2018 Arkiv - Side 2 af 4 - Gyseren\nIndlæg tagget med ‘2018’\n11. december 2018 | forfatter: Jette\nVampyrer, varulve, cirkusklovne og psykopater – Jeg ved godt, du er der har det hele – og mere til\nJeg ved godt, du er der er tredje novelleopsamling fra den flittige A. Silvestris hånd på blot tre år. Endnu mere imponerende bliver det, når man ser på den samlede udgivelsesportefølje, der lyder på 14 selvstændige udgivelser siden debuten i 2010 plus et hav af noveller udgivet i diverse antologier og blade. Og ser man så yderligere på, at her i 2018 er A. Silvestri kommet med ikke mindre 5 (FEM!) udgivelser, så må de fleste blive forpustet. Man kunne da også godt frygte, at kvaliteten daler, når udgivelsesfrekvensen er så høj, men det har ikke været tilfældet, så vidt jeg har kunne konstatere.\nSom i de to tidligere opsamlinger er Jeg ved godt, du er der et mix af tidligere udgivne noveller og en ny (her får vi dog to nye).\nSilvestri beskriver selv samlingen på sin hjemmeside: “Tredje opsamling handler om dilemmaer og valg, og om de mennesker, der er fanget i dem. Der er otte fortællinger, de seks har været udgivet før, og der er både plads til nogle af de klassiske monstre som vampyrer og varulve, men fortællingerne selv er langt fra klassiske. ‘Jeg ved godt, du er der’ indledes med novellen ‘Udyr’, der vandt Kandors novellekonkurrence ‘Varulv’ i 2014 og afsluttes med fortællingen ‘Sølvsilkenætter’, der aldrig før har været udgivet.”\nHvor forskellige novellerne ellers er, så er én ting fælles for dem – gruen. Hver eneste novelle invaderede mig under læsningen. Selv de historier jeg på forhånd kendte, fik mig til at tænke ‘Åh nej’ under læsningen. Lige fra ‘Udyr’ som twister varulvemyten, og hvor man som læser er lige ved at heppe på varulven, fordi den menneskelige del af historien næsten ikke er til at bære. Over ‘Forhæng’ hvor en far vil give sine døtre en lektion for livet, og afstumpetheden nærmest siver ud af siderne. Til ‘Jacobs stige’ hvor et cirkusbesøg er alt andet end hyggelig familieunderholdning.\nDe to nye noveller lever også helt op til forventningerne. Titelnovellen ‘Jeg ved godt, du er der’ handler om en mand, der har arvet penge nok til aldrig at røre en finger. Efter en del år som playboy begynder han at udforske sindets dybder og menneskets eksistens. Det fører ham ad nye og ikke helt ufarlige veje.\n‘Sølvsilkenætter’ starter som en forførelse. En mand og en kvinde mødes, og intentionen om sex er mere end tydelig. Alligevel skal spillet køres til ende, og som læser tror vi, at vi ved, hvor handlingen bevæger sig hen. Men pludselig ændres spillets regler, og nu kan alt ske. Og det gør det så …\nFor mig er det altid interessant at læse A. Silvestri. Han skifter genre, skrivestil, tema og medie, som vi andre skifter underbukser – og som regel gør han det godt. Det er også tilfældet her i Jeg ved godt, du er der, hvor de 8 noveller alle står skarpt og velskrevet.\nSom en lille bonus har hver novelle et efterord, hvor Silvestri fortæller lidt om tankerne bag og arbejdet med den enkelte historie. Det, synes jeg altid, er interessant at få et indblik i, men vil man hellere bare læse novellerne, så kan man sagtens det.\nHar du mod på en tur i mørket, hvor moralen får nogle skrammer, og hvor det værste monster ikke altid er varulven, der lurer bag den låste dør, så grib fat i Jeg ved godt, du er der. Jeg var i hvert fald godt underholdt – på den grufulde måde.\nOm Jeg ved godt, du er der:\nForlag: Calibat, 215 sider\nOmslag: Anna Degnbol\nI fædrelandets tjeneste\nHvor vinden blæser\nMånebase Rødhætte og andre SF noveller af Lars Ahn\nFuglene af Mikkel Harris Carlsen\nDe ting der sker af Rasmus Hastrup\nSand og sten, stål og glas – udvalgte fortællinger af A. Silvestri\nFrygtfilerne af Jonas Wilmann\nUnder Bøger | Tags: 2015-2019, 2018, A. Silvestri, dansk horror, noveller | Ingen Kommentarer »\n26. november 2018 | forfatter: Jette\nSå er der røvsparkende, bloddryppende zombie-action til fans af Necrodemic-sagaen\nI 2003 udgav Patrick Leis zombieromanen Requiem. Oprindeligt var det tænkt som en enkeltstående roman, men allerede under arbejdet med bogen blev Leis klar over, at her var grobund for et langt mere omfattende univers. Og sådan gik det. Necordemic-sagaen var født. Nu genudgives alle bindene i en gennemarbejdet, opgraderet, udvidet og sprogmæssigt justeret udgave på forlaget Valeta, og Requiem – Fort Ferguson er tredje bind i serie.\nDer er gået flere hundrede år, siden zombierne fik civilisationen til at bryde sammen. Nu overlever befolkningen i små samfund, isolerede og spredt. På Ferguson farmen går dagene deres vante gang. Man passer sit arbejde i det lille minisamfund under gårdejeren Emil Ferguson, der styrer både farmen og menneskene med hård hånd.\nBag forsvarsværkerne føler man sig sikker, og livet er ikke meget anderledes end før. Så selvom zombierne er en konstant trussel, mærker man dem ikke i hverdagen.\nIndtil en dag en kvinde dukker op. Hun fortæller, at hun kommer fra Havdrupgård, som er blevet overrendt af zombier. Svøben er tilbage.\nFolkene på Ferguson farmen ved ikke helt, hvad de skal stille op. De forsøger at samle de øvrige småsamfund i området til et fællesmøde, men ingen tager dem alvorligt, og de må tage tilbage til farmen med uforrettet sag. Her har tingene i mellemtiden taget en drejning til det værre. En kæmpeflok zombier har fundet frem til farmen – og de er ved at bryde igennem de yderste hegn!\nRequiem – Fort Ferguson er røvsparkende, bloddryppende, action-packed zombie-horror, når det er bedst. Her gælder det rå overlevelse, når zombierne vælter ind over murene, og Patrick Leis beskriver rædselerne med blodsprøjtende entusiasme og fortælleglæde. Jeg elsker det!\nNu er det mange år siden, jeg læste førsteudgaven af Requiem, så jeg husker ikke alt så tydeligt. Men det virker til, at Leis har forankret historien solidt i Necrodemic universet, samtidig med at man stadig kan læse den som en selvstændig historie. Det fungerer fint, og jeg var totalt underholdt under læsningen.\nVi hører om folkene på Ferguson farmen, om hverdagen og hvordan tingene har ændret sig i forhold til før. Hvordan traditioner er blevet særligt vigtige, fordi der er så få af dem. Derfor er det årlige besøg af Påkalderen nærmest helligt, selvom religion stort set ikke findes mere.\nMen vi får også et kort glimt i en anden verden. Den verden hvor teknologien udvikler sig, hvor millionbyer stadig findes, og hvor farmenes ordsprog ‘Alt liv er helligt’ bestemt IKKE gælder.\nJeg er fan af serien, og Requiem – Fort Ferguson er nok min yndling. Den sprudler i den grad af indvolde, død og ødelæggelse, så man bare må læne sig tilbage og nyde de dødes symfoni. Og nu kan jeg næsten ikke vente på bind fire: Pax Immortalis – Opgøret.\nTak til forlaget Valeta der har foræret mig læseeksemplaret til anmeldelse.\nUddrag af Requiem – Fort Ferguson:\n– De er her!\nHermans udråb flåede ham ud af drømmen, tilbage på platformen i tårnet, til en verden hvor de første soldater fra den fremrykkende hær netop havde rundet skovbrynet.\nDe slaskede kroppe stavrede af sted, lignede mennesker der netop var vågnet op efter en alt for kraftig bedøvelse, og på flere af kadaverne dinglede hovederne fra side til side, som var halshvirvlerne lavet af gummi. På afstand så de nærmest lidt komiske ud, mindede om kludedukker der kom vandrende over marken, men de blev ved med at komme, og snart fylde de hele horisonten.\n– For helvede da!\nJesse bøjede sig over kikkerten, fokuserede og røg tilbage med et sæt, da linsen bragte ham helt ind i fjæset på kadaverne. Tæt på var der intet morsomt ved de udøde … (side 215)\nDen nye Necrodemic-saga:\nPax Immortalis – Opgøret\nRequiem – Fort Ferguson\nCastra Damnatorum – Camp 41\nNecropolis – De levende døde\nLæs mere om serien på Patrick Leis’ hjemmeside\nOm Requiem – Fort Ferguson:\nForlag: Valeta, 386 sider\nOmslag og illustrationer: Patrick Leis\nThe Walking Dead af Robert Kirkman\nUnder Bøger | Tags: 2015-2019, 2018, anmelder-eksemplar, dansk horror, Necrodemic-sagaen, Patrick Leis, zombier | Ingen Kommentarer »\n24. november 2018 | forfatter: Jette\nEn ung kvinde findes halshugget i en lejlighed, hvor hendes morder stadig befinder sig. Det burde være en let sag, men intet er let når mennesker og vampyrer lever side om side.\nRød høst af Lars Ahn er seneste udspil i H. Harksens serie med gotiske krimier, og her viser Ahn, at det ikke kun er som novelleforfatter, han kan fange læseren.\nRomanen udspiller sig i et Danmark, der på mange måder er anderledes, end det vi kender. Teknisk er man ikke nær så langt fremme som vi er (f.eks. er smartphones ikke-eksisterende), men mere bemærkelsesværdigt er en ny slags mennesker opstået. Mennesker som kun kan overleve ved at spise blod, som lever længere end normale mennesker og som ikke tåler sollys.\nEfter en turbulent periode er samfundet faldet til ro, og natteren Gabriel, der er født i tiden efter omvæltningerne, arbejder som politibetjent. En nat bliver han og makkeren Meyer tilkaldt til en lejlighed, hvor en ung kvinde findes død. Morderen er stadig i lejligheden, og han tilstår straks, idet han påstår, at den unge kvinde var en vampyr, og at det var hans pligt at dræbe hende.\nSagen virker således klokkeklar, men skindet bedrager. Da Gabriel møder på job næste nat, er morderen selv død, og Gabriel har pludselig fået en ‘bløder’ til makker, kriminalassistent Helene Ravn. Ingen af dem er begejstret for samarbejdet, men det går snart op for dem, at drabssagen har langt videre konsekvenser end nogen af dem kunne forudse. Spændingerne mellem mennesker og nattere er på bristepunktet, og ikke alle vil være kede af at se volden bryde løs igen.\nLars Ahn fortæller på sin hjemmeside om tankerne bag Rød høst. Bl.a. kommer han ind på titlen, som er enslydende med Dashiell Hammetts klassiker fra 1929, og på valget af vampyrer som en del af handlingen. Vampyrer har nærmest været overeksponerede, men Ahn har opfundet sin egen type, og samtidig giver valget ham mulighed for at se nærmere på temaer som diskrimination og fordomme, men også samarbejde og fredelig sameksistens.\nSom et særligt Lars Ahn træk indledes hvert kapitel med et uddrag, bl.a. af den fiktive historiske beretning ‘Nat vs. Dag: Kampen om blodet’. Her får vi mange interessante detaljer om samfundsforholdene og grundene til det anspændte forhold mellem mennesker og nattere.\nJeg læste Rød høst nærmest i et stræk. Man kan læse den som en underholdende og letlæst krimi sat i et eksotisk miljø, men den er også et bidrag i debatten om fremmedhed og frygten herfor. Det er jo let nok at forstå, at mennesker er bange for væsener, der kan slå dem ihjel og drikke deres blod. Men er natterne i virkeligheden så anderledes? Almindelige mennesker er jo i den grad også i stand til gøre de mest grufulde ting mod hinanden.\nLars Ahn er en af mine yndlingsforfattere indenfor de fantastiske genrer, så der var noget at leve op til. Heldigvis har han klaret spinget fra novelle til en roman med bravour, og Rød høst kan absolut anbefales både til krimielskere og til horrorfans. Jeg var i hvert fald vældig begejstret for både set-up og plot, og vil med glæde læse flere gotiske krimier om Gabriel og Helene.\nUddrag fra Rød Høst:\n“Vi lever i en verden delt i to. Os og dem. Det har end ikke utallige gode hensigter og aftaler kunnet ændre på. Hvis jeg skal tage de positive briller på, bør jeg glæde mig over at bo i et land og leve i en tidsalder, hvor fredelig sameksistens fortsat er en mulighed, selvom der er kræfter på begge sider, som konstant forsøger at skabe uro.\nIngen kender det præcise antal, men det anslås, at en femtedel af verdens befolkning befinder sig i en tilstand, hvor de har brug for at indtage blod fra andre for at overleve. Det skabte selvsagt en vis panik i den første tid. jeg er selv for ung til at have oplevet det, men jeg har hørt fortællinger fra ældre, og historiebøgerne er fyldt med ulyksalige beretninger om vilkårlige henrettelser, dødslejre og klapjagt på uskyldige. Der blev også gjort forsøg på at finde på konstruktive løsninger, men menneskeheden har det med at lade frygten dominere, så duerne har svært ved at komme til orde over for høgene.