Orkney Westray m.m. - www.dalnaes.dk\nOrkney kort. Her ses turene jeg tog rundt til de forskellige øer.\nSpændende eventyr ventede mig på denne nordligste ø Westray i Orkneyø-gruppen. Jeg nåede at komme rundt og se og nyde naturens magi ved alle de 4 viste områder på postkortet fra øen.\nWestray og turen rundt på øen.\nFærgen anløber Rapness på Westray.\nUden for Pierowall og det smukke landskab her.\nDen nordlige del af øen Westray og den eneste lille by Pierowall, som ligger inde bagerst i den runde naturhavn. Den øvrige bebyggelse består overvejende af enkethuse, eller små samlinger af huse rundt omkring på øen.\nNoltland Castle nordvest for Pierowall og på vejen ud mod vest og mit mål Noup Head. Læs ovenfor omkring borgens historie.\nNoltland Castle og den lune solbeskinnede borggård, hvor jeg slappede af med te og mad.\nUden for Pierowall. Den smukke sø Loch of Burness, hvor jeg kunne se mange fugle opholde sig, grågæs og ænder. Ved dens bredder lå foden af bakkekammen Knucker Hill på 113 meters højde.\nUdsigt sydover fra området ved Noup Head, Westray. Man kan svagt se den tynde sti på fotoet, hvor jeg måtte cykle og ofte kun gå, da den var hullet og fuld af store og små sten og fuld af kolort og fårelort - spændende tur! Men naturoplevelsen her ude i det absolut ødeste øde, højt mod nord i Atlanten, på denne perle af en ø! Alle græs - og engfuglene huserede omkring mig, skrigende af livslyst og glæde iblandet en slet skjult advarsel til mig om at... get the fuck out of here!\nKortudsnit af området omkring Noup Head.\nNordsiden af Noup Head og den blå Atlant liggende endeløs og mægtig.\nNoup Head fyr på øen Westray. På de lave klipper, som ses ude i havet til venstre på fotoet, var der over 50 sæler, som tog solbad og ellers slappede af og "gøede" af hinanden og lappede hinanden en med lufferne, for at få den andens plads, eller bare fordi det var sjovt at hævde sig og sin plads i solen. Noup Head og fyret her. En af de nordligst punkter på Orkneyøerne og i Skotland i det hele taget. Fantastisk enestående sted, en lang rejse dertil, men absolut besøget værd.\nDe ca. 100 meter høje klipper med titusindvis af søfugle rundt om Noup Head. Stejle og flotte klipper, mest i sandsten, sås langs det meste af øens kyster.\nLomvier/alke og albatrosfuglene, som har det danske navn mallemuk!. På engelsk hedder fuglen Fulmar. alkefuglene kaldes på engelsk Guillemot. Her soler de sig alle sammen på klippehylderne på Noup Head.\nKortudsnit af Westray sydlige del med bl.a. Stanger head og Bay of Tuquoy.\nStanger Head og Castle O´Burrian, som "bare" er en stor klippe lidt ude fra kystklipperne. Her holdt mange søpapegøjer/lunder til.\nStanger Head. Her ses tydeligt kolonien af søpapegøjer øverst på klippen og mallemukkerne nedenunder. Søpapegøjerne laver huler til deres reder og kræver derfor mulighed for at grave ind i jorden. Derfor holder de til lige under klippens overflade, lige under græsset, hvor der ofte er lidt jord eller sand, som de kan grave sig en hule ind i og lave sig en rede til æg og unger. Et meget praktisk "klassesamfund", som naturen har opbygget her.\nStanger Head området med de mørke våde petroleumsfarvede klipper. Også vandet havde en særlig mørk dunkelblå farve.\nPå øen Westray har der i årtier været produktion af nogel specielle stole som ses her på fotoet. De er meget smukke og tilvirkes helt i hånden og fremstår utroligt gedigne. Stolene og håndværkskunsten på Westray er kendt mange steder i verden. Stolene er dog meget dyre, ofte over 25.000 pr. stk. Et af stederne er nær Stanger Head, hvor jeg vandrede og kom forbi.\nVed området omkring Bay Of Torquay. En tynd regnbyge trak sydøst over og det øde landskab ligesom trykkede sig i sin ensomhed og fattigdom, som tydeligt kunne se overalt her. Mistrivende markafgrøder, faldefærdige ensomme granithuse, rusten pigtråd, ukrudt og forfald. Men alligevel fik jeg en intens følelse og oplevelse ud af opholdet i denne fattige egn af Westray.\nVed Bay Of Torquay og min vandring langs kysten. Denne gamle kasserede båd efterladt blandt andet affald og ukrudt. Men meget malerisk med sit slidte, frønnede patina og forfald.\nHen under aften ved Bay Of Torquay. Vindstille, mildt og umådeligt smukt og stemningsfuldt ude over den lavvandede bugt.\nSådan så mange af de forladte faldefærdige granithuse ud på Westray og i øvrigt også mange andre steder i Skotland. Livsbetingelserne er magre mange steder og nok en familie har måttet give fortabt og opgave og finde et andet sted at leve. Nogle steder, i lignende huse, boede der stadig mennesker!\nLangt ude ad en grusvej i den sydvestlige ende af Westray kom jeg forbi en faldefærdig gård med denne gamle rustne grønthøster, som sjovt nok er fremstillet i Kerteminde på Fyn af Taarupfabrikkerne her. Her er den så endt, helt ude på den yderste ø i Europa - pudsigt synes jeg nok.\nHjemturen fra Westray gik bl.a. gennem dette farvand omkring Wyre.\nDenne lille A4 reklame, hang i Kirkwall Turistbureau og fik mig til at blive "fyr og flamme". Læs ovenfor i rejsebeskrivelsen, hvordan det lykkedes mig at få billet til turen til Eynhallow øen, som er en fredet ø, hvor man siden ca. 1949 har kørt et naturprojekt omkring studierne af albatrosfuglen, mallemukken, som yngler på øen, sammen med storkjover, almindelig kjove og et utal af havets øvrige søfugle. Ligeledes se mange gråsæler i og omkring øen. I vikingetiden og umiddelbart efter levede der folk på øen og her byggedes en større stenkirke omkring år 1200, som stadig står der, dog som ruin i dag.\nKortudsnit, som viser øen Eynhallow.\nFærgen på vej mod Eynhallow. Øen i baggrunden er Rousay. På færgen Eynhallow var vi ca. 75 personer, som havde billet til denne sjældne og spændende tur. Kathleen fra Kirkwall Turistbureau, hends bror og dennes kone, tog mig med i deres bil til Tingwall og så nød vi ellers hinandens selskab med kaffe og kage på turen med færgen ud til Eynhallow. Fantastisk venlighed og hjælpsomhed af Kathleen. I dag skriver vi sammen flere gange årligt.\nFarvandet mellem Orkney Mainland til venstre i billedet og øen Rousay til højre og den lille ø Eynhallow midt imellem disse. På fotoet kan man godt se, at farvandet på begge sider af øen, har en meget stærk tidevandsstrøm. Længere ude i baggrunden ses øerne Westray og Papa Westray.\nSydsiden af Eynhallow med havet i oprør på grund af tidevandets umådelige stærke kræfter. Fra øens klipper kunne jeg se de frådende bølger rive og flå i kystens klippevægge - umådelige stærke kræfter i vandets magt.\nFærgen Eynhallow sejler forsigtigt frem og frontklappen sænkes ned i stenene på bredden og vi kan gå i land på øen Eynhallow.\nGåturen rundt langs kysten på Eynhallow, blev en uforglemmelig oplevelse. Vejret var umådeligt dejligt, mildt og solrigt. Mallemukkerne fløj elegante rundt langs klippekysten og de små vævre søpapegøjer piskede flaprende tæt inde under klippevæggene langs kysten. Storkjoverne lå imens uforstyrrelige og hovne oppe på de højeste punkter på øen, på deres reder og skuede overbærende ud over deres "kongerige". Langs kysten så jeg en gråsæl nøje følge mig hele vejen rundt om øen, de 2½ time turen varede. Nysgerrig fyr, denne sæl.\nAftenlyset ind over Eynhallow lagde sig blødt og fint ind over klipperne ved kysten. Klipperne er dannet sådan, at de ser ud, som om de er stablet af menneskehånd - det er de ikke.\nEynhallow´s gamle kirke og klostergård fra 1200-tallet.\nTrods de mange århundreder, som kirken har ligget ubeskyttet og øde på denne stormomsuste ø i Orkney-øgruppen, kan man stadig se det fine håndværk datidens mennesker lagde for dagen, i opførelsen af denne relative store kirke på den lille ø.\nInde i selve kirkerummet kan man stadig fornemme hvordan livet og tiden har måttet være aldeles barskt, her på denne golde og øde ø i 1100 -1200-tallet.\nDen helt store oplevelse havde jeg på øen, da jeg kom ind i en krog af den gamle kirkeruin. Inde i et hjørne lå en mallemuk på sin rede og æg. Selv om jeg kom hen mod den, rørte den sig ikke ud af flækken. Jeg satte mig på hug ved fuglen og møvede mig nærmere indtil jeg var ½ meter fra den. Den kikkede bare lidt på mig og fortsatte med at se lettere verdensfjern ud i øjnene. Jeg sad lidt og beundrede den flotte fugl, som var lidt gul i fjerene på bugen, som antagelig stammede fra saften i den bevoksning, som den lå i. Lidt efter prøvede jeg at stikke en pegefinger frem mod den - haps! Som lynet hakkede den det store næb om min finger og bed til - Av for katten! Det gjorde nas! Men så kunne jeg jo også bare holde nallerne for mig selv. Den slap min finger med det samme og knurrede i struben og signalerede, at nu var det ved at være nok, så kunne jeg lære det, kunne jeg! Ja, jeg skulle ikke prøve en gang til!! Jeg lod fuglen være og prøvede at tage nogle billeder med kamera og blitz i det meget mørke kirkerum. Lidt efter forlod jeg "kræet" og fortsatte vandringen rundt om øen, med en sæl følgende mig, svømmende i vandkanten omkring klipperne. hvor den af og til kikkede op af vandet, for at se om jeg stadig stavrede rundt på klippekanterne. Sæler er jo nogle nysgerrige væsener ud over det normale for naturens dyr.\nDet sidste lys over vikingekirken på Eynhallow - smukt så smukt!\nMed vemod tog især jeg afsked med Eynhallow og på sin vis også mit eventyr i Skotland, næste dag gik turen sydpå til selve skotland, glasgow og flyet hjem til Danmark. Jeg havde slet ikke lyst til at tage hjem, selv om jeg havde været væk i næsten 6 uger. Men med færgen skulle jeg og alle de andre. En enestående oplevelse, som jeg aldrig glemmer!!\nDen sidste egentlige aften på min 6 ugers lange tur gennem hele Skotland. Turen med færgen fra Eynhallow var en meget vemodig og noget trist affære. Jeg var meget ked af, at jeg skulle rejse tilbage til Danmark næste dag. Farvel min skønne ø, farvel mit dejlige Skotland.!!! Håber at komme igen og besøge dig!!\nI dette fotoalbum har jeg samlet en række fotos og uddrag af rejsebeskrivelsen fra turen, hvor jeg tog færgen til den nordlige Orkneyø Westray og ligeledes var heldig, at kunne komme med på en tur til den fredede ø Eynhallow, med mallemuk-kolonien.\nEfter nedenstående oversigt og links er der afsnit af min rejseberetning fra den del af turen hvor jeg tog til øerne Westray og Eynhallow.\nLink til hjemmesider med oplysninger/links/fotos m.m. om den del af Orkneyøerne:\nTirsdag den 9. juli.\nJeg stod ukristeligt tidligt op, fik en hurtig nødtørftig gang morgenmad, pakket det sidste ned til den daglange tur til Westray øen oppe mod nord i øgruppen. Jeg skyndte mig ned på cyklen til færgehavnen i Kirkwall. Færgen skulle afgå kl. 07:20. Jeg vidste ikke rigtig hvor jeg kunne få en billet, der var ingen steder åbent. Jeg havde jo tidligere undersøgt, hvor færgen til Westray kunne tænkes at ligge.\nDa jeg kom derned var her allerede en del mennesker der skulle med færgerne, for jeg opdagede hurtigt, at der lå en masse færger ved kajerne. Nogen så ud til ikke at skulle sejle, andre var ved at læsse gods og biler. Så jeg måtte spørge mig for. Jeg fandt ud af at den færge jeg skulle med, ikke var ankommet endnu, men ville ankomme til et færgeleje som personen udpegede for mig, fra en anden ø nordpå, North Ronaldsay, om lidt.\nEfter en behørig ventetid, så gods og biler kunne komme med, ville den afsejle igen, denne gang mod Westray. Jeg ventede så ved færgelejet og lidt efter kom der en færge ind. Men den hed ikke det navn den skulle hedde. Det viste sig, at den skulle til en anden ø, men at min færge ville komme lidt efter. Ganske rigtigt, så jeg nu en anden færge stævne ind i Kirkwallbugten, for lidt efter at ligge til færgelejet.