Білокуракинський інформаційно-розважальний портал - АРХІВ - червень 2019 року. Сайт селища Білокуракине. Новини, події. Білокуракинська громада. Газета Життя Білокуракинщини\n<< Архів за травень 2019\nАрхів за липень 2019 >>\nСписок ВО "Свобода" (перші 100 людей) на парламентські вибори 21 липня 2019 року\nАндрій Білецький, голова «Національного Корпусу», перший командир полку «Азов», підполковник Нацгвардії.\nДмитро Ярош, командир Української Добровольчої Армії.\nРуслан Кошулинський, віце-спікер Верховної Ради України (2012-2014 рр.), голова Секретаріату ВО “Свобода”, ветеран російсько-української війни.\nРодіон Кудряшов,керівник Центрального штабу «Національного Корпусу», ветеран російсько-української війни.\nОлександр Сич, голова Івано-франківської обласної ради, заступник голови ВО “Свобода”, доктор історичних наук, професор.\nОлег Петренко, народний депутат України, ветеран полку “Азов”.\nАнатолій Вітів, заступник голови ВО «Свобода», голова Волинської обласної організації ВО «Свобода».\nОлексій Кайда, керівник виборчого штабу ВО «Свобода», кандидат наук із державного управління, ветеран російсько-української війни.\nАрсентій Клімачов, член Проводу Національно-визвольного руху «Правий сектор».\nСергій Бевз, громадський активіст, ветеран полку «Азов».\nПетро Кузик, голова Київської міської організації ВО «Свобода», депутат Київської міськради від ВО «Свобода», підприємець.\nІгор Сабій, голова Київської обласної організації ВО «Свобода», депутат Київської облради від ВО «Свобода».\nОлександр Дроздов, голова Одеської організації «Національного Корпусу», ветеран полку «Азов».\nВолодимир Загазей, голова Київської міської організації «Правого сектору», підприємець.\nОлег Бондарчук, керівник Головного юридичного управління ВО «Свобода», депутат Київської міськради від ВО «Свобода», кандидат юридичних наук.\nДенис Котенко, голова Дніпропетровської обласної організації «Національного Корпусу», ветеран полку «Азов».\nЄвген Лупаков, почесний голова Спілки офіцерів України.\nМихайло Королик, голова Івано-Франківської обласної організації ВО «Свобода», депутат Івано-Франківської облради від ВО «Свобода».\nОлег Любінський, депутат Тернопільської обласної ради від ВО «Свобода».\nМаксим Зайченко, помічник-консультант народного депутата України, ветеран полку «Азов».\nВадим Єрмілов, волонтер, ветеран ДУК «Правий сектор».\nЮрій Черкашин, голова Проводу ГО «Сокіл Свободи», ветеран російсько-української війни.\nАндрій Д’яченко, ветеран полку «Азов».\nГалина Чорна, головний редактор часопису ВО “Свобода”.\nОлексій Бучинський, голова Рівненської обласної організації ВО «Свобода», заступник голови Рівненської облради.\nВладислав Кирилов, активіст громадської організації «Цивільний корпус «Азов».\nВолодимир Постовий, депутат ОТГ Кам’янець-Подільського району Хмельницької області від ВО «Свобода», підприємець.\nДіана Виноградова, активістка «Правого сектору», ветеран російсько-української війни.\nВалерій Черняков, голова Полтавської обласної організації ВО «Свобода».\nІгор Сухий, голова Рівненської обласної організації «Національного Корпусу».\nМарія Чашка, голова Донецької обласної організації ВО «Свобода», ветеран російсько-української війни, підприємець.\nОлексій Фурман, голова Вінницької обласної організації ВО «Свобода», депутат Вінницької облради від ВО «Свобода», підприємець.\nІгор Швайка, голова Харківської обласної організації ВО «Свобода».\nОлександр Лінський, голова Київської обласної організації «Правого сектору».\nВладислав Коренок, ветеран полку «Азов», військовий пенсіонер.\nЮрій Ботнар, голова Черкаської обласної організації ВО «Свобода», заступник міського голови Черкас, депутат Черкаської обласної ради від ВО «Свобода».\nБогдан Червак, голова Організації Українських Націоналістів, перший заступник голови Державного комітету телебачення і радіомовлення.