\nDet var først med opfindelsen af ArtSangre, at det lykkedes dem at få ørenlyd. ArtSangre – i daglig tale AS – er et kunstigt blodprodukt, der gør, at vi ikke behøver drikke menneskeblod. AS er midlet, der skaber balance i samfundet. (s. 32)\nOm Rød høst:\nForlag: H. Harksen Productions, 285 sider\nDen nat vi skulle have set Vampyros Lesbos af Lars Ahn\nRandvad af Jacob Krogsøe og Martin Wangsgaard Jürgensen\nVampyr af Michael Romkey\nBid af Rikke Schubart\nAl kødets gang af A. Silvestri\nUnder Bøger | Tags: 2015-2019, 2018, gotisk krimi, Lars Ahn, mord, Sekter, vampyrer | Ingen Kommentarer »\n14. november 2018 | forfatter: Jette\nEn forladt fabrik. En gruppe Urban Explorers. En ambitiøs fabrikant. En familiehemmelighed. En varm sommerdag, der forvandles til et rædselsvækkende mareridt …\nDet skal ikke være nogen hemmelighed, at jeg er stor fan af Steen Langstrup, så da jeg fik muligheden for at smuglæse Frygt Fabrik Fælde inden udgivelsesdagen, greb jeg den med kyshånd. Og jeg blev ikke skuffet! Jeg har tidligere omtalt Episode 1 – Et glemt sted husker som udkom d. 7. september, men nu udgives alle ti episoder samlet i papirform og i et lækkert og gennemarbejdet layout.\nGustav og Alex startede for 7 år siden Metropol Urban Explorers. En gruppe, der udforsker forladte steder, og steder der normalt ikke er adgang til. Denne fredag har de sagt ja til at tage nogle udenforstående med på en tur til en nedlagt metalvarefabrik. Udover dem selv består gruppen af Gustavs kæreste Natja, Alex’ nabo Agnete og et fotohold bestående af fotografen Fiona, assistenten Sascha og modellen David.\nEn solskinsfyldt fredag går gruppen ind gennem porten til H. C. Wilchen-Harbroes Metalvarefabrik. Fotoholdet finder hurtigt en location i selve fabriksbygningen, mens resten begynder at udforske en af lagerbygningerne. De har dog ikke været der ret længe, før Agnete (selv-erklæret clairvoyant) fornemmer tilstedeværelsen af noget. De andre afviser hende og fortsætter udforskningen, der fører dem til toppen af lagerbygningen – hvor Natja pludselig forsvinder sporløst.\nImens har fotoholdet travlt med at få deres billeder i kassen. Men også her bliver fornemmelsen af fare mere og mere overhængende. Sascha, som lider af PTSD efter en episode fra hendes tid som nødhjælpsarbejder, fornemmer stemmer overalt omkring dem, og er der ikke også noget mærkeligt med skyggerne? Og så dør alle deres batterier.\nNatjas forsvinden bringer de to grupper sammen igen, og nu er spørgsmålet, hvad de skal gøre. Skal de blive på fabrikken og lede efter Natja? Eller skal de forsøge at komme ud af fabrikken og tilkalde hjælp?\nSideløbende med gruppens prøvelser på fabrikken hører vi historien om fabrikant Theodor Marinus Wilchen-Harbroe. Tilbage i 1917 har han store planer. Han har i flere år rejst rundt i alverdens afkroge for at indsamle åndelige og religiøse objekter, og nu vil han oprette Theodor Wilchen-Harbroes Okkulte Museum. Ikke fordi han tror på åndeverdenen, men netop for at bevare den naive overtro før civilisationens lys overskinner alt.\nForsøget på at lave sin private samling om til et museum møder dog ikke den store støtte. Til gengæld opdager fabrikanten en hemmelighed under fabrikken, der sætter ham i stand til at gøre næsten alt, hvad han ønsker. Og prisen – ja, den er han villig til at betale.\nSteen Langstrup er altid værd at læse, men med Frygt Fabrik Fælde er han tilbage i min yndlingsgenre – det rene gys – og det mestrer han som få. Ikke mange skriver så filmisk og nervepirrende som ham. Selvom sproget er letlæst, skaber han alligevel tydelige billeder på læserens nethinde, så det føles, som ser man en film.\nVed at krydsklippe mellem personer og tider øges suspensen konstant. Hvert afsnit afsluttes nærmest med en cliffhanger, som lokker læseren til at fortsætte, og jeg er taknemmelig for, at jeg ikke skulle vente en uge mellem hver episode, men havde muligheden for at smuglæse Frygt Fabrik Fælde i én køre. Når det er sagt, synes jeg dog godt om idéen med at udgive historien som en serie, for den måde at læse på giver mindelser om fornøjelsen ved at se The Twilight Zone og andre uhyggelige tv-serier i min barndom og ungdom.\nFrygt Fabrik Fælde er en elementært spændende historie om nysgerrighed, begær, ambitioner og frygt. Om mennesker der træffer valg, og om urgammel ondskab der altid er klar til at træde frem. Langstrup har mange bolde i luften undervejs, hvor vi springer mellem nutiden og de mange tilbageblik til 1917, 1944, for en uge siden m.m. Vi hører om explorer-gruppens fortid, om fabrikanten og hans familie; om irriterende strømsvigt der hjemsøger fabrikken både før og nu; om en ung kvinde der tortureres i en kælder; om stumfilmstjernen Asta Nielsen som medie osv. Men på intet tidspunkt følte jeg mig usikker på handlingen, og Langstrup samler sikkert alle trådene, efterhånden som historien skrider frem, og binder en tilfredsstillende – og overraskende – sløjfe til slut.\nHvis du holder af atmosfærefyldt, nervepirrende uhygge, hvor ondskaben gemmer sig i skyggerne, og kulden langsomt kryber ud af bogens sider og ind i din stue, så er Frygt Fabrik Fælde ikke til at komme udenom. Steen Langstrup serverer her en isnende ond fortælling, man ikke slipper igen lige med det samme.\n“Mørket er levende. Det rummer kræfter, en sugende modbydelig magnetisme. Agnete sidder på gulvet i lagerhallen. Benene skælver mod hendes bryst. Tårer løber ned ad hendes kinder. Over hende trommer regnen mod taget som salver fra maskingevær.\n“Det skulle slet ikke regne i aften,” hører hun Sascha hviske. David brummer, tysser på hende. “Nogle gange tager meteorologerne fejl.”\nDe sidder også på gulvet. En lille meter fra hende. Hun kan kun ane dem i mørket, der nu er tæt. Snart vil hun slet ikke kunne se noget længere. Mørket tager over. “Det styrer vejret,” siger hun og ville ønske, hendes stemme ikke knækkede over.\n“Det?” siger David stille. Agnete tørrer tårerne af sine kinder med ærmet. “Jeg ved ikke, hvad ‘det’ er. Men det er i mørket omkring os. Jeg kan mærke det.”\nDavid sukker. Hun kan mærke ham i mørket, selvom han sidder på den anden side af Sascha. Hun kan mærke ham, hans irritation, hans modvilje mod hende.\n“Jeg var udsendt for en nødhjælpsorganisation engang,” siger Sascha stille. “Jeg oplevede ting.” Hun tier en stund. Agnete kan fornemme hende skælve i mørket. “Der er noget ved dette sted, der får de ting til at komme tilbage. Jeg …” Hun snapper efter vejret. “Jeg hører ting, der ikke er her. Hviskende stemmer. Stemmer fra dengang. Jeg ser ting. Døde kvinder smidt i bunker som affald.”\n“Det påvirker os,” siger Agnete. “Det er ondt, det ønsker at skræmme os, at gøre os fortræd. Vi er dets fanger. Det vil ikke lade os undslippe. Det næres af vores frygt. Men det er ikke målet. Nej, det vil æde os. Vi er slagtekvæg på vej til …“\n“Gider du stoppe det der?” afbryder David hende hårdt. “Ingen af os får det bedre af at piske stemningen op. Vi må bevare håbet. Vi er ikke små børn, der er bange for mørket, vel?” (bind 2 s. 22-23)\nOm Frygt Fabrik Fælde:\nEpisode 1 – Et glemt sted husker\nEpisode 2 – Blod varsler død\nEpisode 3 – Ceremoniel nedtur\nEpisode 4 – Mus i fælder\nEpisode 5 – Mørket byder indenfor\nEpisode 6 – Fabrikanter dør unge\nEpisode 7 – Fallit på afgrundens rand\nEpisode 8 – Alle familier har hemmeligheder\nEpisode 9 – Oprør og arv\nEpisode 10 – Dæmoner skal fodres\nPlantagen 1-3 af Steen Langstrup\nSkyggernes hus af Peter Straub\nUnder Bøger | Tags: 2015-2019, 2018, dansk horror, dæmoner, hjemsøgte steder, okkultisme, ondskab, Steen Langstrup, Urban Explorers | Ingen Kommentarer »\nThanatos af Jan Egesborg og Johannes Töws\n26. oktober 2018 | forfatter: Jette\nHvad har 1500-tals maleren Hieronymus Bosch med kvantekryptering og kvindemord i nutidens Japan at gøre?\nDet var lidt et tilfælde, at jeg faldt over tegneserien Thanatos. Jydske Vestkysten bragte en artikel med overskriften “Kvanteteknologi er den nye atombombe“, og da jeg er fascineret af men fuldstændig uvidende om kvanteteknolgi, tænkte jeg, at en tegneserie kunne være en god indføring i emnet.\nHistorien handler om den danske freelance journalist Anders Brinck, der bor i Kyoto, Japan. En dag falder han i snak med lederen af drabsafdelingen på en cocktailbar, hvor de begge er stamkunder. Over nogle måneder er der sket en række grusomme kvindemord. Ofrene er blevet tortureret, og det hele er blevet filmet. Politiet er tilsyneladende uden spor, men da Anders Brinck får lov at se nogle fotos fra gerningsstederne, minder scenerne ham om noget.\nPå et af gerningsstederne har man fundet en seddel med tegnene “BB84”. Det viser sig at være betegnelsen for en kvantekrypteringsmetode, der skulle være umulig at hacke. Brinck opsøger to danske forskere på Kyotos universitet, som netop arbejder med kvantekryptering. Men besøget giver flere spørgsmål end svar.\nForlaget kalder Thanatos for “en klassisk Nordic Noir- krimi – tegnet i en stilistisk, japansk inspireret, minimalistisk stil”, som skal gøre kvantefysik og kvantekryptologi tilgængelig på en underholdende måde. Makkerparret har tidligere udgivet en række børnebøger om komplicerede matematiske emner, så de er ikke uvante med at formidle svært stof for almindelige mennesker.\nJeg synes faktisk også, at den del af missionen lykkes ganske godt. Jeg fik et godt indblik i kvantekryptering, og kan forstå hvorfor Jan Egesborg frygter konsekvenserne, hvis det falder i de forkertes hænder. Selve tegningerne understreger den lidt triste stemning undervejs og tilføjer handlingen et dybere lag. Jeg ser f.eks. forsidens virvar af elledninger i Kyoto som en metafor, for de uoverskuelige muligheder som kvantekryptering indebærer.\nTil gengæld synes jeg ikke, at krimi-intrigen fungerer optimalt. Idéen bag plottet er godt, men det udfoldes bare alt for hurtigt. I stedet for at lade læseren leve sig ind i historien og få lov at gætte med, serverer forfatterne nærmest bare plottets højdepunkter uden nogen mellemregninger. Det er en skam, for med en lidt mere facetteret historie kunne Thanatos være blevet virkelig spændende. Nu ender krimi-intrigen lidt forstilt som en mindre detalje, der introduceres alene for at fortælle om kvantekryptering.\nJeg vil slet ikke kalde Thanatos for dårlig, men historien har potentiale til langt mere, og det er lidt ærgerligt, at det potentiale ikke forløses. Til gengæld har jeg nu en mere klar forståelse af kvantemekanik, og det er bestemt også en gevinst. Så har du mod på en videnskabs thriller i tegneserieformat, kan du prøve at give Thanatos en chance.\nForlag: Polyteknisk Forlag, 86 sider\nIllustreret af Jan Egesborg og Johannes Töws\nGuds partiklen af Mads Peder Nordbo\nMorderens mesterværk af Gigi Simeoni\nUnder Tegneserier | Tags: 2018, dansk horror, Hieronymus Bosch, Jan Egesborg, Japan, Johannes Töws, krimi, krimi noir, Litteratursiden, mord, tegneserie, videnskab | Ingen Kommentarer »\n2. oktober 2018 | forfatter: Jette\nHauge er IKKE enhver svigermors drøm. Efter endnu en voldsdom står han for at skulle løslades, men dagen inden får han en opgave af Bjarke, en af fængslets hårde drenge. Bjarkes nevø, Ditlev, er død, men Bjarke har ikke fået lov til at tage til begravelsen. Så det skal Hauge. Og så skal han samtidig undersøge, hvad der egentlig skete, da Ditlev døde.\nHauge tager modvilligt til Nordjylland, nærmere bestemt en lille havneby lidt udenfor Frederikshavn, hvor Bjarkes søster bor. Umiddelbart er hun ikke interesseret i at have noget som helst at gøre med nogen af Bjarkes venner, og samme fjendtlige holdning stråler ud af alle, Hauge møder i den lille by.\nHauge lader sig dog ikke stoppe, og da han opdager, at to af Ditlevs kammerater også er døde, er han overbevist om, at der må være en sammenhæng. Men hvorfor skulle de tre unge mænd dø? Hvilken hemmelighed gemmer sig bag mordene? Og er man i byen overhovedet interesseret i at få sandheden frem?\nPalle Schmidt debuterede med tegneserien De lange næsers nat i 1999, og i starten af karrieren var det illustrationerne der var i fokus. Siden tilføjede han ungdomsbøger til repertoiret, og i 2016 debuterede han så som “voksenforfatter” med krimien Fanden på væggen. En rå og kontant krimi-noir som tog læseren med på en tur ned i undergrundens dunkle mareridt.