\nJeg gik ombord med min cykel og fik den surret fast på bildækket. Jeg skulle ikke vise billet. Ovenpå med en fin udsigt, fandt jeg mig en plads og så sejlede vi, lidt forsinket. Klokken var ca. 07:30 og turen ville tage ca. 1½ time. Turen ud af Kirkwallbugten i det flotte solskinsvejr var utroligt smuk. Vandet skinnede dybblå og himlen var knaldblå. Luften var kold og ren, en rigtig dejlig sommer morgen.\nDa vi kom et stykke ud, så jeg på den højre side øen Shapinsay, hvor jeg lige kunne se noget af Balfour Castle der ligger omme på østsiden af øen. Vi passerede mange små skær med og uden fyrtårn på, men altid med en flok sæler, der dovnede på klipperne, eller lå og viftede med lufferne. Søfugle drønede rundt, alke, lomvier, søpapegøjer, topskarver, tejster og de flotte store hvide suler, imponerende skue. Jeg kikkede efter hvaler eller delfiner, men så ingen, hverken på udturen eller på tilbageturen.\nPå venstre hånd sejlede vi forbi Gairsay, som er en lille klippeø uden beboelser. Lidt længere fremme sås den lille ø Wyre, med en størrelse på kun 3,5 x 1,5 km. Her bor dog 16 mennesker, der lever af landbrug (græs og får).\nDer ligger en lille kirkeruin fra vikingetiden, St. Mary´s Chapel. En lille borg ligger her også. Den stammer fra 1200-tallet da en på den tid berømt nordmand byggede en sikret borg til sin familie her. Han hed Kolbein Hruga og stedet hedder i dag, med en noget speciel omskrivning, Cubbie Roo. Borgen modstod mindste et forsøg på at angribe og overtage den, da morderne til Jarl Haraldson, i 1231 flygtede til Wyre, for at undgå hævnen fra jarlens familie, venner og allierede.\nØen Egilsay med St. Magnus kirken fra 1200-tallet, med dens karakteristisk borgtårn, der ligner en skorsten. En del kirker på mange af de små øer i Orkney øgruppen, blev på den tid bygget som en kombination af borg og kirke. Man havde lige overstået 3-400 års vikingeoverfald og nu var det en tid med magtstridigheder mellem jarlerne, kongerne om land og rigdom. De små øer var ofte skjulested for mordere, forfulgte, eller andre der ville have fred og frihed.\nHer var Magnus Erlandson flygtet til og her overgav han sig og blev halshugget af Jarl Hakon, en historie jeg tidligere har fortalt om. En stenvarde markerer det sted Magnus blev halshugget af jarlens kok i 1217. Magnus blev jo erklæret helgen og hans rester blev senere flyttet til St. Magnus Katedralen i Kirkwall.\nPå Egilsay bor der kun 25 mennesker. Bag de 2 mindre øer ligger den noget større ø Rousay, som har en del landbrug. Her er også mange vidnesbyrd om menneskers liv og færden siden 3-4000 år før Kristi og op gennem tiderne. I dag bor her 250 mennesker. Øen er en perle, som naturelsker og sportsfiskere lovpriser. 2 berømte søer Muckle Water og Peerie Water har nogle fine laksestammer.\nSejlturen fortsatte, på et tidspunkt kom der en billettør, og jeg måtte købe en billet til ca. 75 kr. På venstre side af sejlruten kom Muckle Green Holm, et lille forrevet klippeskær, hvor der er en mængde sæler. Længere fremme sejlede vi forbi Eday og Faray, inden vi nærmede os Westray. Her vrimlede det med sæler på klippeskærene Kill Holm, Rusk Holm og Holm of Faray.\nFærgen tøffede ufortrødent videre i det skønne sommervejr. Vi nærmede os hastigt Westray og lidt efter lagde vi til ved molen i bugten Sands of Woo i området omkring Rapness. Klokken var ca. 09.00 om morgenen og jeg så nu frem til en dejlig lang cykeltur på denne dejlige solbeskinnede sommerdag, på denne store ø mod nord.\nMit besøg på Westray, var primært for at opleve øens natur. De arkæologiske og historiske steder, er ikke særligt fremherskende. Men øen har et flot og venligt landskab, med landbrug, baseret på får og græs. Men øen har en størrelse, så korn og raps kan dyrkes.\nLandskabet er typisk for Orkney, grønne og gule farver i en mosaik af firkanter, som, når der er skyer og solen skinner ned, laver disse flotte lysfelter, der vandrer hen over landskabet og lyser markfelterne op, som grønne og gule blinklys. Kulissen er de blå søer og havbugterne og som den dag jeg var der, den enorme blå himmel, rækkende uendeligt op i universet.\nEfter at have forladt færgen, begav jeg mig af sted de ca. 12 kilometer til mit første mål på øen, nemlig Pierowall, som er hovedbyen på øen. Westray har ca. 600 beboere, hvoraf hovedparten lever af landbrug. Men også turisterhvervet og fiskeriet bidrager med arbejdspladser, ligesom her er skoler og butikker.\nSom man kan se på kortudsnittene nedenfor, er vejene få og snorlige. Kun ude langs kysterne er de små og krogede. Jeg valgte ikke at køre til Stanger Head, da jeg kørte forbi vejen til højre, der fører derud. Turen til Stanger Head ville jeg tage på tilbageturen.\nMit vigtigste mål var Noup Head, som ligger helt oppe på den nordvestligste del af øen, ca. 20 kilometer væk. Desuden havde jeg jo ikke aftenen til rådighed, da den sidste færge ville sejle tilbage kl. 17:55. Jeg kunne så have overnattet på øen, men i morgen ville jeg se dæmningerne og barriererne ved Lamb holm og The Italian Chapel syd for Kirkwall. Desuden skulle jeg jo med Kathleen og færgen til øen Eynhallow onsdag aften.\nSå jeg måtte som altid prioritere min tid og ønsker fornuftigt og følge min plan så nøje som muligt. Men selv om turen ville blive lang, regnede jeg med at nå det hele, uden at det blev forjaget.\nTuren blev på godt 50 km. Dertil vandreturene rundt på Noup Head, Ness of Tuquay/Tuquay Bay og Stanger Head. Men en helt ubeskrivelig oplevelsesrig og dejlig dag.\nCykelturen gik raskt af sted, på en bakketop ved Kirkbraa, nogle kilometer fra Piorowall lå der en ladelignende stor bygning, som kunne ses viden om. Da jeg kom derop, kunne jeg se, at det var en kirke. Men den lignede nu en stor landbrugslade. Herfra gik vejen nedad mod byen, som ligger smukt inde i bunden af en cirkelrund bugt.\nByen er lille og hyggelig med små nysselige huse og en helt fantastisk udsigt ud over bugten. Her ligger også et museum og galleri. Galleriet ligger lige ud til bugten, neden for har de ladet en båd trække på land og lavet den om til ”sommerhus”. Jeg var inde i galleriet, men det var nu noget skuffende efter min smag. Meget turistpræget.\nTuren gik nu videre ud af byen op mod nordvest, hvor jeg ville se Noltland Castle, som er en lidt speciel borgruin, da den godt nok er gammel, fra middelalderen, men det ruinprægede skyldes ikke at den er blevet angrebet og ødelagt på et tidspunkt, men alene, at den aldrig blev bygget færdigt. Så sent som i 1800-tallet forsøgte man at gøre den færdigt, men bygherren gik fallit og derfor står den kun næsten færdigt.\nSolen bagte ned, selv her op på forrmiddagen. Borgen er ret velbevaret, trods den ene fløj manger lidt mur og taget. Jeg gik ind i borggården og ud bagved, hvor der var en dejlig solbeskinnet ”gårdhave”, hvor man kunne sidde på de varme granitsten i solen og spise noget mad, drikke lidt sodavand, som jeg havde købt nede i Pierowall og ellers nyde et par kopper te.\nHvide vipstjerter hoppede fornøjet rundt i græsset og da jeg rejste mig og kikkede ud over granitmuren, kunne jeg se en flot udsigt ud over Pierowall, bugten og rundt, f.eks. op mod nordvest, som jeg om lidt skulle cykle op mod, hvor den store bakkekam Couters Hill på 105 meter ligger.\nMod syd strakte Westray sig badet i solskin, med den blå, smukke sø Loch of Burness, hvor jeg kunne se mange fugle opholde sig, grågæs og ænder. Ved dens bredder lå foden af bakkekammen Knucker Hill på 113 meter. Landmændene fræsede rund med deres hølæs og store traktorer. Store regnspover, stære og viber, larmede rundt. I det hele taget var der nok at se på. Der skete hele tiden noget.\nDa jeg kom ud på den lille vej igen, for at fortsætte ud mod vest, kom der en landmand kørende i sin store traktor, han vinkede og smilede over hele hovedet. Det er rart at møde sådan en gæstfrihed og venlige attituder.\nJeg cyklede nu op ad vejen syd om Couters Hil. Det var en anstrengende lang stigning i den bagende sol. Men oppe på den anden side bakkekammen, blev jeg belønnet med en meget smuk udsigt ud over Atlanten og syd over ned langs vestkysten af Westray. Man kunne lige se klippefremspringet Inga Ness og Skee Hilll og længe bagude i horisonten kunne Rousay anes i disen.\nVed Backarass drejede vejen skarpt til højre og så gik det ellers i rasende fart ned ad bakken mod Noup, som bare en gård. Her drejede vejen skarpt mod venstre og løb forbi North Ho gården, inden asfaltvejen gik over i en grusvej, der endte ved et kvægrist og en hullet og stenet vej, som fortabte sig endeløst ud over de grønne bakkedrag, slyngende sig op og ned i landskabet, der var plettet af de utroligt mange får og kvæg der gik frit og græssede.\nRegnspover, viber, strandskader og rødben flaprede rundt og fløjtede og skræppede, det bedste de havde lært. Lærker og vipstjerter, stære og stenpikkere sås også i stort antal. Jeg cyklede nu med megen besvær stille og roligt ad vejen, på græskanterne, ind og ud mellem fårene og køerne. Nogle steder måtte jeg stå af og gå…puuhh hvor var det varmt. Vejen var endeløs, her ud til mit mål, Noup Head. Men dejligt var det alligevel. De fantastiske grønne bakker og alle de små blomster i græsset, gule, lyserøde og hvide. Den næsten skyfri blå himmel og det blå ocean rundt om halvøen, der udgør Noup Head naturreservat.\nPå et af mine billeder kan man se den umådelige lange grus/stenvej forsvinde i det fjerne. De små sorte pletter er køer der græsser. Til venstre kan man se Bay of Noup. Søen til højre i billedet er Loch of The Stack. Allerede nogle hundrede meter før jeg nåede op til enden af vejen og Noup Head fyrtårnet, blev jeg angrebet af en masse rasende havterner, der styrtdykkede ned mod mit hoved under vilde ørefræsende skrig. De var utroligt pågående og aggressive, jeg kunne tydeligt mærke suset om hovedet og lugten af fugl.\nHer ved Noup Head vidste jeg godt at der var en koloni af terner, men så mange!! Kolonien tæller ca. 10.000 par ynglende havterner. Så her var en infernalsk larm af skræppende og skrigende fugle, der fløj rundt i vilde dyk og hid og did i et sandt kaos, men uden at nogen stødte sammen. Hvordan de undgår det i den trængsel er mig en gåde, de har jo en enorm fart på. De er eminente flyvere, men alligevel imponerende er det at opleve naturen sådan på første parket og i så rigt et mål. Billedet viser havternen i luften og i et angreb på en person. Man kan lige ane ternen dykke.\nNoup Head fyrtårn lå badet i den stærke sol. Det så meget smukt ud. Denne rene hvide farve på tårnets murværk, det grønne græs og himlen og havets stærke blågrønne vidder.\nVed fyrtårnet gik jeg til højre. Her var der nogle meget anderledes type klipper. De var som kæmpe klippetrin, stablet oven på hinanden så de dannede en slags overdimensioneret trappe. Jeg kunne faktisk gå ned ad dem, hvis jeg bare passede på. Ca. 20 meter over havet kunne jeg ikke komme længere ned, men kunne gå ud ad disse klipper til jeg stod neden for klippemassivet og kunne se op på de enorme klipper, hvorpå fyrtårnet stod på. Neden for mig, var der nogle kæmpe flade klipper, som lå lige over bølgernes brus. Her flokkedes alle slags søfugle. De lettede og landede på klipperne, i havet og svang sig rundt i luften, som elegante akrobater. Her var et fantastisk mylder med tusindvis af fugle.\nLidt længere ude på de flade klipper, flokkedes en mængde sæler, jeg talte over 50 i vandet omkring klipperne og oppe på dem. Her lå de og møffede til hinanden, flaprede med lufferne og skubbede rundt med hinanden ind imellem de udstødte høje brøl. Den dybblå himmel var spættet af hvide fugle, især mange suler. Disse flotte elegante flyvere strøg rundt om de imponerende klipper, som Noup Head er lavet af. Himlen fuld af suler, som hvide dekorationer på et natblå stykke stof.