\nОлександр Замковий, голова Дніпропетровської обласної організації ВО «Свобода», помічник-консультант народного депутата України.\nМихайло Шейда, підприємець, помічник-консультант народного депутата України.\nДенис Попов, голова Чернігівської обласної організації ВО «Свобода.\nСергій Супрун, голова ГО «Правий сектор» у Сумській області, лікар-психіатр.\nОлексій Єгоров, головний спеціаліст фінансового управління Верхньосироватської сільради Сумського району Сумської області, активіст ГО «Східний корпус».\nВіталій Мельничук, голова Чернівецької обласної організації ВО «Свобода», заступник голови Чернівецької обласної ради.\nОлег Гаврилко, голова Херсонської обласної організації ВО «Свобода».\nІгор Княжанський, старший лейтенант, ветеран полку «Азов».\nДемид Губський, голова Миколаївської обласної організації ВО «Свобода».\nКостянтин Василець, заступник голови Одеської обласної організації ВО «Свобода».\nТарас Бобанич, голова ГО «Правий сектор» у Львівській області.\nАнатолій Шиян, громадський активіст.\nВолодимир Мирончук, громадсько-політичний діяч.\nАндрій Астраханцев, голова Запорізької обласної організації ВО «Свобода».\nДенис Янтар, голова Миколаївської обласної організації «Національного Корпусу».\nСергій Бондарчук, голова Коростишівської районної ради Житомирської області.\nМикола Аліфанов, голова Сумської обласної організації ВО «Свобода».\nЮлія Кухарська, активістка, член наглядової ради при Міністерстві юстиції України.\nРоман Безкостий, студент, громадський активіст.\nАртем Заіка, голова Луганської обласної організації ВО “Свобода”, волонтер.\nЛюдмила Байло, керівник секретаріату міжфракційного об’єднання ВО «Свобода» у Верховній Раді України.\nАртур Литвиненко, ветеран полку «Азов».\nРоман Онуфріїв, депутат Івано-Франківської міської ради від ВО «Свобода», підприємець.\nМар’ян Берездецький, голова фракції ВО «Свобода» в Стрийській районній раді Львівської області, ветеран російсько-української війни.\nНаталія Панаско, голова ГО «Правий сектор» Чернігова, підприємець.\nОльга Касьян, помічник-консультант народного депутата України, голова проектів ГО «Всеукраїнський альянс бійців та волонтерів АТО».\nТурецька Наталя, директор Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю, депутат Тернопільської міської ради від ВО «Свобода».\nМикита Тютюнник, громадський активіст.\nЮлія Сабій, керуюча справами виконавчого комітету Хмельницької міської ради, активістка ГО «Яворина».\nСвятослав Кутняк, депутат Київської міськради від ВО «Свобода», голова Шевченківської районної у місті Києві організації ВО «Свобода», юрист.\nВячеслав Хмельницький, депутат Київської обласної ради від ВО «Свобода», підприємець.\nСтепан Головко, ветеран полку «Азов», директор підприємства.\nОлександр Подвишенний, громадський активіст, член організації «Правий сектор».\nЮрій Осіпчук, керівник управління охорони здоров’я Рівненської ОДА, депутат Рівненської міської ради від ВО «Свобода».\nВолодимир Петришин, голова і співзасновник ГО «Сильна Галичина».\nОлександр Бик, адвокат, депутат Волинської обласної ради від ВО «Свобода».\nІгор Шевчук, керуючий справами виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, депутат Івано-Франківської обласної ради від ВО «Свобода».\nСергій Тамарін, ветеран полку «Азов».\nОлександр Фірцак, активіст ГО «Правий сектор».\nКостянтин Василькевич, заступник директора з медичної частини, заступник голови Ради ГО «Асоціація учасників АТО Львівщини», керівник спілки ветеранів «Легіон Свободи» у Львівській області.\nВасиль Чашка, депутат Тернопільської обласної ради від ВО «Свобода», керівник спілки ветеранів «Легіон Свободи» у Тернопільській області.\nІгор Лучак, активіст громадської організації Цивільний корпус «Азов».\nБогдан Галайко, кандидат історичних наук, методист Національного музею «Меморіал жертв Голодомору», член Політради ВО «Свобода».\nВіталій Казаков, заступник голови Вінницької обласної організації ВО «Свобода».