\nNu er han aktuel med en ny krimi: De efterladte, som bestemt ikke er mindre rå. Og heldigvis for det.\nDenne gang er vi langt væk fra storbyens larm, i en lille fiskerby hvor vejret er ligeså ugæstfrit som de lokale. Beskrivelsen af byen, hvor man er heldig, hvis togene stopper, og hvor Hauge har lige så stor mulighed for at være usynlig, som en skildpadde har for at springe højdespring, står knivskarpt. Her sidder fiskerlussingerne løse, når flabede fremmede stiller uønskede spørgsmål, og følger man ikke de uskrevne regler, er man selv ude om det.\nLigeså vellykket er portrættet af Hauge, der heller ikke er uvant med at bruge næverne. Efter en problematisk barndom og ungdom har han nu flere voldsdomme bag sig, bl.a. som følge af sin udprægede retfærdighedssans. Alligevel har han holdt sig klar af bandemiljøet og foretrækker at holde sig for sig selv. Han vil ikke skylde nogen noget.\nSchmidt skriver effektivt og kontant. Tonen er rå, og kulden (både den menneskelige og den vejrmæssige) siver ud af siderne under læsningen. Her er ikke meget at grine af. Til gengæld er atmosfæren af had, mistro og fortabte drømme nærmest til at skære i. Det er flot skrevet.\nPlottet hænger godt sammen, og selvom Hauge langt fra er den typiske opklarer-type med sin kriminelle baggrund og mistro til politiet, synes jeg, han virker troværdig. Jeg køber uforbeholdent præmissen, og vil med glæde læse flere bøger om Hauge.\nBogen lægger sig i nordic noir-strømmen, men er samtidig helt sin egen. Trods sin mørke tone er den knaldende underholdende, og forsiden, som Palle Schmidt selv har tegnet, sætter fra start læseren i den rette, dystre stemning. De efterladte er med andre ord et perfekt bud til en mørk vinteraften i sofaen, hvis du som jeg er fan af hårdkogte krimier med interessante hovedpersoner og uden garanti for en happy ending.\nUddrag af De efterladte:\nJeg drejede rundt på barstolen og vinkede til bartenderen med den tomme flaske. “Ved du, hvem der kunne have en beef med Ditlev?”\nBartenderen knappede endnu en Hancock op til mig. “En beef?”\nJeg tog imod flasken, tog en slurk. “Kunne nogen have grund til at slå ham ihjel?”\nBartenderens mund åbnede sig langsomt, som om en sætning skulle til at trille ud. Men han skyndte sig at lukke munden igen, og hans blik flakkede, samtidig med at en stol skrabede hen over gulvet bag mig.\n“Do ska ett’ bland’ dig i wor’ saage,” lød den grødede stemme bag mig. Det var ikke uventet, men det var hurtigt.\nJeg drejede mig langsomt rundt på barstolen og kiggede op på manden, der tårnede sig op foran mig, ansigtet rødmosset af druk og fuldskægget stadig fugtigt efter den sidste tår. Han havde overalls på inden under sin cowboyjakke, og han var klar til at uddele øretæver, han skulle bare have skyggen af en grund. At jeg var her og havde sort tøj på, var vist grund nok. Han vidste ikke bedre den stakkel. (s. 44-45)\nReklame: Tak til Palle Schmidt for læseeksemplaret\nOgså anmeldt på Litteratursiden.dk\nOm De efterladte:\nForlag: Calibat, 229 sider\nOmslag: Palle Schmidt\nUnder Bøger | Tags: 2015-2019, 2018, anmelder-eksemplar, En Hauge krimi, krimi, krimi noir, mord, Nordjylland, Palle Schmidt | Ingen Kommentarer »


Green Day's AMERICAN IDIOT hittede i 2015 i Malmø og året efter fulgte en dansk udgave i den grå hal, Christiania. Det var tydeligt, at de medvirkende primært havde kvalificeret sig på grund af deres røster, men i denne nyopsætning på Østre Gasværk får man en god blanding af folk, der både kan spille og synge.\nFlere af stjernerne fra Fredericia Teater bl.a. Johannes Nymark ("Young Frankenstein") og Diluckshan Jeyaratnam ("Prinsen af Egypten") lufter deres flotte stemmer til stor fryd for publikum, men det er en anden musicalveteran, nemllig Julie Steincke ("Chicago"), der rocker mest overbevisende af alle de etablerede navne.\nDen i teatersammenhænge udkendte svenske sanger Viktor Norén viser sig at være et fund til hovedrollen med sin tvetydige erotiske udstråling og sin autentiske rebelske udstråling. Men i det hele taget er forestillingen godt besat, selvom det stadig kniber med at høre alle teksterne, men det er vist ikke ualmindeligt til en rockkoncert?\nHistorien omhandler tre unge mænds knuste drømme, og hvor dybtfølt den end måtte være for Green Day-forsangeren Billie Joe Armstrong, så virker den altså temmelig banal selv i en imponerende produktion som denne. Men til gengæld klarer sange som "When September Ends" overgangen til teaterkoncert-formatet med bravour, og rent manuskriptmæssigt synes ambitionsniveauet i al fald over "Mamma Mia"-niveauet.\nBenjamin la Cour har udviklet sin storslåede scenografi en del, så den passer ind i Østre Gasværks magiske teaterrum, men overraskelsesmomentet er naturligvis ikke helt det samme som sidst.\nDet sympatiske ved Tim Zimmermanns iscenesættelse er, at han også giver plads til de unge talenter, og for produktionsselskabet Heltemus ApS fremstår AMERICAN IDIOT som deres mest spektakulære indsats siden "Into The Woods" i Tivolis Glassal.\nMan kunne godt unde Østre Gasværk en succes denne gang efter den skækkelige Vild med dans-musical før corona-krisen. AMERICAN IDIOT har i al fald et dygtigt ensemble med en smittende energi, og det bliver i sidste ende afgørende.


Normalt afsendes din ordre senest 2 hverdage efter, at vi har modtaget din bestilling. Ønsker du selv at afhente din ordre i en af vore butikker, vil dette ligeledes kunne ske indenfor 2 hverdage.\nOpstår der problemer med at levere den bestilte vin, vil du blive kontaktet umiddelbart efter, vi har modtaget din bestilling.\nNår vi har modtaget din bestilling, vil du modtage en online meddelelse på skærmen, som bekræfter din ordre. Ordrebekræftelsen indeholder bl.a. dit ordrenummer og den samlede pris. Du vil ligeledes modtage en ordrebekræftelse på e-mail.\n1 - 6 flasker Kr. 80,-\n7 - 12 flasker Kr. 130,-\nOver 12 flasker Kr. 180,-\nLangt de fleste Holte Vinlager butikker tilbyder fragtfri levering i deres lokalområde, hvis du køber 36 flasker eller mere. Venligst klik ind under den enkelte butik for at se, hvilke postnumre, det drejer sig om.\nRegler & Rettigheder ved design af vinkort:\nVed design af vinkort, som Holte Vinlager efterfølgende udprinter og leverer sammen med bestilte varer, må kunden sikre sig at der ikke brydes rettigheder på eventuelt anvendte billeder. Holte Vinlager kan ikke gøres ansvarlig for sådanne eventuelle brud.\nDer er ikke fortrydelsesret ved køb af vin på internettet, såfremt ”der er tale om vin, der skal leveres til forbrugeren på dennes bopæl eller arbejdsplads” (§ 10 d, nr. 1, jf. § 10 e, stk. 1 i lov om visse forbrugeraftaler).\nHolte Vinlager har imidlertid en kvalitetsgaranti: ”Køber du 6 flasker vin, og svarer vinen ikke til dine forventninger, kan du levere de 5 flasker retur og få pengene tilbage for de 5 flasker. Du kan også vælge at få byttet de 5 flasker til en anden vin.\nEventuelle reklamationer skal rettes til Holte Vinlager Marketing ApS , Lejrvej 7, 3500 Værløse – e-mail: SD@holtevinlager.dk senest første hverdag efter leveringsdagen.\nDu har mulighed for at betale med følgende kort:\nDu kan benytte alle ovenstående kreditkort som betalingsmiddel i webshoppen. Ved betaling pålægges et gebyr. Ved betaling med Dankort og VISA/Dankort betaler Holte Vinlager gebyret til NETS. For øvrige korttyper pålægges et gebyr, der udelykkende går til NETS (tidligere PBS).\nHoltevinlager.dk er opsat med sikker online betaling. Opsætningen inkluderer 3D Secure (Verified by VISA og MasterCard SecureCode), som er et ekstra sikkerhedscheck i betalingsprocessen, hvor kortholder – efter at have indtastet sine kortoplysninger – bliver bedt om at identificere sig overfor udstederen af kreditkortet (typisk kortholders egen bank). Den enkelte bank kan vælge forskellige måder at foretage identifikationen på, f.eks. via netbank kodeord.\nLæs mere om sikkerhed og gode råd, når du handler med dankort og kreditkort på internettet på www.forbrugersikkerhed.com


FLYMAG Magasinet 2014, 01 by FLYMAG Aviation Magazine - Issuu\nnordic fighters - sverige Den første del i denne mini-artikel serie, som handler om de nordiske fighters. Vi ligger ud med at komme tæt på vores naboer imod øst, Sverige.\nRIAT ‘10 til ‘11\nVi er kommet til den sidste del i det fantastiske tilbageblik på RIAT, som dækker årene 2010 og 2011.\nCSAR missioner hører til blandt de farligste missioner. Hvad er det der gør at mennesker sætter deres liv på spil for at redde andre?\nAndy Binks var “down under” til Avalon 2007 showet, hvor blandt andet de sidste F-111 stadig fløj.\nSCANDINAVIAN AVIATION MAGAZINE Velkommen til den 1. udgave af FLYMAG Magasinet i 2014. I denne udgave kan du blandet andet læse den sidste del i tilbageblikket på RIAT, en dybdegående artikel omkring CSAR, samt det svenske luftvåben. God læsning - FLYMAG redaktionen.\nMAGASINET laage air show 2006\nRIAT IGENNEM TIDERNE - ‘10 - ‘11\nswedish air force JAS-39c\nVi kører videre med serien med airshow fra ”de gode gamle dage”, og denne gang skal vi denne gang en tur til Laage i Tyskland.\nCombat Search And Rescue missioner hører til blandt de farligste missioner. Hvad er det der gør at mennesker sætter deres liv på spil for at redde andre?\nSøren Augustesen har endnu engang gået en tur i gemmerne, og ser tilbage på endnu flere storslående år på RIAT. Vi er kommet til den sidste del, som dækker årene 2010 og 2011.\nDen første del i denne mini-artikel serie, som handler om de nordiske fighters. Vi ligger ud med at komme tæt på vores naboer imod øst, Sverige.\nSe udvalgte billeder indsendt af læserne. Temaet for denne udgave er ‘Dit bedste fra ‘13’.\nLaage air show 2006\nF-4F Phantom blev vist frem, men desvĂŚrre har tiderne ĂŚndret sig, og de sidste Phantoms er netop blevet pensioneret fra Luftwaffe. Foto af Andy Binks\nI serien med airshow fra ”de gode gamle dage” skal vi denne gang en tur til Laage i Tyskland\nLaage air show 2006 I serien med airshow fra ”de gode gamle dage” skal vi denne gang en tur til Laage i Tyskland. Showet fandt sted over en varm August weekend på Laage basen i det nordlige Tyskland, tæt ved Rostock. Det var usædvanligt at de tyske myndigheder havde givet tilladelse til at der blev afholdt et ”rigtigt” airshow, noget der kun er sket få gange efter ulykken på Ramstein. Vi boede på et lille gæstehus i landsbyen, og blev hver dag kørt ind til showet i en smart Luftwaffe bus, som landsbyen stillede til rådighed. Den gode fornemmelse forsatte ved showet, hvor der var gode muligheder for at se både udstillingsområdet og flyveopvisningen. Udstillingsområdet var meget anderledes end man er vant til fra f.eks. engelske airshows, da dele af udstillingsområdet var henlagt til shelter området, med fly opstillet foran de aldrene shelters, uden forstyrrende elementer i for- eller baggrunden. En klar forbedring i forhold til de hoppeborge og karruseller man ser til nogle shows. En god mulighed for at fotografere flyene i deres naturlige omgivelser. Udstillingsområdet bød på nogle sjældne fly som inkluderede IAR Soim fra Rumænien, F-5 Tiger fra Schweiz, og Alpha Jets fra Portugal. Den ene i special bemaling, den anden fra opvisningsholdet ”Asas de Portugal”. Mangfoldigheden i udstillingsområdet blev fuldendt med fly fra England, Frankrig, Danmark, Polen, Tyrkiet og Norge. Naturligvis spillede det moderne Luftwaffe hovedrollen i fejringen i luften, med flerskibsformationer af F-4F Phantoms, Tornado’er og Typhoons, en demonstration med en C-160 Transall – både på jorden og i luften, samt dynamiske solo-display’s fra forskellige fly. Flyveopvisningen inkluderede også demonstrationer af Ch-53 og UH-1, hvilket er noget man ikke ser tit. Den eneste klagepunkt ved showet var at man havde solen i ansigtet hele dagen, hvilket gjorde fotografering vanskelig – men det kan man jo ikke klandre arrangørerne for, og det var ikke nok til at ødelægge en god weekend og et godt show, så et stort tillykke til arrangørende for et flot stykke arbejde.