\nMylderet af fugle på klippeafsatserne er imponerende. Her var simpelthen så storslået en natur, at det næsten tog vejret fra mig. Tænke sig, at jeg stod her og så det med mine egne øjne. Lugte havets friskhed og den skarpe lugt fra fugleekskrementerne, der sværtede klippehylderne hvide.\nPå de lave klipper neden for de mægtige klipper ligger der tit en masse sæler. Man mener, at der holder ca. 500 til 1000 sæler til omkring Westray.\nBillederne vise helt fantastisk områdets enestående naturkvaliteter.\nMin tur her til Noup Head er et af turens helt stor højdepunkter. Jeg satte mig ved en af klippekanterne ud til den sydlige del af klipperne. Her skinnede solen dejligt og jeg fik noget at drikke og spise sammen med noget te.\nFuglene arbejdede videre ufortrødent. Sikken ihærdighed fra det tidligste morgengry, indtil solen synker ned i Atlanten, langt ud på aftenen. Der skal megen energi til og bliver de trætte før tiden, er der jo altid storkjoverne, der uafvendeligt patruljerer klippesiderne, på udkik efter svage fugle og ådsler. Haps, en mindre. Men her er nok at tage af. Titusinder af fugle yngler her.\nTiden var nu blevet noget over middag og jeg begav mig den lange vej tilbage mod Pierowall. Her besluttede jeg at få lidt mad og benytte et offentligt toilet. Bagefter kikkede jeg efter museet, men det viste sig at være lukket. Men ellers cyklede jeg af sted op forbi Loch Saintear og tog den anden vej mod venstre, mod området Midbea, der ligger for foden af Fitty Hills på 169 meters højde og bugten Tuquoy. Vejen her steg over en lang lige strækning og var snorlige.\nDer begyndte at komme nogle flere skyer og de så ud til at indeholde lidt regn. Men jeg havde tøj med til det, hvis det skulle ske. Her i den sydvestlige del af Westray, var her mere fattigt. Flere af husene og de små gårde var nærmest ruiner mange steder. Det var egentligt paradoksalt, at det begyndte at småregne her i dette lidt triste landskab, hvor betingelserne ikke var så gode for landbrug.\nJeg kørte ud af en lille vej mod vest ud til Langskaill og endte oppe ved en skummelt udseende gård, som var meget forfaldent. Ikke desto mindre var der lys i et køkkenvindue og en mand kikkede ud på mig. Jeg var faktisk klar over, at jeg var på privat grund og skyndte mig tilbage ned af vejen. Her var ikke så rart at være. Men en lidt pudsig ting så jeg her.\nVed en forfaldent og rodet ejendom, hvor ukrudt stod højt om bygningerne, stod der en gammel rusten grønthøster. Det var der for så vidt ikke noget underligt i, da der jo slås en masse hø og laves ensilage af græsset, Det paradoksale var at grønthøsteren var en Taarup-model som blev lavet i Kerteminde her på Fyn. Her stod jeg så langt uden for lands lov og ret, som man næsten kunne komme, i en øde fattig egn af en af de nordligste øer i Orkneygruppen og så på en grønthøster fra Fyn. Forladte granithuse mange steder.\nJeg cyklede tilbage ad vejen ned til en klynge huse med navnet Tufter. Husene kaldes også for The Netherhouse pga. den øde og kønne beliggenhed trukket sammen i læ af Fitty Hills. Her kunne jeg kaste et tilbage blik op vestpå hvor den øde forfaldne gård stod i silhuet mod den lyse skydækkede himmel. Regnbyger trak ned fra nordvest og forsvandt inde over øen Rousay, som kunne ses dække horisonten mod syd.\nVidere gik det ned mod bugten Bay of Tuquoy, som er en kæmpe stor saltmarsk, der er rigt på føde til fugle og sæler, alt efter om det er ebbe eller flod. Tidevandet regulerer så området bliver unikt som dyrenes ”spisekammer”. Jeg cyklede ud langs bugten, sydpå, med en betagende udsigt ud over de brede sandvidder og markernes grønne og gule felter på den anden side af bugten.\nEt stykke ude stillede jeg min cykel tog min regnhat på og slentrede videre ud mod Point O´ the Scurroes/The Gurt. Et sted havde man et lille optræknings plads til en lille fiskerbåd, som, når der var højvande, kunne sejle ud og fiske hummer, eller andre fisk. Regnen silede stille ned fra en bred regnsky, der strakte sig langt op mod nordvest og som ikke så ud til at ville holde op med at give regn fra sig foreløbig. Men der var næsten ingen vind og luften var mild. Dagen havde jo indtil nu været varm og solrig. Herude på næsset var der dejligt stille og fredeligt. Her lugtede rart af salt hav, vådt sand og græs og blomster.\nTuren gik nu tilbage ad stien og vejen nordover, igennem Tufter og ned mod bunden af bugten. I mellemtiden var det blevet endnu mere lavvandet og en vidtstrakt sandbund sås nu næsten e kilometer ud i bugten. Et par mænd gik rundt langt ude og gravede sandorm op. Da det nu var helt lavvande, kom der straks mange storkjover, store regnspover, rødben, strandskader og havterner.\nDe var nu her hele tiden, for det viste sig, at der var en mægtig koloni af havterner i den østlige side af bugtens bund. De for skrigende op, da jeg stille mig op ved vejen ud for deres koloni og kikkede i kikkert. De angreb lige så ihærdigt som tidligere på dagen oppe ved Noup Head.\nHer var meget smukt og stemningsfuldt. Lyset fra himlen bredte sig ud i et gulligt stille og træt lys, der var lidt sløret af den lette regndis og den langstrakte regnsky, som stadig hang i luften. Lydene af de mange fugles stemmer og lugtene af våd salt sandbund med muslinger og tang, lyset og stilheden var helt ubetalelig stemningsfuldt. Skyerne og den lette regnbye spejlede sig i det våde sand, sammen med de få huse på den anden side bugten.\nEfter at have stået lidt og nydt sceneriet, cyklede jeg videre op mod nordøst, op til hovedvejen, som jeg tidligere, var kommet ad om morgenen. Oppe på vejen her var der en flot udsigt tilbage ned over bugten og det meget specielle lys der var over hele landskabet. Men nu så det ud til at den langstrakte regnsky, var ved at miste taget på at give regn.\nDet blev tørvejr og solen kom frem med fuld styrke igen, medens jeg cyklede sydover forbi søen Loch of Swartmill og ind i landskabet omkring Skelwick. Ved Skelwick ligger der også en stolebygger, der laver de meget specielle orkneystole, som findes i mange varianter. Dette håndværksmæssige klenodie, er lavet i århundreder og er meget traditionelle med deres flettede system af rygge og sæder. De er meget eftertragtede og stabile og holdbare, men også særdeles dyre. Jeg så priser på op mod 10.000 kr.!!!\nMen jeg skulle ikke se på stole, så jeg cyklede videre nedad og drejede ud af en lille vej til venstre, som førte ned til en gammel ruin af en mølle, hvor der var en lille p-plads.\nHer nedenfor ligger østkysten af Westray, hvor der er en lille bugt kaldet Rack Wick. Længere ude ligger Castle O´Burrian og Stanger Head, som er nogle flotte og imponerende klippeformationer, med nogle af Orkneys bedste steder, hvis man vil se søfugle på tæt hold og Puffins, søpapegøjer i særdeleshed. Der er aftegnet en sti på godt et par kilometers vandring, frem og tilbage. Solen var nu kommet helt frem igen.\nVarmen tog til og vinden var helt væk. Det var simpelthen perfekt vejr til denne gåtur ud langs klipperne. Klokken var nu lidt over tre om eftermiddagen og jeg skulle bare være nede ved færgen klokken 17:55. Fra p-pladsen er der kun 2-3 kilometer ned til færgehavnen.\nVed Stanger Head, Castle O´Burrian (Her er ingen borg, men kun navnet antyder det). På billedet til venstre holder den største koloni af søpapegøjer til. Her kan de grave huller ind i den porøse klippe. Det andet billede viser en ”stack”, der står ude ved selve Stanger Head. Her var igen helt enestående smukt.\nHavet lå som doven tyk olie, blankt, kun med svage dønninger at se. Tusinder af søfugle lå på vandet eller piskede lavt hen over vandet. Vandet nede ved foden af klipperne var blankt og havde en helt enestående farve. Det lignede nærmest farven på petroleum, en dyb mørk og smuk farve i farvenuancer af mørk lavendel, indigoblå og lilla.\nHimlen og lyset, havet og klipperne spejlede sig i hinanden og gav denne helt unikke farve, som slet ikke kan vises på et fotografi, men skal ses i virkeligheden. Jeg satte mig i græsset over for den store klippeformation, hvor søpapegøjerne havde deres reder. Her var et liv uden lige. Ind og ud krabbede de vævre, men også klodsede fugle, som ligner en vits, lidt kloveagtige og pudsige at se på. Når de sætter af til en flyvetur, ser det klodset og gumpetungt ud, de er da heller ikke særligt dygtige til at flyve, især ikke de flyvedygtige unger.\nSøpapegøjekolonien. Her holder ca. 800 par ynglefugle til. Jeg kunne komme meget tæt på fuglene, mallemukkerne, som er alle vegne, kan jeg komme så tæt på som et par meter. Søpapegøjen på billedet er ca. 5 meter væk. Næste billede er af et par mallemukker med det lilla havvand neden for klipperne.\nDe hvide troskyldige mallemukker og det lilla hav og de dyblilla eller sortblå klippevægge. Enestående smukt. Men Stanger Head området huser også alle de andre arter af søfugle.\nHelt ude ved Stanger Head, på klippen der rækker ud i havet, fandt jeg en tør og solbeskinnet plads i græsset, mit sidste varme vand blev til lidt te og kiks blev guffet, medens jeg nød udsigten over havet og denne perle af et natursceneri. Jeg havde god tid til bagefter at slentre tilbage ad stien mod p-pladsen, nydende varmen fra solen og roen og freden i mit sind.\nJeg havde haft en helt enestående og fantastisk dag her på øen Westray. Ja, jeg var helt overvældet og mentalt træt, som om jeg slet ikke kunne rumme mere eller flere oplevelser. Men jeg var meget lykkelig og taknemmelig for at livet kunne give mig sådanne oplevelser i naturen.\nTilbage ved min cykel, steg jeg på og trampede de sidste par kilometer ned til færgelejet, hvor der ingen færge var endnu. Den var nok forsinket. Så efter at have ventet lidt, besluttede jeg at jeg ville cykle ud mod vest ad vejen her. Jeg ville på lang afstand kunne se hvis færgen kom bag om pynten, fra dens foregående havneanløb på Papa Westray. Vejen løb langs den sydlige kyst af Westray. Ude i vandet og flere steder på kystens lave klipper lå der sæler.\nFærgen var stadig ikke at se, selv om klokken snart var 18:30 og jeg havde nået et par kilometer ud af vejen. Så jeg vendte om, for at finde ud af om jeg havde taget fejl mht. tidspunktet og afgangen for færgen. Det havde jeg nu ikke, for pludselig, da jeg lige havde stillet cyklen ved færgelejet, kom færgen brusende rundt om pynten og ind i havnen.\nOmbord på færgen følte jeg mig enormt træt, fysisk og mentalt. Jeg trængte bare til ro og fred. Min tur her i Skotland var jo snart ovre. Sidste dag ville blive i morgen, så allerede nu kunne jeg føle en vemodighed og ærgrelse over, at mit eventyr nu lakkede mod enden og de fantastiske oplevelser af natur, folklore, seværdigheder, landskaber, vejrlig, praktiske ting, mine fysiske udfordringer osv.\nEn helt og aldeles overvældende tur, som jeg måske ville få svært ved at ”overleve”, forstået på den måde, at hverdagen hjemme og mit normale småborgerlige liv, måske ikke mere, ville kunne give mig nok indhold i resten af mit liv. Men det ville kun fremtiden vise. Turen tilbage med færgen var lidt træls, træt og lidt ked af at det nu var slut, dominerede mine tanker. Aftenen var dog smuk, med solen ude over havet og den friske og salt vind i mit ansigt.