Реферат - Економіка Куби - География\nРеферат: Економіка Куби\nЕкономікаКубиєоднієюзнайбільшнаціоналізованихусвіті. Найвищі темпи колективізації зафіксовані у перші два післяреволюційних роки, коли у власність держави і під її управління перейшла більшість промислових і гірничодобувних підприємств, будівельних організацій, значна частина фінансових установ, внутрішньої і зовнішньої торгівлі, а також близько третини сільськогосподарського виробництва. До кінця 1970-х років у приватному секторі знаходилося лише 25% сільського господарства, 7% транспорту, 1% засобів зв'язку і менше 1% рибальського флоту.\nЗ 1960-х Куба переживала наслідки твердого бойкоту з боку США і відчувала гостру необхідність у розвитку власних збройних сил. В цілому економіка Куби, незважаючи на різкі коливання показників в окремі роки, поступово зростала в 1940-1950-х роках, знаходилася в стані застою або фактичного спаду в 1960-х роках, а в 1970-х — на початку 1980-х років почала швидко розвиватися. Обсяг реального сукупного суспільного продукту у період з 1975 по 1985 щорічно зростав у середньому на 5,7%.\nВВП зріс на 2,5% у 1995, на 7,8% — у 1996 і на 2,5% — у 1997. Економічному зростанню сприяли зусилля, початі кубинським урядом для залучення іноземних інвестицій, легалізація долара у внутрішніх розрахунках, а також розвиток індустрії туризму. Однак існує ряд стримуючих факторів, наприклад, низькі врожаї цукрової тростини, а також застій у державному секторі, що до цього часу домінує в економіці. У 1998 приріст ВВП, за офіційними даними, становив 1%; це найнижчий показник з 1994 р., коли економіка тільки починала оговтуватися від різкого (35-відсоткового) падіння виробництва, яке було викликане розривом зв'язків з більшістю її торговельних партнерів з колишнього соціалістичного табору.\nНаслідком великих капіталовкладень у виробництво м'ясомолочної продукції і розведення цитрусових культур стало значне збільшення обсягу виробленої в цих галузях продукції порівняно з дореволюційним рівнем. У той же час виробництво тютюну, кави, рису, бобів і овочів — традиційних сільськогосподарських культур, що складають основу «нецукрового землеробства», — залишалося практично стабільним або знижувалося. У 1962 скрутне становище в сільському господарстві змусило кубинський уряд внести тверде раціонування продовольства. В наступні роки ситуація покращилася, однак на початку 1990-х, після різкого скорочення торгівлі з країнами колишнього радянського блоку, на Кубі було знову введене нормування основних продуктів харчування.\nОсновні транспортні системи Куби були побудовані до революції: центральна залізниця — на початку століття, центральна автомагістраль — у 1930-х роках, авіаційне сполучення почало своє існування в 1940-х роках. Протягом 1960-1970-х років стан залізничної мережі погіршився, а довжина шосейних і ґрунтових доріг зросла майже вдвічі. Наприкінці 1980-х років на Кубі було 13116 км доріг із твердим покриттям. Одним із досягнень післяреволюційної Куби стало створення торговельного флоту: якщо в 1959 у країні було лише 14 морських суден водотоннажністю 58 000 т, то до 1989 Куба володіла 117 суднами. Однак у 1990-х роках робота кубинського торговельного флоту була практично паралізована через відсутність палива у зв'язку з різким скороченням поставок російської нафти. Скороченню торговельного обороту в кубинських портах сприяла також політика торговельного ембарго, проведена США відносно Куби, оскільки всім іноземним кораблям, які заходили в порти Куби, заборонявся після цього захід в американські порти протягом 6 місяців.\nНа 1997-2004 роки запланована модернізація системи телефонного зв'язку в масштабах країни; передбачається проведення робіт на суму 900 млн. доларів, а також значне збільшення числа абонентів телефонної мережі — з 3 до 9 на кожних 100 жителів. Крім того, план передбачає установку 50 тис. суспільних телефонів-автоматів, перехід на цифрову систему обробки сигналів (замість існуючої аналогової), модернізацію телефонної системи всієї країни і приведення її у відповідність до сучасних міжнародних стандартів. Уже до кінця 1997 телефонна компанія ЕТЕКСА розгорнула на Кубі мережу телефонів, що забезпечують як міжміський, так і міжнародний зв'язок по попередньо оплачених картках.\nДжерелом понад 60% вироблюваної на Кубі енергії є нафта. Кількість нафти, що добувається в країні, невелика, тому основна її частина поставляється з-за кордону. Хоча проведені в країні пошуки нафтових родовищ дали позитивний результат, у 1992 на Кубі було добуто лише 771 тис. т нафти. У країні є 3 нафтопереробні заводи, усі вони були побудовані до революції, два за допомогою США й один — Великобританії. Загальна потужність електростанцій, здебільшого теплоелектростанцій, у 1958 становила 2,6 млн. кВт, а в 1989 перевищила 15 млн. кВт.\nПрактично вся внутрішня торгівля на Кубі знаходиться в руках держави. Розподіл товарів відбувається переважно за картковою системою. Обмежена кількість ненормованих товарів вільно продається за високими цінами, що встановлюються державою; визначені квоти на дефіцитні товари тривалого користування, наприклад, на телевізори і пральні машини, виділяються підприємствам, які, в свою чергу, здійснюють продаж цих товарів за високими цінами своїм співробітникам. Як і в інших країнах з неринковою економікою, на Кубі існує «чорний» ринок, наявність якого в поєднанні з корумпованістю державних чиновників певною мірою пом'якшує існуючу розподільчу систему.\nЗа даними на 1998, приблизно 45% зовнішньоторговельного обороту Куби припадало на країни Європи, 39% — на країни Латинської Америки і Канади і 16% — на Азіатсько-Тихоокеанський регіон. Пріоритетними стали відносини з Канадою, країнами ЄС, Росією, Китаєм і Японією. Найважливішим завданням залишається подолання економічного ембарго з боку США.\nНині населення Куби становить 11,184 млн. осіб. Офіційні джерела пропонують такі дані про склад населення: 65% — представники білої раси, 12% — афроамериканці, 22% — мулати. Однак інші джерела свідчать про те, що біле населення становить лише 40%, а решта людей, які проживають у країні, представлена, насамперед, афроамериканцями і мулатами (здебільшого), а також китайцями, євреями, арабами, індіанцями й іншими.\nЗгідно з даними переписів, у 1953 р. на Кубі проживало 5829 тис. осіб, у 1970 — 8569 тис., у 1981 — 9723 тис., у 1993 — 10978 тис. осіб; у грудні 1997 кількість населення становила приблизно 11094 тис. В інтервалі 1953-1970 приріст населення становив 2,2% на рік, а з 1970 по 1991 — 1,1% на рік. Зниження темпів приросту обумовлене падінням народжуваності, що у 1990 становила 17,6 на 1000 жителів (у перші роки після революції вона сягала 37 народжень на 1000 жителів); смертність у 1990 становила 6,8 на 1000 жителів. Періодично зростання населення сповільнюється внаслідок еміграції. У 1960-х роках понад півмільйона кубинців емігрувало, головним чином у США; у 1966 США був ухвалений спеціальний закон, що гарантував кубинським емігрантам надання притулку і пільги. У 1980, коли кубинські власті дозволили еміграцію, майже 125 тис. кубинців було перевезено з порту Маріель на Кубі в Кі-Уест (шт. Флорида); ця операція, у якій взяли участь сотні приватних катерів і човнів, отримала назву «човнового моста».\nПротягом кількох років освоєння іспанцями Куби корінне населення острова було практично знищене. Це сталося внаслідок того, що іспанським колоністам було потрібно багато робочих рук насамперед для роботи на плантаціях, і вони почали ввозити рабів з центральної Африки. За 350 років іспанцями було завезено понад 1 мільйон африканських рабів. З цієї ж причини за період з 1853 по 1874 рік понад 125000 китайців було завезено з Азії. Дотепер у Гавані зберігся «Чайна-Таун». Крім того, ввозилися раби-індіанці, але в невеликих кількостях, з Юкатану, Центральної і Південної Америки. Ввозилися навіть робітники з Індії. Крім еміграції з Іспанії, досить інтенсивний потік переселенців був з Німеччини, Франції і Британії.\nМова Куби — іспанська, але вимова сильно змінена під впливом мов інших народів, що емігрують на Кубу.\nОсновна релігія Куби — римське католицтво. Католики — 33%, протестанти-п'ятидесятники — 1%, атеїсти — 56%. На Кубі церква відділена від держави, і Конституція гарантує населенню свободу віросповідання. Найбільш поширена релігія — католицька; католицькі церкви, що існують по всій країні, щодня служать меси і правлять урочисті служби в дні національних або місцевих релігійних свят.\nАле крім католицизму, на Кубі поширені різні африканські та індійські примітивні релігії, що породили безліч місцевих богів, таких, як Елегуа — бог долі, Обатала — бог-творець, Ямайя — бог води й океану, Чанго — бог війни і вогню, Огуя — богиня кохання, дружина Чанго і коханка Ямайі.\nУрядКастропобудувавтисячісільськихшкіл, оголосивши 1961 р. «Рокомосвіти», почаласямасовакампаніязподоланнянеписьменності, колибагатоучнівуніверситетівіколеджівбуливідправленідосела. До 1980 р. неписьменність серед дорослого населення знизилася до 2%. Після революції значно збільшилося число учнів у школах; якщо в 1955 р. в школах навчалося лише близько половини дітей шкільного віку, то в 1991 р. школи відвідувало понад 90% (918 тис. осіб — початкову школу і 912 тис. — середню).\nКубинським лікарям належить слава багатьох наукових відкриттів. Так, Карлос Хуан Фінлей (1833-1915) відкрив переносника жовтої пропасниці — москіта Aedesaegypti. З інших кубинських вчених необхідно відзначити зоолога Карлоса де ла Торре-і-Уерта; біолога і медика Хуана Гутьєрреса; ботаніків Хосе Томаса Ройг-і-Меса і Мануеля Гомеса де ла Маса, авторів Флори Куби. У 1962 році була створена Академія наук Куби, і наукові дослідження здобули державну підтримку. На Кубі створена (уперше в світі) вакцина проти менінгіту-В. У 1998 році в країні існувало понад 200 наукових центрів.\nНа початку XX ст. традиції реалістичної прози розвивали романіст Мігель де Карріон (1875-1929) і автори психологічних розповідей Альфонсо Ернандес Ката (1885-1940) і Хесус Кастельянос (1879-1912). У 1930 роках Куба стала осередком формування латиноамериканського «негризму». Видатним представником цієї течії був поет Ніколас Гильєн (1902-1989), вірші якого, звучні африканськими ритмами, пронизані пристрасним прагненням до соціальної справедливості. Одним із зачинателів «нового латиноамериканського роману» був всесвітньо відомий письменник Алехо Карпентьєр (1904-1980). Інший знаменитий прозаїк і поет, Хосе Лесама Ліма (1910-1976), прославився як сміливий новатор форми.\nНова генерація сучасних кубинських письменників здобула популярність після революції; це майстри розповіді Умберто Ареналь (нар. в 1926), Фелікс П'ється Родрігес (1909-1990), Онеліо Хорхе Кардосо (1914-1986), Верхиліо Піньєра (1912-1979), романісти Солер Пуїг (1916-1996), Синтіо Вітьєр (н. в 1921), Лісандро Отеро (н. в 1932), один із зачинателів латиноамериканської документально-художньої літератури «свідчення» Мігель Барнет (н. в 1940). Варто згадати Едмундо Десноес (н. в 1930), багато творів якого присвячені краху старого світу і проблемам кубинської інтелігенції; за одним з його романів режисер Т. Гутьєррес Алеа поставив один з найпрекрасніших кубинських фільмів «Спогади про відсталість». Популярністю користуються також поети Елісео Дієго (1920-1994), Фаяр Хаміс (н. в 1930), Пабло Армандо Фернандес (н. в 1930) і Роберто Фернандес Ретамар (н. в 1930). До середини 1990-х років ряд молодших письменників здобув широку популярність як літературною майстерністю, так і вибором тем, які більшість післяреволюційних письменників вважала за краще не порушувати. Серед кращих з них — Сенель Пас і Абіліо Естевес.\nБагатоспецифічнихособливостейкубинськогомистецтвависвітленоірозтлумаченовпрацяхантропологаімузикознавцяФернандоОртіса (1881-1969), якийдосліджуваврольафриканськоїкультурноїспадщинивкубинськійкультурііздобувміжнароднупопулярність. За Ортісом, «любовний союз між іспанською гітарою і африканським барабаном» породив найбільш характерні для Куби музичні форми, танець румбу і протяжну пісню-сон. Кубинська музика зберегла європейський мелос, сприйнявши своєрідні і багаті африканські ритми. Пісенні традиції іспанського фольклору простежуються в найбільш поширених музичних жанрах — таких, як романтичні пісні і балади (пунто), сільський танець сапатео (типу чечітки) і селянська пісня гуахіра.\nЗапочаткували професійну кубинську композиторську школу Мануель Саумель Робредо (1817-1870) і Ігнасіо Сервантес Каванаг (1847-1905), який вперше використав у своїх Кубинських танцях для фортепіано теми національного фольклору. Основоположниками кубинської опери стали Едуардо Санчес де Фуентес (1874-1944) і Хосе Маурі Естеве (1856-1937), який уперше звернувся до традицій афро-кубинського фольклору. Цю тенденцію розвинули в руслі сучасних музичних форм два кращих кубинських композитора XX ст.: Амадео Рольдан (1900-1939) і Алехандро Гарсія Катурла (1906-1940). Великою популярністю користуються пісні і п'єси Ернесто Лекуони (1896-1963). Після революції національну музичну традицію розвивають композитори, що зазнали впливу західноєвропейського авангардизму: Карлос Фаріньяс (нар. в 1934), керівник національного симфонічного оркестру (засн. 1960) Мануель Дучесне Кусан (нар. в 1932), гітарист Лео Брауер (нар. в 1939), Хуан Бланко (нар. в 1920), прихильник електронної музики. «Товариство любителів музики» і «Ліцеум», які існували до революції і пропагували хорошу музику, були замінені після 1959 року численними будинками культури.