\nTop venstre Alpha Jet 15227 fra Asas de Portugal opvisningsholdet viser dens flotte bemaling udenfor en shelter. Top højre Usædvanlige omgivelser for en A-10 – udenfor en russisk shelter på en gammel Østtysk base. Midt venstre C-160 Transall 50+50 lander på Laage til showet, malet i United Nations bemaling. Bund midt Solo-displayet fra den tyske Typhoon var ekstremt dynamisk, og gjorde det muligt at få nogle interessante vinkler. Midt højre En IAR.99 Soim fra Rumænien var det mest sjældne fly i udstillingsområdet, hvor den viste den gamle linjer frem. Bund højre Flyvevåbnet deltog også i fejringen, og sendte ”Bryllupsflyveren”. Fotos af Andy Binks\nCombat Search And Res Combat Search And Rescue missioner hører til blandt de farligste missioner. Hvad er det der gør at mennesker sætter deres liv på spil for at redde andre?\nEn HH-60G Pave Hawk er klar til take off Foto af Søren Nielsen\nCombat Search And Rescue missioner hører til blandt de farligste missioner. Det er også en af de vigtigste missioner der findes, da den er med til at give de piloter som flyver ind i kampzoner, den vished, at hvis det går galt, så er der en gruppe piloter som er specialtrænet og motiveret for at komme og hente dem sikkert ud. FLYMAG Magasinet tog til Davis-Monthan Air Force Base i Tucson, Arizona, for at lære mere om CSAR missionen.\n41st Electronic Combat Squadron (EC-130H) Scorpions\n42nd Electronic Combat Squadron (EC-130H) Raptors\n43rd Electronic Combat Squadron (EC-130H) Bats\nDavis-Monthan Air Force Base Den første flyveplads i Tucson blev anlagt tilbage i 1919, men den hurtige udvikling indenfor luftfarten betød at den i 1927 blev flyttet til dens nuværende placering. Lufthavnen blev døbt Davis-Monthan efter to piloter fra Tucson, som var omkommet i to forskellige flyulykker i starten af 1920’erne. Den militære tilstedeværelse begyndte den 6. Oktober 1927, da Sgt. Simpson flyttede hans salg af brændstof og værksted til pladsen. Den første militære kunde på pladsen var Jimmy Doolittle, den 9 Oktober 1927. Doolittle vandt senere Medal of Honor for hans angreb på Tokyo i 1942. De fælles civile og militære operationer løb frem til starten af 1940’erne, hvor de militære behov medførte en udflytning af de civile aktiviteter på pladsen. I dag er basen hjemsted for en lang række enheder. Under FLYMAG Magasinets besøg i Februar 2014, var basen, blandt andet, hjemsted for følgende enheder:\n355th Fighter Wing: •\n354th Fighter Squadron - Bulldogs (A-10C)\n357th Fighter Squadron - Dragons (A-10C)\n358th Fighter Squadron - Lobos (A-10C) (lukker ned i slutningen af Februar)\n563rd Rescue Group:\n943rd Rescue Group •\nPå grund af de nylige lukninger af A-10 enheder rundt om i verden, er der i øjeblikket en del A-10’ere på Davis Monthan AFB, som ikke har halekoden “DM”. Der er blandt andet fly fra Barksdale (BD), Spangdahlem (SP) og Osan (OS).\nTop venstre En af de ting som 55th Rescue Squadron’s piloter ikke kommer ud for så ofte er, at skulle lande på et skib. Det er dog en færdighed der er nødvendig, og den bliver derfor øvet på et lille område på basen. Foto af Søren Nielsen Top midt To HH-60G Pave Hawk’s cirkler rundt om “skibet”, som er et lille asfalteret område inde på basen. En af de ting som 55th Rescue Squadron’s piloter ikke kommer ud for så ofte er, at skulle lande på et skib. Det er dog en færdighed der er nødvendig, og den bliver derfor øvet på et lille område på basen. Foto af Søren Nielsen Top højre Fire A-10C laver en “Run in and break”, på vej ind til landing, efter en fuldendt mission. Foto af Søren Nielsen Bund venstre De høje bjerge der ligger et stykke uden for Tucson by, skaber en dramatisk baggrund til denne A-10 som er på vej ind til landing. Foto af Søren Augustesen\nHvad er CSAR? Kort fortalt er Combat Search And Rescue (CSAR), opsamling af nødstedte personer i en kampzone. Dette vil typisk være piloter der er blevet skudt ned bag fjendens linjer. En nedskudt pilot vil være et godt “trofæ” for de fjendtlige styrker, som man så under den første Gulf Krig i 1991, hvor Saddam Hussain fremviste tilfangetagne allierede piloter i propaganda øjemed. Da nedskudte piloter som regel lander i områder hvor lokalbefolkningen ikke vil tage varmt imod dem, er det vigtigt at piloten hurtigst muligt samles op af venligtsindede styrker. En anden vigtig del af CSAR missionen er, at den giver piloter den ekstra tryghed, at hvis det værste skulle ske, og de ender bag fjendens linjer, så er der en gruppe piloter og Pararescue Jumpers (PJ’s), som er trænet i at komme og hente dem ud, hvis det på nogen måde er muligt. Dette gør at piloterne føler sig tryggere, og er mere villige til at bruge 5 sekunder ekstra på at sikre at bomben rammer det korrekte mål, og ikke blot vil smide bomben så hurtigt som muligt, så de kan komme tilbage i sikkerhed.\nDet første eksempel på en CSAR mission fandt sted i 1915 under 1 Verdenskrig, da Squadron Leader Bell-Davies, fra Royal Navy Air Service No. 3 Squadron, landede bag fjendens linjer for at samle Flight Sub-Lt. Guilbert Smylie, som netop var blevet skudt ned, op i sit Nieuport bi-plan. Denne opsamling viste, at det var muligt at redde nedskudte piloter. Over de næste årtier, blev teknikker og udstyr til at opsamle piloter bag fjendens linjer, langsomt udviklet under forskellige krige rundt om i verden. Under 2. Verdenskrig blev mange allierede soldater, som blev tvunget til at springe ud over den engelske kanal, reddet op af både eller amfibiefly, hvilket også var tilfældet i Stillehavet, hvor mange amerikanske piloter også blev samlet op. De fleste af disse opsamlinger skete dog uden fjendtlig indblanding, og er derfor teknisk set ikke CSAR missioner, men “blot” SAR missioner. Der hvor CSAR missionen virkelig kom på banen, og hvor mange af de taktikker og teknikker der bruges i dag blev udviklet, var under Vietnam krigen. Under Vietnam krigen, havde udviklingen af helikopteren nået et punkt hvor det var praktisk muligt at bruge den til at eftersøge og opsamle nedskudte piloter, selvom den i de første år af krigen stadig manglede tilstrækkelig motorkraft. Mest kendt er nok Sikorskys HH-3 “Jolly Green Giant”, som blev kendt for de mange modige redningsmissioner den blev brugt i. I årene efter Vietnam krigen, blev HH-3 udfaset til fordel for HH-53 og HH-60G Pave Hawk helikopterne, som begge blev brugt under den første Gulf krig i 1991, og som også har været aktive i alle følgende konflikter. HH-60G Pave Hawk helikopteren bliver også fløjet af 55th Rescue Squadron på Davis Monthan AFB.\nTop Mens piloten laver de sidste tjek i cockpittet, gør jordpersonellet klar til guide flyet ud fra den sunshelter. Bund højre Mens to medlemmer af jordpersonalet gennemgår planen for den sidste del af klargøringen, er piloten i baggrunden i gang med sin “walk-around” hvor han lavet et visuelt tjek af flyet. Bund venstre Efter alle tjek er gennemført, bliver A-10C Thunderbolt II’eren fra 357th Fighter Squadron guidet ud fra shelteren. Fotos af Søren Augustesen\nHH-60G Pave Hawk HH-60G Pave Hawk helikopteren er en videreudvikling af Sikorskys UH-60 Black Hawk. Dens primære opgave er at opsamle personer i fjendtlige områder, og helikopteren er udstyret til at udføre den opgave både dag og nat. Nogle af de opgraderinger, som gør en UH-60 Black Hawk til en HH-60G Pave Hawk, er en lufttanknings probe, ekstra brændstoftanke i kabinen som fordobler brændstofmængden, kaliber 12,7mm maskingevær i begge sider, internt navigation system, satellit kommunikation, sikker datakommunikation (Link-16), natkikkert kompatibel cockpit og infrarøde kamera. På en CSAR mission består besætningen af en første pilot, en anden pilot, en flight engineer (som også bemander den ene maskingevær), en skytte, og 2-3 Pararescue Jumpers, også kendt som PJ’s. Det er PJ’erne, som forlader helikopteren og samle de(n) nødstedte piloter op, hvis de ikke kan hejses op med spillet. Desuden medbringer helikopteren forskelligt udstyr som kan bruges til at frigøre fastklemte eller indespærrede personer fra nedstyrtede fly og helikoptere.\nA-10C Thunderbolt II De fleste der interessere sig bare en smule for militærflyvning kender til Fairchild Republics A-10 Thunderbolt II. Et fly der specifikt blev udviklet til at yde luftstøtte til landtropper under den Kolde Krig, og som bogstaveligt talt er opbygget omkring den store General Electric GAU-8 Avenger 7-løbede 30mm Gatling kanon. Desuden bære designet af flyet præg af, at det skal operere i områder hvor det kan komme under kraftig fjendtlig beskydning. Derfor at flyet stærkt armeret, og alle vigtige dele har backup systemer, og i nogle tilfælde har backup systemet en backup. For eksempel har flyvet to hydrauliske systemer til at styre rorfladerne med, og disse løber forskellige steder i flyet, for at mindske risikoen for at begge systemer bliver ramt samtidig. Skulle dette alligevel ske, har flyet et nødsystem, hvor det kan flyves med gammeldags kabeltræk. Det kabeltræk system er kun beregnet til, at give piloten nok kontrol over flyet til, at kunne nå hen til et relativt sikkert sted, hvor han kan skyde sig ud med katapultsædet.\nTop venstre På dette nærbillede af en af 55th Rescue Squadrons HH60G Pave Hawk’s, kan man se de ekstra brændstoftanke der er monteret bagerst i kabinen. Foto af Søren Augustesen Bund venstre Mens piloten langsomt sætter helikopteren ned, holder skytten øje med højden ud af vinduet. Samtidig tjekker han også at halerotoren er fri af evt. forhindringer. Foto af Søren Augustesen Top højre En A-10C Thunderbolt II taxier tilbage til sit sunshelter, efter endt mission. Foto af Søren Nielsen Bund højre En HH-60G Pave Hawk fra 55th Rescue Squadron står på jorden, imens at rotorbladene forsat kører, mens der bliver skiftet pilot. Det er kun 1 dag, hver 3. måned at 55th Rescue Squadron øver at lande på dækket af et skib, og derfor roterer de imellem de forskellige crews, så der er så mange, der får mulighed for at deltage i denne træning, som muligt. Foto af Søren Nielsen\nMens piloten langsomt sætter helikopteren ned, holder skytten øje med højden ud af vinduet. Foto af Søren Nielsen\nA-10C Thunderbolt II Der er dog piloter der har formået at lande flyet sikkert ved brug af dette system. Men der er desværre også piloter der har mistet livet i forsøget på at bringe deres beskadiget fly tilbage. For nogle år siden begyndte USAF et opdateringsprogram af deres A-10A flåde, som blandt andet består af nye/forstærkede vinger, og en opgradering af flyets elektronik. Opdateringen er så omfattende, at de fly der har været igennem den, betegenes som A-10C. Opdateringen giver flyet muligheden for at benytte de nye “smart bombs” som for eksempel GPS styrede JDAM. Derudover kan flyet nu medbringe en moderne Target Pod, f.eks. Lighting eller Sniper pods, hvilket forbedrer flyets muligheder for at opsøge og udvælge mål på jorden. Opdateringen har også ført flyet fra den analoge tidsalder ind i den digitale, og har også givet flyet Link 16 data kommunikation og sikker satellit kommunikation, så det nu kan udveksle informationer med andre fly i området.\nTop venstre Ground crewet dukker sig, men motorene på A-10C’eren varmer op, inden den er klar til dagens mission. Mid venstre En A-10C Thunderbolt II fra 355th Fighter Squadron taxier ud til banen til endnu en træningsmission. Bund venstre Hog-driveren, som piloterne på A-10’eren bliver kaldt,kigger ned til sit ground crew, og sikrer sig at alt er som det skal være, inden han taxier ud til endnu en træningsmission. Top højre Så snart flyet stopper og piloten slukker ned for motorerne, går jordpersonellet i gang med at gennemgå flyet for, at se om der er ting der skal ordnes inden næste flyvning. Bund højre Ready for action! Denne A-10C Thunderbolt II fra 355th Fighter Squadron taxier ud til banen til endnu en træningsmission, med de omkring liggende bjerge i baggrunden. Fotos af Søren Nielsen\n357th Fighter Squadron Under FLYMAG Magasinets besøg på Davis-Monthan AFB, besøgte vi 357th Fighter Squadron, som har til opgave at uddanne nye A-10 piloter, oplære nye instruktørpiloter, samt at vedligeholde instruktørstatus på de nuværende instruktører Enheden blev oprettet sidst i 1942 på Orlando Army Air Base i Florida, og blev dengang udstyret med Republic’s P-47 Thunderbolt jagerbombere. Enheden fløj luftstøtte missioner over Europa under anden verdenskrig, og har igennem årene fløjet P-47 Thunderbolt, P-51 Mustang, F-86 Sabre, F-105 Thunderchief, F-4 Phantom II, A-7 Corsair og er nu tilbage i den nye udgave af Thunderbolt’en, nemlig A-10C Thunderbolt II. A-10’eren er ikke den første type som enheden uddanner nye piloter på. Den sidste tid de fløj A-7 Corsairs, var det som en træningsenhed.