\nI dag behøvede jeg ikke stå så tidligt op. Jeg skulle i løbet af dagen sørge for at få endeligt aftalt med Kathleen på Kirkwall Turistbureau, hvor , hvornår og hvordan jeg kunne få kørelejlighed til Tingwall og turen til Eynhallow om aftenen. Så om formiddagen cyklede jeg ned i byen og ind på turistbureauet. Men hun var ikke kommet endnu, men ville komme senere. Så jeg ville benytte resten af formiddagen til at shoppe lidt.\nOver for St. Magnus katedralen ligger der en meget kendt og speciel forretning. Her kan man få alskens ting. Vareudvalget er bare fantastisk, dyre specielle kunsthåndværk, turist tingeltangel, madvarer, specialiteter, whisky, øl, tøj og en masse andet.\nEjerne er 2 ældre mænd, der altid er i butikken. Jeg gik derind for at finde noget whisky, at tage med hjem. Priserne i Skotland på whisky, er lige så høje som i Danmark, undertiden højere. Jeg ville kun have en eller to flasker med. Efter at have kikket lidt rundt i butikken, endte jeg ved reolerne med whisky.\nHer kom de to ældre butiksindehavere og snakkede med mig. De var virkeligt venlige og rare. Vi kunne snakke om andet end det at jeg var kunde og skulle købe noget whisky. Til sidst valgte jeg en lille flaske Scapa 12 års og En stor flaske Glen Ord 10 års. Omregnet kostede begge mindst lige så meget som i Danmark.\nBagefter gik jeg ned ad gågaden i Kirkwall, som er en hyggelig kroget gade med mange forskellige forretninger. Jeg havde en ide om, at en sølvring til mig selv, ville være en god ting at have som minde om min tur.\nJeg havde på en af de tidligere gåture i byen set en berømt butik, som hedder Ortak Jewellery. Her gik jeg ind og fik en god og fin betjening og fandt en fin sølvring med et pictisk mønster. Ringen kostede £44, altså ca. kr. 525,00. Ortak har tilmed livsvarig garanti på deres varer. Ringens mønster er et grundlæggende mønster i den pictiske kultur i år 700 før Kristi op til år 900 efter Kristi. Mønsteret symboliserer et evigt liv, eller at ens sjæl må leve evigt. Det er jo ikke så ”ringe” endda.\nEfter shoppingturen rundt i byen, gik jeg igen til tilbage til torvet og turistbureauet. Her var Kathleen kommet og vi fik aftalt alt det praktiske omkring turen om aftenen. Jeg betalte billetten på £12 og hun fortalte, at hun ville tage med på turen og tillige havde hun fået sin bror og hans kone med også. De ville tage noget kaffe og kage med og broderen ville køre os i sin bil. Jeg skulle bare være klar ved turistkontoret klokken 18:15, så ville turen gå mod Tingwall, hvor færgen, der normalt sejler til Egilsay og Rousay, var chartret af RSPB, Royal Society for the Protection of Birds til, under ledelse af Andy Mitchell, at sejle specielt til øen Eynhallow.\nDet måtte jeg nok sige, sikke fantastisk behandling, at blive inviteret med af Kathleen og hendes familie på sådan en tur. Turistbureauet manglede jo ikke kunder, her var sort af mennesker de gange jeg var derinde. Især vrimlede det med tyskere. Som Kathleen sagde, så var de så glade for de få danske turister der kom og jeg havde vist en stor interesse for Orkney og Skotland, ved at jeg sådan havde sat mig ind i hvad det hele drejede sig om, natur og befolkning, mine ideer med sådan en 6 ugers lang tur osv. De kunne mærke, at jeg brændte for turen og de oplevelser jeg kunne få og kunne de hjælpe mig med, at gøre turen optimal på Orkney, så var de bare så glade.\nI den strøm af ligegyldige ofte brokkende tyskere, som hun sagde, var det meget dejligt, at træffe sådan en som mig, der var så høflig og interesseret i alting. Jeg blev utroligt glad for al den ros, det varmede om hjertet og jeg sendte en lille varm tak tilbage til danskerne, som trods alt har gjort en god figur, i alt fald på Orkney og også i Skotland.\nDa Kathleen samtidig vidste, at jeg skulle rejse tilbage mod Danmark om torsdagen, spurgte hun om jeg havde billetter til busserne. Jeg sagde jo ja, da jeg jo havde købt en speciel billet fra John O´ Groats, der gjaldt færgen over til Orkney, bussen fra færgen til Kirkwall og i morgen, bussen tilbage til færgen og færgen til John O´ Groats, afsluttende med, at billetten også dækkede turen fra John O´ Groats til Inverness.\nJeg fortalte hende så, at i Inverness skulle jeg enten have et tog til, eller en Citylink bus til Glasgow, hvor jeg skulle overnatte på det samme hostel som ved starten af turen. Om fredagen ville turen jo gå med tog til Prestwick og et Ryan Air fly til Stansted ved London og sluttelig også et Ryan Air fly til Esbjerg.\nKathleen tilbød mig så, at hun ville arrangere bussen fra Inverness, så hun ringede og bestilte en plads i bussen hos Citylink i Inverness og sådan at jeg samtidig betalte og fik billetten af Orkney Turistbureau. Det var smart!\nSå behøvede jeg bare være på busstationen, som er den samme som jeg ankommer til fra John O´ Groats, når bussen afgår til Glasgow. Kathleen fandt ud af en afgang der ville passe med bussens ankomst fra John O´ Groats og så var den hjemrejse fikset! Det var ikke spor dyrere, men samme pris som busselskabet ville tage. Ikke engang et gebyr skulle Turistbureauet have.\nAltså hende Kathleen var en knag til at hjælpe turister, I hvert fald var jeg meget imponeret over hendes hjælpsomhed, specielt for mig, som sagt var der jo masser af andre turister, der skulle hjælpes. Jeg havde nu alle billetter klar, hele vejen hjem til Danmark, buser, færge, tog og fly, dog skulle jeg lige have en ”one way” togbillet i Glasgow til Prestwickt. Den ville ikke koste alverden, vel ca. £5. Efter sådan en betjening, sagde jeg mange mange tak og gik glad ud i solskinnet. Dagen var igen en strålende lun sommerdag, med høj sol på en blå himmel, højt over Kirkwall, her på dette dejlige ørige, Orkney.\nTuren til øen Eynhallow.\nJeg glædede mig usigeligt til min tur til Eynhallow. Det var ikke alle og enhver, der kunne prale med, at havde været helt oppe på denne lille fredede ø, hvor der kun er en tur om året derop. Vejret var helt fantastisk perfekt, stille og mildt, en rigtig lun sommeraften til en tur ud på en totalt åben og bar klippeø, helt ude, hvor Atlantens dønninger uafvendeligt duver ind mod øen og farvandet mellem West Mainland og øen Rousay.\nDa klokken var ca. 18:15 kom Kathleen og hendes familie i deres Obel Vectra og efter en introduktion og en meget venlig modtagelse, gik turen af sted mod Tingwall, hvor færgen til Eynhallow skulle afsejle fra.\nTuren blev meget hyggelig i bilen, vi talte godt sammen og jeg nød sommeraftenen ude over landskabet, som vi kørte igennem. Omkring Finstown, var der særligt smukt, med den lille by liggende ud til en malerisk smuk bugt og et frodigt grønt landskab. På billedet kan man se vejen langs fjorden og byen inde i bunden. Her kørte vi til højre ad hovedvej A966 mod Tingwall. Vi kørte gennem landskabet omkring Rendall, Isbister og Hacklard.\nFærgen sejler normalt ikke til Eynhallow, der er fredet og hvor man ikke må gå i land. Færgen sejler i en plan rundt mellem Tingwall, Wyre, Egilsay og Rousay. Det er en lille lang fladbundet færge. Da vi kom til Tingwall, stod der allerede en mængde andre mennesker på havneområdet og molen, der skulle med på turen.\nDer var vel ca. 75 mennesker. Det var godt nok mange, men turen skulle jo også løbe rundt økonomisk, så det var nok i orden. Det var jo fuglebeskyttelsesorganisationen der stod for arrangementet. Turens leder Andy Mitchell kaldte os sammen og forklarede kort om turen og hvad vi måtte og ikke måtte.\nØen var et videnskabeligt område og vi skulle passe på fugleunger og reder og ruten skulle følge kysten rundt, en tur der ville tage ca. 2½ time. Færgen var ikke ankommet til Tingwall endnu, så Andy fortalte , at man siden 1950, under ledelse af James Fisher, Robert Carrick og George Dunnet, professor ved Aberdeen Universitet, havde studeret fuglelivet og især mallemukkernes liv. De 3 nævnte personer er nu døde, men projekterne kører videre.\nMan genringmærkede bl.a. en mallemuk i 1996. Den var på det tidspunkt 51 år gammel og flaprede stadig rundt i den normalt ofte barske natur på Orkney. Den havde haft tilhørsforhold til Eynhallow alle årene. Nu er det sådan at mallemukker først bliver kønsmodne når hannerne bliver 8 år og hunnerne 12 år gamle. Egentlig en pudsig ting for så lille en fugl, der skal leve på så barske steder som i Nordatlantens storme, kulde og regn.\nØen huser også mange andre fugle, bl.a. topskarver, søpapegøjer, storkjover og almindelig kjove og en havternekoloni. Derudover er sælerne meget ”tamme” og nysgerrige, så man kan komme meget tæt på dem. Et gælder nu også fuglene, de er ikke vant til, at der kommer mennesker på øen.\nMen endelig kom færgen og vi gik alle ombord og satte kursen mod Eynhallow. Sejlturen op gennem sundet og det spejlblanke vand med de grønne øer på begge sider og den blå himmel ovenover, var en stor oplevelse. Sommeraftenen var varm, det gav lidt varmedis inde ved kysterne, men det gav landskabet nogle rigtig flotte farver og lysfænomener.\nFærgen duvede igennem vandet, der viste de enorme kræfter, som tidevandet har mellem øerne i Orkneygruppen. Man kan faktisk se det på farvebilledet, hvordan vandet presses gennem sundet og udad mod horisonten. Selv om havet er bredt og temmelig dybt, bliver der flyttet så maget vand, så det laver bølger af op 2 meters højde og strømhvirvler, man ville blive revet med af og drukne i.\nFærgen kæmpede det bedste den havde lært og stampede sig vind og skævt igennem strømhvirvlerne frem mod øen. Da vi nåede øen sejlede den forsigtigt ind i læ af øen og lod kraften fra motoren skubbe den så langt op, at den kunne slå bovklappen ned, så vi kunne gå tørskoet i land.\nVi hoppede alle i land og Kathleen og hendes familie og jeg fulgtes ad, nordom langs kysten. Vi havde ikke gået mange meter, før vi traf på en lille flok sæler, der lå og dasede på nogle lave klipper ved strandkanten. Vi kunne gå næsten helt hen til dem, inden de med et foragteligt udtryk i hovedet, møvede sig hen på kanten af klippen, på deres fede maver, og glad let og elegant ned i vandet. Men da de var kommet ned i vandet, svømmede de ikke væk, men plaskede rundt og lå og kikkede ind på os landkrabber, der stavrede rundt i stenene, klipperne og græsset.\nJeg lagde faktisk mærke til en bestem sæl, der blev ved at følge mig, hele vejen rundt på øen, den lå konstant lige uden for strand/klippekanten og fulgte min gang og bevægelser. Jeg vinkede flere gange til den, men den vinkede sgu´ ikke igen!!\nPludselig sværmede det med havterner omkring os, de styrtbombede os og skreg infernalsk. Vi måtte sådan passe på ikke at træde i æg eller unger. Mallemukker og søpapegøjer flintrede frem og tilbage langs kysten og flere gange kom vi kun en eller to meter fra mallemukkernes reder, hvor de ofte lå parvis og nippede til hinanden på en meget øm og ”næbbet” måde. Når man sådan står ca. 1 til 1½ meter fra dem med kikkerten for øjnene, kan man se deres hoved og de smukke øjne og helt menneskelignende udtryk af overbærende agtpågivenhed og tiltro til, at vi ikke vil gøre dem noget. De koncentrerede sig meget om hinanden og havde et helt enestående kærligt udtryk i hovedet, når de puslede med hinandens nakkefjer og næbbede lidt med ”konen”. Betagende oplevelse!!\nVi var nu kommet op på den nordligste del af øen og havde en flot udsigt over mod øen Rousay og de høje klipper, der var der. Bl.a. kunne jeg se en stor klippeformation, der var formet som en bue eller hvælving.\nBemærk også de enorme tidevandsbølger ude på vandet. Det brusede og skummede derude, sælerne boltrede sig i disse strømhvirvler uden den mindste vanskelighed og de så ud til at nyde det.