\nНародна кубинська музика залишається основою багатьох сучасних танцювальних ритмів у всьому світі. Крім співаків і музичних груп, що користувалися популярністю в 1930-х, 1940-х і 1950-х роках (таких як Бенні Мор і тріо «Матаморес»), світову популярність у 1990-х роках здобули такі співаки, як Пабло Міланес, Сільвіо Родрігес, Омара Портуондо і Єлена Бурке, джазові піаністи Чучо Вальдес і Гонсало Рубалькаба, а також ансамблі Еліо Плаксі, Ісаака Дельгадо, Пачо Алонсо, Адальберто Альвареса, ансамбль «Лос Бан-бан» тощо.\nПідегідоюКубинськогоінститутукіномистецтваікінопромисловості, заснованогов 1959 р., процвітаєнаціональнакінематографія. Найбільшою популярністю користуються режисери Хуліо Гарсія Еспіноса (нар. в 1926), Умберто Солас (нар. в 1942) і Томас Гутьєррес Алеа (1928-1996). Фільми Лусія (1968) Соласа, Спогади про відсталість (1968) і Суниці і шоколад (1993) Гутьєрреса Алеа отримали багато міжнародних премій. Починаючи з 1979 р., в Гавані щорічно проходить міжнародний кінофестиваль — найбільший кінофорум у Латинській Америці і третій за значенням у Західній півкулі. Хоча на стані кубинської кінематографії сильно позначилася фінансова криза, пов'язана з падінням світової соціалістичної системи, до кінця 1990-х років у ній намітилися ознаки відродження; за допомогою іноземних кінопродюсерів, найчастіше мексиканських або іспанських, знімаються нові фільми. У грудні 1998 р. в Гавані відбувся 20-й традиційний кінофестиваль, і головний приз на ньому завоював кубинський фільм режисера Фернандо Переса.\nПісля революції в країні зросла кількість театрів, у тому числі таких, що дають вистави на відкритих майданчиках. Першим таким театром був створений у кінці 1960-х років експериментальний театр «Ескамбрай», яким керує Серхіо Коррієрі, що прославився виконанням головної ролі у фільмі Гутьєрреса Алеа Спогади про відсталість. Сюжети п'єс, які ставляться в цьому театрі, запозичені з життя і відображають інтереси простих людей провінції Ескамбрай, а професійна діяльність трупи тісно пов'язана з соціологічною і політичною роботою. Загалом в країні працює понад 50 драматичних колективів.\nВеликою популярністю користуються Національний балет Куби, створений у 1948 році прославленою балериною Алісією Алонсо, а також «Балет Камагуея», фундатором якого був Фернандо Алонсо. Є також чудовий фольклорний танцювальний колектив.\nФормування національної школи живопису відноситься до першої половини XIX ст., коли була заснована (1817) Академія Сан-Алехандро (нині — Національна школа витончених мистецтв Сан-Алехандро). Тенденція до відображення національної дійсності яскраво виявляється на рубежі XIX-XX ст. у творчості живописців Армандо Менокаля (1863-1942), який зобразив сцени визвольної війни, і жанристів Леопольдо Романьяча (1862-1951) і Рамона Лоя (нар. в 1894). На кубинських художників XX ст. помітно вплинуло сучасне французьке мистецтво. До їх числа відносяться абстракціоністи Амелія Пелаес (1897-1968) і Маріано Родрігес (нар. в 1912); своєрідні художники Кундо Бермудес і Рене Портокарреро (нар. в 1912), які використовують декоративні й архітектурні мотиви, Марсело Поголотті (н. в 1902), автор картин міської і пролетарської тематики; відомий Вільфредо Лам (нар. в 1902), для якого язичницький релігійний культ сантерії послужив основою власного фантастичного світу; нарешті, Маріо Карреньо, автор фресок, що зображають життя чорношкірих селян Куби. У 1950-х роках серед молодих художників набув великого поширення абстракціонізм, як форма протесту проти традиційного мистецтва. До цього напрямку належала відома «Група одинадцяти», що об'єднала найбільш талановитих представників молодого покоління, таких як Рауль Мартінес (нар. в 1927), Антонія Ейріс і Сервандо Кабрера Морене.\nУ період революції з'явилося нове покоління художників, багато з них здобули широку популярність, наприклад Хосе Бедія, Томас Санчес, Хуан Франсиско Ельсо Паділья, Мойсес Фіналі, Хосе Франко, Флавіо Гарсіандія, Мануель Мендіве, Сайда дель Ріо, Хулія Вальдес, Марта Марія Перес Браво. До них приєднався ряд ще молодших художників, які вже встигли заявити про себе в світі мистецтва: Абель Барросо, Таня Бругера, Карлос Естевес, Алісія Леаль, Ельса Мору, Сандра Рамос, подружжя Карпентер. У 1990-х роках з'явилася група талановитих художників-самоучок, у тому числі Роберто Гуді Матаморос, Ісабель де лас Мерседес і Хільберто де ла Нуес. Найбільшою самобутністю відрізняються роботи Гарсії Монтебраво, Луїса Родрігеса і Хуліана Еспіноси. Починаючи з 1984 р., коли Центр ім. Вільфредо Лама організував Перший Гаванський фестиваль мистецтв, кожні два роки в Гавані влаштовується міжнародна виставка образотворчого мистецтва («Бьєнналь»), що представляє мистецтво Латинської Америки і всього третього світу.\nНайкращим музеєм Куби вважається Національний музей (засн. У 1913), де представлена колекція витворів європейського мистецтва від античності до наших днів і кубинського живопису XVIII-XX століть. Варто згадати й інші музеї, наприклад, прекрасний музей кераміки, розташований у замку Кастильйо-дель-Реаль-Фуерса, Музей декоративного мистецтва (засн. в 1964), надзвичайно цікавий Наполеонівський музей (засн. у 1961), що представляє мистецтво, предмети побуту і зброю періоду 1789-1815 років; Музей мистецтва XVIII ст.; музей «Феліпе Поей» і Етнологічний музей.\nУ 1984 році ЮНЕСКО оголосило центр Старої Гавани «культурним надбанням людства». Була проведена реставрація багатьох старовинних будівель з метою відтворення їх первинного вигляду, причому цей процес продовжувався і в 1990-х роках. Прекрасним зразком мистецтва реставраторів є реконструкція Старої площі (Пласа-В'єха) Гавани.\nСексуальне виховання в кубинській школі проводиться в курсі викладання анатомії та біології. У Гавані також є спеціальний науково-дослідний інститут, діяльність якого присвячена вихованню молоді в галузі сексології. Цей інститут має зворотний зв’язок із шкільними й молодіжними організаціями: проводить статистичні дослідження, дає рекомендації, розробляє друковані матеріали, деякі з них, приміром, присвячені боротьбі зі СНІДом.\nУ кубинському суспільстві немає негативного ставлення до дошлюбного сексу, і школярі приблизно років у 14—15 починають жити статевим життям. Хоча вік повноліття на Кубі 16 років, проте у шлюб вступають не раніше 22—23. Житлова проблема в країні — одна з найгостріших, тому молоді люди, навіть створивши свою родину, у більшості випадків змушені продовжувати жити разом із батьками й іншими членами родини. Часто в однім будинку чи квартирі живуть три покоління.\nГлибоко шкодуючи з приводу того, що економічна блокада позбавляє молодь Куби багатьох можливостей, про доступність яких навіть не замислюються їхні зарубіжні ровесники (можливість піти до модної дискотеки, добре одягтися, поїхати в турпоїздку за кордон і т.п.), кубинці проте відзначають одну значну рису свого характеру, яку виховують у них із дитинства. «Може, це клімат, — кажуть вони, — можливо, змішування різної південної крові, а може, просто сила характеру, але ми, кубинці, — дуже великі оптимісти. І завдяки цьому живі».\nІсторія вищої освіти на Кубі починається з утворення в 1728 році Гаванського Університету, що протягом 200 років залишався єдиним університетом країни. В 1947 році був заснований Університет Орієнте, а в 1952 — Центральний Університет міста Лас Вільяс. В 1959 році існували тільки три державних університети, у результаті проведеної в 1962 році Університетської Реформи система вищої освіти була реорганізована, воно стало доступним і в інших регіонах країни. Відкрилися нові університети, факультети, філії й навчальні центри по різних спеціальностях.\nБезкоштовна школа, що дає всебічний розвиток і освіта — була більшим досягненням у країні, що не має великих економічних ресурсів.\nДля всього населення, також впроваджується типова об'єднана культура, заснована на вже досягнутих рівнях виховання й освіти. Із цією метою вдосконалюється виховний вплив телебачення, яке доступне для всіх, так само, як і бібліотечні програми, видавництва й проведення книжкових ярмарків – все це є важливими компонентами, що роблять вплив на виховання.\nУряд Кастро побудував тисячі сільських шкіл, оголосивши 1961 рік — «Роком освіти», почало масовану кампанію по подоланню неграмотності, коли багато учнів університетів і коледжів були спрямовані в село. До 1980 року неграмотність серед дорослого населення знизилася до 2%. Після революції значно збільшилося число учнів у школах; якщо в 1955 році у школах навчалося лише біля половини дітей шкільного віку, то в 1991 році школи відвідувало більше 90% (918 тис. чоловік – початкову школу й 912 тис. – середню).\nКубинська революція поставила завдання — дати освіту всьому народу. Зараз вже стала обов'язковою середня освіта. Для Куби характерне поширення системи шкіл-інтернатів. Велика кількість фахівців у всіляких галузях підготовлено для Куби в Радянському Союзі. В 1978 році у ВНЗ і в середньо-спеціальних навчальних закладах СРСР навчалося більше 4000 кубинців.\nОсвіта тут є безкоштовною на всіх ступенях — з початкових класів до вищих навчальних закладів — і обов'язковим аж до закінчення дев'яти класів. Всім випускникам початкової, середньої, повної середньої школи й технікумів гарантована можливість продовжувати навчання, а випускникам вищих навчальних закладів гарантоване право на роботу.\nПісля перемоги Революції до сьогоднішнього дня на Кубі закінчило вищі навчальні заклади по різних спеціальностях близько 630 тисяч чоловік, і мільйони одержали середню освіту. Рівень неграмотності (серед населення в зрости десяти років і більше) становить 3,8 відсотки.\nУ цей час державна політика освіти на Кубі вирішує завдання переходу до загальної безкоштовної вищої освіти. Для цієї мети відбувається процес наближення вузів до регіонів шляхом створення їхніх філій у кожному місті, причому, не тільки в центрах провінцій. Тільки за період 2002-2006 років у країні створено більше двох десятків таких філій.\nОсобливо варто зупинитися на державній програмі надання доступу до вищої освіти осіб, що відбувають покарання. Відповідно до цієї програми, ув'язнені, що виразили бажання одержати вищу освіту, вступають до ВНЗ після здачі вступних іспитів поза конкурсом, кожному надається можливість пройти заочний підготовчий курс до вступних іспитів.\nУ цей час на Кубі одержують вищу освіту більше 27 500 іноземних студентів з 120 країн, у тому числі близько 700 зі США. Латиноамериканський медичний університет уже нараховує більше 21,5 тисяч студентів з 84 країн. Число латиноамериканських і карибських випускників Латиноамериканського медичного університету, що прибули із країн Південної, Центральної й Північної Америки, разом з молодими кубинцями, що випускаються сьогодні, становить цифру десять тисяч нових лікарів у рік, щоб виконати зобов'язання сформувати на Кубі за десять років сто тисяч латиноамериканських і карибських лікарів відповідно до принципів Боліваріанської альтернативи для країн американського континенту (АЛБА), підписаними Кубою й Венесуелою, що випустить таке ж число лікарів.\nУ цей час охорона здоров'я розвивається у двох основних напрямках. Одне з них — домогтися того, щоб масові організації й сектори, а також і все суспільство, приймали більше активну участь у діяльності, спрямованої на санітарне обслуговування. Інший напрямок — зробити більше ефективної систему охорони здоров’я, приділяючи при цьому особливу увагу основним стратегіям і пріоритетним програмам.\nСпеціально для боротьби з наслідками стихійних і інших масових нещасть на Кубі створений міжнародний контингент лікарів, що спеціалізуються на ситуаціях нещасть і важких епідемій – «Генрі Рив», названий на честь громадянина США, що воював на Кубі за її незалежність. Так у допомогу США після урагану «Катрін» в 2005 році Куба була готова із цим міжнародним контингентом послати по повітрю в США в строк від 12 до 36 годин 1 100 лікарів з 24 тоннами необхідних медикаментів у рюкзаках. По закінченні 48 годин, 4 вересня 2005 року, цей загін, уже досягав числа 1 586 фахівців, готових відправитися з 36 тоннами медикаментів. Бригади цього міжнародного контингенту працюють і в Пакистані в гірських районах Кашміру, постраждалих від наймогутнішого землетрусу.\nКубинська економіка в період після революції 1959 року опиралася на різнобічне співробітництво з СРСР і іншими країнами «світової соціалістичної системи». Закупівлі кубинського цукру використовувалися при цьому як схована форма субсидування кубинської економіки. Однак це співробітництво мало сприяло розвитку власного економічного потенціалу Куби. Паливо, зерно, риба, верстати й машини, побутова техніка й т.д. — все це завозилося на Кубу з-за кордону, а власні можливості виробництва збільшувалися незначно. Лише в останні роки перед крахом «світової системи соціалізму» були зроблені якісь кроки в потрібному напрямку.\nЦе був страшний удар. Заводи й сільськогосподарські підприємства залишилися без пального, будівництва — без металоконструкцій і цементу, машини — без запчастин. Припинення поставок нафти й нафтопродуктів, добрив, запчастин для сільськогосподарської техніки призвело до різкого скорочення сільськогосподарського виробництва (як продовольства, так і цукрового очерету). Занепад у виробництві цукрового очерету означав ще більше скорочення експортних доходів, а значить, неможливість компенсувати припинення поставок зі СРСР і інших країн СЕВ імпортом з інших джерел. Продовольчий ринок раптово оголився. Практично всі продукти харчування стали розподілятися по картках. Розцвів чорний ринок зі скаженими цінами. Те ж саме відбулося й з іншими предметами споживання.