjuhtumitega pekslid - puuripea, puurpea või selle elementide ja osade jätmine süvendisse. Katastroofid mootoritega - jättes downhole Turbodrill või elektrilised drellid, keerake mootorid või nende komponentide tõttu kruvides keermestatud või rikked.\nÕnnetused, mis on tingitud võõrkehade puurist - kukub hästi rootori vahetükid, pöörlevad kiile, võtmed, haamrid, pneumaatiliste sõlmede kiile, suruõhupuuridel võtmeid ja muud käsitööriistade, seadmete või nende osade kohta, mille töö viidi läbi kaevusuu või üle selle.\nRubriik: nafta ja gaasi tingimused. Teema: nafta- ja gaasitööstuse rajatiste ehituse korraldamine\nDigitaalse filtreerimise mudeli kohandamine - parandus parameetrid digitaalne filter mudeli põhjal arvutatud tegeliku sobitamise protsessi parameetrite arendanud mis on saadud tulemuste simulatsiooni tegelike tulemuste nafta, gaas, kondensaadi heakskiidu tööpäeva agent veehoidla ja BHP jootmise hoiused ja muud parameetrid.\nAdsorbent - tahked või vedelad ained, mille pind on võimeline keskkonda heidet sisaldavaid gaase või lahuseid sisaldavaid aineid.\nOn looduslikke või kunstlikke adsorbente, mille hulgas on savi, amorfset ränihapet sisaldavad kivimid treble, opokaspetsiaalselt ettevalmistatud aktiivsüsi.\nAdsorber - seadme gaaside kuivatamiseks ja Korraldage Epander liikme suurendamiseks lisanditest tahkete absorbeerijate abil. Gaasipuhastussüsteemides on tavaliselt paigaldatud mitu adsorbeerivat seadet, mis perioodiliselt lülitatakse seadme töörežiimid: "kuivatamine" - "adsorbendi regenereerimine"; see tagab gaasipuhastusprotsessi järjepidevuse.\nAdsorbendi regenereerimine toimub kuumutades temperatuurini ° C. Adsorptsioon - vedeliku või gaasilise aine keha pinnakihi imendumine tahkete absorbentidega - adsorbentidega.\nNafta ja gaasitööstuses kasutatakse adsorbentides silikageeli, tseoliite, veevaba kaltsiumkloriidi jne. Adsorptsiooni kasutatakse tehnoloogias, eelkõige naftatoodete puhastamisel. Akustika metsaraie - logimismeetod, mis määrab heli lainete leviku kiiruse kaevudesse, mis läbivad kaevu. Aleuuri struktuur - settekesta-kivimite struktuur, mida iseloomustab detri-osakeste suurus 0,01 kuni 0,1 mm.\nAleuriidi fraktsioon - peenelt klastsete ja savistlike kivimite lahutamatu osa, mis sisaldavad läbimõõduga 0,1 mm läbimõõduga terasid. Aleuriidi-peliidi struktuur - struktuur on tihti lehed settekivimid, mida iseloomustab peliidi ja soolaste vahekihtide vaheldumine.\nAlevrites - settepõhjakestavad kivimid või kaasaegsed setted, mis koosnevad teradest 0,1 mm suurused. Siltstoneid - tsemenditud tahke-kivimid kristallilised kivimid, mille kristallid on vahemikus 0,1 mm, i. Antikulinaalne lõks - antikliini struktuuriga moodustatud süsivesinike püüdur.\nMida anda inglise keele õpetaja päevale. Mida anda inglise keele õpetajale õpetaja päeva jaoks\nTeemanttööriistad - puuriterad ja muud tööriistad, mille lõikavad servad on tugevdatud, et suurendada nende kõvadust tehniliste teemantide abil. Teemantpuurimine - teemantidega tugevdatud pöördpuurimine kivi lõikamisvahenditega. Teemantpuurimise põhjakambri puurimisseade koosneb teemantist või natuke, tugevdatud sünteetiliste polükristalliliste teemandistandidega.\nTeemant-bittid on ette nähtud vertikaalsete ja suunduvate kaevude puurimiseks liivakivide, dolomiitide, lubjakivide ja muude kivide läbipääsul, kus tavapäraste rullide lõikamise efektiivsus väheneb järsult.