\nАндрій Ромащенко, ветеран полку «Азов».\nДмитро Яковенко, інженер ДП «Укренерго» Дніпровська ЕС, заступник голови Громадської ради Кропивницького.\nТарас Барняк, керівник Управління зв’язків із світовим українством Міністерства закордонних справ України, керівник Міжнародної служби ВО «Свобода».\nРоман Усенко, громадський активіст.\nРуслан Яремчук, голова Родниківської сільської ради, активіст Черкаської обласної організації ВО «Свобода».\nІгор Гринюк, голова Кіцманської районної організації ВО «Свобода».\nОлександр Семененко, керівник Служби розвитку партійної структури ВО «Свобода».\nРоман Чернишев, керівник Прес-служби «Національного Корпусу».\nЮрій Гуренко, консультант ГО «Живи Вільно».\nРоман Чабановський, депутат Шевченківської районної місті Полтаві ради від ВО «Свобода».\nДенис Бойко, громадський активіст.\nМаксим Вілівчук, заступник голови Житомирської обласної ради, депутат Житомирської обласної ради від ВО «Свобода».\nЯрослав Пелешак, головний бухгалтер ВО «Свобода».\nОлександр Чупринюк, активіст, співзасновник кількох громадських організацій.\nЮрій Ноєвий, член Політради ВО «Свобода», голова профспілки «Свобода праці».\nАндрій Дем’янчук, студент, громадський активіст.\nЮрій Артюх, бухгалтер ВО «Свобода».\nІван Куриленко, ветеран полку «Азов».\nМихайло Галущак, керівник Служби ВО «Свобода» з питань національної пам’яті, ветеран російсько-української війни.\nМаксим Дорофєєв, голова Дніпровської міської організації ВО «Свобода».\nДмитро Дорошенко, ветеран полку «Азов».\nТетяна Сойкіна, керівник відокремленого підрозділу ГО «Правий сектор» в Одеській області.\nВладислав Соболевський, майор, ветеран полку «Азов».\nВлас Шмідт, помічник-консультант народного депутата України, голова ГО «Студентська Свобода».\nІгор Дебенко, гендиректор Івано-Франківського обласного телебачення «Галичина», депутат Івано-Франківської облради від «Свобода».\nЛюбомира Вовчок, голова Залізничної районної у м. Львові організації ВО «Свобода».\nОлексій Янголенко, ветеран полку «Азов».\nМихайло Тимошик, депутат Тернопільської обласної ради від ВО «Свобода», підприємець, голова ГО «Альянс рекламістів Тернопільщини».\nЮрій Євтушенко, ветеран Добровольчого Українського Корпусу «Правий сектор».\nВ’ячеслав Сірий, активний громадсько-політичний діяч.\nОлеся Горгота, доцент кафедри психології і соціології ПрАТ «ВНЗ» «Міжрегіональна Академія управління персоналом», член Правління ГО «Варта життя».\nМихайло Буділов, голова Деснянської районної у м. Києві організації ВО «Свобода», депутат Київської міської ради від ВО «Свобода», помічник-консультант народного депутата України.\nОлександр Тарнавський, ветеран батальйону «Чернігів» та полку «Азов», ветеран російсько-української війни, співзасновник громадської організації «Правий Сектор Північ».\nОлександр Однороманенко, заступник голови Київської обласної організації ВО «Свобода», заступник голови Києво-Святошинської районної ради.\nОлександр Савчук, директор КП «Рівнекнига» Рівненської обласної ради, голова фракції ВО «Свобода» у Рівненській обласній раді, заступник голови Рівненської обласної організації ВО «Свобода».\nКостянтин Федчун, приватний підприємець, член ГО «Правий Сектор» в Полтавській області.\nСергій Сивачук, голова Народного аматорського драматичного колективу «Думка» Івано-Франківського Міського Народного дому, активний громадсько-політичний діяч.\nМикола Сушик, голова Любомльської районної ради, член ВО «Свобода».\nТомаш Лелекач, художньо-технічний редактор в МПП «Гражда», голова Ужгородської міської організації ВО «Свобода».\nДмитро Костенков, лейтенант запасу, ветеран російсько-української війни, член ГО «Цивільний корпус «Азов».\nЯрина Геращенко, старший викладач кафедри маркетингу, менеджменту та туризму в Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій, голова Запорізького обласного осередку ГО «Сокіл Свободи».