\nКуба є членом ВТО, Всесвітньої митної організації. Бере участь у міжнародних угодах — Нью-Йоркської конвенції про міжнародний арбітраж, Паризьку конвенцію й Мадридський протокол, пов'язаних із промисловою власністю. Підписано угоду Всесвітньої організації індустріальної власності. У рамках ООН Республіка Куба підписала різні угоди і є учасницею декількох конвенцій по туризму, торгівлі, цивільній авіації, захисту навколишнього середовища й т.д. В 1999р. Куба була вибрана членом Ради по експлуатації Всесвітнього поштового союзу, спеціалізованого установи ООН, а також була обрана членом Керівної ради МАГАТЄ.\nДо розпаду СРСР три чверті обсягу зовнішньої торгівлі Куби доводилося на країни радянського блоку (у тому числі близько 60% — на торгівлю зі СРСР); іншими великими торговельними партнерами були Японія й Іспанія. СРСР фінансував дефіцит у торгівлі Куби із країнами соціалістичного табору шляхом видачі кредитів і надання позик, а поставки радянської нафти в обмін на кубинський цукор і нікель здійснювалися на досить вигідних умовах. В 1990 році сума торговельної заборгованості Куби у твердій валюті становила близько 7 млрд. дол., а в 1994 р. — 8,5 млрд. дол.\nВ 1990-ті роки відбулися корінні зміни в зовні економічних зв'язках Куби, насамперед з Росією. У травні 1996 року була підписана Декларація про принципи між РФ і Кубою, що закріпила їх новий — ідеологізований і економічно взаємовигідний — характер. Основу торгово-економічних зв'язків становить моно бартер «нафта — цукор». Після істотного скорочення товарообігу (з 3,3 млрд. дол. в 1991 до 350 млн. дол. в 1995) надалі намітився підйом — 670 млн. дол. в 1997. Росія залишається одним із провідних торговельних партнерів Куби й найбільшим імпортером цукру-сирцю.\nЗа даними на 1998 рік, близько 45% зовнішньоторговельного обігу Куби доводилося на країни Європи, 39% — на країни Латинської Америки й Канади й 16% — на Азіатсько-Тихоокеанський регіон. Пріоритетними стали відносини з Канадою, країнами ЄЕС, Китаєм і Японією. Найважливішим завданням залишається подолання економічного ембарго з боку США й розвиток міжнародного співробітництва.\nНаслідком великих капіталовкладень у виробництво м’ясо-молочної продукції й розведення цитрусових культур з'явилося значне збільшення обсягу виробленої в цих галузях продукції в порівнянні з дореволюційним рівнем. У той же час виробництво тютюну, кави, рису, бобів і овочів — традиційних сільськогосподарських культур, що становлять основу «нецукрового землеробства», — залишалося практично постійним або знижувався. В 1962 році важке положення в сільському господарстві змусило кубинський уряд увести тверде раціонування продовольства. У наступні роки ситуація покращилася, однак на початку 1990-х, після різкого скорочення торгівлі із країнами колишнього радянського блоку, на Кубі було знову уведене нормування основних продуктів харчування.\nОсновні транспортні системи Куби були побудовані до революції: центральна залізниця — на початку століття, центральна автомагістраль — в 1930-х роках, авіаційне повідомлення почалося в 1940-х роках. Протягом 1960- 1970-х років стан залізничної мережі погіршилося, а довжина шосейних і ґрунтових доріг зросла майже вдвічі. Наприкінці 1980-х років на Кубі було 13 116 км доріг із твердим покриттям. Одним з досягнень післяреволюційної Куби стало створення торговельного флоту: якщо в 1959 році у країні було лише 14 морських суден водотоннажністю 58 000 т, то до 1989 року Куба володіла 117 судами. Однак в 1990-х роках робота кубинського торговельного флоту була практично паралізована через відсутність палива у зв'язку з різким скороченням поставок російської нафти. Скороченню торговельного обороту в кубинських портах сприяла також політика торговельного ембарго, проведена США стосовно Куби, оскільки всім іноземним кораблям, що заходили в порти Куби, заборонявся після цього заходити в американські порти протягом 6 місяців.\nНа 1997-2004 роках була намічена модернізація системи телефонного зв'язку в масштабах країни; передбачувана вартість робіт становить 900 млн. дол. Передбачається також значне збільшення числа абонентів телефонної мережі — з 3 до 9 на кожних 100 жителів. План передбачає також установку 50 тис. суспільних телефонів-автоматів, перехід на цифрову систему обробки сигналів (замість існуючої аналогової), модернізацію телефонної системи всієї країни й доведення її до сучасних міжнародних стандартів.\nДжерелом більше 60% вироблюваної на Кубі енергії є нафта. Кількість нафти, що добувається в країні, невелика, тому основну частину споживаної нафти становлять поставки з-за кордону. Хоча проведені в країні пошуки нафтових родовищ дали позитивний результат, в 1992 році на Кубі було добуто лише 771 тис. т нафти. У країні є 3 нафтопереробних заводи, всі вони були побудовані до революції, два за допомогою США й один — Великобританії. Загальна потужність електростанцій, здебільшого теплоелектростанцій, в 1958 році становила 2,6 млн. кВт, а в 1989 році перевищила 15 млн. кВт.\nВиробництво електроенергії різко впало на початку 1990-х років, з настанням «особливого періоду революції», однак уже в 1994 році почався його підйом. В 1995 році вироблення електроенергії склало 12,474 млн. кВт, а в 1996 році — 13,258 млн. кВт. В 1997 році відновили роботи із програми модернізації теплових електростанцій, почалося будівництво нової ТЕС у Фельтоне потужністю 200 мегаватів і відкрите фінансування будівництва ще однієї ТЕС потужністю 100 мегаватів, що працює на природному газі.\nПісля 5 років бездіяльності, став до ладу великий агропромисловий комбінат «Мануель Сангілі» у провінції Пінар-Дель-Ріо. На ньому, поряд з виробництвом основного продукту — цукру, на основі найсучасніших технологічних процесів виробляється випуск патоки.\nРосія зберігає лідируюче місце в споживанні кубинського цукру-сирцю, однак, його поставки в Росію здійснюються в основному через фірми третіх країн. В 2000р. Росія імпортувала 2,02 млн. т кубинські цукру-сирцю (в 1999р. — 2,08 млн. т), що склало 63% цукрового експорту Куби.\nОсновний потік іноземних інвестицій припадає на головний кубинський курортний р-н Варадєро. З існуючих у Варадєро 40 готелів — чотири (з 2 тис. номерів), є спільною власністю й ще 3 тис. номерів перебувають у спорудженнях, якими управляють іноземні підприємства (іспанські, французькі, німецькі). З кожним роком ця цифра збільшується у зв'язку з уведенням в експлуатацію нових готелів. Іде будівництво двох десятків об'єктів.\nВідбувається розширення сфер іноземних інвестицій: були створені перші спільні структури в банківській сфері (іспанський партнер CajadeMadrid) і в страхуванні (із британською фірмою LambertFenchurch).\nПоряд з ростом обсягів прямих інвестицій в економіку Куби вкладених іноземних компаніями, відзначається помітна активність із боку закордонних інвестиційних фондів, що створюють спеціалізовані структури для обслуговування кубинського ринку. До їхнього числа відносяться британські BetaGranCaribe і CommonwealthDevelopment, що мають на Кубі свої представництва й спільні з кубинцями фірми, що управляють фінансами фондів на Кубі.\nПозитивний ефект для розвитку зовнішньої торгівлі й іноземних інвестицій очікується у зв'язку з розвитком на Кубі вільних зон. В 1997р. почали функціонувати перші три вільні зони в гаванському регіоні: Місто Гавана, Вахай і Маріель. Концесіонерами цих утворень є корпорація CIMEX і компанія AlmacenesUniversales. У зазначених вільних зонах зареєстровано більше 240 іноземних операторів, 66% з яких діють у сфері торгівлі, інші – у виробництві й сфері послуг. Найбільш представлені в цьому бізнесі фірми Іспанії, Панами, Італії, Канади й Мексики.\n прискорення соціально-економічного розвитку країни в цілому;\n стимулювання й інтенсифікація зовнішньої торгівлі, у першу чергу в рамках зміцнення регіональної економічної інтеграції із країнами Латинської Америки й Карибського регіону, так само як і залучення іноземних капіталів і розширення можливостей для іноземного інвестування;\n створення нових робочих місць і якісне підвищення кваліфікаційного рівня кубинських трудящих;\n підвищення ступеня національної складової в доданій вартості кінцевої продукції, виробленої в СЕЗ, за рахунок використання національної сировини й напівфабрикатів;\n розгортання в країні нових виробничих процесів на основі запозичення передових іноземних технологій з метою якісного вдосконалювання структури національного виробництва й експорту.\nТермін дії концесії на право діяльності в СЕЗ установлений в 50 років, а прерогатива видачі дозволів на концесію віднесена до компетенції Виконкому Ради Міністрів Республіки Куба. Органом, що здійснює безпосереднє керівництво діяльністю СЕЗ, є Національне керування вільних економічних зон Міністерства іноземних інвестицій і економічного розвитку Куби (Oficinanacionaldezonasfrancas). Компанії-оператори СЕЗ, що займаються виробничою й торговельною діяльністю, мають право направляти для реалізації на місцевому ринку до 25% продукції, виробленої ними в зонах; у цьому випадку вони звільняються від сплати ввізних мит. Також діє положення про звільнення компаній-операторів СЕЗ, що займаються виробничою діяльністю, від сплати податків на прибуток і на робочу силу протягом перших 12-ти років їхньої діяльності в зонах, з наступним наданням 50%-ний знижки зі сплатою даних податків протягом наступних 5-ти років. Схожа схема діє й для операторів, зайнятих у сфері надання послуг, з єдиним виключенням — строк звільнення від сплати податків для них установлений в 5 років, а наступний пільговий період становить 3 роки.\nКурс кубинського керівництва на залучення іноземних технологій і інвесторів за допомогою створення вільних економічних зон дав певні результати. З 1997р., коли почали функціонувати три СЕЗ, створені в гаванському регіоні (Маріель, Гавана і Вахай), число іноземних операторів у них перевищило 250 фірм. Однак, близько 70% з них діють у сфері торгівлі, а інші — у сфері послуг і виробництва. Основними операторами СЕЗ Куби є компанії Іспанії, Панами, Італії, Канади й Мексики. (Слід зазначити, що дані про обсяги операцій операторів СЕЗ відсутні, що побічно свідчить про неповну реалізацію завдань, покладених на зони).\nЗона географічно вдало розташована з погляду обробки вантажів двох сусідніх торговельних партнерів Куби — Мексики й Канади.\nВільна зона «Місто Гавана» розташована в східному пригороді м. Гавана (долина Берроа) в 10 км від Гаванського морського порту. Рішення про створення вільної зони в даному районі було прийнято через зручне географічне розташування й базу, що була тут раніше, фірми «HabanainBond», що з 1992р. здійснює обслуговування іноземних компаній, що діють на Кубі, надаючи їм складські приміщення й послуги по митній обробці вантажів.\nЗона розташована на території 158 га, 92 з яких забудовані виробничими й адміністративними будинками. Криті виробничі цехи й складські приміщення нараховують 14,5 тис.м2 площ, службові приміщення й приміщення, зайняті під офіси становлять 4,6 тис.м2, сільськогосподарські території — 52,2 тис.м2 контейнерний термінал розташований на площі 4,2 тис.м2. У цей час у безпосередній близькості від даної СЕЗ ведеться створення індустріального парку, територія якого складе 110,5 тис.м2.\nДілова інфраструктура зони включає комерційний центр, обладнаний необхідними приміщеннями для проведення переговорів і організації демонстраційних показів зразків, філія банку «BancoFinancieroInternacional» і систему телефонного й телевізійного обслуговування.\nВільна економічна зона Вахай розташована в приміському районі м. Гавана на відстані 1,5 км. від вантажного термінала Гаванського міжнародного аеропорту ім'я Хосе Марті. Площа зони становить 21,47 га, з яких 13,4 га забудовані будинками й спорудженнями. Криті виробничі склади й складські приміщення займає територію 13 тис.м2, приміщення під офіси — 1,1 тис.м2.\nАдміністративне керування зонами «Маріель» і «Вахай» здійснюється акціонерним товариством «AlmacenesUniversalesS.A.», a зони «Місто Гавана» (Берроа) — корпорацією «СIМЕХ S.A.».\nОсновна грошова одиниця Куби — песо, рівний 100 сентаво. Заснований в 1948 році Національний банк Куби був центральним банком країни, однак в 1960 році, коли всі приватні банки, як кубинські, так і іноземні, були націоналізовані, він взяв на себе й всі інші банківські функції.\nПротягом останнього десятиліття банківська система Куби перетерпіла істотні зміни, розвиваючись і вдосконалюючись відповідно до вимог нової економічної ситуації. У січні 1994р. розгорнулася реформа банківської системи країни. Її початком стало створення приватних за формою, але з 100% державним капіталом фінансові установи — Bancointernacionaldecomercio (BICSA), завданням якого є розвиток торгівлі товарами й послугами шляхом фінансування подібних операцій за кордоном. BICSA проводить всі типи банківських операцій, включаючи відкриття поточних рахунків приватним особам, а також бере активну участь у внутрішньому фінансуванні в конвертованій валюті виробництва процесів і послуг, призначених на експорт і для реалізації усередині країни. За п'ять років існування банку, його клієнти скористалися кредитами на 800 млн. дол.