\nVi kom nu op pen den høje del af nordkysten ved området Grange. Her var en lille umådelig smuk klippebugt, jeg klatrede derned og satte mig lidt alene og nød udsigten og roen. Jeg havde gået lidt forud for de andre og først da alle var gået forbi, fulgte jeg trop. Lidt længere henne ad klippekysten her opdagede jeg nogle klippeafsatser med reder fra topskarver og pludselig så jeg dem gemt lidt inde i en krog af en klippehylde. Forældrefuglene strakte hals og de halvvejs dunede og fjerklædte unger pep nervøst og sidesteppede frem og tilbage på klippehylden. Just kønne kan man ikke sige unger af topskarv er, faktisk kan det kun være deres mor, der kan holde af dem, så grimme var de.\nMen sådan kan naturen være, indrettet efter levevis og forhold, tilpasset sin situation på bedste og mest optimale facon. En lang hals og næb til at fange fisk med som voksen. Som unge kan hals og næb bruges til at stikke ned i mors hals og hive en slimet, halvfordøjet fisk op, mums!! Velbekomme!\nSøpapegøjer strøg flere gange lige for mig i et par meters afstand. De fræsede frem og tilbage til deres reder inde i de udgravede redehuller umiddelbart lige under græskanten over klipperne. Flotte og farvestrålende så de ud når de blafrede forbi på en meget klodset og uelegant måde. Man kunne tydeligt se hovedet vende sig og kikke ind på mig, følge den øjne når den kastede et blik på mig i forbifarten. Det er altså en skæg fugl, meget morsom at se på.\nPå billedet her ses det sydvestlige hjørne af Eynhallow og Burgar Rost, som farvandet hedder, fordi der er denne kraftige tidevandsstrøm i sundet mellem Eynhallow og West Mainland.\nVi var nu nået ud på den vestligste del af øen og solen stod nu lavt over Atlantens horisont. Lyset var helt eventyrligt dejligt. Et blødt og træt lysskær ramte de nord og vestvendte klipper, der i deres overraskende specielle udseende fik et højst besynderligt skær over sig, men som var enestående smukt.\nHer ved Bowcheek kunne jeg se ”min” sæl svømme rundt ca. 50 meter ude og kikke op på mig. Hele sceneriet med havet og kysten ovre på West Mainland var som taget ud af et postkort. Sådan havde jeg altid opfattet, at Orkney ville være, når min drøm om at komme herop gik i opfyldelse, som det jo i rigt mål var lykkedes denne sommer.\nDe grønne firkantede felter af marker, ovre på kysten så meget indbydende og friske ud, man havde sådan lyst til at bare gå og gå og nyde udsigten, luften, lyset og lugtene af hav, græs og vilde fugle. Inde midt på øen, havde storkjoverne deres redepladser. Men de passede sig selv, og fløj kun op når vi kom for tæt på. Disse fugle har et attitude af overbærende arrogance over for mennesker, det er som om de siger: høh! du har jo ingen vinger… hva´ vil du her? Skrid!!\nNogle klipper her, er lidt mærkelige, som om de er stablet af menneskehånd. Desuden er de ret høje. Klippevæggene på billederne er mindst 15 til 20 meter høje!!\nBilledet til venstre er fra en udsigt over fra West Mainland, kaldet MidHowe. Man ser Eynhallow og Rousay bagerst i horisonten. Vi havde nu gået langs kysten på den sydvestlige og sydlige side og nærmede os nu området med den gamle vikingekirkeruin.\nMen inden kunne vi nu se solen nærme sig Atlantens horisont i et fantastisk orange og gult farvespil. Havdisen og luften og havets vand gik op i en højere enhed og skabte en enestående visuel oplevelse, som slet ikke kan gengives på et foto. Lyngen og blomsterne, som overvejende er engelsk græs, stod i et betagende modlys og fik et farveskær af mørkrosa og mørklilla, bordeaux farver. Helt ubetaleligt smukt.\nVi gik nærmere til vikingekirken, som stammer fra 1200-tallet. Der ligger også resterne af nogle huse, fra de få mennesker der har forsøgt sig med at overleve på denne golde klippeø. Jeg kunne gå ind i kirken og kikke igennem et vindue ud sydpå over mod West Mainland.\nMeget ”levende” vikingekirke. Der var noget udefinerbart spændende og lidt skræmmende over det indvendige af kirken, som om der hvert øjeblik kunne komme en munk eller viking med dragen sværd frem i hvælvingen og kappe knoppen af mig.\nJeg fik ret i at der var noget ”levende” i kirken, for pludselig, så jeg en mallemuk ligge på sin rede på gulvet, henne i et hjørne af kirkerummet. Jeg nærmede mig forsigtigt, tættere og tættere på, til sidst kunne jeg sætte mig på hug ½ meter fra den!! Den så godt nok fornærmet ud, men den rokkede sig ikke en tomme!! Den murrede bare ”lidt i skægget”, udstødte nogle truende halslyde og da jeg stak fingrene frem huggede den efter dem. Det gik nu ikke ondt, men sjovt var det at opleve fuglen så trofast om sin rede og æg.\nJeg fjernede mig lidt efter forsigtigt og vi gik nu alle det sidste lange stykke ned mod stedet, hvor færgen ville komme og hente os. Turen rundt om øen havde varet over 2½ time og det havde været en tur som jeg aldrig vil glemme.\nMen nu var den slut, klokken var snart 22:30 om aftenen og skumringen var sat kraftigt ind. Solen gik ned bag om Eynhallow og farvede himlen fuldstændig orange. Mod den baggrund stod bakken og vikingekirke, sort og skarpt aftegnet, en ene og forladt menneskets udpost.\nNu ville vi forlade øen og den ville atter falde ind i sin vante gænge år efter år, årti efter årti, århundrede efter århundrede…. Bare være en ø, være et hjemsted for en enestående natur, som har været her lang tid før vi besluttede os for at invadere den og verden.\nDet var nu uigenkaldeligt mine sidste oplevelser jeg skulle forlade, det var sgu´ helt hårdt, at skulle indse dette. Nu skulle jeg hjemad mod Danmark og som jeg stod der i mine skotske venners lag og nød mit liv i fulde drag, havde jeg slet ikke lyst til at tage tilbage til Danmark. Men når jeg nåede hjem, ville jeg nu nok forliges med det. Kone og børn ventede jo der hjemme. På en eller anden måde var de nu blevet så fjerne, savnet af dem var ikke så stærkt, her ude på denne vidunderlige plet af Orkneyøerne.\nNår jeg nu kom tilbage til mit hostel og fik pakket ned til hjemrejsen og mentalt fik mig indstillet på, at turen nu var slut, håbede jeg, at følelsen af savn og glæde til at komme hjem, ville melde sig igen. Men det ville den nærmeste tid vise. Nu kom færgen brusende ind mod bredden og lagde til.\nVi var alle trætte af den friske havluft og mange trissede stille rundt på færgen, medens den bakkede ud i åbent vand. Jeg stod og nød synet af øens forsvinden bagude i et farveorgie i gult og orange.\nFarvel Eynhallow, farvel Orkney, farvel Skotland….. håber jeg ser dig igen inden jeg skal dø!! Hulk!!\nPå færgen tilbage mod Tingwall, fik jeg noget te og kage sammen med Kathleen og hendes familie. Vi hyggede os sammen med at tale om turen vi havde været på og om Skotland, Orkney og min tur i de sidste ca. 6 uger.\nDagen i dag, havde for mig været helt ubeskrivelig dejlig, et overmåde passende punktum for en helt igennem fantastisk tur, fra Glasgow over Barra Island, South Uist, North Uist på Hebriderne, via øen Skye, hele vestkysten af Skotland, nordkysten ligeså, og de 2 yderpunkter af Skotland i vest og øst, for at slutte af med den dejlige uge på Orkney. Nu skulle jeg i morgen på en lang udmarvende busrejse sydpå, hele vejen til Glasgow på een dag. Turen i busserne ville tage 10 til 12 timer!!\nDa færgen kom i havn, steg vi ind i bilen og familien kørte mig hele vejen til mit hostel, hvor vi ankom omkring midnat, lige før der blev lukket og låst. Jeg sagde tusind tak for en uforglemmelig aften og lovede, at jeg ville skrive et julekort til dem. Træt og lidt vemodig gik jeg ind og vinkede farvel en sidste gang.\nJeg skyndte mig i seng, for i morgen torsdag skal jeg være klar nede i Kirkwall med alt mit habengut, når bussen kl. 09:00 kører ned til færgen ved Burwick, inden turen går over sundet til en ny bus i John O´Groats. Herfra går turen så først til Inverness, hvor jeg skal vente lidt, inden Citylinkbussen kører til Glasgow.\nOrkney kort. Her ses turene jeg tog rundt til de forskellige øer. 1\nSpændende eventyr ventede mig på denne nordligste ø Westray i Orkneyø-gruppen. Jeg nåede at komme rundt og se og nyde naturens magi ved alle de 4 viste områder på postkortet fra øen. 1\nWestray og turen rundt på øen. 1\nFærgen anløber Rapness på Westray. 1\nUden for Pierowall og det smukke landskab her. 1\nDen nordlige del af øen Westray og den eneste lille by Pierowall, som ligger inde bagerst i den runde naturhavn. Den øvrige bebyggelse består overvejende af enkethuse, eller små samlinger af huse rundt omkring på øen. 1\nNoltland Castle nordvest for Pierowall og på vejen ud mod vest og mit mål Noup Head. Læs ovenfor omkring borgens historie. 1\nNoltland Castle og den lune solbeskinnede borggård, hvor jeg slappede af med te og mad. 1\nUden for Pierowall. Den smukke sø Loch of Burness, hvor jeg kunne se mange fugle opholde sig, grågæs og ænder. Ved dens bredder lå foden af bakkekammen Knucker Hill på 113 meters højde. 1\nUdsigt sydover fra området ved Noup Head, Westray. Man kan svagt se den tynde sti på fotoet, hvor jeg måtte cykle og ofte kun gå, da den var hullet og fuld af store og små sten og fuld af kolort og fårelort - spændende tur! Men naturoplevelsen her ude i det absolut ødeste øde, højt mod nord i Atlanten, på denne perle af en ø! Alle græs - og engfuglene huserede omkring mig, skrigende af livslyst og glæde iblandet en slet skjult advarsel til mig om at... get the fuck out of here! 1\nKortudsnit af området omkring Noup Head. 1\nNordsiden af Noup Head og den blå Atlant liggende endeløs og mægtig. 1\nNoup Head fyr på øen Westray. På de lave klipper, som ses ude i havet til venstre på fotoet, var der over 50 sæler, som tog solbad og ellers slappede af og "gøede" af hinanden og lappede hinanden en med lufferne, for at få den andens plads, eller bare fordi det var sjovt at hævde sig og sin plads i solen. Noup Head og fyret her. En af de nordligst punkter på Orkneyøerne og i Skotland i det hele taget. Fantastisk enestående sted, en lang rejse dertil, men absolut besøget værd. 1\nDe ca. 100 meter høje klipper med titusindvis af søfugle rundt om Noup Head. Stejle og flotte klipper, mest i sandsten, sås langs det meste af øens kyster. 1\nLomvier/alke og albatrosfuglene, som har det danske navn mallemuk!. På engelsk hedder fuglen Fulmar. alkefuglene kaldes på engelsk Guillemot. Her soler de sig alle sammen på klippehylderne på Noup Head. 1\nKortudsnit af Westray sydlige del med bl.a. Stanger head og Bay of Tuquoy. 1\nStanger Head og Castle O´Burrian, som "bare" er en stor klippe lidt ude fra kystklipperne. Her holdt mange søpapegøjer/lunder til. 1\nStanger Head. Her ses tydeligt kolonien af søpapegøjer øverst på klippen og mallemukkerne nedenunder. Søpapegøjerne laver huler til deres reder og kræver derfor mulighed for at grave ind i jorden. Derfor holder de til lige under klippens overflade, lige under græsset, hvor der ofte er lidt jord eller sand, som de kan grave sig en hule ind i og lave sig en rede til æg og unger. Et meget praktisk "klassesamfund", som naturen har opbygget her. 1\nStanger Head området med de mørke våde petroleumsfarvede klipper. Også vandet havde en særlig mørk dunkelblå farve. 1\nPå øen Westray har der i årtier været produktion af nogel specielle stole som ses her på fotoet. De er meget smukke og tilvirkes helt i hånden og fremstår utroligt gedigne. Stolene og håndværkskunsten på Westray er kendt mange steder i verden. Stolene er dog meget dyre, ofte over 25.000 pr. stk. Et af stederne er nær Stanger Head, hvor jeg vandrede og kom forbi. 1\nVed området omkring Bay Of Torquay. En tynd regnbyge trak sydøst over og det øde landskab ligesom trykkede sig i sin ensomhed og fattigdom, som tydeligt kunne se overalt her. Mistrivende markafgrøder, faldefærdige ensomme granithuse, rusten pigtråd, ukrudt og forfald. Men alligevel fik jeg en intens følelse og oplevelse ud af opholdet i denne fattige egn af Westray. 