\nЮрій Нехода, заступник голови Харківської обласної організації ВО «Свобода».\nОлександр Дмитрук, засновник ГО «Волинський Світанок», підприємець.\nІрина Драгущак, активний громадсько-політичний діяч.\nОлена Лагунова, приватний підприємець, учасник керівництва «Спілка воїнів АТО» Покровського району та міста Покровськ, секретар Громадської ради при виконкомі Покровської міської ради.\nКостянтин Денисов, головний спеціаліст Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, заступник Голови правління ГО «Волонтерський центр Запоріжжя», кандидат економічних наук.\nРуслан Каплун, член ГО «Цивільний корпус «АЗОВ», волонтер ГО «Національна Служба Допомоги».\nВолодимир Шумейко, військовий пенсіонер, голова фракції ВО «Свобода» Дніпровської районної у м. Херсоні ради.\nЄвген Шарій, депутат Первомайської міської ради Миколаївської області від ВО «Свобода».\nОлександр Таран, ветеран 2 батальйону спецпризначення НГУ «Донбас», ветеран російсько-української війни, голова Відокремленого підрозділу ГО «Правий сектор» в Запорізькій області.\nДенис Когут, ветеран полку «Азов», ветеран російсько-української війни, активний громадсько-політичний діяч.\nАртем Попік, ветеран російсько-української війни, активний громадсько-політичний діяч.\nГеннадій Дерн, приватний підприємець, активний громадсько-політичний діяч.\nРуслан Супрун, комерційний агент, станція «Лантратівка», Донецька залізниця, голова Луганської Організації Українських Націоналістів.\nОлег Туєшин, ветеран російсько-української війни у складі Національної гвардії України, депутат Надвірнянської міської ради від ВО «Свобода», голова ГО «Надвірнянське районне об’єднання воїнів АТО».\nІгор Петренко, приватний підприємець, активний громадсько-політичний діяч.\nОлександр Солощенко, ветеран полку «Азов», ветеран російсько-української війни.\nСергій Зайцев, пенсіонер, активний громадсько-політичний діяч.\nОлександр Башта, депутат Тернопільської обласної ради від ВО «Свобода», експерт ТОВ «Екор ТЗ», майстер спорту України.\nІгор Зайчук, ветеран полку «Азов», ветеран російсько-української війни.\nРуслан Лещишин, приватний підприємець, член обласного комітету Хмельницької обласної організації ВО «Свобода».\nВолодимир Бохняк, голова Дарницької районної м. Києві організації ВО «Свобода», депутат Київської міської ради від ВО «Свобода».\nДмитро Ткачов, засновник та голова громадської організації «Національний моніторинг».\nРоман Рідько, головний інженер ТОВ «ЕКО».\nОлег Кривенко, начальник контрольно-ревізійного відділу КП КОР «Фонд комунального майна», депутат Вишгородської районної ради Київської області від ВО «Свобода».\nАнна Іванова, депутат Рівненської міської ради від ВО «Свобода».\nСергій Величко, ветеран полку «Азов», сержант, ветеран російсько-української війни.\nВалентина Магурчак, приватний підприємець, голова фракції «ВО «Свобода» в Горохівській районній раді.\nЮрій Заморський, голова Жмеринської міської організації ВО «Свобода», депутат Жмеринської міської ради від ВО «Свобода».\nСтепан Віняр, підприємець, громадсько-політичний діяч.\nЄвген Горлач, повірений у справах ГО «Правий Сектор» в Сумській області.\nАндрій Куча, директор Комунального підприємства «Дирекція парків» Черкаської міської ради, депутат Черкаської міської ради від ВО «Свобода».\nЗоряна Когут, співачка, громадська активістка.\nІван Апостолюк, громадсько-політичний діяч.\nГанна Міщенко, голова Полтавської обласної організації Всеукраїнського братства ОУН-УПА, голова Козельщинської районної організації ВО «Свобода».\nМарія Бовсуновська, голова Житомирської міської організації ВО «Свобода», аспірант Інституту української мови НАН України.\nДмитро Аксьоненко, ветеран полку «Азов», сержант, ветеран російсько-української війни, член ГО «Ветеранське братерство».\nНазар Сарабун, голова відокремленого підрозділу ГО «Правий сектор» в Тернопільській області, голова ГО «Дух нашої давнини.