\nЗ появою BICSA у кубинській банківській системі був покладено початок створенню цілого ряду недержавних банківських і фінансових установ, об'єднаних в 1996р. у Групу АТ «Новий Банк» ( ElGrupodeNuevabanca). У цю Групу крім BICSA входять ще п'ять банково-фінансових організацій.\n– Financieranacional (FINCA), ціль, що фінансувати експорт і імпорт продуктів, устаткування й послуг, використовуючи такі механізми як, оренда, лізинг, факторинг, надання торговельних знижок і ряд інших операцій, а також здійснення короткострокового фінансування підприємств.\n– Casadecambio (CADECA). У зв'язку з легальним ходінням у країні двох валют- кубинського песо й доларів США, CADECA надає послуги по обміні валюти в сфері міжнародного туризму й для населення країни.\n– Bancometropolitanо. Надає спеціалізовані послуги дипломатичному корпусу й іноземним. фізичним особам, постійно або тимчасово проживаючим у країні, а також кубинським громадянам, що мають ВКВ. В 2000 р. банк зробив своїм клієнтам послуг на 70,2 млн. дол., а також національними організаціям на 15 млн. кубинських песо.\nУ Групу АТ «Новий банк» входять також Bancodeinverciones, що орієнтований на надання спеціалізованих послуг в області внутрішніх і зовнішніх інвестицій (в 1996-99 рр. надано фінансування на 20,2 млн. дол.) і фінансова організація CompaniaFiduciaria, що займається керуванням довірчою власністю юридичних та фізичних осіб. Компанія здійснює керування власністю національних поручителів на 200 млн. дол. що разом з іншими дорученнями й послугами (180 млн. дол.) становить 380 млн. доларів.\nГнучка й ефективна банківська система країни, що загалом відповідає міжнародним. вимогам у цій сфері економічної діяльності, зажадала, створення Центрального банку Куби (BancocentraldeCuba), функції якого до травня 1997р. виконував Національний банк Куби.\nЗ появою ЦБ не відбулося скасування Національного Банку. У його функції були поставлені реєстрація, контроль і обслуговування зовнішнього боргу країни й зовнішнього боргу самого банку перед іноземними кредиторами при збереженні гарантій з боку держави, а його велика банківська мережа усередині країни перейшла у ведення нової організації — Bancodecreditoscomercio, створеного в 1997 р.\nВ 2000 р. почав операції створений наприкінці 1999 р. Зовнторгбанк Куби. Правові основи його діяльності визначаються Декрет-Законом №198 від 08.11.1999р. Основне завдання банку — здійснення операцій, пов'язаних з підприємницькою діяльністю кубинських організацій, що займаються зовнішньоторговельною діяльністю. Зовнторгбанку Куби надане право, здобувати на ринку боргові зобов'язання кубинських фінансових і державних установ, підприємств під свою повну відповідальність, за згодою кредиторів, а також з дозволу ЦБ Куби.\nСучасна банківська системи Куби включає також мережу небанківських фінансових. установ – так званих фінансових компаній: Finca, Finatur, Fimelca, Finagri і ін. (більше десяти), створення яких звичайно пов'язане з напрямками роботи окремих галузей економіки, і уповноважених проводити операції фінансового посередництва, крім депозитів.\nВідповідно до останньої доповіді, оприлюдненому Центральним банком Куби, розмір зовнішнього боргу країни на кінець 1999 р. становить 11,078 млрд. дол., з яких 81,9% ставилися до основної суми боргу й 18,1% – до зобов'язань по обслуговуванню боргу. У цю цифру не включені довгі перед колишніми соціалістичними країнами Східної Європи й колишнього СРСР.\nЗ 1995р. у податкову систему включені СП, економічні асоціації, а також ряд держпідприємств. В 1996-99 рр. дія податків було розширено — системою оподатковування охоплено 19453 юридичних осіб, з яких 12941 ставляться до держсектору. Усі фізичні та юридичні. особи, що ведуть операції у ВКВ або у ВКВ і національній валюті, платять податки у ВКВ. Виплати по податках здійснюються після заповнення декларації. Державної структури бюджетної сфери від сплати податків звільнені.\nВ 1999 р. сума зібраних податків склала 10,5 млрд. песо. За перші 6 міс. 2000 р. – 7,6 млрд. песо. Очікується, що за рік вона досягне 14 млрд. песо, що на 3,4% більше запланованого показника. Найбільшу частину суми податкових надходжень склав податок із продажів і на обслуговування, виплачуваний підприємствами держсектора. Незважаючи на те, що фіз. особи є основною частиною платників податків, на них доводиться 2,2% зібраних податків.\n— Контракт на кооперативне виробництво товарів або надання послуг:\n співвідношення однієї або більше національних часток і однієї або більше іноземних часток;\n спільна реалізація виробничої діяльності або спільна кооперація й/або наданні послуг;\n іноземна частка повинна бути пропорційна матеріальним і фінансовим ресурсам, технології або ринку для виробництва або ринку послуг, що є предметом контракту, при цьому при переговорах установлюється форма винагороди по кожній статті;\n комерціалізація, будь те на внутрішньому або на зовнішньому ринку, буде здійснюватися сторонами незалежним образом, без проведення між ними розподілу прибутків;\n ці контракти затверджуються керівником організації Центрального Державного Керування, якому підкоряється національне відомство, що підписало контракт.\n— Контракт на готельне і виробниче керування:\n у цих контрактах іноземна сторона повинна внести ноу-хау, технологію або ринок, приймаючи за основу свій виробничий або комерційний досвід у тім виді діяльності, який вона буде управляти;\nконтракти на готельне керування затверджуються, і їхнє виконання контролюється Міністерством по Туризму;\n контракти на керування у виробничих сферах затверджуються, і їхнє виконання контролюється Міністерством по іноземних інвестиціях і економічному співробітництві.\nНайважливішої, і за підсумками 2000 р. провідної, сферою іноземних інвестицій на Кубу є туризм. При участі іноземних фірм створюються нові туристичні комплекси, реставруються існуючі готелі, формуються асоціації, що здійснюють спільне керування готельним господарством. У галузі діють більше 90 угод про спільну з іноземним капіталом інвестиційної діяльності, а обсяг іноземних капвкладень оцінюється в 850 млн. дол. Завдяки росту числа готелів, що перебувають в адміністративному керуванні досвідчених іноземних компаній, рівень обслуговування туристів у них постійно підвищується. Активно працюють на кубинському ринку відомі туристичні фірми з Іспанії — SolMelia і Trip, Франції — ACCOR і ClubMed, Німеччини — LTI, Ямайки — SuperClubs. До кінця 2000 р. 26 змішаних компаній здійснювали експлуатацію 3,6 тис. готельних номерів у різних туристичних центрах Куби й понад 10 тис. номери перебували під адміністративним керуванням іноземних компаній.\nОсновний потік іноземних інвестицій припадає на головний кубинський курортний р-н Варадеро. З існуючих у Варадеро 40 готелів — чотири (з 2 тис. номерів), є спільною власністю й ще 3 тис. номерів перебувають у спорудженнях, якими управляють іноземні підприємства (іспанські, францізькі, німецькі). З кожним роком ця цифра збільшується у зв'язку з уведенням в експлуатацію нових готелів. Іде будівництво двох десятків об'єктів.\nВідбувається розширення сфер іноземних інфестицій: були створені перші спільні структури в банківській сфері (іспанський партнер CajadeMadrid) і в страхуванні (із британською фірмою LambertFenchurch).\nПоряд з ростом обсягів прямих інвестицій в економіку Куби вкладених іноземними компаніями, відзначається помітна активність із боку закордонних інвестиційних фондів, що створюють спеціалізовані структури для обслуговування кубинського ринку. До їхнього числа відносяться британські BetaGranCaribe і CommonwealthDevelopment, що мають на Кубі свої представництва й спільні з кубинцями фірми, що управляють фінансами фондів на Кубі.\nПозитивний ефект для розвитку зовнішньої торгівлі й іноземних інфестицій очікується у зв'язку з розвитком на Кубі вільних зон. В 1997р. почали функціонувати перші три вільні зони в гаванському регіоні: Місто Гавана, Вахай і Маріель. Концесіонерами цих утворень є корпорація CIMEX і компанія AlmacenesUniversales. У зазначених вільних зонах зареєстровано більше 240 іноземних операторів, 66% з яких діють у сфері торгівлі, інші — у виробництві й сфері послуг. Найбільш представлені в цьому бізнесі фірми Іспанії, Панами, Італії, Канади й Мексики.\nІз середини дев’яностих років річний промисловий ріст, у два рази випереджав збільшення ВВП країни. Такі економічні результати були досягнуті шляхом проведення ряду реформ і перетворень у кожній галузі, законодавчою базою яких став прийнятий у р. 1998р. закон про основи вдосконалювання керування промисловими підприємствами. Міри, початі кубинським керівництвом, були сфальцьовані на введенні самооплатності й самофінансуванні на підприємствах, скасуванні централізованого поточного планування. Завдання міністерств, сталі зводитися до розробки стратегічних планів для галузі, функціям контролю, а також роботі, спрямованої на підготовку й проф. удосконалювання кадрів. Керівникам підприємств була повністю передана відповідальність за результати роботи підприємств, що націлена на одержання максимального прибутку, найбільш ефективне використання наявних ресурсів, створення джерел внутрішні нагромадження. Промислові підприємства одержали право виходу на зовнішній ринок, створення спільних виробництв із іноземним капіталом, відкриття рахунку в банку.\nПокращилися показники розвитку базової промисловості, де було проведене укрупнення підприємств, у результаті чого стало можливим більш результативно використовувати ресурси, створювати економічні об'єднання з іноземним капіталом з метою залучення передової технології, розширення ринків збуту й підвищення конкурентоспроможності продукції. Перед галуззю коштує завдання збільшення, у кооперації з іноземними інвестиціями, в 2000р. видобутку нафти до 2,6 млн. т., природного газу — до 700 млн. куб. м., нікелю, кобальту — на 9,6%, а також виробництва паперу, скла, продукції хімічної промисловості.\nВ 1992 році були внесені зміни в Конституцію Республіки, що поклали кінець зовнішній торгівлі як ексклюзивної функції держави та відкрили шлях до децентралізації зовнішньої економічної діяльності, що дозволило значно збільшити кількість учасників зовнішньої торгівлі. Однак це не означає, що держава перестала здійснювати контроль через керівну роль Міністерства зовнішньої торгівлі, але самі підприємства домоглися більшої автономії в діях і у своїй оперативній діяльності.\nРозвиток і диверсифікованість нетрадиційних експортних товарів має величезний потенціал, з огляду на виробничі потужності, як існуючі, так і потенційні. У цьому змісті прогрес очевидний, і країна над цим продовжує працювати.\nНа Кубі популярне гасло: «Влада народу — це дійсно влада!».\nРоль корінного індійського населення в етнічному складі Кубинських націй невелика. Кубинці пишаються своїм індійським минулим, ретельно його вивчають і зберігають пам'ятники до колоніальної культури. В іспанській мові кубинців не мало індійських слів. Багато географічних назв Куби — індійського походження.\nВ середині 40-х років, по оцінкам етнографів принаймні половина населення Куби складали негри й мулати. Вони, особливо негри, перебували на нижчому щаблі соціальних сходів і належали до найменш забезпечених і знедолених прошарків кубинських націй. Негритянське населення зіграло видатну роль у господарському розвитку Куби й в освоєнні її території. Особливо у внутрішніх та східних провінціях, які були головними районами цукрового виробництва. Також велику роль негритянське населення зіграло в національно-визвольному русі кубинського народу й у становленні кубинських націй. Тепер негри й мулати — повноправні громадяни своєї соціалістичної Батьківщини.\nОсновна релігія — католицька. Зустрічаються так само протестанти, баптисти й деякі інші групи віруючих. Серед віруючої частини негритянського населення, зберігаються різні африканські вірування. А також афро-християнські й «спіритичні» секти.\nЗа даними переписів, в 1953 році на Кубі проживало 5 829 тис. чоловік, в 1970 р. – 8 569 тис., в 1981 р. – 9 723 тис., в 1993 р. – 10 978 тис. чоловік; у грудні 1997 р. – 11 094 тис. чоловік, у липні 2004 р. чисельність населення оцінювалася в 11,31 млн. чоловік.\nВ інтервалі 1953–1970 рр. приріст населення становив 2,2% у рік, з 1970 по 1991 рр. – 1,1% у рік, а до 2004 р. – 0,34%. Зниження темпів приросту обумовлено падінням народжуваності, що в 2004 році склала 12,18 на 1000 жителів (у перші роки після революції вона досягала 37 народжень на 1000 жителів); смертність в 2004 становила 7,17 на 1000 жителів. Періодично ріст населення вповільнюється внаслідок еміграції.\nСоціалістична Куба – країна молоді. Сучасна вікова структура населення, насамперед висока частка осіб молодої вікової групи (до 15-і років), створює чималі труднощі для соціального економічного розвитку Куби. На цю групу приблизно припадає 37% усього населення, а на особи старше 65 років – 6%. Через високу частку дітей у складі населення загострилася проблема робочої сили, особливо в сільській місцевості. По відліку безробітних у структурі трудових ресурсів Куба займала одне з перших місць у капіталістичному світі.\nГавана – «гранд» не тільки серед кубинських міст, тому що в ній зосереджена 1/5 усього міського населення країни, але й одне з найбільших міст всієї Латинської Америки. У Гавані живе близько 2000000 чоловік. Це один зі значних центрів політичного, культурного й наукового життя Латинської Америки.