\nHovedårsagen til denne effektivitet er deres indgående kendskab til at flyve afsøgningsruter, samt besætningens evne til at spotte nødstedte personer på jorden. Til at udføre CSAR opgaven flyver enheden HH60G Pave Hawk’s, der, som beskrevet tidligere, er en specialudgave af UH-60 Black Hawk helikopteren. Enhedens motto opsurmere godt deres mission: “These Things We Do That Others May Live”.\nAt enheden råder over nogle af de mest erfarne og dygtige A-10 piloter ses ved, at enheden i 2012 blev samlet vinder af Hawgsmoke konkurrencen. Hawksmoke er en konkurrence for A-10 enheder som afholdes hver andet år. Her konkurrerer enhederne i forskellige former for bombekast, og naturligvis beskydning af mål med den store 30mm kanon.\n55th Rescue Squadron 55th Rescue Squadrons blev oprettet den 14 November 1952 på Thule base på Grøndland. Her holdt den til indtil 18 Juni 1960, hvor enheden blev deaktiveret. Herefter fulgte en række genog deaktiveringer på flyvepladser rundt omkring i USA, og den 22 Januar 2003 blev enheden gendannet på Davis-Monthan AFB. Enhedens primære opgave er CSAR missioner, og den har udført denne opgave under blandt andet Panama krisen, den første Gulf krig, luftkrigen over Kosovo, Irak og Afghanistan. Enheden udfører dog også andre missioner, her i blandt flyvning med forsyninger til katastrofeområder, anti-narkotika operationer, samt civile SAR missioner. Deres træning i CSAR missioner, gør dem yderst effektive til at udføre civile SAR missioner. Som et eksempel lykkedes det enheden at lokalisere en forsvunden person på bare 13 minutter i et allerede afsøgt område - efter de civile myndigheder havde søgt i over en uge.\nTop En A-10 på vej ind til landing på Davis-Monthan AFB. Foto af Søren Nielsen Venstre Hog-driveren er igang med at stige ombord i sin A-10C, mens ground crewet klargører “Tank killeren”. Foto af Søren Nielsen Bund Mød Pedro! En af 55th Rescue Squadrons HH-60G Pave Hawk helikoptere, har fået påmalet et fint overskæg, og er blevet døbt “Pedro”. Foto af Søren Augustesen\nMens piloten langsomt sætter helikopteren ned, holder skytten øje med højden ud af vinduet. Samtidig tjekker han også at halerotoren er fri af evt. forhindringer. Foto af Søren Augustesen\nUdførelse af CSAR missionen En CSAR mission er en af de mest komplekse missionstyper der findes. Dels fordi den typisk involverer mange forskellige fly- og helikoptertyper, som alle udfører forskellige vigtige opgaver. En anden grund er, at missionerne oftest skal planlægges på kort tid, og at der måske ikke er mange oplysninger om fjendtlige styrker i det område missionen skal foregå i. En CSAR mission ledes af en af de deltagende piloter, som har kaldenavnet “Sandy 1” - typisk en A-10 pilot. Det kræver flere års erfaring og uddannelse at blive kvalificeret til at flyve som “Sandy 1” og lede CSAR missioner. En “Sandy 1” pilot skal have et indgående kendskab til hvilke styrker og svagheder alle de andre flytyper som deltager i redningsaktionen har, således at han ved hvornår og hvordan han bedst kan bruge dem til at få missionen gennemført så sikkert som muligt. På grund af missionens natur, hvor man aldrig ved hvor en pilot skal hentes ud fra, og under hvilke omstændigheder, er det en missionstype som A-10 piloterne træner meget, således at de kan opbygge så meget erfaring, at de er i stand til at finde på kreative løsninger når de stå i ukendte situationer. En “Sandy” pilot flyver typisk 10 CSAR træningsmissioner om året. Dette lyder måske ikke af meget, men for at gøre en CSAR træningsmission realistisk kræver det koordinering med fly fra mange andre enheder. Desuden træner A-10 piloterne på Davis-Monthan AFB med HH-60G besætningerne på ugenligt basis. Der afholdes også øvelser dedikeret til CSAR missionen, som for eksempel Angel Thunder øvelsen, der afholdes hvert år på Davis-Monthan AFB.\nTop / bund midt To HH-60G Pave Hawk’s er ved at være klar til afgang på en træningsmission, og står med rotorerne i gang mens piloterne foretager de sidste tjek. Bund venstre En HH-60G Pave Hawk ligger an til landing, med Tucsons bjerge i baggunden. Bund højre A-10 piloten er næsten klar til at taxi ud, og ground crewet har gjort deres del af arbejdet med at klargøre flyet. Fotos af Søren Nielsen\nMan siger at A-10’eren blev bygget op omkring den store kanon, og at den har fået øjenavnet “Warthog” - vortesvin. Man kan vidst godt her forstå hvorfor. Foto af Søren Nielsen\nUdførelse af CSAR missionen\nFremtiden for CSAR missionen\nEn CSAR missionspakke består typisk af 2 HH-60G Pave Hawk helikoptere, 4 A-10C Thunderbolt fly, en luftbåren kommando central, lufttankningsfly og andre jagerfly der er til rådighed, som kan yde støtte mod jord og/eller luft mål. De 4 A-10 fly er typisk delt op i to par; Sandy 1 (missionslederen) og Sandy 2 (hans wingman), har til opgave at lede og koordinere missionen, sammen med den luftbårne kommando central.\nDen 24 februar meldte det amerikanske forsvarsministerium ud, at det planlægger at udfase hele A-10 flåden i løbet af kort tid. Hvilken betydning det vil få for udførelsen af CSAR missionen er svært at vide. Men faktum er, at USAF ikke råder over et fly der kan overtage rollen med at eskortere helikoptere ind i fjendtligt område på samme måde som en A-10 kan. Fly som F-16, F-15E og F-35, kan simpelthen ikke flyve langsomt nok, eller sikkert nok i den lave højde som det kræver at eskortere HH-60G’erne. Om A-10 flåden bliver udfaset, og hvad der i så fald skal overtage dens plads vil den nærmeste fremtid vise.\nDet er også deres opgave at lokalisere den nødstedte pilot, og bekræfte at der er tale om den korrekte person. Først herefter bliver de to HH-60G helikoptere, som ind til da har opholdt sig i et sikkert område, kaldt ind. Sandy 3 og Sandy 4’s opgave er at eskortere de to helikoptere frem til piloten, naturligvis med støtte fra alle de andre deltagende fly. Dette er en opgave som A-10’eren er særdeles velegnet til, takket være dets lave hastighed, og dens fænomenale manøvreringsevne i lav højde. Flyets tunge armering og kraftige bevæbning, er selvfølgelig også en stor hjælp. En typisk armering på en CSAR mission vil være 2 AGM65 Maverick missiler, 4 bomber, raketter, samt en fyldt trommel med 1174 30mm patroner til GAU-8 kanonen.\nFLYMAG Magasinet vil gerne takke Staff Sgt. Angela Ruiz, 355th Fighter Wing, Public Affairs Office, Commander Lt Col Michael Curley, Major Alec Menoni, Major Joel Bernazzani og Major Daniel Haugh fra 357th Fighter Squadron samt Capt. Christopher Karins, Capt. Thomas Steiner og Capt. Brian Dicks fra 55th Rescue Squadron, for deres store venlighed og hjælp før, under og efter besøget.\nEfter at være blevet opgraderet til de nye A-10C modeller, er A-10’erne blevet langt mere effektiv i Sandy rollen. Digitaliseringen af cockpittet, og især tilføjelsen af Link-16 datakommunikation, som har muliggjort hurtigt og sikker deling af informationer med andre flytyper, herunder AWACS og ikke mindst HH-60G’erne, har betydet store fremskridt i udførelsen af en CSAR mission. Selvom der ikke har været brug for at udføre en CSAR mission i flere år, har missionen stadig høj prioritet, og den trænes fortsat intensivt, således at piloterne er klar til at træde til, hvis det en dag pludselig skulle bliver alvor, og de skal hente en pilot ud bag fjendens linjer.\nVenstre Mens piloten langsomt sætter helikopteren ned, holder skytten øje med højden ud af vinduet. Samtidig tjekker han også at halerotoren er fri af evt. forhindringer. Top højre Noget der ikke er et problem når man lander på et skib er “brown-outs”, men det er det i det tørre landskab i Arizona. Bund højre Pedro er landet! Fotos af Søren Augustesen\nRIAT 2010 - 2011 Den sidste fortælling i denne omgang, i serien omkring RIAT. Årene er 2010 og 2011.\nPrisen for både mest spektakulære bemaling OG mest spektakulære take-off gik efter manges mening til den Hollandske Tiger F-16! Foto af Søren Augustesen\nFOTO & TEKST - SØREN AUGUSTESEN\nRIAT 2010 Temaerne for showet i 2010 var “Training 2010” og 70 års jubilæet for Battle of Britain. “Training 2010” betød at der var mødt træningsfly fra hele verden op til showet. De fleste af disse var at finde i udstillingsområdet, men en del havde også fundet vej til opvisningsprogrammet. Der var gamle kendinge som Saab T-17 fra det Danske flyvevåben, L-39’ere og BAe Hawk træningsfly i forskellige udgaver, og fremtidens træningsfly var også repræsenteret i form af Aermacchi M311 og M346, samt Pilatus PC-21.\nHøjdepunktet for mange i flyveopvisningen var helt sikkert den amerikanske F-22 Raptor, som også vandt tre præmier for den dynamiske opvisning. Andre højdepunkter i flyveopvisningen var den føste offentlige opvisning med en Airbus A400M, Boeings F/A-18F Super Hornet og imponerende som altid var også Avro Vulcan’en som endnu en gang gav en imponerende opvisning.\nFejringen af 70 års jubilæet for Battle of Britain, forsøgte at samle fly fra alle de nationer som deltog i slaget. Højdepunktet i dette felt var helt afgjort den Polske Su-22 Fitter. Desværre var hverken det Tjekkiske eller Slovakiske flyvevåben repræsenteret til showet. Det var tilgengæld både det Tyske og Italienske flyvevåben. Også USAF deltog med en lang række fly, og det samme gjorde RAF selvfølgelig også.\nTop venstre Heller ikke i 2010 kunne man undgå regnvejr til RIAT. Her taxier en Fransk Mirage 2000 over banen efter den er landet kort efter en regnbyge. Bund venstre Med masser af motorkraft, ingen last og kun lidt brændstof var Airbus A400M i stand til at lave et imponerende take-off. Midt Piloten på den Tyske C-160 Transall havde sat sig for at vise at det ikke kun er jagerfly der kan “vinke farvel” under take-off. Bund højre To koldkrigsbombefly mødes. En B-52 Stratofortress fra USAF flyver over Avro Vulcan der holder på banen og venter på dens tur til at give dens opvisning. Fotos af Søren Augustesen\nTop venstre Den amerikanske F-22 Raptor var et stort hit under opvisningen. Her trækker flyet kondens under en brat opstigning.\nBund midt Som en del af fejlringen af 70 års jubilæet for Battle of Britain, deltog denne nybyggede Me-109 i flyveopvisningen.\nTop højre Efter endnu en imponerende opvisning lander Vulcan bomberen igen på Fairfords lange bane.\nBund højre Selvom en Tornado jager ikke er kendt for dens manøvredygtighed, så kan den godt trække kondens hvis den stiger brat efter en hurtig forbiflyvning.\nBund venstre Det eneste amerikanske fly i flyveopvisningen i 2011 var denne A-10C Thunderbolt II fra West Coast Demo Team.\nRIAT 2011 Det store tema for RIAT 2011 var showets 40 års fødselsdag. Det første RIAT blev afholdt i 1971, og siden da har showet udviklet sig til verdens største militære airshow, til trods for at showet også har lidt under de nedskæringer der har fundet sted de sidste år. Højdepunktet til showet var helt afgjort de to Ukrainske Su-27 Flanker’s og deres support tanker, en Il-76MD. Andre højdepunkter var den første offentlige optræden af RAF’s nye tanker, en Airbus A330MRTT, som ved showet blev officielt navngivet “Voyager KC1”. Opvisningen bød også på displays fra F-16 fra fire forskellige nationer, Belgien, Holland, Danmark og, for første gang til RIAT, Tyrkiet. Eneste amerikanske deltager i flyveopvisningen var en A-10C Thunderbolt II fra West Coast Demo Tema. Som altid var der masser af opvisningshold med til showet, og i 2011 var der debut til Saudi Hawks fra Saudi Arabien. Der var også gamle kendinge som Il Frecce Tricolori, Royal Jordanian Falcons, Patrulla Aguila og selvfølgelig Red Arrows.\nTop Endnu et fly der fik debut til RIAT var RAF’s nye tankfly, A330MRTT som om fredagen før showet blev døbt Voyager. Bund venstre I 2011 var der også debut til et nyt opvisningshold, nemlig Saudi Hawks fra Saudi Arabien, som fløj med 6 grønne BAe Hawk træningsfly. Bund midt Det var med stor glæde for mange at der endnu en gang var Su-27’ere at finde til RIAT. Godt nok kun på Static. Her er den ene af de to Ukrainske Su-27’ere fanget under take-off på hjemrejsedagen. Bund højre En privat ejet OV-10 Bronco laver et noget anderledes take-off. Fotos af Søren Augustesen\nnordic fighters - sverig\nEn JAS-39C fra 172:a Stridsflygdivisionen på F17 breaker væk fra sin wingman. Foto af Søren Nielsen\nNordic fighters - Sverige Den første del i denne mini-artikel serie, som handler om de nordiske fighters. Den første del handler om det svenske luftvåben.