1\nVed Bay Of Torquay og min vandring langs kysten. Denne gamle kasserede båd efterladt blandt andet affald og ukrudt. Men meget malerisk med sit slidte, frønnede patina og forfald. 1\nHen under aften ved Bay Of Torquay. Vindstille, mildt og umådeligt smukt og stemningsfuldt ude over den lavvandede bugt. 1\nSådan så mange af de forladte faldefærdige granithuse ud på Westray og i øvrigt også mange andre steder i Skotland. Livsbetingelserne er magre mange steder og nok en familie har måttet give fortabt og opgave og finde et andet sted at leve. Nogle steder, i lignende huse, boede der stadig mennesker! 1\nLangt ude ad en grusvej i den sydvestlige ende af Westray kom jeg forbi en faldefærdig gård med denne gamle rustne grønthøster, som sjovt nok er fremstillet i Kerteminde på Fyn af Taarupfabrikkerne her. Her er den så endt, helt ude på den yderste ø i Europa - pudsigt synes jeg nok. 1\nHjemturen fra Westray gik bl.a. gennem dette farvand omkring Wyre. 1\nDenne lille A4 reklame, hang i Kirkwall Turistbureau og fik mig til at blive "fyr og flamme". Læs ovenfor i rejsebeskrivelsen, hvordan det lykkedes mig at få billet til turen til Eynhallow øen, som er en fredet ø, hvor man siden ca. 1949 har kørt et naturprojekt omkring studierne af albatrosfuglen, mallemukken, som yngler på øen, sammen med storkjover, almindelig kjove og et utal af havets øvrige søfugle. Ligeledes se mange gråsæler i og omkring øen. I vikingetiden og umiddelbart efter levede der folk på øen og her byggedes en større stenkirke omkring år 1200, som stadig står der, dog som ruin i dag. 1\nKortudsnit, som viser øen Eynhallow. 1\nFærgen på vej mod Eynhallow. Øen i baggrunden er Rousay. På færgen Eynhallow var vi ca. 75 personer, som havde billet til denne sjældne og spændende tur. Kathleen fra Kirkwall Turistbureau, hends bror og dennes kone, tog mig med i deres bil til Tingwall og så nød vi ellers hinandens selskab med kaffe og kage på turen med færgen ud til Eynhallow. Fantastisk venlighed og hjælpsomhed af Kathleen. I dag skriver vi sammen flere gange årligt. 1\nFarvandet mellem Orkney Mainland til venstre i billedet og øen Rousay til højre og den lille ø Eynhallow midt imellem disse. På fotoet kan man godt se, at farvandet på begge sider af øen, har en meget stærk tidevandsstrøm. Længere ude i baggrunden ses øerne Westray og Papa Westray. 1\nSydsiden af Eynhallow med havet i oprør på grund af tidevandets umådelige stærke kræfter. Fra øens klipper kunne jeg se de frådende bølger rive og flå i kystens klippevægge - umådelige stærke kræfter i vandets magt. 1\nFærgen Eynhallow sejler forsigtigt frem og frontklappen sænkes ned i stenene på bredden og vi kan gå i land på øen Eynhallow. 1\nGåturen rundt langs kysten på Eynhallow, blev en uforglemmelig oplevelse. Vejret var umådeligt dejligt, mildt og solrigt. Mallemukkerne fløj elegante rundt langs klippekysten og de små vævre søpapegøjer piskede flaprende tæt inde under klippevæggene langs kysten. Storkjoverne lå imens uforstyrrelige og hovne oppe på de højeste punkter på øen, på deres reder og skuede overbærende ud over deres "kongerige". Langs kysten så jeg en gråsæl nøje følge mig hele vejen rundt om øen, de 2½ time turen varede. Nysgerrig fyr, denne sæl. 1\nAftenlyset ind over Eynhallow lagde sig blødt og fint ind over klipperne ved kysten. Klipperne er dannet sådan, at de ser ud, som om de er stablet af menneskehånd - det er de ikke. 1\nEynhallow´s gamle kirke og klostergård fra 1200-tallet. 1\nTrods de mange århundreder, som kirken har ligget ubeskyttet og øde på denne stormomsuste ø i Orkney-øgruppen, kan man stadig se det fine håndværk datidens mennesker lagde for dagen, i opførelsen af denne relative store kirke på den lille ø. 1\nInde i selve kirkerummet kan man stadig fornemme hvordan livet og tiden har måttet være aldeles barskt, her på denne golde og øde ø i 1100 -1200-tallet. 1\nDen helt store oplevelse havde jeg på øen, da jeg kom ind i en krog af den gamle kirkeruin. Inde i et hjørne lå en mallemuk på sin rede og æg. Selv om jeg kom hen mod den, rørte den sig ikke ud af flækken. Jeg satte mig på hug ved fuglen og møvede mig nærmere indtil jeg var ½ meter fra den. Den kikkede bare lidt på mig og fortsatte med at se lettere verdensfjern ud i øjnene. Jeg sad lidt og beundrede den flotte fugl, som var lidt gul i fjerene på bugen, som antagelig stammede fra saften i den bevoksning, som den lå i. Lidt efter prøvede jeg at stikke en pegefinger frem mod den - haps! Som lynet hakkede den det store næb om min finger og bed til - Av for katten! Det gjorde nas! Men så kunne jeg jo også bare holde nallerne for mig selv. Den slap min finger med det samme og knurrede i struben og signalerede, at nu var det ved at være nok, så kunne jeg lære det, kunne jeg! Ja, jeg skulle ikke prøve en gang til!! Jeg lod fuglen være og prøvede at tage nogle billeder med kamera og blitz i det meget mørke kirkerum. Lidt efter forlod jeg "kræet" og fortsatte vandringen rundt om øen, med en sæl følgende mig, svømmende i vandkanten omkring klipperne. hvor den af og til kikkede op af vandet, for at se om jeg stadig stavrede rundt på klippekanterne. Sæler er jo nogle nysgerrige væsener ud over det normale for naturens dyr. 1\nDet sidste lys over vikingekirken på Eynhallow - smukt så smukt! 1\nMed vemod tog især jeg afsked med Eynhallow og på sin vis også mit eventyr i Skotland, næste dag gik turen sydpå til selve skotland, glasgow og flyet hjem til Danmark. Jeg havde slet ikke lyst til at tage hjem, selv om jeg havde været væk i næsten 6 uger. Men med færgen skulle jeg og alle de andre. En enestående oplevelse, som jeg aldrig glemmer!! 1\nDen sidste egentlige aften på min 6 ugers lange tur gennem hele Skotland. Turen med færgen fra Eynhallow var en meget vemodig og noget trist affære. Jeg var meget ked af, at jeg skulle rejse tilbage til Danmark næste dag. Farvel min skønne ø, farvel mit dejlige Skotland.!!! Håber at komme igen og besøge dig!! 1


Corona/covid19 og din virksomheds overlevelse - Få hjælp nu 31 155 155\nSøg lønkompensation ifbm. coronavirus / covid 19\nFå lønkompensation hurtigt\nnem-HR kæmper din sag\nAltid opdateret med nye tiltag og muligheder\nVi er eksperter i refusion\nHar du udfordringer med den nye lønkompensation ifbm. med coronavirus og covid-19?\nNår du bruger nem-HR kræver det ikke, at du besidder avancerede computeregenskaber eller har styr på det offentlige i forhold til, hvilke områder man skal holde sig ajour på som selvstændig. Vi har mere end 17 års erfaring indenfor offentlige ydelser og kan hjælpe og rådgive dig inden for alle områder, stort som småt.\nLønkompensation – Ny mulighed til arbejdsgivere\nDet blev d. 15/3 2020 besluttet at give lønkompensation til de danske arbejdsgivere, der, i kølvandet på coronavirussen, blev så hårdt ramt økonomisk, at de stod til at måtte begynde at opsige deres medarbejdere.\nRegeringen har forhandlet en trepartsaftale på plads med arbejdsmarkedets parter, som har til formål at sikre lønmodtagere imod opsigelser ved at kompensere arbejdsgivere for en stor del af deres lønudgifter ved at beholde dem på lønningslisten.\nDet gælder for de private virksomheder som på baggrund af “coronakrisen”, står i en situation, hvor de ellers skulle opsige mere end 30% af deres ansatte (eller mere end 50 ansatte).\nDe ansatte skal hjemsendes og må ikke opsiges i perioden.\nKompensationen udgør 75% af lønnen (dog max kr. 23.000) for gagelønnede og 90% af lønnen (dog max kr. 26.000) for timelønnede.\nKompensationsperioden er fastlagt til at løbe fra d. 9/3 – 9/6 2020.\nDe ansatte skal som en del af pakken, afholde 5 dages ferie, afspadsering eller fri uden løn.\nVirksomheder der allerede har opsagt nogle af eller alle de ansatte, kan konvertere opsigelserne til denne kompensationsordning.\nAnsøgningerne skal indsendes elektronisk.\nRegeringen har vedtaget en hjælpepakke til selvstændige erhvervsdrivende og virksomhedsejere, som ejer mere end 25% af en virksomhed.\nDe får mulighed for at opnå en kompensation, hvis deres omsætning er faldet markant i denne periode. Læs mere her.\nSøg hurtigt og nemt her\nUndgå det besværlige administrative arbejde og udfyld i stedet formularen her på siden. Så kan du få hurtig og problemfri hjælp til at søge om din lønkompensation, så du straks kan komme tilbage og varetage dit rigtige arbejde.\nHar du spørgsmål eller andet vi skal tage stilling til, kan du med fordel ringe til os på telefon 31 155 155.\nKontakt os og få hjælp nu – Tlf. 31 155 155\nVi kontaktede nem-HR, der til vor absolut fulde tilfredshed klarede opgaven, således vi kunne prioritere andre opgaver.“\nFlemming Troelsen – Designa A/S\nJeg anbefaler med stor glæde og tillid nem-HR.“\nJens Jørn Christiansen – Malerfirmaet J.J.C. ApS


Konkurrence: Hvor og hvordan kan du optjene bonus? | Samvirke\nDet er ikke kun ved kassen i supermarkedet, at Coops medlemmer kan spare penge. Coop har også en lang række partnere, der giver medlemmerne bonus på alt lige fra oplevelser, rejser og briller til telefoni, forsikring og maling. Quiz med og bliv klogere på, hvor og hvordan du kan optjene bonus, og hvad det egentlig betyder. Vi trækker lod om 10 x 1000 kroner i bonus blandt alle besvarelser. Konkurrencen slutter 28. februar.\nAf Line Kørner 31. januar 2020\nBonusquizzen: Hvor og hvordan kan du optjene bonus?\nI hvilken dyrepark, der til sommer skal overtage de 4 pensionerede cirkuselefanter Ramboline, Lara, Djungla og Jenny, kan du som medlem af Coop optjene 25% bonus?\nNår man oplyser sit medlemsnummer hos en af Coops mange partnere, indsættes den bonus, man tjener, på ens medlemskonto. Hvordan tjekker man sin bonussaldo?\nSe, hvad vi ellers skriver om: #coop og #privatøkonomi


Alderssum - Sampension\nEn alderssum (kapitalpension) er et engangsbeløb, du får udbetalt, når du går på pension. Når du får udbetalt din alderssum, skal du betale en afgift på 40 % til SKAT.\nDu kan tidligst få udbetalt din alderssum den 1. i måneden efter din tidligste udbetalingsalder. Du skal typisk være fratrådt dit job. Måske giver din pensionsordning ret til udbetaling af Delpension. Så kan du begynde udbetaling af en del af værdien, selv om du fortsat betaler til pensionsordningen hos os.\nI dit pensionsoverblik kan du se, om du har en alderssum. Du kan også se, hvornår du tidligst kan begynde udbetalingen fra din pensionsordning. I dine vilkår kan du se, om du har mulighed for Delpension, og om din alderssum indgår i Delpensionen.\nHvad sker der med alderssummen ved din død?\nDin alderssum kan være livsbetinget eller være sikret ved død. Er din alderssum sikret ved død, bliver værdien af alderssummen udbetalt til nærmeste pårørende eller til de begunstigede ved din død. Er din alderssum uden sikring ved død, bliver værdien ikke udbetalt ved din død. Læs mere om dækninger ved død her.\nDu kan læse om skatteregler ved ind- og udbetaling her