Ремонт і будівництво 2021-01-20\t Перегляди: 42\nПлями сажі можна знайти в будь-якому будинку, де є кухня і де регулярно готують їжу. Їх практично неможливо стерти, тому при великих обсягах забрудненнях, слід звернутися до фахівців. Невеликі плями, однак, можна вивести самостійно.\nПилосос, спецодяг, марлева пов 'язка для рота і носа, захисні окуляри губка для сажі або хімічна губка, газета, пластикова плівка, тепла вода, знежирювач, губка, уайтспірит.\n1. Пропилісоште пляму. Не тріть пляму сажі пилососною щіткою! Тримайте її на деякій відстані від плями.\n2. Постеліть спеціальну газету на підлогу, куди сипатиметься сажа. Губкою для сажі або хімічною губкою протирайте пляму послідовно, смуга за смугою.\n3. При забрудненні губки зріжте забруднений шар і продовжуйте чистку. Губку не треба мочити, вона повинна бути сухою.\n4. Приберіть газету і постеліть замість неї пластикову плівку.\n5. Розчините в теплій воді знежирювач, ополосніть в отриманому розчині просту губку. Відтирайте пляму сажі нею.\n6. Потім змийте розчин з поверхні теплою водою і протріть насухо. Якщо пляма сажі не відмилося, повторіть процедуру кілька разів.\n7. Якщо після вищевказаних процедур, пляма не відтерлася, обробте пляму сажі вайтспіритом. Вайтспірит потрібно нанести на ватний тампон (вата, намотана на дерев 'яну палицю). Вушні палички не підійдуть, оскільки уайт-спірит може розм 'якшити пластмасу. Ні в якому разі не трите. Легко прокотіть тампон по плямі.\n8. Якщо вищеперелічені способи не допомогли, зверніться до фахівця або ж замаскуйте плями. На дане місце можна повісити картину, фотографію або тарілку. Також допоможе косметичний ремонт. Якщо стіни фарбовані, то необхідно замазати пляму герметиком, стійким до плям, а потім нанести шар фарби. Перефарбовувати доведеться всю стіну.


Опубліковано Чт, 14/09/2017\nПлатники Дніпропетровщини задекларували за 2016 рік\nдоходів на суму понад два з половиною мільярда гривень\nВ рамках кампанії декларування доходів, отриманих у 2016 році, є три важливі дати:\n— перша – з 1 січня 2017 року платники податків подають декларації про доходи;\n— друга – 1 травня платники закінчують подавати декларації про доходи;\n— третя – до 1 серпня платники самостійно сплачують податок із задекларованих доходів.\nНагадуємо, що в межах кампанії декларування доходів впродовж року, громадяни можуть подавати декларації задля отримання податкової знижки.\nВідповідно до норм Податкового кодексу України, відповідальність за порушення порядку заповнення документів податкової звітності, несуть, зокрема, фізичні особи – платники податків та їх законні чи уповноваженні представники у випадках, передбачених законом.\nЗа підсумками серпня поточного року до органів ДФС у Дніпропетровській області надали звіти з єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування 52020 суб’єктів господарювання та з податку на додану вартість — 18610 суб’єктів господарювання.\nОсновні переваги звітування он-лайн — це зручність взаємодії із органами ДФС, відсутність черг та економія часу. Таким сервісом ДФС України скористалися 45752 платника Дніпропетровської області, направивши звітність по e—male.\n— електронний сервіс «Дізнайся більше про свого бізнес-партнера», що дає змогу оцінити податкові ризики діяльності з партнером по бізнесу;\n— сервіс «Реєстр платників ПДВ» — інформує про зареєстрованих платників ПДВ;\n— сервіс «Анульована реєстрація платників ПДВ» допоможе дізнатися про осіб, позбавлених реєстрації як платників ПДВ за заявою платника податку, з ініціативи контролюючих органів чи за рішенням суду;\n— сервіс «Електронний кабінет платника податків» — персональне, автоматизоване робоче місце платника, за допомогою якого можна, зокрема підготувати, заповнити та подати звітність та ін.\nДоступ до вказаних сервісів можливий як із веб-порталу ДФС України (http://sfs.gov.ua), так і із субсайту «Територіальні органи ГУ ДФС у Дніпропетровській області» (http://dp.sfs.gov.ua).\nЗміни до Порядку отримання з Державного реєстру фізичних\nосіб – платників податків даних про заробітну плату (дохід) для\nпризначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату\nГоловне управління ДФС у Дніпропетровській області доводить до відома платників, що 05.09.2017 набрали чинності зміни до Порядку отримання з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків даних про заробітну плату (дохід) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату (далі – Порядок), затверджені Наказом Міністерства соціальної політики України і Міністерства фінансів України від 22.05.2017 №842/516 «Про затвердження Змін до Порядку отримання з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків даних про заробітну плату (дохід) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату» та постановою правління Пенсійного фонду України від 22.05.2017 №10-2 «Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 28.03.2016 №6-1» (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за №953/30821) (далі – Наказ №842/516)\nПро надання Повідомлення щодо подачі документів про\nпідтвердження реальності здійснення операцій по\nвідмовленим податковим накладним/розрахункам коригування\nГоловне управління ДФС у Дніпропетровській області нагадує, що при отриманні квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування (далі – ПН/РК) в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі – ЄРПН) платник податку має право подати на розгляд Комісії Державної фіскальної служби (далі – ДФС), яка приймає рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН або відмову в такій реєстрації письмові пояснення та/або, копії документів, зазначені у п.п.«в» п.п.201.16.1 п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України. Таке право зберігається за платником протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов’язання, відображеного у ПН, реєстрацію якої зупинено.


Тетяна Козаченко, директор департаменту з питань люстрації Мін'юсту\nНа засіданні КСУ я відчула таке ж безсилля, як під час судів над майданівцями\nПро плани Конституційного суду ледь не потай розглянути закон про люстрацію її активні прихильники дізналися зі своїх джерел буквально напередодні засідання. Представник парламенту в КСУ Леонід Ємець отримав офіційне повідомлення за день до засідання й одразу ж, разом з постійним представником Верховної Ради в Конституційному суді Анатолієм Селівановим, поїхав в суд для ознайомлення з матеріалами конституційного провадження. Голова КСУ у приватній бесіді попередив їх, що на засіданні 23 жовтня не буде кворуму, через те що кілька суддів захворіли. Але оскільки офіційного листа не було, а вся ця ситуація виглядала досить дивно, прихильники люстрації в уряді і парламенті разом з громадськими активістами вирішили на засідання КСУ піти. Як виявилося, це рішення було правильним, тому що «хворі» судді «прокапались» і забезпечили кворум.\nУряд теж відправив на суд свого представника - директора департаменту з питань люстрації Мін'юсту Тетяну Козаченко. Вона повинна була представити озвучену напередодні на засіданні Кабміну прем'єр-міністром Арсенієм Яценюком позицію, що чинний склад КСУ не може розглядати закон про люстрацію, тому що половина його складу має конфлікт інтересів і самі можуть потрапити під дію закону України "Про очищення влади".\nОднак у перший день засідання суд не дозволив Козаченко ні подати від імені уряду клопотання про відвід суддів, ні ставити питання як учаснику процесу. «Взагалі не дали слова. Буває зловживання владою, а тут зловживання правом. Уряд, спасибі за довіру, я намагалася його виправдати, але в КСУ це не має значення», - написала Козаченко на своїй сторінці у соцмережі.\nАле на другий день КСУ все ж «злякався» і, у зв'язку із заявою нардепа Єгора Соболєва про відвід семи суддів, переніс розгляд закону «Про очищення влади» на невизначений термін.\nПро те, кому вигідне скасування люстрації, чи готовий Конституційний суд бути по-справжньому незалежним, і коли почнеться люстрація суддів, Тетяна Козаченко розповіла в інтерв'ю Укрінформу.\nІНФОРМАЦІЯ, ЩО СКАСУВАННЯ ЛЮСТРАЦІЇ «ПРИСКОРЮВАВ» ЛЬОВОЧКІН, ЙДЕ З РІЗНИХ ДЖЕРЕЛ\n- На ваш погляд, перенесення розгляду закону про люстрацію - це перемога чи, використовуючи автомобільну термінологію, піт-стоп, тобто технічна зупинка?\n- Буде не зовсім правильно елементарну вимогу щодо дотримання законодавства, коли є явний конфлікт інтересів, що підтверджується низкою нормативних документів, розцінювати як перемогу. Виконання вимоги закону щодо розгляду клопотань сторін з питання відводу суддів є одним з головних механізмів забезпечення неупередженого розгляду справи.\n- Тобто, на ваш погляд, це просто торжество закону?\n- Так. Адже Конституційний Суд неоднорідний, і крім тих, хто має конфлікт інтересів, там є також професіонали дуже високого рівня. Тому дотримання з їхнього боку процедур, у тому числі вимог до своїх колег, - запорука того, що шанси дотримання закону є завжди, тільки необхідно максимально докласти до цього зусилля.\n- А вибір Конституційним судом дати розгляду по суті люстраційного закону за два дні до місцевих виборів, по-вашому, випадковий чи ні? Адже перше засідання було ще у квітні.\n- Кілька збігів дійсно було.\n42 відсотки керівників центрального апарату ДФС підпадають під закон про люстрацію\nПерший - за тиждень до цього закінчилася перевірка Державної податкової служби. Вона показала, що 42 відсотки керівників центрального апарату незаконно займають посади, тому що підпадають під критерії закону «Про очищення влади». Крім того, за цим законом мають бути автоматично усунені 15 відсотків керівників територіальних, у тому числі митних, органів ДФС. Тобто, можна уявити, наскільки серйозні люди можуть за цим стояти, і які питання можуть до них виникнути - це і контрабанда, і фінансові потоки, і чиїсь бізнес-інтереси. Тому спочатку я пов'язала це розгляд з перевіркою ДФС.\nЛюди, які привели країну до катастрофи, через місцеві вибори намагаються повернути собі вплив та владу\nАле ще слід врахувати, що перед виборами в місцеві органи влади широкомасштабні рекламні кампанії проводили і екс-регіонали. Вони або створили нові проекти, або фактично імплементувалися в різні партії, у тому числі в «Солідарність». Тобто, стало явно видно, що люди, які привели країну до катастрофи, через місцеві вибори намагаються повернути собі вплив і владу. Адже після виборів на місцях однозначно відбудуться перепризначення у держорганах, і їм потрібно було, щоб їхні ставленики знову могли мати доступ до державної служби. Ви подивіться на список депутатів, які оскаржують у КСУ конституційність люстрації, - Льовочкін, Бойко, Ківалов, Мірошниченко, Вілкул, Добкін тощо. Для них скасування люстрационного закону перед місцевими виборами було б дуже доречним.\n- Зрозуміло, навіщо це потрібно колишній владі. А звідки таке «непротивлення злу» під час спроби скасування люстрації у постмайданної влади?\n- Правильне питання, хороше. Дуже шкода, що таких питань у мене не менше, ніж у вас.\nСудді КС, причетні до узурпації влади Януковичем, досі не звільнені\nДавайте згадаємо дуже важливий момент: 24 лютого, через кілька днів після розстрілу на Майдані, Верховна Рада України прийняла постанову, в якій перерахувала рішення Конституційного суду, які створили умови для узурпації влади Януковичем, а також суддів, які приймали їх у порушення присяги. Зазначу, що двоє суддів КСУ тоді не погодилися з цими рішеннями і написали окрему думку. Тому Верховна Рада достроково припинила повноваження тих порушників присяги, які були обрані до Конституційного Суду за її квотою, а також звернулася до Президента і З'їзду суддів з пропозицією звільнити причетних до прийняття даних рішень суддів КСУ, обраних за їх квотою. Але це досі не зроблено.\n- У вас є відповідь на запитання чому?\n- Я думаю, що люди, які працюють у цих органах, настільки звикли до політичного, адміністративного впливу, що їм однаково, «під ким» працювати. А тим, хто приходить до влади, ця ситуація теж вигідна - навіщо шукати нові інструменти, призначати, домовлятися, проходити якісь демократичні процедури, якщо можна одразу отримувати залежних людей, які готові в ручному режимі приймати вигідні для них рішення. Іншого пояснення я знайти не можу.