\nОлександр Молчанов, слюсар з КВП і А, «Кременчуцький сталеливарний завод», депутат Світловодської міської ради від ВО «Свобода».\nДмитро Аузяк, підприємець, активний громадсько-політичний діяч.\nОлег Василенко, директор ТОВ «ЕЛІТ ФАРМ», активний громадсько-політичний діяч.\nПетро Гавриш, підприємець, депутат Івано-Франківської міської ради від ВО «Свобода», ветеран російсько-української війни.\nМаксим Забара, молодший юрист ТОВ «ПАРТНЕРС ГРУП», член ГО «Національні дружини».\nВасиль Спісак, начальник відділу контролю і безпеки ТзОВ «Альянс Маркет», активний громадсько-політичний діяч.\nГригорій Волошин, провідний державний інспектор відділу охорони водних біоресурсів “Рибоохоронний патруль”, управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, ветеран російсько-української війни.\nІван Зінь, директор КП «Еней» Тернопільської міської ради, депутат Тернопільської міської ради від ВО «Свобода».\nГеннадій Середа, сержант запасу ОЗСП «Азов», ветеран російсько-української війни.\nВолодимир Гончарук, заступник Хмельницького міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради.\nПрохор Антоненко, голова Святошинської районної організації ВО «Свобода», депутат Київської міської ради, помічник-консультант народного депутата України.\nДанило Положухно, підприємець, ветеран полку «Азов», ветеран російсько-української війни.\nІгор Домбровський, депутат Київської обласної ради від ВО «Свобода», голова Ірпінської регіональної ГО «Самозахист», ветеран російсько-української війни.\nМихайло Ковалів, директор ТОВ «Арт – Транзит», депутат Любарецької сільської ради VI скликання.\nКостянтин Мірошниченко, громадсько-політичний діяч.\nАндрій Бортнік, головний лікар КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Рівненської обласної ради, депутат Рівненської обласної ради від ВО «Свобода».\nЛюбов Серба, медичний директор КП «Волинська обласна інфекційна лікарня».\nОлена Нікіфорова, громадсько-політичний діяч.\nЯна Бондаренко, громадсько-політичний діяч.\nОлександр Лошков, юрисконсульт у філії «Центр професійного розвитку персоналу» акціонерного товариства «Українська залізниця», депутат Черкаської обласної ради від ВО «Свобода», голова Золотоніської міської організації ВО «Свобода».\nВадим Караульщук, пенсіонер, громадський активіст.\nОлена Толкачова, заступник директора ТОВ “ЛІКО-БЕЗПЕКА”, член ГО “ТСЗСУТВМФ “Цивільний корпус “Азов”.\nІлля Стринадко, член Організації Українських Націоналістів, голова Чернівецької обласної ОУН, голова Вижницької районної Національної Спілки Краєзнавців України.\nІгор Скляр, заступник головного лікаря з АГЧ КП «Полтавська обласна клінічна психіатрична лікарня ім. О.Ф. Мальцева Полтавської обласної ради», депутат Полтавської обласної ради VII скликання, керівник групи з проведення змагань серед учасників АТО при ГС «Федерація футболу Полтавщини».\nЕдуард Юрченко, доцент кафедри філософії та педагогіки Національного транспортного університету.\nТетяна Осадчук, директор КУ «Центр комплексної реабілітації для дітей з інвалідністю», в.о. голови Бердичівської міської організації «Свобода».\nНаталія Терновенко, секретар Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, ГО «Всеукраїнське об’єднання українок «Яворина», ГО «Спілка учасників АТО Новоархангельського району».\nВолодимир Бурча, активний громадсько-політичний діяч.\nВладислав Дутчак, голова ініціативної групи «ЦИВІЛЬНИЙ КОРПУС «АЗОВ», м. Жовті Води.\nОлена Залевська, головний бухгалтер ТОВ «ГЕЛІОН-ТАЙМ», керівник ПП «Кордон-Сервіс», голова Представництва у Дніпропетровській області Громадської організації «Всеукраїнське об’єднання українок «Яворина».\nВолодимир Гапун, директор, ТОВ «КМТ», депутат Тячівської ОТГ.\nЮрій Капля, директор ТОВ “АКВІЛОН-ГРУП”.\nОлеся Реута, фахівець із соціальної роботи Центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді Ічнянської міської ради.