LEGO 5007204 Disney Princess ultimativ prinsessefest-sampak\nHome » UNKNOWN » LEGO 5007204 Disney Princess ultimativ prinsessefest-sampak\nEn hyldest til venskab for Disney-fans\nProdukt beskrivelse (5007204)\nMed denne ultimative sampak, der fremmer social leg, vil Disney Princess-fans fra 6 år opleve ubegrænsede eventyr i fællesskab. Sampakken omfatter LEGO ǀ Disney legesættet Belle og Rapunzels kongelige stalde, der kan bygges, LEGO ǀ Disney Frost nøgleringe med Elsa og Anna, LEGO DOTS taskevedhæng med en enhjørning og en panda og LEGO DOTS sættene Armbånd med cool kaktus og Musikarmbånd. Samlingen indeholder også 2 kunsttryk i begrænset oplag med Belle og Rapunzel! Luk venskab, venlighed og kreativitet ind i dit liv!\nInteraktiv sjov for Disney-fans. Denne ultimative sampak er fyldt med højtelskede Disney-figurer og charmerende tilbehør, der inspirerer til ubegrænsede eventyr\nKreativitet og social leg. Den store stald er spækket med ikoniske Disney-detaljer og omfatter aftagelige bokse, der vil slippe børns fantasi løs, når de passer dyrene i fællesskab og udspiller spændende historier\nPerfekt tilbehør til selvudfoldelse. Børn kan styrke deres selvudfoldelse, når de udsmykker deres armbånd. Kreativiteten starter, så snart æsken åbnes\nUdstil deres yndlingsfigurer. LEGO ǀ Disney Frost-nøgleringene kan nemt fastgøres til rygsækken, tasken, bæltet og nøglebundtet. Venner kan dele deres unikke passion for Frost\nSjovt for børn, der elsker kreative projekter. Børn kan ændre på figurernes udtryk og dele deres unikke design med vennerne. Det sjove legetøj er det bedste til at kombinere børns passion for kreative projekter med selvudfoldelse\nDisney-kunsttryk at samle på. Køb ultimativ prinsessefest-sampakken, og få to samlerkunsttryk, du kan dele, med Disney-prinsesserne Belle og Rapunzel\nOfficielt navn LEGO Disney Princess ultimativ prinsessefest-sampak\nLEGO 10769 Toy Story 4 – autocamperferie\nLEGO 10899 Frost – isslot\n1 5991 439 kr\nLEGO 10772 Mickey Mouses propelfly


Firmaarrangementer og teambuilding i Aarhus med Tikiøb Event\nDu er her: Start1 / Firmaarrangementer og teambuilding i Aarhus\nFirmaarrangementer og teambuilding i Aarhus\nAarhus er et godt sted til teambuilding og firmaarrangementer. Som by har Aarhus meget at byde på, og der er mulighed for at teambuildingøvelser både i midtbyen eller ved kysten. Omgivelserne skaber de perfekte rammer for jeres næste teambuildingarrangement.\nHos Tikiøb Event har vi mere end 25 års erfaring som eventbureau, så vi har et bredt eventkatalog, hvor I kan søge inspiration til jeres næste firmaarrangement. I samarbejde med jer, skræddersyr vi et program til netop jeres virksomhed og jeres ønsker.\nI behøver ikke at være mange ansatte i virksomheden for at få det perfekte firmaarrangement. Vi har planlagt og afviklet arrangementer for alle størrelser virksomheder.\nTeambuilding er en bred betegnelse, og kan dække over mange forskellige definitioner. For os handler teambuilding om at skabe nogle fælles aktiviteter, som alle medarbejdere kan deltage i. Teambuilding er et effektivt redskab til at skabe styrket sammenhold og en større fællesskabsfølelse. Er I mange ansatte i virksomheden, tilsætter vi et konkurrerende element, og deler medarbejdergruppen op i mindre grupper. Dette styrker også sammenholdet på tværs af afdelingerne.\nVi har mange eksempler på firmaarrangementer, der kan afholdes i Aarhus – både inde og ude. Skal jeres teambuilding finde sted indendørs, kan eksempler på aktiviteter være at lave et portrætmaleri. Her går medarbejderne sammen to og to, og så skal de portrættere hinanden på baggrund af den instruktion, de får.\nSkal medarbejderne udfordres lidt mere, er mastermind måske aktiviteten for jer. Her bliver medarbejderne inddelt i større grupper, og så får de en lang række opgaver, som de skal løse – de får dog ikke tid nok til at løse alle opgaverne. Strategi, samarbejde, og prioriteringer er nogle af de vigtigste nøgleord for denne teambuilding øvelse.\nKan I finde rundt i byen og løse opgaven?\nSkal medarbejderne udfordres i byrummet er vores cloud-challenge lige noget for jer. Vi skaber et fiktivt univers, som medarbejderne skal navigere rundt i – i bybilledet. Via GPS og mobildata skal medarbejderne finde rundt til forskellige steder i byen for at finde frem til de opgaver, der skal løses.\nTil dette firmaarrangement udvikler vi historien i samarbejde med jer eller ud fra jeres ønsker til indhold. Vi har dog også nogle aktiviteter og universer, som allerede er klar til brug. Prøv for eksempel vores Amazing Crazyteam-quiz, hvor medarbejderne skal løse en række kreative fotoudfordringer, teamøvelser eller triviaopgaver. Dette teambuilding-spil vil uden tvivl give mange grin og gode diskussioner.\nHvis der skal være lidt mere fart over feltet, kan I komme med ud på bondegården kun en halv times kørsel fra Aarhus. På bondegården kan I få masser af frisk luft, og I kan afprøve flere forskellige aktiviteter. En af vores mest populære aktiviteter på bondegården er ATV-safari, hvor I kan komme ud og køre på vores firhjulede motorcykler (ATV’er) på den 125 hektar store bane. ATV-safari er for alle uanset erfaring og om man har benzin i blodet eller ej.\nBondegården har dog også meget mere at byde på. Vi kan arrangere en lang række forskellige teambuildingaktiviteter som eksempelvis en tur på forhindringsbanen eller Team cooking, og så er der mulighed for at prøve kræfter med både lerdueskydning, træklatring, frisbee golf og meget mere.\nVi skræddersyr firmaarrangementet til jeres virksomhed\nUanset om I ønsker et firmaarrangement, hvor man skal få pulsen op, eller om det skal være mere stille og roligt, så kan vi arrangere den perfekte teambuildingdag for jeres virksomhed. Har I selv idéer til, hvad I godt kunne tænke jer, vil vi meget gerne høre disse. Hvis I ønsker det, kan vi også stå for planlægningen af jeres næste firmaarrangement i Aarhus.\nVi sammensætter et sjovt og udfordrende program for jeres virksomhed, uanset om det blot skal vare et par timer, eller om der er afsat en hel dag til teambuilding. Er I på tur over flere dage, kan vi også sammensætte et program for alle dagene, hvor der også er plads til afslapning og frihed.\nVil I høre mere om vores forskellige firmaarrangementer og teambuilding, som kan afholdes i Aarhus, så kontakt os direkte på telefon 87 610 620, send en mail til info@tikioeb-event.dk eller udfyld formularen herunder – så kontakter vi jer snart!


De bedste pakkerejser til Bolton - TripAdvisor\nBedste pakkerejser til Bolton, England\nRejser til Bolton\nVil du reservere en rejse til Bolton? Uanset om du leder efter en romantisk weekend, en familieudflugt eller en ferie med alt inklusive, gør feriepakkerejserne til Bolton på TripAdvisor planlægningen af din rejse enkel og overkommelig.\nFind den perfekte pakkerejse til Bolton på TripAdvisor ved at sammenligne priser på hoteller i og flyrejser til Bolton. Rejsende som dig har skrevet 6.684 anmeldelser og offentliggjort 1.560 personlige billeder af hoteller i Bolton. Book din rejse til Bolton i dag!\nFamilievenlige hoteller i Bolton\nBillige hoteller i Bolton


IAA – 68. Internationale Automobil-Ausstellung\nToppen af det markante "Messe-turm" på en dyster eftermiddagshimmel. IAA er ikke hvad det var engang.\nFrankfurt motor show 2019: En skygge af sig selv\nEfterårets store europæiske biludstilling fandt (i skrivende stund: finder) i år sted i Frankfurt. Men spørgsmålet er, hvor længe ”Internationale Automobil-Ausstellung” vil fortsætte, for der var flere tendenser at spore i den tyske storby, og den allermest påfaldende var manglen på deltagende bilproducenter. Tysk bilindustri var naturligvis på plads, men ikke-tyske bilmærker var kun repræsenteret i beskedent omfang. Derpå var elektrisk mobilitet ikke overraskende et alt overskyggende emne.\nElektrisk mobilitet er i IAA sammenhæng ensbetydende med elektrificerede biler. For endnu er der ikke så meget andet end spæde forsøg på, at integrere miljø-optimeret mobilitet i bred forstand. Biler er stadig omdrejningspunktet. Men indrømmet, IAA er, som navnet klart og tydeligt indikerer, en biludstilling, så selvfølgelig er der fokus på biler.\nElbiler på og udenfor IAA\nIngen bilfabrik var på IAA mødt op uden elektrificerede biler. Selv de, der ikke var mødt op, men alligevel benyttede den særlig fokus, der i udstillingsperioden var og er på biler, havde elbiler som omdrejningspunkt. Præcis udenfor hovedindgangen til det kæmpemæssige udstillingskompleks inviterede KIA (uden ekstra udgift til husleje) indenfor på sit europæiske hovedkvarter, der ligger direkte op til messeområdet, og hér kunne man bl.a. se den nye KIA XCeed i plug-in hybrid version.\nLængere mod syd satte Renault på Sardinien fornyet gang sin elektriske offensiv med en fornyet og 3. generation af Europas mest solgte elbil, Renault Zoe. Man påbegyndte de første internationale testkørsler præcis på åbningsdagen for IAA, men Renault benyttede dog anledningen i Frankfurt til at præsentere den nye Captur, dels på en sent arrangeret pressekonference, dels på en simpel stand på den åbne del af messeområdet. Omkostnings-reduktion var en anden klar tendens på årets IAA, også for dem, der havde valgt at deltage. Læs om vores første test af den nye Renault Zoe hér >>>\nSmå biler er fortsat miljørigtige\nHvor KIA valgte at afholde IAA i eget regi lige op til messeområdet, ligger søstermærket Hyundais europæiske domicil i den anden ende af Frankfurt. Så de var rykket indenfor på messen, bl.a. for at præsentere deres vifte af elektrificerede modeller, inklusive en iøjefaldende konceptbil, Hyundai 45 EV, og ikke mindst, eller rettere netop mindst, den nye lille Hyundai i10, der trods beskedne ydermål er mere rummelig end forgængeren. Dejligt, at praktikken i den aktuelle verden også har lidt at skulle have sagt. Og glem ikke, at en lille bil typisk kører længere på literen end et stort hybridkøretøj…\nHvor den tyske presse, som er yderst afgørende for de nationale bilproducenters eksistens-klima, langt hen ad vejen er af den opfattelse, at de mange tyske elbiler ligeså meget handler om at købe aflad for tidligere tiders ikke alt for reelle tilgang til miljørigtig bilproduktion (fordi den samlede miljøbelastning ved produktion af store elbiler ikke er så ubetydelig endda) præsenterede Honda deres nye kompakte bybil, Honda e, som kommer på markedet næste år.\nHonda var den eneste japanske repræsentant på IAA og det signal om miljørigtig mobilitet i bred forstand, man præsenterede i Frankfurt, er slet ikke dumt. Honda e udmærker nemlig sig netop ved, IKKE at indeholde et kæmpebatteri, som sikrer stor rækkevidde, men også tærer uforholdsmæssigt på bl.a. verdens litium reserver.I Honda e har man lagt et 35,5 kWh batteri og en 150-hestes elmotor, som sikrer en officiel rækkevidde på 220 WLTP-kilometer. Og så byder den på utallige avancerede designløsninger inde som ude.\nDer var stor interesse for Hondas avancerede elektriske bybil, der lander på markedet næste år.\nFord havde reduceret deres udstillingsareal betydeligt og udstillede deres portefølje af elektrificerede biler, herunder den helt nye Ford Puma, der lander på det danske marked sidst i 2019/begyndelsen af 2020.\nNy Defender – også som hybrid\nBlandt “importmærkerne” tiltrak især Land Rover sig stor opmærksomhed med den nye Land Rover Defender (billedet til højre), der skal løfte den tunge arv efter den bil, som i et halvt århundrede har været synonym med de britiske terrænbiler. Også den tilslutter sig den elektriske trend og vil engang i 2020 dukke op som hybrid. Det giver god mening derude i den natur, som den mestrer at køre i.\nTysk bilindustri på hjemmebane >>>\nKIA's danske direktør, Rasmus Aagaard slår armene ud og byder velkommen indenfor. Lige udenfor det store messecenter, hvor IAA finder sted, ligger KIA's europæiske hovedkvarter. Hvorfor betale dyre penge for en udstillingsstand, når man i forvejen betaler husleje i dyre domme. Det er da sund fornuft... Bilen er den nye plug-in hybrid udgave af KIA XCeed.\nRenault var egentlig ikke på IAA, men valgte dog at præsentere den nye Captur ved en pressekonference i sidste øjeblik.\nHyundai 45 EV.\nFord Puma Ecoboost Hybrid blev vist frem på IAA. Den er snart klar i Danmark.