\nСудді КС, які фігурують у справі про узурпацію влади Януковичем, шукають захисту у ставлеників регіоналів досить високого рівня\nОднак у даному випадку я не впевнена, що Конституційний Суд стовідсотково залежить, наприклад, від нинішньої Адміністрації Президента. Хоча, я думаю, що вплив колишньої АП був досить сильним, якщо ці люди приймали незаконні рішення, що дозволили Януковичу узурпувати владу. А оскільки у справі про узурпацію влади колишнім президентом фігурують прізвища семи діючих суддів КСУ, зрозуміло, що вони шукають захисту. Якщо нова влада не готова їх захистити, їм залишається шукати її в тих же ставлеників регіоналів досить високого рівня, які повинні забезпечити їхню безпеку будь-яким способом.\n- З приводу названих вами збігів ще озвучувалася версія, що це багатоходівка Льовочкіна, який хоче таким чином розчистити собі шлях у прем'єрське крісло. Як ви оцінюєте її правдоподібність?\n- Мені складно щось стверджувати, але оскільки ця інформація надходить з різних джерел, виключати цей варіант не можна. Хоча це був би такий біль, такий удар по тому, що країні довелося пережити, що це навіть складно коментувати.\nСОБОЛЄВ НЕ ЗАКЛИКАВ ДО РЕВОЛЮЦІЇ, А ПОПЕРЕДЖАВ ВЛАДУ ПРО ВІДПОВІДАЛЬНІСТЬ\n- Наскільки реальне, на ваш погляд, попередження Єгора Соболєва, що якщо закон про люстрацію визнають неконституційним, буде нова революція?\n- Я думаю, що про це краще запитати в самого Єгора, але для мене його слова прозвучали як заклик до революції. Взагалі не йдеться про будь-яку боротьбу, а про посилання владі України, що вона відповідальна за все, що відбувається в країні.\nТаке ж безсилля, як під час Майдану: всі юридичні інструменти є, а судова влада їх ігнорує\nПросто коли я сиділа на засіданні Конституційного суду і усвідомлювала, що половина суддів має конфлікт інтересів, а я не можу слова сказати, подати клопотання, було таке ж відчуття, як під час Майдану, коли суди на твоїх очах фактично відправляли людей на бійню, а ти нічого не міг зробити. Я відчувала таке ж безсилля, як тоді, - всі юридичні інструменти є, а судова влада їх ігнорує. Ось це було повне дежавю судів часів Майдану, і це, звичайно, могло викликати своєрідні емоції.\nТому, якщо в країні багато залишилося по-старому, а влада не дає людям інформацію про порядок змін, вона повинна бути готова, що з нею вчинять так само, як з попередниками.\n- Саме це вплинуло на настрої в Конституційному суді?\n- Вони змінилися після того, як судді були змушені прочитати клопотання представника Верховної Ради про відвід семи суддів. Воно дуже грамотно складене і ґрунтується на юридичних документах, які підтверджують наявність конфлікту інтересів, а також факти, як процедурно судді фактично ускладнювали розгляд цього питання.\n- Тобто подіяв процесуальний хід?\n- Так, настрій Конституційного суду було змінено саме за допомогою юридичних аргументів.\n- А сама заміна суддів КСУ теж відкладена на невизначений термін, як і розгляд клопотання про відвід?\nПотрібно припинити повноваження суддів КС, хто порушив присягу або завершив термін на посаді\n- Не йдеться про заміну всіх суддів Конституційного суду. Якщо взяти ту сімку суддів, у яких є конфлікт інтересів, то в одного з них, Олександра Пасенюка, вже закінчився термін повноважень, але він ще не звільнений. Залишається ще шість суддів, щодо яких вже є навіть постанова Верховної Ради про порушення присяги.\nТобто потрібно припинити повноваження тих, хто порушив присягу, і чиї повноваження закінчилися по досягненні 65 років або закінченню терміну перебування на посаді, а квоти за ним заповнити в рамках існуючого механізму - своїх кандидатів повинні делегувати президент, з'їзд суддів і Верховна Рада.\n- Це можна зробити швидко?\n- Президент і Верховна Рада можуть, більше проблем зі з'їздом суддів: потрібно проводити спеціальні конференції, оповіщати про них у визначені терміни, делегувати туди людей, проводити вибори. Це вимагає витрат часу і фінансів, оскільки процедура досить складна.\nСудова влада не перезавантажилась, жоден суддя не звільнений, ніхто не поніс відповідальності, а нові органи самоврядування формуються з представників старої судової системи. Вихід тільки один - судова реформа\n- Делегатом призначеного на 11-12 листопада з'їзду суддів обрано суддю Печерського суду Оксану Царевич, якій ГПУ інкримінує прийняття замовних судових рішень проти учасників Майдану. Тобто, вона теж зможе брати участь в обранні суддів Конституційного Суду україни та членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів?\n- Більше того, є інформація, що планується її обрання до Ради суддів України - вищого органу суддівського самоврядування.\nТобто, ми з вами говоримо про процеси, які настільки між собою взаємопов'язані, що, коли зачепиш одне питання, воно, як доміно, починає рушити всі інші. Судова влада не перезавантажилась, жоден суддя не звільнений, ніхто не поніс відповідальності, а нові органи самоврядування формуються з представників старої судової системи. Тому тут порятунок тільки один - судова реформа, яку проводить Адміністрація Президента, з вимогою громадськості перезавантаження всіх суддів.\nСУДОВИЙ КОРПУС НЕ ЗДАТЕН ОНОВИТИСЯ АБО ОЧИСТИТИСЯ ЗСЕРЕДИНИ\n- Але ви самі неодноразово говорили, що за півтора року не люстровано жодного суддю. Закони про очищення влади і про відновлення довіри до судової системи діють вже досить давно, а люстрація суддів фактично ще не розпочалася.\n- Ну чому ж не почалася? Створена Тимчасова спеціальна комісія з перевірки суддів судів загальної юрисдикції, до якої надійшло понад 2 тис. скарг про порушення присяги суддями під час Євромайдану. З них відібрали близько 350, на розгляді залишилося 300, а висновки про порушення присяги по 46 «майданівським» суддям вони передали до Вищої ради юстиції, яка їх розглядає.\n- Але ж вона почала їх перевіряти, а враховуючи, що у ТСК ця робота зайняла близько року, перевірка може зайняти не менше часу...\n- Вища рада юстиції не лімітована рішеннями ТСК і має право прийняти свої. Наприклад, по чотирьом суддям вони підтвердили висновок ТСК про порушення присяги, хоча до Верховної Ради з клопотанням про звільнення поки не звернулися. А є судді, в діях яких вони не знайшли порушення присяги, в тому числі по судді Шевченківського районного суду Наталії Сіромашенко, яка під час Автомайдану позбавила водійських прав людину, хоча у неї їх взагалі не було.\nСудова система максимально робить все, щоб самозберегтися\n- Тобто, до висновків ТСК вони підходять творчо. А в чому, на ваш погляд, причина такого тотального опору суддівського корпусу спробам його очищення?\n- В побоюванні змін. Тому система максимально робить все, щоб самозберегтися.\n- Судді бояться відповідальності або втрати хлібного місця?\nЧасто процедури перезавантаження суддівського корпусу викривлюються самими державними органами та зацікавленими особами\n- Я думаю, що тут природа страху трошки інша - судді не поінформовані і не знають, що буде далі, немає віри в державні органи і розуміння процедури перезавантаження суддівського корпусу. А адже дуже часто такі процедури викривлюються самими державними органами та зацікавленими особами, конкурсні комісії використовуються для відбору потрібних людей, а ті, хто не хоче «співпрацювати», не можуть потрапити в цю структуру. Ось судді й чинять опір. Хоча серед них є дуже достойні люди з усіма необхідними для судді якостями - хорошою репутацією, добропорядністю. Просто їхньої кількості ще недостатньо, щоб ці зміни відбулися зсередини.\n- Виходить замкнене коло. Чи є якась ланка, де його можна розірвати?\nСуспільство може змусити владу змінюватися\n- Воно вже потроху розривається у напрямку судової реформи, можливості перезавантаження суддів, якості кадрових призначень в усій вертикалі влади. Нагадаю, що вже є практика, коли раптом нібито «за власним бажанням» пішов з посади генеральний прокурор Ярема, а потім голова ДФС Білоус, заступник глави МВС Чеботар, заступник генпрокурора Гузир. Але ні для кого не секрет, що ніякого власного бажання не було, фактично вони проявили його виключно під тиском громадськості. Це називається фактично пряме народовладдя. Суспільство може змусити владу змінюватися. А чим більше нормальних людей прийде до управління, тим більше шансів зміцніти й провести глибокі зміни.\nТЕ, ЩО ДІЮЧИХ СУДДІВ НІКИМ ЗАМІНИТИ, - МІФ\n- Але останнім часом суди своїми рішеннями, наприклад, по «діамантовому» прокурору або зняттю арешту з нафтопродуктів Курченка ніби демонструють суспільству, що вони нікого не бояться, і ніякої управи на них немає.\n- Вони демонструють це вже два роки, збільшуючи рівень опору, щоб відвоювати собі максимальну кількість влади.\n- І як нам в цих умовах їх поміняти? Радикальним шляхом, як пропонує уряд, або шляхом, запропонованим Конституційною комісією?\nПереатестація дає можливість для маніпулювання і, по суті, не є очищенням\n- Ми підтримуємо ті вимоги до суддівського корпусу, які прописані Конституційною комісією, але пропонуємо оновити його не шляхом переатестації: міжнародна практика показала, що переатестація дає можливість для серйозного маніпулювання і, по суті, не є очищенням. Ми за можливість нового набору суддів, але, у жодному разі, не шляхом звільнення всіх одночасно, з правом участі у прозорому конкурсному відборі діючих суддів нарівні з іншими претендентами.\nЗаміна повинна бути поступовою, як відбувається з патрульної поліцією. Там теж намагалися йти шляхом переатестації ДАІ, і, наприклад, у Миколаєві з 231 людини її не пройшло аж 30 осіб. Але якщо навіть замість тих, хто не пройшов переатестацию, в існуючий склад з 200 осіб надіслати три десятки нових людей, вони просто стануть частиною старої системи, і нічого не зміниться. А в нову патрульну поліцію на прозорій основі набрали нових людей, підготували за кілька місяців, дали нову форму і нову матеріальну базу, і вона одразу отримала кредит довіри від людей. Але при цьому всі ДАІ одномоментно ніхто не звільняв, робиться все покроково. Уряд пропонує такий же підхід і під час заміни суддівського корпусу.\n- Але його опоненти використовують патрульну поліцію як контраргумент - мовляв, поліцейського можна підготувати за три місяці, а суддю ні, для цього потрібно років п'ять.\n- Це маніпуляція. У нас в країні 9 тисяч суддів. А знаєте, скільки юристів випускається кожен рік? 12 тисяч.\nА тепер головний момент: в Україні понад 30 відсотків суддів, які призначені на строк до п'яти років, тобто поки що не є безстроковими. А де їх взяли і про який досвід роботи у них можна говорити? Нагадаю, що суддів брали віком 25 років і вже за наявності правового стажу 3 роки.\nІ потім, йдеться не про два-три місяці підготовки суддів, а про серйозну програму, з вивченням практики Європейського суду з прав людини тощо. При цьому ми говоримо про можливості адвокатів, юрисконсультів, працівників правоохоронних органів брати участь у конкурсі на посаду суддів, і про обов'язкову розробку програми перезавантаження суддівського корпусу.\nА те, що у нас немає людей для заміни суддів, - це міф. Коли набирали патрульну поліцію, теж казали, що туди ніхто не піде, а зараз на одну посаду поліцейського в Полтаві претендує 20 осіб. Серед них люди з вищою освітою, іноді навіть з двома або з кандидатською дисертацією, які володіють іноземними мовами, з бажанням і готовністю служити країні.\n- Ваш прогноз - коли і в результаті чого можна очікувати люстрацію хоча б одного судді?\n- Я дуже сподіваюся, що найближчим часом люструють хоча б тих суддів, по яких Вища рада юстиції вже прийняла рішення, що вони порушили присягу в часи Євромайдану. Для цього ВРЮ повинна звернутися у Верховну Раду з пропозицією звільнити цих суддів, і вже від її оперативності буде залежати час початку люстрації.\n- На одній із прес-конференцій ви говорили, що виділили з життя два роки й пішли на держслужбу, щоб зрозуміти, чи можна реформувати цю систему зсередини. Скільки часу відведеного часу вже пройшло?\n- 7 листопада буде рік.\n- І який проміжний висновок?\n- Ваше мовчання досить красномовне. Це і є відповідь на питання?\n- Ні, все-таки спробую сформулювати.\nКоли я йшла на державну посаду, то думала, що протидія нам, дискредитація нашої роботи і нападки на нас будуть більш потужними. Але я також розраховувала, що і підтримка, наявність політичної волі та бажання змін будуть теж набагато більш вагомим, ніж я це побачила.\nТому, в принципі, поки що виходить не дуже приємний баланс, і, як я це бачу, найближчим часом - протягом шести місяців, не менше, - стане зрозуміло, в який бік буде перевага.\n- Але ви поки руки не опускаєте?\n- У жодному разі! І, принаймні, два роки не опущу!