\nОлександра Мосенцова, пенсіонер, громадська активістка.\nЛілія Андріюк, активний громадсько-політичний діяч.\nЄвген Шкірков, голова Харківського осередку ГО “Національні Дружини”.\nНаталя Пільгуй, викладач української мови та літератури, Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ, депутат VIII скликання Верхньодніпровської міської ради, голова Верхньодніпровської міської організації ВО «Свобода».\nМаксим Шило, працівник відділу національно-патріотичного виховання департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, депутат Черкаської міської ради від ВО «Свобода».\nОлександр Строкін, голова Терену Південь «Національних Дружин».\nОльга Войникова, вчитель історії та правознавства, Бердянський муніципальний ліцей, голова ГО «Бердянське об’єднання «Просвіта», голова запорізького осередку ГО «Яворина».\nВіталій Урбанський, депутат Херсонської міської ради від ВО «Свобода», в.о голови Херсонської міської організації ВО «Свобода».\nАндрій Бондар, член ГО «ТСЗСУТВМФ «Цивільний корпус «АЗОВ».\nОлександр Станков, ветеран російсько-української війни, голова Відокремленого підрозділу громадської організації «Всеукраїнська спілка ветеранів АТО «Легіон Свободи» у Одеській області.\nВолодимир Губський, керівник Миколаївського обласного осередку громадської організації «Сокіл Свободи», голова Ради громадської організації «Товариство спасіння природи».\nКатерина Прохоренко, член ГО «ТСЗСУТВМФ «Цивільний корпус «АЗОВ».\nМарина Данилова, вчитель початкових класів Загальноосвітньої школи №10 м. Слов’янська, волонтер Української армії, нагороджена медаллю «Незалежність України» 3 ступеня.\nТетяна Дмитрук, виконувач обов’язків керівника Кропивницького обласного осередку ВГО «Сокіл».\nТараc Дячун, заступник директора з розвитку інфраструктури комунального підприємства «Об’єднання парків культури і відпочинку м. Тернополя», голова фракції ВО «Свобода» у Збаразькій районній раді.\nМар’ян Козбур, заступник директора комунального підприємства Тернопільської обласної ради “Тернопільський обласний інформаційно-туристичний краєзнавчий центр”, депутат Тернопільської міської ради від ВО «Свобода».\nХристина Бевз, громадсько-політичний діяч.\nІван Гурмак, голова Надвірнянської районної ради Івано-Франківської області.\nАндрій Холявка, аспірант Львівського регіонального інституту державного управління Національної академії державного управління при Президентові України.\nНаталія Мандзюк, директор Збаразького ТЦСО (надання соціальних послуг).\nБогдан Стадник, керівник відділу кадрів ВО «Свобода», помічник-консультант народного депутата України.\nвибори 2019, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, архів, 30 червня 2019 року\nСКІЛЬКИ ОПОЗИЦІЙНИХ ПАРТІЙ ЙДУТЬ НА ВИБОРИ АБО ХТО КОГО ПІДТРИМУЄ? КОМУ ВІРИТИ?\nПісля відвідування Білокуракинщини кандидата в депутати від партії "Наш край" Олександра Лукашева, в Білокуракине з'явились листівки з інформацією про іншого кандидата в депутати і основного конкурента Лукашева на виборах до парламенту - Володимира Струка.\nДо речі, сам Олександр Лукашев під час зустрічі з виборцями постійно наголошував, що він висунутий на вибори партією "Опозиційна платформа - За Життя" (Медведчука-Бойка-Рабіновича). Хоча на всій агітаційній продукції Лукашева стоїть назва партії "Наш край". Крім того, так само про своє висування від партії "Опозиційна платформа - За Життя" постійно заявляють представники-агітатори Володимира Струка.\nТакож відома інша партія, що йде на вибори, з назвою "Опозиційний блок" (Мураєв, Вілкул, Кернес), яку, як відомо, фінансує олігарх Рінат Ахметов. Також на вибори йде Партія Шарія (відомого відео-блогера на YouTube), яка теж позиціонує себе як опозиційна партія.\nТо кому з них вірити? Хто від якої партії висувається і ким підтримується?