\nF17 Kallinge historie F17 Kallinge blev etableret oven på Bredåkra mosen ved Kallinge under navnet Kungliga Blekinge Flygflottilj d. 1 Juli 1944. 2 eskadriller, kendt som 171. stridsflygdivisonen, og 172. stridsflygdivisionen i dag, blev samtidig dannet under F17. Eskadrillernes primære opgave var at samarbejde med flåden i anti-skibs missioner. Dette passede fint til placeringen, som blev valgt da det tidligere havde været et militært område, dog kun brugt af flåden. Eskadrillerne startede med at flyve B 3 (Junkers Ju 86D-1). I 1947 gik de over til at flyve marine versionen af flyet Saab 18. I 1960’erne blev der tilføjet to nye eskadriller til F17. I 1964 ankom division RB 68 (Bloodhound MK II, anti luft missil batteri), og i 1965 en Search and Rescue (SAR) helikopter eskadrille. Anti luft missil batteri eskadrillen var kun aktiv indtil 1974, da hele systemet i flyvevåbnet blev udfaset og blev sendt tilbage til Storbritannien. I forbindelse med nedlukningen af F  3 Malmslätt i 1972, blev der i 1973 tilføjet to jagt divisioner fra F3 til F17. Enhederne blev lavet om til at være dedikerede jagt eskadriller indtil 1978, hvor en jagt division blev udfaset og erstattet med en rekognoscerings division fra F11 Nyköping, som efterfølgende blev udfaset i 1980, efter forsvarsforliget af 1977. Spaningsdivisionen var den første på F17, der fløj med den bevæbnet udgave af Viggen, i form af SF/SH Viggen. F12 Kalmar var også en af de flyvestationer, som Riksdagen besluttede at lukke i 1980, efter forliget i 1977. F12 havde et sektorspecifik ansvar over sektor S2, som dækkede den sydøstlige del af Sverige, og luftforsvar centret kaldet Vargen (Ulven), dette ansvar blev overført til F17. I 1978 overtog F10 Ängelholm hele SektorSyd, hvilket betød at de overtog al luft overvågning af det sydlige Sverige. Hos F12 Kalmar lå flyvevåbnets vejr skole (VädS) placeret, denne enhed indgik i F17, som et detachement under betegnelsen F17K, frem til 1982, hvor skolen blev flyttet til F5 Ljungbyhed og alle militære aktiviteter i det tidligere F12 ophørte og afsluttet.\nTop venstre Gruppechef for 172:a Stridsflygdivisionen Capt. Mattias ”Shooter” Olin, står foran sin jet inden næste trænings mission skal til at starte. Noter og kort til missionen er allerede blevet gennemgået og sidder nu klart på lårene af piloten. Foto af Søren Augustesen Top højre Ground crewet til denne JAS-39C, er netop blevet færdige med de sidste pre-flight checks, og piloten gør sig klar til at taxi ud til dagens næste trænings mission Foto af Søren Nielsen Bund Lidt skyer, Öland og Småland danner en fantastisk baggrund til denne fuldt loaded JAS-39C. Foto af Søren Nielsen\n1 x Center-line fuel drop tank, 2 x RBS-15 2 x RB-99 (AIM-120), 2 x RB-98 (IRIS-T) er hvad denne JAS-39C bærer af armering. Foto af Søren Nielsen\nI forbindelse med forsvarsforliget af 2000, skulle F10 i Ängelholm lukkes den 31. december 2002. I forbindelse med forliget, blev det besluttet at F17 skulle overtage JAS 39A Gripen fra F10 i Ängelholm og dets detachement i Hästveda (F10H). Det samme forsvarsforlig besluttede også at F16 Uppsala skulle lukkes, hvilket inkluderede de to F16 afdelinger: F16 Malmen på Malmens lufthavn (F16M) og F16 Gotland i Visby lufthavn. Disse afdelinger blev overført til F17 under betegnelserne henholdsvis F17M og F17G. I 2004 begyndte eskadrillerne at få erstattet deres JAS-39A version med C-versionen. I forbindelse med forsvarsforliget i 2004 blev Flygbasjägarskolan (FBJS) overført fra F7 Såtenäs til flyvestationen. Endvidere ankom den tredje helikopter eskadrille (3. hkpskv), til F17. Den tredje helikopter eskadrille er kun co-lokaliseret på flyvestationen, og er et detachement til Försvarsmaktens helikopterflottilj (Hkpflj), på Malmen. 2011 var også året hvor F17 blev sendt til Libyen i forbindelse med FL01 (Flyginsats Libyen), som var den første internationale fly mission siden F22 Congo (22 U.N. Fighter Squadron, 19611963). 2011 blev også det sidste år eskadrillen fløj A-versionen af JAS 39 Gripen, da 172. stridsflygdivisionen blev opgraderet i juni måned til C-version.\nFlyvestationen kom først til senere, og i flere omgange. Den skulle tilpasses til forskellige formål, 1965 til Bas 60 , i 1975 til JA 37 Viggen, i 1992 til Bas 90, og i 1995 til transportfly. I forbindelse med den store lukning af flyvestationer, der fandt sted i 1990’erne og begyndelsen af 2000’erne, kom detachementets vigtigste ændring i løbet af flere etaper. I 1994, da F13 Norrköping blev lukket som en konsekvens af forsvarsforliget af 1992, blev detachementen overført til F16 Uppsala, og blev udpeget F16 Gotland (F16G). Da F16 Uppsala blev lukket i 2003 på grund af forsvarsforliget af 2000, blev detachementet overført til F17 Kallinge og fik sit nuværende navn F17 Gotland (F17G ). QRA - Quick Reaction Alert, kaldet afvisningsberedskabet (AVB) i Danmark, er en af de vigtigste roller for F17G i dag, da Gotland ligger midt i Østersøen, og det er derfor et af de mest østligste luftrum i Sverige.\nTop Efteråret har sat sine spor på den svenske natur, dog hændrer det ikke denne JAS-39 fra at vise sine kræfter, med denne fuld afterburner take-off. Bund venstre En våd bane, et flot eftermiddagslys, og en JAS-39 der bremser i flotte omgivelser. Bund højre En siluet af en JAS-39 igang med en fuld afterburner take-off. Fotos af Søren Augustesen\nQRA - Bevæbnet jagtinstinkt\nBaggrunden for det svenske beredskab er Sovjetunionens nedskydning af en svensk DC-3 over Østersøen i 1952, som blev efterfulgt af den såkaldte Catalina nedskydning, da en Catalina der ledte efter DC-3 også blev skudt ned af Sovjetunionen. Konsekvensen af disse begivenheder var, at Sverige indførte en kontinuerlig overvågning af luftrummet samt et beredskab, der kan fungere mod eventuelle krænkelser af luftrummet. I dag har Försvarsmakten altid fightere i beredskabet. Det betyder ikke, at der er fightere i luften døgnet rundt - noget, der ville være ekstremt dyrt og personalekrævende (-intensitivt). I stedet indgår en vurdering af situationen, som er grundlaget for om kampflyet skal i luften, eller forblive på jorden i forskellige grader af standby.\nQRA - Bevæbnet jagtinstinkt Den hurtigste måde at afvise en ubuden gæst på, enten på himlen eller på havoverfladen, er at sende Försvarsmaktens fightere i luften. Sveriges land, hav og luftrum overvåges af forskellige sensorer, såsom radarstationer fra forskellige steder døgnet rundt. Ved den mindste antydning af, at de ukendte fly eller skibes aktiviteter forekommer på eller nær det svenske territorium, vil interceptors blive scrambled, for at kontrollere hvad der sker, og gøre opmærksom på at de trodser svensk territorium, og om nødvendigt afvise eller stoppe de ubudne gæster. Dette kan gøres ved at piloten giver tegn med sine hænder, vipper flyveren, eller om muligt via radioen. For at mindske risikoen for fejl og utilsigtet optrapning af situationen, findes der et sæt nationale og internationale regler der skal overholde.\nPå ethvert givet tidspunkt er omkring 2.000 skibe i Østersøen, foruden alle private både, fritidssejlere og marinefartøjer. I luften er det ikke mindre trængt, foruden alt nationalt og nordisk civil luftfart, går så går den store flyrute mellem europas største lufthavne og forskellige asiatiske destinationer igennem den sydlige del af Østersøen. Derfor patruljerer rekognoscerings beredskabet de svenske grænser og det international luftrum i vores nabolag, for at se og dokumentere de skibe, luftfartøjer og igangværende militære øvelser. Overvågningen gøres ved brug af forskellige sensorer, såsom flyets radar og rekognoscering pods, hvilket i praksis er et stor digital kamera med high-end objektiver. Hver identifikation eller afvisning bliver altid dokumenteret ved brug af radar, radio og GPS. I QRA flyet er der også altid et håndholdt kamera, som gør det muligt for piloten at tage foto til senere analyseret af specialuddannet personale på jorden. Teknisk udstyr gør det muligt også at foretage identifikation i mørke.\nTop Spidsen af Öland, sol og JAS-39C Gripen drejer af for at komme retur til F17 Blekinge AB. Bund Det er ikke kun missioner, hvor det handler om “fire-power”, som JAS-39 kan bruges i. En anden vigtig rolle er blandt andet rekognoscering. Fotos af Søren Nielsen\nNår der kommer uventede gæster Overtrædelse af Sveriges grænser sker et vist antal gange om året. Nogle af disse overtrædelser viser sig at være fejl fra piloternes side, og sommetider er det en administrativ fejl, såsom en planlagt og godkendt overflyvning , men hvor oplysningerne af en eller anden grund er blevet forlagt . Uanset hvad årsagen er, så registreres og dokumenteres alle de begivenheder relateret til svensk territorium og luftrum. Ved indikation af, at noget ukendt nærmer sig de svensk grænser vil et øge beredskabet sættes i værk, og et afventende spil går i gang, indtil at QRA flyene får besked på at gå i luften. Det højeste beredskab en besætning på jorden kan få, er at piloterne skal sidde i flyet med motoren kørende, indtil andet er blevet beordret. Jaktstridsledaren tager beslutningen om indsatsen og giver instruktioner til piloterne under gennemførelsen af afvisningen. Han sidder normalt i en af kommandocentralerne sammen med fighter lederen og luft overvågningen, og har et godt overblik over situationen der bliver udspillet i luftrummet. Når afvisnings flyet nærmer sig luftfartøjet, der overtræder det svenske luftrum, vil piloten dreje hovedet på forskellige måder, for at skabe kontakt med den anden pilot. Hvis luftfartøjet ikke adlyder ordrer eller besvarer igen på kommunikationen, kan jaktstridsledaren give godkendelse til at et varslings skud med den store automatkanon, for at vise det krænkende luftfartøjet at dette er seriøst, samt for at prøve at skabe kontakt. Noget der dog ikke er sket i moderne tid.\nTop Her kan man tydeligt se armeringen på JAS’en, mens piloten skyder flares, ellers facklor som det hedder på svensk. Bund venstre Denne JAS-39C taxier på vej ud mod banen, til dagens næste mission. Bund højre Solen danner flot en siluet omkring denne Gripen.\nEfter kontakten er optaget til luftfartøjet, vil det enten vende om, hvis det intet har at gøre i svensk luftrum, eller også vil det blive identificeret, for så efterfølgende at fortsætte sin flyvning i det svenske luftrum. F17 Kallinge har QRA beredskabet for den sydlige, samt østlige del af Sverige. Dette sker i form af 2 JAS-39C både F17 Kallinge - Blekinge AB, samt 2 JAS-39C på F17G Gotland, i Visby lufthavn.\nDen meget karakteristike strømlignede form af JAS-39 ses tydeligt her. Foto af Søren Nielsen\nEskadrillechef Andreas Dahlberg , som tidligere selv har fløjet både Draken og Viggen, flyver i dag JAS-39 Gripen, ser frem til at de i enheden får ”Next generation” Gripen, JAS-39E/F, da den yderligere øger kapaciteten, muligheder og de typer missioner som de er i stand til at udføre - selv om han dog ikke er sikker på at han stadig flyver til den tid, fortæller han med et smil på læben.\nDa man er gået fra en singlerole til en swingrole flyver, har det også betydet en ny hverdag for piloterne, da de nu skal lære tre ting. Hvor de førhen kunne koncentrere sig om en enkelt mission, skal alle piloter nu kunne klare både Fighter (Jagt), angreb (Attak) og rekognoscering (Späning), og antallet af træningstimer er ikke blevet tredoblet. Heldigvis er JAS-39C Gripen flyet udstyret med et topmoderne cockpit, og et computersystem der gør at piloten let kan skifte mellem de tre missions typer, og kun få vist de informationer som er nødvendige for den valgte missions type. Den fysiske størrelse på Gripen, forbedret aerodynamik og moderne fly-by-wire teknologi har gjort at flyve egenskaberne er blevet meget bedre i forhold til Viggen. Den mindre størrelse har også gjort cockpittet mindre, og piloterne har derfor mindre plads til at operere flere systemer end de skulle i Viggen. Her kommer det moderne cockpit design med multi funktions touch skærme til sin ret, og gør piloterne i stand til at flyve alle tre typer missioner på trods af det forholdsvis lille cockpit. Alle de svenske JAS-39’ere er blevet opgraderet fra A/B modeller til C/D, hvilket yderligere har øget kapaciteten og mulighederne. Den største forbedring må anses for at være air-to-air refueling kapaciteten, som benytter ”probe and drouge” systemet kendt fra bla. US Navy’s fly. Denne kapacitet gør at det Svenske flyvevåben nu er i stand til at deployere Gripen flyet til baser langt uden for Sverige, ligesom de taktiske muligheder er blevet væsentligt forbedret.