Дедалі більше американців відкладають вихід на пенсію | СВІТUA\n18 Квітень, 2017 - 11:21\nВ Сполучених Штатах Америки зростає кількість людей, які не бажають кидати роботу після 65 років. Багато в чому такий факт є наслідком фінансових проблем, але частина американців хоче працювати заради спілкування та повноцінності життя, повідомляє immigrant.today.\nВсесвітня дослідницька компанія Ipsos разом з газетою USA TODAY провела опитування серед 1 152 американців віком 45-65 років, аби з'ясувати, скільки людей не планує виходити на пенсію.\nПриблизно третина учасників опитування заявила, що вони будуть працювати неповний робочий день після 65 років, а 4% опитаних взагалі прагнуть повної зайнятості в поважному віці.\n22% осіб вважають, що вони вийдуть на пенсію, коли їм буде 66-70 років, 7% опитаних надатуть перевагу протриматися а роботі до 70 років й 3% плаують вихід на пенсію не раніше 75 років. 8% опитаних американців взагалі не планують виходити на пенсію.\nВсе більше людей працюють довше. За даними Департаменту праці та Інституту публічної політики AARP, минулого року працювало майже 20% американців у віці 65 років й старше. Для порівняння, їх доля 2007 року склада 16%, а 1985 року - усього 10,8%.\nТаке розповсюджене бажання американців відкласти вихід на пенсію частково пояснюється тривалими наслідками світової економічної кризи. Безробіття, проблеми з житлом, допомога малозабезпеченим членам родини та великий студентський борг - це лише деякі з факторів, які, на думку учасників опитування, погіршують економію грошей та не дозволяють спокійно вийти на пенсію.\n65% опитаних американців вважають, що їм будуть потрібні додаткові доходи, хоча багато з них зазначають й інші причини, наприклад, бажання залишатися зайнятим та підтримувати коло спілкування.\nТенденція з боку роботодавців до найму консультантів та інших тимчасових робітників для завершення проектів на заміну дорогих штатних співробітників також відкриває нові можливості для літніх робітників. Після офіційного виходу на пенсію багато колишніх співробітників правоохоронних органів, компаній, пов'язаних з інформаційними технологіями та державні службовці можуть заробляти такі ж гроші, виконуючи аналогічну роботу.\n61% американців вважають, що вони в якійсь мірі впевнені в тому, що в них буде достатньо грошей на життя, охорону здоров'я, житло, подорожі та продукти харчування на пенсії.\n54% опитаних заявили, що їм треба більше 500 тисяч доларів, аби жити безхмарно, третина учасників опитування назвали в якості достатньої суми не менше 1 мільйона доларів.\nПри цьому, в 30% опитаних є збереження в розмірі 100 тисяч доларів або менше, а в 34% - 100-500 тисяч доларів. Але в 30% учасників опитування взагалі нема пенсійних збережень.\nЧому пенсіонери покидають Америку


Як У Франківську намагались заборонити партнерські пологи — briz-info\nФранківець Григорій Федосенко відстежує ситуацію із неправомірною забороною партнерських пологів у франківському перинатальному центрі.\nЗрештою Івано-Франківський МПЦ видав наказ, яким дозволив у себе партнерські пологи, на основі якогось міфічного листа Управління охорони здоров'я Івано-Франківської міської ради, якого напевно і в очі не бачили, бо не знають як втілити в життя алгоритм допуску партнера. Висловлювання п.Марія Бойко на засіданні міськвиконкому не залишаться без уваги суспільства. Декілька вагітних з родинами подали скаргу на виступ чиновниці на ім'я Руслан Марцінків, а копію відправили Денис Шмигаль, адже в скарзі йдеться про образу честі та гідності у публічних висловлюваннях посадової особи. Ознайомитись з тим, що "ремаркувала" чиновниця можна тут: https://bit.ly/34zdwSL.Франківці вимагають, щоб п. Марія Бойко підтвердила фактами свої слова або ж публічно вибачилась перед тими людьми, які робили в УОЗ запити на публічну інформацію: "Також вимагаємо перевірити її професійну відповідність займаній посаді. Якщо наші вимоги не будуть задоволені - зустрінемось в суді", - запевняють вагітні. Тим часом, у колах людей, наближених до п. Марія Бойко, з'явились активісти, які написали свої пости у ФБ на підтримку чиновниці. Всі вони - суцільна вода. Аргументи хиткі і у всіх вони базуються на трьох китах:\n1) п. Марія Бойко - професіонал, якого вони знають 1000 років (професіонал, який не розробив жодного заходу для виведення міста з червоної карантинної зони);\n2) Пандемія - то не жарти, які тут можуть бути партнерські пологи (до речі дописувачі зазвичай представляють Команда Марцінківа, а їм, як відомо, пандемія зовсім не заважає ходити по лікарнях в робочий час і проводити агітацію, збирати шабаші на міському стадіоні з масовими рукостисканнями та розливним алкоголем, ходити по квартирах і збирати якісь підписи);\n3) Всі закиди в сторону чиновниці - політична заказуха, передвиборчий піар (тож уже аж дуже хочеться дізнатися отой всраний політичний підтекст, який ви всі бачите).\nА один представник "еліти" нашого міста взагалі сьогодні (вибачте на слові) "вкакався" у себе на сторінці. Звати його Ігор Смаль - керував освітою у нашому місті. У дописі своєму вживав генітальні жарти, називав партнерські пологи "чиєюсь фантазією". Також він чомусь вважає, партнерські пологи - важлива соціальна проблема. Так от, п. Ігор Смаль, важлива соціальна проблема - це чиновник в наших департаментах на кшталт вас та п.Марія Бойко. Почитати його "шедевр" і всипати перцю в коментарях можна тут: https://bit.ly/2Sj0FxZ\nПане Руслан Марцінків, з такими соратниками вам і ворогів не потрібно. Скажу одне. Ми не зупинимося, доки порушники законодавства України у цій справі не будуть покарані. Досить вже чиновницько балагану в нашому місті. Все сказане мною прошу вважати оцінкою роботи колишніх та теперішніх чиновників Івано-Франківської міської ради.\nФото для того, щоб ви згадали, як у нашому місті на показ захищають сімейні цінності.\nЧоловік вагітної жінки, юрист, активіст Григорій Федосенко\nГість 03:10, 3.10.2020


Оригінальне обладнання для Land Rover\nВідкрийте ідеальні шини для своєї Land Rover.\nLand Rover ставить надзвичайно високі вимоги до якості своїх автомобілів та, як наслідок, вимагає найкращого від шин, схвалених для кожного автомобіля. Незалежно від того, чи це зимові шини для холодного сезону, чи літні шини для гарячих та вологих доріг – шини Continental OE «спеціально створені» для Вашої Land Rover.\nМи пропонуємо широкий асортимент зимових і літніх шин, які забезпечать ідеальну посадку для Вашої Land Rover. Дослідіть ретельно перевірену безпеку без компромісів у питаннях продуктивності водіння Вашої Land Rover.\nІз понад 800 моделями автомобілів та розмірами коліс від 13 до 23 дюймів, недивно, що Land Rover та інші провідні виробники автомобілів довіряють досвіду Continental як головного постачальника оригінального обладнання. Це робить нас першим вибором у Європі серед основних виробників шин і демонструє виняткову якість продукту.\nТут Ви можете знайти ідеальне обладнання для своєї Landrover.