\nвибори депутатів, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, кандидати, 30 червня 2019 року\nСПИСОК ЗАРЕЄСТРОВАНИХ КАНДИДАТІВ В ДЕПУТАТИ ПО 113-у ВИБОРЧОМУ ОКРУГУ\n(Луганська область: Білокуракинський, Кремінський, Сватівський, Старобільський, Троїцький райони, частина Новоайдарського району (виборчі дільниці № 440257 – 440283))\nКількість зареєстрованих кандидатів у депутати - 20\nКількість кандидатів у депутати, реєстрацію яких скасовано до дня виборів - 0\nКількість кандидатів у депутати, які беруть участь у балотуванні - 20, у тому числі висунутих партіями - 3, шляхом самовисування - 17\n1. Брижко Роман Ігорович (зняв кандидатуру) - народився 17 вересня 1993 року в селі Козятин Козятинського району Вінницької області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, тимчасово не працює, член Політичної партії ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА – ЗА ЖИТТЯ, проживає в місті Києві, судимість відсутня, самовисування.\n2. Воловенко Олександра Володимирівна - народилася 15 грудня 1990 року в місті Києві, громадянка України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, бортпровідник, ПрАТ Міжнародні авіалінії України, безпартійнa, проживає в місті Києві, судимість відсутня, самовисування.\n3. Григоренко Юлія Леонідівна - народилася 16 лютого 1982 року в місті Києві, громадянка України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, менеджер, ФОП Козлова В.М., безпартійнa, проживає в місті Києві, судимість відсутня, самовисування.\n4. Живага Микола Олександрович - народився 5 грудня 1991 року в місті Луганську, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, директор, СТОВ АГРОДВІР, безпартійний, проживає в місті Старобільськ Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n5. Зеленський Василь Сергійович - народився 2 вересня 1954 року в селі Чабанове Білокуракинського району Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, пенсіонер, безпартійний, проживає в смт Білокуракине Білокуракинського району Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n6. Зеленський Олександр Іванович - народився 1 вересня 1974 року в селі Кабичівка Марківського району Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта загальна середня, фізична особа – підприємець, безпартійний, проживає в селі Кабичівка Марківського району Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n7. Капля Ольга Станіславівна - народилася 19 червня 1975 року в місті Старобільськ Луганської області, громадянка України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, менеджер з регіонального розвитку, Старобільська районна в Луганській області організація ПАРТІЇ БЛОК ПЕТРА ПОРОШЕНКА СОЛІДАРНІСТЬ, безпартійнa, проживає в місті Старобільськ Луганської області, судимість відсутня, суб’єкт висування – Політична партія Європейська Солідарність.\n8. Красюк Володимир Федорович - народився 27 листопада 1977 року в місті Рубіжне Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта професійно-технічна, директор, ТОВ СВІТ-ІГРАШОК УКРАЇНА, безпартійний, проживає в місті Рубіжне Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n9. Курило Віталій Семенович - народився 2 лютого 1957 року в селищі Білокуракине Білокуракинського району Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, народний депутат України, безпартійний, проживає в місті Старобільськ Старобільського району Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n10. Курило Павло Миколайович - народився 19 грудня 1968 року в селі Троїцьке Приморського краю, Росія, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, пенсіонер, безпартійний, проживає в місті Житомирі, судимість відсутня, самовисування.