\nOpgraderingen til JAS-39E/F, også kendt som Gripen NG, kan man sammenligne med opgraderingen af ”Legacy” Hornets (F/A-18A/B/ C/D) til Super Hornets (F/A-18E/F), hvor opgraderingen blandet andet inkluderer udvidelse af antallet af hardpoints, forøget motorkraft samt nye og forbedrede avionics. Gripen NG er i stærk konkurrence med F-35A Lightning II (JSF), Eurofighter Typhoon og F/A-18E Super Hornet om at afløse F-16 i RDAF, og dermed blive Danmarks nye kampfly.\nØvelser Foruden den daglige træning på Blekinge AB, så spiller nationale og internationale øvelser en stor rolle i piloternes og det øvrige mandskabs træning. Det er vigtigt for alle dele af eskadrillen at holde sig klar, og være i stand til at samarbejde med andre enheder, end blot dem selv. Dette gælder svenske, så vidt som det gælder internationale enheder. Dette hjælper ikke blot samarbejdet mellem enhederne, men også imellem de deltagende lande, og hjælper dem med at være parate til eventuelle fremtidige internationale missioner. Den største udfordring ved deltagelse i fremtidige øvelser, er et meget stramt forsvarsbudget, hvilket gør at penge er den største spiller for at få puslespillet med øvelser til at gå op. Indsatsen over Libyen, Operation Odyssey Dawn, var dog et tydeligt eksempel på, hvor forberedt de svenske enheder var til at samarbejde med den internationale koalitionsstyrke, og hvor vigtige internationale øvelser er.\nTop På vej ind til “run in and break” med F17 Blekinge AB i baggrunden. Midt venstre Mens den ene taxier ud til start, starter den anden. Midt højre Klar til næste mission! Bund Et syn man ikke vil have, hvis man er fjenden! Fotos af Søren Augustesen\nLibyen - Operation Odyssey Dawn\nEn reaktionstid der satte Sverige på det internationale verdenskort, og de beviste endnu engang at de er en vigtig spiller i det internationale samfund. Det gik så hurtigt med at etablere denne deployment, at da de første JAS-39’ere lettede fra Blekinge AB, vidste de endnu ikke præcist hvilken base de skulle flyve til. De vidste blot at de skulle flyve sydpå. I starten stod missionerne hovedsageligt på air-to-air patruljering, dog blev det hurtigt lavet om til at det hovedsageligt var rekognoscering missioner, som de svenske JAS-39 udførte. Det var ikke kun de svenske Gripen der havde base på NAS Sigonella. Amerikanske, canadiske, tyrkiske samt danske styrker var også baseret på basen, og dette gav et godt sammenhold mellem landene. Specielt nævnte eskadrillechef Andreas Dahlberg, at de fik stor hjælp af det danske luftvåben under opstarten af deres missioner fra NAS Sigonella.\nF17 deltog i 2013 i Red Flag 13-2 på Nellis AFB. Det svenske luftvåben har tidligere deltaget ved Red Flag øvelser, dog adskilte Red Flag 13-2 sig på flere områder. Øvelsen markerede den første gang at der blev fløjet så lange stræk med JAS-39, som ved hjælp af en KC-10 Extender, blev fløjet via Lajes over Atlanten, og derefter direkte videre til USA. Førhen har de på sådanne flyvninger skulle flyve over Island, Grønland, Canada og videre med flere stop i USA. Udover at det var første gang med den lange færgeflyvning, var Red Flag 13-2 også første gang hvor alle piloter, ground crew m.m. kom fra samme enhed. Tidligere har det været en blanding fra forskellige enheder når det svenske luftvåben skulle deltage i Red Flag. Enheder skal selv medbringe alt det materiel de skulle få brug for, hvilket blandt andet inkluderer reservedele, f.eks. hele reserve motorer, og de live-våben de skulle bruge under øvelsen. Dette kunne lade sig gøre ved, at de havde lejet en AN-124 til at transportere reservedele, en svensk C-130, som skulle transportere de live-våben der blev brugt under øvelsen, samt en KC-10 fra USAF, som skulle stå for lufttankningen af flyverne på deres tur frem og tilbage fra Nellis, og som foruden dette kunne transportere ekstra reservedele, ground-crew og piloter.\nTop “Don’t mess with me” Bund venstre Her kan man tydeligt se armeringen på JAS’en, mens piloten skyder flares, ellers facklor som det hedder på svensk. Bund højre På vej ind til landing, med den flotte efterårs skov, som omringer F17 Blekinge AB som baggrund. Fotos af Søren Nielsen\nEn JAS-39 fuldt tooled up, og med en “Don’t mess with me”-attityde Foto af Søren Nielsen\nEskadrillechef Andreas Dahlberg forklarer at der er mange områder hvor Red Flag adskiller sig fra andre øvelser, og størrelsen er en af dem. Man kan virkelig mærke at der sidder 2.000 mand på Nellis AFB, hvis eneste opgave er, at planlægge og afvikle øvelsen. Dette er noget man ikke ser andre steder i verden. Til sammenligning fortæller eskadrillechef Andreas Dahlberg at det er flere end der er ansat på Blekinge AB. Øvelses området omkring Nellis er så stort og tilbyder så mange ting, som ikke er muligt i nært samme omfang andre steder. En af disse ting er ”Large Force Packages”. Begrebet Large Force Packages dækker over at det er muligt at have mere eller mindre alle aspekter af et virkeligt krigsscenarie med i øvelsen, ved at du har de store bombere, electronic warfare, overvågning, air-to-air, air-to-ground, jord enheder m.m. med i samme øvelse, og endda i samme mission og scenarie. Dette gør at øvelse virker endnu mere realistisk, end hvis det blot var air-to-air der blev trænet. Øvelsesområderne er ikke blot kæmpe områder hvor det er muligt at flyve både hurtigt og lavt, men områderne er spækket med forskelligt udstyr, hvor blandt andet deres ground-to-air systemer, er meget avancerede, hvilket klart er en fordel frem for andre øvelsesområder rundt omkring i verden, da det udsætter piloterne for så realistiske scenarier og situationer som overhovedet muligt, uden at der bliver skudt med skarpt efter dem.\nEn vigtig del med disse øvelser er, foruden at træne piloterne, samarbejdet med de forskellige koalitionspartnere. Selvom Sverige ikke er en del af NATO, deltager Sverige i store koalitions opgaver, og øvelser. Deltagelsen i flere Red Flag øvelser, samt deres store indsats i Libyen missionerne har sat Sverige på kortet, som en vigtig international partner. Foruden de 3-4 større nationale og internationale øvelser, som F17 deltager i om året, er det målet for F17 at de i fremtiden skal deltage i Red Flag en gang hvert 2. eller 3. år. En stor tak til Gruppechef for 172:a Stridsflygdivisionen Capt. Mattias ”Shooter” Olin, samt Eskadrillechef for 172:a Stridsflygdivisionen LtCol Andreas ”Dalle” Dahlberg for at muliggøre denne artikel. Top Strømlignet, og stadig dødelig! Bund venstre Klar til ground check, og ombord stigning af piloten. Bund højre Den meget karakteristike strømlignede form af JAS-39 ses tydeligt her. Fotos af Søren Nielsen\nAVALON AIR SHOW 2007 Andy Binks var “down under” til Avalon 2007 showet, hvor blandt andet de sidste F-111 stadig fløj.\nEn General Dynamics F-111 laver en “dump-and-burn”, hvor ca. 1.200 liter brændstof bliver brændt af i løbet af 6 sekunder, hvilket giver en flamme der er længere end flyet selv! Foto af Andy Binks\nAvalon Air Show 2007 I 2007 var jeg så heldig, at komme med en gruppe fly entusiaster til Australien. På turen var vi blandt andet til Avalon International Air show, som bliver afholdt lige syd for Melbourne - et air show som bød på flere fly man ikke kan se flyve mere. Der er stor offentlig interesse for flyvning i Australien, da det er en del af hverdagen i det store land. Det betød også, at der var rigtig mange mennesker til showet, hvilket gjorde det svært at fotografere de fly der var udstillet på jorden. Heldigvis var publikumslinjen meget tæt på opvisningslinjen - næsten så tæt på at man kunne mærke varmen var F-111’erens “dumpand-burn” forbiflyvning. Man skulle også næsten dukke sig for ikke at blive ramt af vingen på Qantas 747’erne da den fløj henover. Ud over fly fra det Australske militær, var højdepunkterne i udstillingsområdet en Cougar helikopter fra Singapore Air Force og to F/A-18 Super Hornets fra henholdsvis Diamondbacks og Royal Maces enhederne der på det tidspunkt holdt til på Atsugi basen i Japan. Opvisningsdelen var kort, men fremragende efter europæiske forhold, med usædvanlige displays fra en Eurocopter Tiger fra den Australske hær, en Cessna A-37 i Syd vietnamesiske mærker, The Roulettes (RAAF’s opvisningshold) i deres PC-7’ere, en DeHavilland Caribou, som lavede fantastiske indflyvninger, og nogle meget korte landinger. Højdepunktet var naturligvis da F-111’eren lavede dens berømt “dump-and-burn” forbiflyvning. Til trods for at jeg havde set den lave denne manøvre en gang før, og derfor var forberedt, tog det alligevel næsten pusten fra mig, at se den store flamme skyde ud bag motorerne ren drengerøv! Veteranfly miljøet i Australien er stort, og inkludere blandt andet en flyvende P-40 og P-51. HARS’s Constellation udgjorde et interessant sammenligningsgrundlag med Qantas 747, og man kunne tydeligt se hvor langt den civile luftfart var noget på meget kort tid. Hvis du skulle få chancen, så kan jeg kun anbefale at besøge Avalon showet, også selv om der er flere af de nævnte flytyper som ikke længere deltager i showet. Der er stadig mange imponerende deltagere, og tilskuerne er meget venlige og imødekommende.\nTop Venstre En DeHaviland Caribou laver opvisning. Top højre Cougar helikopter fra Singapore Air Force. Midt højre En RAAF Hawk 127, laver en hurting top-side forbiflyvning. Bund højre En Eurocopter Tiger helikopter fra den Australske hær. Bund venstre En RAAF C-130 Hercules laver en taktisk landing.\ndit bedste billede fra â€˜\nEt kanont flot billede af en Antonov AN-2. Foto af Jacob Thomsen\nDen sidste Phantom i Wittmund 2013. Foto af H. J. Fruensgaard\nEn CH-53E i mørkets frembrud under Humanitarian Aid / Disaster relief øvelsen ved WTI kurset i april. Foto af Søren Nielsen\nFoto af ThorbjĂ¸rn Brunander Sund\nFoto af Ruben Schmidt\n“Besøget i tårnet på Phuket lufthavn, var ét af årets højdepunkter for mit vedkomne” Foto af Erik Frikke\nDubai Airshow for fĂ¸rste gang i den nye Dubai World Central. Her ses UAE Air Force CH-47, UH-60 og AH-64 Foto af Peter Poulsen\nJAS-39C fra 172. stridsflygdivisionen. Foto af SĂ¸ren Augustesen\nEn MH-60S Seahawk fra NSAWC Foto af Jesper Nielsen\nNÆSTE UDGAVE AF FLYMAG MAGASINET Næste udgave af FLYMAG Magasinet udkommer til Juni, her ser vi blandet andet nærmere på “Aggressors”, og hvad det er for en rolle de spiller, samt at vi forsætter artikel serien om “Nordic Fighters”.\nINFORMATION Traditionen tro, så vil næste udgaves tema foto være: “Cargo”. Alle billeder tæller, sålænge det er dig der har taget billedet, billedet er fly relateret, og at det er taget i 2013. Som tidligere skal du selv have taget billedet, og billedet skal mindst være 1200 px i bredden. Det er vigtigt at billedet er i 3:2 eller 2:3 aspect ratio, da vi måske ellers er nødt til at beskære dit billede. Billedet skal være rene, uden vandmærker og ikke overredigerede eller manipulerede. Vi er altid på udkig efter indhold til magasinet. Artiklernes omfang er ikke det afgørende, sålænge at indholdet er relevant. De kan omhandle alle fly relateret emner, f.eks. civile, militære, lufthavne, varmluftsballoner... stort set alt der har med flyvning at gøre. Har du en god historie i gemmerne, som du har lyst til at dele med os, er den mere end velkommen. Find dias scanneren frem. fat blyanten, og skriv en spændende artikel. Om det er en spotter tur til en lufthavn eller flybase, et airshow, jubilæet af en flytype eller andre ting, så er det velkommen i FLYMAG Magasinet. Har du fået lyst til at bidrage med et indlæg til FLYMAG Magasinet, så ser vi frem til at høre fra dig. For mere information: www.flymag.dk / www.facebook.com/flymag.dk / info@flymag.dk\nFLYMAG Magasinet 2014, 01\n1. Udgave i 2014 af FLYMAG Magasinet.