Пояси Ломаченка і Гвоздика в законі - Україна визнала ВБК | СЬОГОДНІ\nМіністерство спорту визнало організацію, титулом якої володіє український Хайтек\nВсесвітня Боксерська Рада (WBC) увійшла до переліку міжнародних спортивних федерацій, визнаних в Україні. Відповідний наказ підписаний у Міністерстві молоді та спорту. Про це повідомила віце-президент Ліги професійного боксу України Аліна Шатернікова, розмістивши фото наказу на своїй сторінці в одній із соцмереж. Раніше був названий гонорар Ф'юрі за бій з "бомжем": він отримає в п'ять разів більше, ніж у Ломаченка.\nНагадаємо, чемпіонами за версією WBC були Віталій Кличко, Олександр Усик та Віктор Постол, а Василь Ломаченко виграв титул цієї організації 31 серпня Лондоні. На минулорічному конгресі WBC, який вперше відбувся в Києві, спеціальним чемпіонським поясом WBC за внесок у розвиток професійного боксу був нагороджений Володимир Кличко. Чемпіонами світу за цією версією ставали Майк Тайсон, Леннокс Льюїс, Евандер Холіфілд і ще кілька десятків відомих боксерів.\nА вже в найближчу п'ятницю чемпіон світу WBC українець Олександр Гвоздик проведе з росіянином Артуром Бетербієвим об'єднавчий бій у Філадельфії.\nЧитайте також: Перший в історії візит Макгрегора в Україні: що скандальний ірландець робитиме в Києві\nПершим же серед українців за діамантовий пояс WBC бився Сергій Дзинзирук – це сталося 12 березня 2011 року в США, суперником Сергія був аргентинець Серхіо Мартінес, який виграв той бій технічним нокаутом.\nбокс Віталій Кличко Володимир Кличко Василь Ломаченко WBC Олександр Гвоздик міністерство молоді і спорту


Геліхризова попелиця подекуди заселяє до 40% рослин соняшнику - AgroTimes\nАгрономія 22 червня 2022, 09:08\nГеліхризова попелиця подекуди заселяє до 40% рослин соняшнику\nУ посівах соняшнику розвивається геліхризова попелиця, де в крайових смугах полів нею слабко заселено 2-40% рослин (Волинська, Дніпропетровська, Київська, Івано-Франківська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Чернівецька, Чернігівська, Черкаська обл.).\nПодекуди шкодять клопи сліпняки, цикадки, трипси, гусениці лучного метелика, совки (озима, гамма, бавовникова).\nКрім того, 5-20% обстежених площ культури охоплено фомозом, пероноспорозом, септоріозом, іржею (Вінницька, Дніпропетровська, Кіровоградська, Київська, Миколаївська, Одеська, Полтавська обл.).\nЗа умов очікування епіфітотії гнилей кошиків, фомопсису, несправжньої борошнистої роси посіви оздоровлюють дозволеними до використання фунгіцидами. Раніше повідомлялося, яка найефективніша схема захисту соняшнику в умовах дефіциту ЗЗР.\nГеліхризова попелиця шкідники соняшнику\nУ посівах соняшнику розвиваються сисні шкідники\nАграріїв Черкащини попереджують про активізацію шкідників на сходах соняшнику


Купити з'єднувач сд з доставкою у Маріуполі ➤➤ Будбаза КУБ\nЗ'єднання Краб Скоба П-подібна Підвіс спиця-петля Кріплення для профілів\nЗ'єднувач СД - купити за ціною виробника у Маріуполі\nЧому варто купити з'єднувач сд на базі будівельного матеріалу "КУБ" в Маріуполі\nБудівельний супермаркет "КУБ" працює з 2013 року і на даний момент містить більше 250 складських комплексів-партнерів по країні. За час діяльності ми зуміли створити гідну репутацію і стати однією з найбільших мереж будівельних магазинів по Україні. За Маріуполю і Донецькій області ми працюємо без вихідних і перерв, завдяки цьому режиму Чи зможете виконувати замовлення на з'єднувач сд у зручний для Вас час.\nЗ'єднувач СД в Маріуполі допомога у виборі\nЗа допомогою зручного фільтра на сайті, Ви зупинити свій вибір товари, які повністю відповідають заданим параметрам (різновид cd-з'єднувач). Правильне застосування продукції дасть можливість Вам виконати відмінний і швидкий ремонт будинку.\nПогоджуючи доставку з'єднувач сд в Маріуполі зможете не боятися за цілісність свого покупки - наші молоді і професійні робітники з навантаження відповідально ставляться до своєї роботи і виконують стандарти перевезення різних типів вантажів. Швидка і безпечне транспортування здійснюється в напередодні обумовлений час. Також можливо на ваш вибір клієнта є можливість за окрему оплату з'їздити в на інші склади для довантаження матеріалами, яких немає в переліку компаній виробників: random_brand. Це дозволить Вам зберегти час і кошти на зайву транспортування.\nНа сайті інтернет-магазину КУБ в Маріуполі є можливість придбання лад. матеріалів як оптом, так і в роздріб. Будь-який покупець бажає зробити вигідні покупки, і ми постаралися створити для цієї мети всі необхідні умови. Через безпосередніх поставок від виробників, вартість на з'єднувач сд нижче, ніж у інших будівельних магазинів, а якість товару має незмінно високий рівень. Можна без проблем оплатити замовлення на сайті банківською карткою, готівкою на нашому складі, на розрахунковий рахунок в банку з ПДВ або видачі товару.\nЗамовляючи доставку з'єднувач сд в Маріуполі зможете не переживати за збереження свого покупки - наші навчені і професійні вантажники серйозно ставляться до роботи і виконують стандарти транспортування всіляких варіантів вантажів. Швидка і безпечна підвезення проводиться в заздалегідь затверджене час. Також при бажанні клієнта є можливість за окрему оплату з'їздити в магазини для довантаження товарами, яких немає в переліку виробників: random_brand. Це надасть можливість Вам заощадити час і кошти на зайву перевезення.\nЗ'єднувач СД: технічні характеристики\nВ описі на сторінці товару знайдете інформацію про параметри і область використання з'єднувач сд, що дасть можливість Вам грамотно і ефективно застосовувати з'єднувач сд. Допомогти в підборі необхідного лад матеріалу, його аналога відповідного щодо відповідності ціна-якість, зуміють наші он-лайн-консультанти в чаті або по телефону. Вони визначать близький до Вас складський комплекс в Маріуполі, перевірять і зарезервують на складі товар під Вас.\nЗ'єднувач СД - купити за ціною виробника у Маріуполі ціна у м. Маріуполь - каталог із 1 товарів\nЗ'єднувач CD для Економ профілю 3.60 грн. В наявності


Стрижки для круглого особи: правильний підбір, варіанти.\nСтрижки спеціально для круглого особи\nКожна дівчина може з легкістю визначити якого типу її обличчя. Для цього досить сісти перед дзеркалом і намалювати на ньому лицьовій контур, за допомогою обвода. Якщо вийшов круг, то сміливо можна віднести ваш тип особи до круглого. Круглолиці дами можуть з легкістю вибрати відповідну стрижку з великої кількості варіантів. Подібні стрижки для круглого особи допоможуть витягнути форму, надати образу елегантності і привабливості.\nЖіночі стрижки вражають своєю різноманітністю, це стосується і тих зачісок, які підходять круглому типу особи. Подовжені варіанти стрижок - оптимальний варіант, крім того, вони повинні бути об`ємними і пишними зверху, а в скроневій зоні волосся зістригали коротко.\nБагатьом жінкам підходять і асиметричні зачіски, форма яких, не має рівного контура. Головним принципом є збільшення обсягу в особливих зонах, наприклад, відкривається лоб і прикриваються пухкі щоки. Асиметрія у виборі стрижки для круглого особи - нонсенс в оновленні жіночого образу.\nВласницям густих і товстих волосся можна сміливо експериментувати з довгими стрижками, які включають в себе і кучеряве пасма. Об`ємність і насиченість подібних стрижок допомагають спростити процес укладання.\nЯкщо ви вибираєте стрижку для круглого типу особи, то варто звернути увагу на наступні правила:\nНе робіть рівний проділ і прямі лінії;\nпри густих і пишних волоссі, необхідно постійно їх пригладжувати;\nвибираючи стрижку, уникайте горизонтальних ліній;\nне варто «зализувати» волосся назад, адже це тільки округлити обличчя;\nНе робіть завивку - це розширить форму ще більше;\nНе робіть центральний проділ, пряме каре, стрижки у вигляді кулі;\nне варто закривати область вух;\nокруглі форми стрижок не для вас - вони повнять і округлюють.\nВибираючи чубок, проявіть терпіння і уважність. Адже саме від цього обрамлення буде залежати форма зачіски в цілому. Для круглоліций дівчат підійдуть короткі чубчика, а волосся повинні закривати вуха повністю. Саме в такому поєднанні особа візуально витягнеться.\nМожна звернути увагу на подовжений варіант з філіровкою на кінцях. При укладанні не варто зловживати засобами для укладки, щоб не позбавити чубок природного вигляду.\nДо округлої лицьовій формі добре підходять чубчика середньої густини, зачесане на один бік. А на голові можна зробити багатоступеневу стрижку, що є гарантією привабливості і креативності.\nВибираючи стрижку до круглого особі, відштовхуйтесь від власного життєвого стилю і власний структури.\nЧубчика для круглого особи\nЧубчика для овального особи\nСучасні різновиди чубків для круглого особи\nЧоловічі цікаві стрижки 2015 для короткого волосся\nМодні стрижки на коротке волосся: новинки і тенденції на 2016 фото-огляд\nЯк правильно вибрати жіночу зачіску за типом особи\nВибір асиметричною стрижки для короткого волосся\nРізноманітність у виборі зачісок для довгого волосся\nКороткі жіночі стрижки - молодіжні варіанти\nЯкі зачіски підходять власницям повного особи\nІдеальні зачіски і стрижки для дівчат з круглим обличчям\nЯк вибрати жіночу зачіску за формою обличчя\nСтрижки для круглоліций дам із середньою довжиною волосся\nВаріанти модного бобу на довгому волоссі


На чортківському хлібокомбінаті Держпраця виявила 23 порушення ⋆ РЕГИОНАЛЬНЫЙ НОВОСТНОЙ ПОРТАЛ ТЕРНОПОЛЯ\nНа чортківському хлібокомбінаті Держпраця виявила 23 порушення\nЕвгений Сидоренко\t/ 18. 2. 2021 12:25\t/ Опубликовано в Новости Тернополя\nІнспектори Держпраці здійснили перевірку ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» і виявили чимало порушень.\nКерівнику підприємства видано приписи для усунення виявлених порушень. Зокрема, там зафіксували невідповідності у сфері охорони праці, промислової безпеки та законодавства про працю у державному підприємстві. Про це повідомили на Фейсбук-сторінці Управління Держпраці у Тернопільській області.\n-не отримано Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки (газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних зонах);\n-на підприємстві не створено службу охорони праці;\n-допускаються до роботи працівники, які не пройшли навчання і перевірку знань з питань охорони праці;\n-не проведено опосвідчення стану безпеки електроустановок;\n-не проведено частковий технічний огляд талів електричних (4 од.);\n-не профілактичні випробування і вимірювання електроустановок згідно з правилами і нормами.\nПід час заходу державного нагляду також виявлено порушення норм законодавства про працю: заборгованість із виплати заробітної плати 265 працівникам станом на 10 лютого 2021 року становить 13339,1 тис.грн; не проведено нарахування на виплату належних сум індексації грошових доходів 52 працівникам в січні 2021 році; виплата працівникам підприємства суми компенсації не проводиться у тому самому місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості заробітної плати.\nКерівника підприємства зобов’язали вжити заходів щодо погашення заборгованості із заробітної плати, негайного усунення порушень, рекомендовано здійснювати постійний моніторинг за технічним станом обладнання підвищеної небезпеки.\nНа Тернопільщині в останню дорогу провели бійця (фото)\nУ центрі Тернополя замість лип, які "всохлися", висадять 20 екзотичних дерев\nТернопільщина: донька викликала до неадекватного батька поліцію


Семеро людей загинуло від землетрусу - Чорнa хронікa - TCH.ua\nСемеро людей загинуло від землетрусу\nЧорнa хронікa 16 липня 2007, 07:51\nКількість постраждалих під час потужного землетрусу на заході головного японського острова Хонсю перевищила 500 чоловік.\nРятувальні служби повідомили, що як мінімум у 13 місцях під завалами знаходяться люди\nЗа останніми даними, число жертв, які загинули зросло до сімох осіб, понад 500 одержали поранення різного ступеня тяжкості під час землетрусу магнітудою 6,8 за шкалою Ріхтера на заході Японії, в епіцентрі якого опинилося місто Касівадзакі.\nПро це повідомляє японський телеканал "Эн-эйч-кей" із посиланням на місцеве поліцейське управління.\nРаніше повідомлялося про загибель чотирьох японців, проте потім ці дані було спростовано й уточнено, що загиблих було троє.\nРятувальні служби повідомили, що як мінімум у 13 місцях під завалами знаходяться люди. Ведуться роботи з їх витягання звідти.\nБлизько 1 тисячі 700 жителів міста Касвадзакі в префектурі Ніїгата, яке опинилося в районі найсильніших поштовхів, евакуйовані.\nПовністю зруйновано майже 400 будівель, ще сотні частково пошкоджені. У зв'язку з повідомленнями про витік газу повністю зупинена його подача у всі будинки Касвадзакі.\nДля перевірки водопроводу подача води також тимчасово припинена. В результаті без води і газу залишилося близько 35 тисяч сімей. Відповідним службам поки важко сказати, коли подача буде відновлена.\nЯк і раніше, без світла залишається близько 24 тисяч будинків і квартир.\nЗараз власті налагоджують забезпечення жителів питною водою і продуктами.\nРух по деяких звичайних дорогах неможливий через тріщини в полотні. На швидкісних дорогах також є пошкодження, місцями серйозні. В одному місці великий обвал повністю перекрив залізничне полотно в безпосередній близькості від станції, злегка зачепивши платформу.\nУ греблі розташованого в районі біди водосховища була знайдена тріщина. У зв'язку з цим ухвалене рішення спустити воду, щоб під її тиском тріщина не збільшилася.\nУ район біди направлені підрозділи сил самооборони Японії, а також поліція та пожежники для надання допомоги в усуненні наслідків землетрусу.\nЗемлетрус викликав пожежу на атомній електростанції Касівадзакі-Каріва, де горів трансформатор коло зовнішньої сторони третього блоку, що є частиною системи подачі електрики на об'єкти АЕС.\nТелеканал "Эн-эйч-кей" у прямому ефірі транслює зображення зруйнованих житлових будинків, переважно, низької забудови\nПополудні пожежа була згашена. "Токіо денріоку" завірила, що витоку радіації немає. Раніше представник компанії виступив з повідомленням, що в результаті землетрусу магнітудою спрацювала система автоматичної зупинки чотирьох блоків АЕС.\nЯк повідомила залізнична компанія "Джапан Рейлуейз", на декількох швидкісних лініях "Сінкансен" ненадовго припинилася подача електрики, рух по них було припинено. Зараз він, переважно, відновлений.\nУ районі спостерігаються проблеми з телефонним зв'язком, викликані завантаженістю ліній.\nПідземні поштовхи в Ніїгаті тривають.\nУ зв'язку з ситуацією, що склалася, в міністерстві землі, інфраструктури та транспорту Японії сформовано спеціальний штаб.\nГоловне метеорологічне управління скоригувало первинну інформацію про силу землетрусу, уточнивши, що вона склала 6,8 балів за шкалою Ріхтера. Підземні поштовхи в цьому районі не стихають. Після першого потужного удару один за іншим слідують слабкіші коливання близько трьох балів. Всього таких поштовхів було близько 14.\nЗруйновані та пошкоджені десятки будівель