\nTeemantpärlid kroonid ei sisalda iseseisvalt Korraldage Epander liikme suurendamiseks osi. Need koosnevad pulbristatud karbiidmaterjalist kujulist teemantkandevast pea maatriksist ja terasest korpusega, millel on ühenduslukustuslõng. Teemantilisi on valmistatud diameetriga Teemantide kivi lõikamise tööriistade ressurss on korda suurem kui teised tööriistad.\nTeemantpuurpead nende kujunduses on teemantidega piirkonna ühiku kohta sarnased teemantidega, et nägu täielikult hävitada. Kõrgus - kõrgus meetrites merepinnast või merepinnast mis tahes punkti maapinnal, veekõlvel, pöördlaua pinnal, puurimisplatvormi põrandal, võlli suus, kaev. Ebanormaalselt viskoosne õli - õli, mille suhtes ei kohaldata Newtoni nn mitte-Newtoni õli viskoosse hõõrdumise õigust.\nNeile on iseloomulik viskoossuse anomaalia madala nihkepingega ja Darcy seaduse rikkumine poorse keskkonna korral filtreerimisel.\nTõhustatud naftavarude ebanormaalselt viskoosse õli saavutatakse termilise toime teket süstides lahustis, süsinikdioksiid, polümeeri lahused, luues kõrgendatud rõhugradientidest viimine pikap profiile. Anomaalselt viskoossete õlide transportimiseks torujuhtmete kaudu pumpamisjaamades soojendatakse õli, pannakse parafiini dispergeerivad ained.\nEbanormaalne moodustumisrõhk - rõhk, mis mõjutab kivimites olevate vedelike vesi, õli, gaas sisaldus, mille väärtus erineb tavalisest hüdrostaatiline. B Bazhenovi kihistu - Lääne-Siberi plaadi keskosa Korraldage Epander liikme suurendamiseks alajaotis. Seda tähistatakse musta soojaga, tihti laigulise, bituumensiga, suure hulga kalajääkide, ammoniitide, belemniittide ja savi lubjakivide vaheltüüpidega.\nBitumiumsus väheneb või kaob plaadi servadel. Paksus on m.\nBituumeni olemasolu võimaldab meil pidada teket nn põlevkiviõli võimalikuks allikaks. Viidatakse ülemisse juurikusse. Tünn - nafta ja naftatoodete tootmise mõõtmine. Praam - mittesõidukid, mida kasutatakse alusena veealuste torujuhtmete puurimisseadmete jaoks või nafta ja naftasaaduste transportimiseks lühikesteks vahemaadeks. Nafta ja gaasi tasakaaluservad - taastatav sügavamal, kusjuures tänapäevase tehnoloogia kõige täielikum ja ratsionaalsem kasutamine määratakse koguvarude väärtuse korrutamisel õlitamise teguriga.\nTorujuhtme ballastamine, torujuhtme laadimine - torujuhtmete kinnitamine raskuste kaalumiseks või betoneerimiseks nende paigaldamisel vetikatele ja jootavatele alustele. Gaasijuhtmete ballastamist nimetatakse ka kauba paigaldamise ja torude betoneerimisega seotud tööde teostamiseks.\nTorujuhtme ristmed - on ehitatud toetustel veepiiride ja muude takistuste ristumiskohas, paigaldades torujuhtmed märgaladele, jootavad, igikeltsa pinnasesse. Torujuhtmete maa-aluste ülekatete ehitamine toimub kahe projekteerimisskeemi abil - kompenseerimata ja pikisuunaliste deformatsioonide kompenseerimisega.\nBarjääri üleujutus - meetod nafta ja gaasi eraldumise arendamiseks, mis põhineb süstimisega gaasiõli kokkupuutel gaasilisandiga, mis asuvad tavaliselt gaasitava kontuuri sees olevasse joont.\nBarjääri üleujutus on kavandatud selleks, et luua veetõke, mis eraldab gaasi korki peamistest naftavarudest, naftaväljast ja gaasist, vältides gaasi läbimurret naftakäed ja nafta sissetungimine gaasi korki.\nBarjääri vesilööde kiirendab õli ekstraheerimise kiirust ja parandab õli taaskasutamise tegurit. Maavarade vesikond - suletud pindala pideva või peaaegu pideva jaotusega reservuaari või settekivimid, mis on seotud spetsiifilise kivimite moodustamisega.\nKinga - lühike, paksusega seinaga terastoru, umbes 0,5 m pikkune, mille ülaosas on kruvid, et ühendada korpuse stringi alust. Kanderi alumisel otsal on sisemine koonus, mis suunab lukkude lukud ja bitid kaevu keskele.