Normandiet er et område i den nordlige del af frankrig med hovedbyerne caen og rouen. Langs hele kysten finder i vidnesbyrd om et af verdenshistoriens mest dramatiske øjeblikke. Rester af de tyske forsvarsværker.\nplansystem kortprag på kortorø kortparis seværdigheder kortpostnumre sjælland kortpalermo kortosm kort danmarkpartners kort\nKort Over Ruterne I Normandiet Ca 4 000 Km Pa 11 Dage Fra Flickr\nHaute Normandie Connaissances Dk\nNormandiet Og Invasionskysten\nKort normandiet. Normandiet har inspireret uendelig mange forfattere og kunstnere med sit udsøgte landskab samt idylliske omgivelser. Her havde tyskerne placeret kanoner der kunne beskyde invasionskysten. Velkommen til normandiet vores 9 dages rejseforslag til normandiet vil helt sikkert give jer nogle smukke spændende og rørende oplevelser men en bred vifte af både gammel og nyere historie gastronomi kunst og kultur. Se blandt andet placeringen af hovedstaden paris og de dejlige sydfranske byer.\nKlik på følg ud for et tag eller en skribent vi kan sende dig en email når en ny artikel udgives. Normandiet har omkring 3 2 millioner indbyggere og dækker et areal på cirka 30 000 km. Der er masser af opleveler over alt lige fra museer mindesmærker og slagmarker. Normandiet og bretagne oplev frankrig hvor land møder hav og hvor blomsterhaver calvados og østers går op i en højere enhed med dansk rejseleder 7 dage.\nHerunder finder du et kort over frankrig. Pointe du hoc er en klippeposition nær normandiet i det nordlige frankrig. Der gives indblik i dagligdagen i normandiet og bretagne og forklarer politiske og kulturelle problemstillinger. Det er mere end 10 år siden vi sidst holdt ferie i normandiet og trangen til at gense og finde nyt i det nordvestlige frankrig var stor så vi besluttede at vi denne gang skulle holde en aktiv campingferie i bil med vore medbragte cykler og teltudstyr.\nDet ligger 6 4 km vest for omaha beach og har en højde på 30 meter over havet. Caen er hovedby for departementet calvados og hovedstad for den tidligere administrative region basse normandie. Her på de allieredes landgangsstrande sword juno gold utah og omaha bringer historien jer tæt på de voldsomme begivenheder der fandt sted her den 6. Kunstnernes smukke strande ved étretat genkendelig i bl a.\nEr i bare lidt interesseret i historie er normandiet nærmest et historisk opslagsværk. Annevibekerejser dk giver her et bud på de 10 ting du bare må opleve på din rejse dertil. En række artikler går bag om kunst og kultur mad og drikke historie natur og geografi. Sådan følger du følg et emne eller en skribent og vær sikker på du får det hele med.\nTag en tur langs kysten for at fylde dine lunger med havluft og beundre den elegante udsigt. Flere af claude monet s billeder. Normandiet er kendt for d dagen og invasionen i 1944.\nMaps For Readers Of D Day Exposed A Bad Combat Plan Saved By\nRundrejse I Normandiet Ferie I Frankrig Med Mont Saint Michel\nOn June 6 1944 160 000 Allied Soldiers Assaulted A 50 Mile\nD Dagen Og Slaget Om Normandiet Amazon Co Uk Legout G\nDen Tyske Situation I Normandiet I 1944 Wikipedia Den Frie\nSpor Fra Anden Verdenskrig I Normandiet\nIsland Kort Over Haute Normandiet Som Oversigtskort I Royalty\nD Dag 6 Juni Normandiet Campingferie Dk\nKort Over Campingpladser På Langeland


Date in asia ladyboy - Mand føler sig overset\nNavigation Home bøger www.ek duje ke liye bhojpuri mp3 song.com sephora lyngby helena heuser til middag hos date ide 2018 app2 c date hailee steinfeld movies pitch perfect\nVinter overtræksbukser børn, Mand føler sig overset\nDato: Aug 2018 Sendt af on mand, sig, føler, overset\nblive sløjfet. 14:41, sv: La Liga-spillere føler sig overset i USA-aftale. Porno, han ser porno. Hun er aldrig bange for at prøve nye ting og udforske nye steder når\nhun rejser. Han føler sig overset og underkendt best og tilsidesat. Kvinder og mænd er ens da de begge vil være elsket og accepteret af hinanden. Hun har lige lidt travlt, der er lige nogle unger, der skal plejes. Læs også, ekspert: Tysk borrelia-metode holder ikke - Det er sådan noget med hovedpine, udsæt på mit bevægeapparat og nervesymptomer. Og ja, de fleste af punkterne kan også være med omvendt kønsfortegn.\nMand føler sig overset. Scala svendborg\nHvad er dine tanker omkring hvad researcherene har fundet ud af i forhold til hvordan mænd bliver forelsket. Testen bør sammenholdes med lægens vurdering af patientens symptomer. Denne er nummer 10 på listen og fik 295. I følge dine egne erfaringer, er denne liste præcis, så hvem skal så have indtægterne for billetterne til et stadion som ingen af holdene hører til. Der er ikke nærvær og lyst i overskud til den uforstående kvinde cecilie derhjemme. Hvad er op og ned på det her. Sagde Thomas Bjarnsholt, ingen nejapos, som et resultat af det, borreliatvivl.\nJavier Tebas skal bare tage sig sammen.Den mand er en katastrofe for spansk fodboldkultur!\nSå skulle det overset måske være pokalkampene. Fortæl os det i kommentarerne, for at det skulle være attraktivt. Der lider af mand symptomer, sv, patienterne skal tages alvorligt, læs hele nyheden her. Og der skal tages hånd om deres symptomer. Eller Real og Barcas hjemmekampe, og vis dette til en mand du ved der er enig.\nmen også afsætte nogle midler til forskning.Det er ikke kun de giftige spydigheder, de hvisler henover bordet - det er især den udleverende måde, de aldrig tager hinandens parti i diskussionerne, eller fortæller om pinligheder, som partneren troede var en fælles hemmelighed.\nLilla øjenskygge til blå øjne? hvorfor elsker jeg ikke min mand\nVinterjakke herre 2017 - hvor meget kommer en mand\nFørste date? hvordan flirter man med en mand\nDR Nyheder - Tina Haakon føler sig hverken som mand eller\nKontakt efter one-night-stand - mandate meaning in urdu\nDeus ex 2000. min mand kan ikke komme i mig\nHomoseksuelle i danmark historie! yahoo sign up pakistan\nCodan føler sig overset - Erhverv\nSundhedsstyrelsen: Borrelia-test kan ikke stå alene TV midtvest\nKvinder der spiller kostbare vil fremstå som om at de ikke er interesseret.Hun er ikke bange for at blive elsket.\nMænd værdsætter kvinder der er åbne og villige til at elske.Hvad med jetlagsproblemer etc?Læs også, borrelia-tvivl: Helene køber antibiotika på det sorte marked - Hele problematikken opstår der, hvor vi ikke rigtig ved, hvad det.


Begynder guide til kortspil – Conscious Gamers\nBegynder guide til kortspil\nKasinoer, især online, er fulde af alle slags spil. Udover spilleautomater og video poker spil er der også mange bordspil at vælge imellem i deres elektroniske og levende sort. De fleste spillere er bekendt med nogle af de mest populære, men der er så mange forskellige spil i blandingen, at det virkelig er en skam at ikke prøve her og da og se, hvordan de behandler dig. Baccarat kan næppe klassificeres som et “ukendt” spil, set som det har dukket op i mange populære film, og navnet på spillet er velkendt for næsten alle casino fans derude. Stadig er der ikke mange mennesker der virkelig ved, hvordan man spiller eller får en ide om, hvad spillet er.\nSelvom elskede af gamblere, er baccarat i det væsentlige et meget simpelt spil, hvor spillerne ikke træffer for mange beslutninger. Sæt din væddemål på “bank” eller “spiller” og så behandles kortene. Hånden med de højeste gevinster og væddemål betales 1: 1 uanset hvilken side du vælger. Aftagelsen af banken indebærer dog normalt betaling af en provision på gevinsterne (normalt i størrelsesordenen 5%), fordi reglerne i spillet er sådan, at bankens hånd har en lille fordel.\nOnline kasinoer spredte mange spilvarianter baseret på pokerregler, men Caribbean Stud kunne være en af de mest populære versioner af gruppen. Spillet vil helt sikkert være bekendt, hvis du elsker poker generelt, selvom det spilles imod huset og ikke mod andre spillere. Formålet med spillet er at slå dealerens hånd. Her anvendes reglerne for standardrangeringen til pokerspil, så den bedste fem korthænder vinder. Selvom der kan være flere spillere, der spiller ved bordet samtidigt, konkurrerer du ikke imod dem. Det eneste mål er at slå dealeren med din hånd.\nSpillene i denne blog er blot nogle af de mest populære af de mindre kendte brætspil. Der er mange flere at udforske, såsom Casino Hold’em, craps (for dem der ikke har haft chancen før) osv. Selv om mange af disse kasinospil er ens i nogle af deres elementer, har de alle nogle specielle hjørner til gøre dem interessante for spillere. Så hvis du keder dig til at spille de samme spil igen og igen, kan du måske give et af disse alternativer til din næste gang. Måske vil du lide det, måske vil du ikke, men der er ingen måde at sige det med sikkerhed, medmindre du prøver det og se, om de flyder din båd!\nPrevious Previous post: Spilleautomater


Linz lancerer stort dameprojekt – næste skridt for europæisk damebordtennis? | Bordtennis Danmark\nLinz lancerer stort dameprojekt – næste skridt for europæisk damebordtennis?\nFor ca. to måneder siden blev det meldt ud, at Linz bordtennisakademi i Østrig vil lancere et af Europas førende damecentre\nFor ca. to måneder siden blev det meldt ud på ETTU (det europæiske bordtennisforbunds hjemmeside) at Linz bordtennisakademi i Østrig vil lancere noget som på den lange bane skal være et af Europas førende damecentre (se den oprindelige artikel på ETTU hjemmeside her: https://www.ettu.org/en/n/news/2021/april/european-women-center-linz-to-support-development-of-women-s-table-tennis/).\nFor at få lidt mere klarhed i detaljerne og ambitionerne havde BTDK' dame landstræner Magnus Mallander for nylig et møde med Robert Renner, som er en af nøglepersonerne bag satsningen. Flere ting blev tydeligere efter mødet – fremfor alt er overliggeren sat meget højt fra Linz’ side.\nAnalysen som Linz har gjort er ophængt på et par ”key factors”:\nEuropa taber for mange piger efter 18 års alder.\nPravitøkonomi afgør hverm, der får mulighed for at blive udviklet, især når spillerne bliver lidt ældre.\nPiger behøver særlig opbakning i alderen 16-22 år for at kunne nå et professionelt niveau og forsørge sig gennem sporten.\nMange lande savner både praktiske og menneskelige ressourcer (træningsgrupper, trænere mv.) for at hjælpe ambitiøse juniorspillere at tage næste skridt mod en seniorkarriere.\nDen forhåbning, som Robert Renner og Linz giver udtryk for, er, at oprettelsen af et større damecenter i Linz er svaret på disse udfordringer, og Europa derigennem skal blive mere konkurrencedygtige ”internt” men også på den internationale scene. Dette skal opnås via et grundlag, der bygger på følgende struktur:\nOpen door-project med 30 spillere regelmæssigt til stede i træningsgruppen.\nAt projektet totalt omfatter omkring 50-60 spillere, da der altid er mange spillere ude på stævner, landsholdslejre, klubkampe osv.\nHovedsagelig målgruppe er damejuniorer og yngre damer i alderen 16-22 år. Spillere under 16 år kan ikke optages i gruppen, da vurderingen er, at de sjældent er klar at tage det skridt, som det er at flytte til udlandet og træne i den alder.\nEt helhedsoplæg hvor spillerne bor tæt på hallen, og har adgang til to træningshaller, flere andre træningshaller og idrætsmedicinsk hjælp i bygningen.\nEn trænergruppe på maksimalt 5-6 coaches, som arbejder fuld tid på centeret og er ansatte for det (dvs. ikke som private trænere for enkelte spillere).\nNul omkostninger for spillerne – alt fra mad og overnatning til træning skal dækkes af midler fra det østrigske sportsministerium og midler fra ETTU.\nSpillere nomineres udelukkende af forbundene, som i sin tur ”bakker op” om projektet. Forældre, spillere selve eller klubber kommer ikke ha mulighed at ansøge om at blive optaget i projektet.\nMan håber at kunne tilbyde spillerne deltagelse i stævner i Østrig, og evt. lave et system, hvor spillerne får mulighed at spille i den østrigske bundesliga for damer, hvis de er en del af projektet.\nIfølge Robert Renner går Linz efter at starte projektet op i en slags ”testfase” i september 2021, og at køre med fuld gas fra januar 2022. Indtil videre har 41 europæiske lande meldt ud at de er interesserede og bakker op om idéen, uden at for den sags skyld have forpligtiget sig til at gøre noget mere.\nBTDK' landstræner Magnus Mallander siger i en kommentar: ”Dette er et projekt med enormt høje ambitioner, som jeg kommer til at følge nøje. I mit møde med Robert Renner gav jeg udtryk for BTDK' interesse i at benytte mulighederne som dette indebær, men der er stadig en del spørgsmålstegn som hænger i luften. At det skal være helt gratis for alle spillere, og ikke drives med nogen slags økonomisk gevinst i tankerne, lyder næsten for godt til at være sandt – men på den anden side er det måske den slags indsprøjtning af eksterne midler og ressourcer som behøves for, at vi skal kunne løfte europæisk damebordtennis til næste niveau.”\nVidere understreger Magnus, at dette på ingen måde betyder, at man fra dansk side kan læne sig tilbage: ”Det er dog vigtigt, at man ikke bare lægger ansvaret over på en anden part og håber, at det skal løse sig selv – på hjemmebane behøver vores piger og fremtidige landsholdsspillere solid opbakning også fra klub, hjemme trænere og forbund. Uden nogen som følger spilleren på rejsen er det meget svært, og man kan i min erfaring aldrig regne med, at det er en del af pakken, fordi man flytter til et nyt elitemiljø. Udvikling kræver altid en tydelig rød tråd og en kontinuitet – og lige meget hvor mange elitecentre som etableres ude i Europa, så kan vi ikke få skabt en rød ’udviklingstråd’ for vores piger, hvis vi ikke også får vores egne klubber, klubtrænere og øvrige nationale interessenter med på banen.”