Ingen Vand, Ingen Problemer for Manitou\nManitou Southern Africa, et datterselskab af det franskbaserede Manitou BF, den førende leverandør af motoriserede løsninger i forbindelse med materialehåndtering indenfor mineindustrien, er stolte af at annoncere deres samarbejde med Evans Waterless Engine Solutions.\nMed over 40 års erfaring som leverandør af løsninger til materialehåndtering til den lokale mineindustri, er Manitou´s brand blevet synonym med robust maskineri til uvejsomme mineområder, idet de er bygget til at præstere under de vanskeligste betingelser.\nI årtier er de motorer, der arbejder under disse forhold, blevet kølet med vand eller vandbaserede kølervæsker, ganske enkelt fordi der ikke var nogen anvendelige alternativer. Sådan er det ikke længere.\nEvans Vandfri Kølervæske er en revolutionerende, ugiftig kølervæske, designet til at forhindre kølernedbrud. Kendte problemer såsom overophedning, korrosion, elektrolyse, tæring, overtryk og meget mere kan nu løses ved at erstatte vandbaserede kølervæsker med Evans. Evans unikke vandfri sammensætning fungerer under de mest ekstreme forhold langt bedre end vandbaserede kølervæsker. Men vigtigst af alt, Evans holder i mortorens levetid.\nManitou South Africa udnytter de beviste foredele med Evans kølervæsker, specielt i deres udvalg af flammehæmmende hjælpekøretøjer (MUV`s), som fornylig vandt Manitou Southern Africa, som er Manitou International Mineklub pris for innovationer indenfore brandsikkerhed. Alle brugere af køretøjer kan nu vælge en specialfremstillet kølervæske


Støt-regnskoven.dk - Find muligheder for støtte af regnskoven\nRed et stykke regnskov med et Regnskovscertifikat fra Verdens Skove\nVerdens Skove udfører arbejde i både ind- og udland, og i regnskovene hjælper de lokalbefolkningen til at bevare regnskoven gennem politisk arbejde, kampagner, lokale projekter og oplysningsarbejde, som sammen bidrager til en sundere natur i verden. Nogle af Verdens Skove projekter består bl.a. i, at skabe en indkomstskilde til lokalbefolkningen, så de ikke er tvunget ud i ulovlig eller ikke bæredygtigt fældning af regnskoven omkring dem. Nicaragua er Latinamerikas største land med kyster til både det Caribiske hav og Stillehavet. ...\nBevar regnskoven – køb et regnskovscertifikat hos Verdens Skove\nRegnskoven er jordens lunger, men desværre bliver der hver dag fjernet regnskov til skade for hele vores planet. Du kan hjælpe med at bevare regnskoven ved at købe et regnskovscertifikat hos Verdens Skove. Dermed støtter du op om Verdens Skoves vigtige arbejde med at bevare regnskoven – også i fremtidige generationer. Regnskoven dækker 5-6 procent af jordens overflade, og mere end halvdelen af alle landlevende arter lever i de tropiske skove, så du er også med til at bevare ...\nSkovens arealer forsvinder\nRegnskoven er blandt de mest eksotiske steder vi har her på jorden, og det estimeres, at over halvdelen af verdens dyre- og plantearter lever i disse skovområder. Regnskovens områder strækker sig over store arealer omkring ækvator, hvor klimaet er varmt og fugtigt, hvilke giver de rette omstændigheder til en masse eksotiske omgivelser. På trods af, at vi har disse utrolig smukke og spændende omgivelser, som danner rammerne for sådan utrolig eksotiske dyr og planter, så fælder vi desværre hvert år enorme ...\nRegnskoven er blandt de mest eksotiske steder vi har her på jorden, og det er også i disse områder, at over halvdelen af klodens dyre- og plante arter findes. Det er på trods af, at regnskoven kun dækker ca. 6 procent af den samlede areal på kloden. Oprindeligt dækkede regnskoven 14 procent af kloden, men grundet en stor global efterspørgsel på blandt andet tømmer, har vi mennesker i generationer fældet enorme mængder af regnskov for profit. Ikke nok med at vi fælder ...\nKlodens mest eksotiske områder\nVerdens regnskove strækker sig over store områder omkring ækvator, hvor klimaet er varmt og fugtigt. Verdens største regnskov Amazonas strækker sig over otte lande i Mellem- og Sydamerika. Disse forhold giver gode betingelser for nogle af verdens mest eksotiske dyr. Det vurderes, at over halvdelen af verdens dyrearter lever i disse regnskovsområder. Hvert år opdages der tilmed nye arter, og alene på Borneo over en tidsperiode på kun 3 år, blev der opdaget hele 126 nye arter. Ikke nok med, at der ...


Høstfest i Fårup Sommerland – Lelife.dk\nVi har i efterårsferien været i Fårup Sommerland. Hele 2 gange endda. Det endte med at regne så meget fredag, at vi måtte tage hjem og få tørt tøj på 😉\nPå billedet kan man vist godt fornemme hvor meget det egentlig regnede, men det er jo hvad man kan forvente i oktober måned.\nVi har ikke besøgt Fårup Sommerland i efterårsferien før, så var lidt spændt på, hvad det var vi skulle opleve.\nHele forlystelsesparken var pyntet så flot op til høstfest. Da vi ankom til parken var der en musikant, der spillede guitar og sang børnesange og høstsange.\nDer var en labyrint lavet af store halmballer. De små kunne løbe rundt inden i, for at finde en udgang og de lidt mere modige kunne løbe rundt og lege fanger oven på halmballerne. Tøserne var stolte over, selv at kunne finde rundt i labyrinten og ud igen 😉\nNæsten alle forlystelserne var åbne, plus at der også var nogle nye “popup” forlystelser i forbindelse med efterårsferien. Det moderne landbrug var på besøg, så man f.eks. kunne komme op og sidde i en kæmpe traktor, klappe en kalv, holde en lille bitte kylling. Pigerne prøvede også at male deres eget mel, som de tog med hjem og bagte pandekager af.\nVi havde vores eget mad med, som vi ofte har. Vi fandt en hyggelig hule og spise i, hvor der var kulørte lamper og halmballer til at sidde på. Den var opført til, at man kunne nyde sin egen medbragte mad eller man kunne købe det mad Fårup Sommerland havde at tilbyde. I forbindelse med efterårsferien stod menuen bl.a. på æbleskiver, gløgg og snogbrød ved de utal af bål, der var sat op i parken. Parken osende af hygge og efterår.\nAt man har mulighed for at medbringe sin egen madpakke, er en af de gode ting jeg godt kan lide ved Fårup sommerland. Det kan hurtig blive rigtig dyrt, hvis man skal købe mad til en familie på 4, hver gang man er afsted. Det gør turen noget mere budget venlig og lysten er også større til at investere i, et forholdsvis dyrt årskort.\nDet hjemsøgte skibsværft var den store attraktion i Fårup Sommerlandet. Vi var 8 afsted i dag og der var ikke nogen af os der turde prøve. Vi kunne høre skrigene udefra (spooky). Hvis man var knap så meget bangebukse som os (og var over 12 år) så var det sikkert en super fed oplevelse 🙂\nJeg har udgivet et tidligere indlæg fra Fårup Sommerland lige her\nFårup Sommerland har sidste åbnings dag i år søndag d. 22/10 (2017). Det koster 216 kr. for en billet i efterårsferien og hvis man har årskort, så må man tage en ven med gratis i weekenden (uge 42) 🙂\nVi havde nogle gode dage i Fårup Sommerland i denne efterårsferien og vi kommer helt sikkert igen næste år.\nJeg var meget imponeret over den fine pyntning, der var over hele parken i forbindelse med efterårsferien, og vil ønske at de også holdt åbne i december måned med et julemarked/juleland og anden julehygge 🙂\nHvad har I oplevet af spændende ting i jeres efterårsferie?\n← Få aktive børn og muligheden for at vinde en rejse → Vind Unik Design\nEn kommentar til “Høstfest i Fårup Sommerland”\n29. oktober 2017 kl. 11:54\nDer var godt nok så fint pyntet. Jeg var der sidste søndag og vi havde det lækreste solskin helt ind til lukketid 🙂


Et par tips til samtalerne forud for SRP-forsvaret – SportMat\nJeg så en kollega, der skulle være SRP-censor, skrive at det “har taget en arbejdsdag” at planlægge samtaler med vejlederne. Det gjorde det (heldigvis) ikke for mig. Jeg fik nemlig en god ide fra en censor, som jeg skal have en SRP-eksamen med. Han sendte et link til et Google-sheet med datoer og tidspunkter og bad os plotte os ind på et tidspunkt, der passede os. Jeg kopierede straks ideen, og lavede et tilsvarende dokument til samtalerne med de vejledere, jeg skulle have SRP-censur med. Jeg valgte dog en lidt mere sikker (og formentlig GDPR-godkendt) løsning, idet jeg lavede et Excel-ark og delte det (kun) med de seks vejledere (via deres mail). Jeg sendte dem efterfølgende en mail med et link til dokumentet, og bad dem skrive sig på der. Og mindre end 24 timer senere havde alle meldt tilbage, så mit arbejde bestod kun i at oprette dokumentet og skrive én mail.\nJeg har lavet videoen herunder, hvor jeg viser, hvordan man deler et Excel-ark med alle (samme fremgangsmåde kan bruges til et Word-dokument).\nVil man kun dele med enkelte brugere via mail, så skal man i stedet for Alle med linket vælge Bestemte brugere og derefter tilføje deres mailadresse.\nJeg har haft samtaler både via telefon og Teams og jeg må indrømme, at jeg klart foretrækker Teams (eller lignende platform), hvor vi kan se hinanden. Det samme sagde en af de eksaminatorer, jeg talte med, og som også havde prøvet begge dele. Heldigvis har vi jo alle lært at oprette videomøder under Corona-tiden og i begge de mest udbredte platforme, Google Meet og Microsoft Teams, kan man oprette møder med eksterne deltagere.\nI Google Meet skal man være opmærksom på, om brugere uden en Gmail kan deltage (spørg dit IT-tekniker).\nI Teams opretter man et møde og inviterer eksaminator/censor med email.\nTags: SRP, Teams


Udforsk vores ovne - Contura\nDer findes ikke noget mere hyggeligt end en varmende brændeovn. Det ved alle vi, der bor, hvor vi har efterår, vinter og forår. Men varmen fra ilden er ikke kun en hyggefaktor, som vækker dybe følelser af tryghed og fællesskab. Contura-brændeovne og pejse findes i flere forskellige materialer og størrelser. Vi er sikre på, at du vil finde din favorit. Lad dig inspirere af vores brændeovnsserier nedenunder.\nContura 300 er det perfekte valg for dem, der selv vil bestemme, hvordan brændeovnen skal se ud. Vil du have en sort eller en hvid? Omramning i fedtsten eller artstone? Låge i støbejern eller glas? Vil du have brændeopbevaring? Du kan vælge mellem tre forskellige brænderum.\nContura 500 Style er Europas mest populære brændeovnsserie – af gode grunde. De rene linjer giver et moderne udtryk, som passer ind i ethvert hjem.\nEn ild bliver det naturlige blikfang i et rum. Er der plads og areal til det, skal man satse på en brændeovn, der giver noget – for varmens skyld, men også for designets.\nDen nye Contura 800 Style har fået et opdateret, endnu mere elegant design. Men først og fremmest flere funktioner, der gør det lettere at fyre. Med et stort udbud af modeller og ekstraudstyr kan du være sikker på at finde netop den brændeovn du drømmer om.\nGlem livets forpligtelser i en tid. Løft blikket, og opdag en skønnere hjemmehygge. Drøm dig væk, og find hyggen sammen – med Contura i61.\nMed store glas på tre sider og et rummeligt brændkammer er Contura i51 virkelig en indsats til det moderne hjem.\nAlle hjem er unikke. Og når du skaber dit drømmehjem, vil du også have dit ildsted på det perfekte sted. Vores nye indsats Contura i8 kan placeres de fleste steder i dit hus, og du kan selv designe ildstedet, eller bygge den ind i en eksisterende åben pejs.\nDet har aldrig været lettere at skabe det perfekte ildsted til dit hjem. Contura COSI omramningssæt er fremstillet af et letvægtsmateriale, som let monteres omkring vores indsatse fra Contura i8 serien. Contura COSI findes i flere mål, hvilket lader dig bygge indsatsen, hvor du vil.


Her er den nye "Jack Bauer" - Serienyt.dk\nForleden kunne her vi her på siden berette, at Kiefer Sutherland havde givet sin uforbeholdne velsignelse til den kommende reboot af serien 24, der har fået titlen 24 Legacy. Nu er der så kommet ansigt på, hvem der bliver den nye “Jack Bauer”.\nValget er faldet på stjernefrøet Corey Hawkins. Indtil for ganske kort tid siden, var der nok ikke voldsomt mange, der havde hørt om Hawkins, der primært havde lavet teater og medvirket i mindre roller.\nSidste år medvirkede han i en mindre rolle i The Walking Dead, mens det helt store gennembrud kom i den overraskende store succes Straight Outta Compton, hvor han spillede den legendariske rapper/producer Dr. Dre.\nI 24 Legacy har han fået hovedrollen som Eric Carter, en klog tidligere jægersoldat, der efter at være blevet indhentet af sin fortid finder hjælp hos CTU, hvor han skal hjælpe med at afværge et stort terrorangreb på amerikansk grund.\nDen kommer til at foregå på en anden tid end den originale 24 serie, det er en ny organisation og det er en helt ny historie, så som Kiefer Sutherland har udtalt, så er det ideen om 24 der lever videre og ikke selve 24 serien. Det ændrer dog ikke ved, at originalen naturligvis er den serie, den vil blive målt op mod.\nFOX har indtil videre kun bestilt et pilotafsnit, men det forventes at den vil blive udvidet til 12 afsnit, ligesom den sidste version af 24: Live Another Day, der havde premiere i 2014. Det er altså ikke den originale ide om 24, der kommer til at leve videre.\nBe the first to comment on "Her er den nye “Jack Bauer”"\nSarah Jessica Parker’s Divorce på HBO\nSarah Jessica Parker vender hjem til HBO – stedet der gjorde hende til superstjerne og mange millionær med den uhyre populære Sex and the City,…