\n11. Лукашев Анатолій Іванович (зняв кандидатуру) - народився 17 лютого 1953 року в місті Антрацит Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, юрисконсульт, Благодійна організація Фонд Сергія Шахова, безпартійний, проживає в місті Антрацит Антрацитівського району Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n12. Лукашев Олександр Анатолійович - народився 1 квiтня 1976 року в місті Антрацит Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, керівник юридичного відділу, благодійна організація Фонд Сергія Шахова, член Політичної партії ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА – ЗА ЖИТТЯ, проживає в місті Харкові, судимість відсутня, суб’єкт висування – Політична партія ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА – ЗА ЖИТТЯ.\n13. Мурашко Кирило Олексійович - народився 31 сiчня 1995 року в місті Харкові, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, тимчасово не працює, безпартійний, проживає в місті Харкові, судимість відсутня, самовисування.\n14. Паденко Деніс Ігоревич - народився 19 сiчня 1976 року в місті Луганську, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, комерційний директор, ПАТ "Аграрний фонд", безпартійний, проживає в місті Києві, судимість відсутня, самовисування.\n15. Пащенко Богдан Володимирович - народився 17 серпня 1994 року в місті Бровари Київської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, менеджер зі збуту в торгово-промисловій компанії, ТОВ КТ Україна, безпартійний, проживає в місті Києві, судимість відсутня, самовисування.\n16. Полулященко Юрій Едуардович - народився 8 лютого 1975 року в місті Старобільськ Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, військовий комісар, Луганський обласний військовий комісаріат оперативного командування Схід, безпартійний, проживає в місті Луганську, судимість відсутня, самовисування.\n17. Ретівова Валентина Іванівна - народилася 15 березня 1972 року в селі Розсохувате Міловського району Луганської області, громадянка України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, фiнансовий директор, ТОВ "ЦИТО ОПТIМА", безпартійнa, проживає в селі Козин Обухівського району Київської області, судимість відсутня, суб’єкт висування – Політична Партія "ПАТРІОТ".\n18. Рєуцький Костянтин Сергійович - народився 20 листопада 1974 року в місті Хабаровськ, Російська Федерація, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, фізична особа – підприємець, безпартійний, проживає в місті Києві, судимість відсутня, самовисування.\n19. Рибалко Євген Вікторович - народився 4 вересня 1965 року в місті Сватове Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, Сватівський міський голова, безпартійний, проживає в місті Сватове Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n20. Сліпець Віта Володимирівна - народилася 11 вересня 1971 року в селі Мілуватка Сватівського району Луганської області, громадянка України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, голова, Сватівська районна рада, безпартійнa, проживає в селі Містки Сватівського району Луганської області, судимість відсутня, суб’єкт висування – ПОЛІТИЧНА ПАРТІЯ "СЛУГА НАРОДУ".\n21. Струк Артем Євгенович (зняв кандидатуру) - народився 19 березня 1986 року в смт Марківка Марківського району Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, монтажник-верхолаз металоконструкцій, ТОВ "АМТТ", безпартійний, проживає в смт Марківка Марківського району Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n22. Струк Валерій Миколайович - народився 9 грудня 1970 року в селі Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта професійно-технічна, пенсіонер, безпартійний, проживає в селі Іванівка Чернігівського району Чернігівської області, судимість відсутня, самовисування.\n23. Струк Володимир Олексійович - народився 15 травня 1964 року в смт Лозівський Слов'яносербського району Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, Голова наглядової ради, ТОВ ПІНТА Кремінський пивоварений завод, безпартійний, проживає в місті Кремінна Кремінського району Луганської області, судимість відсутня, самовисування.\n24. Хруленко Анна Петрівна - народилася 16 вересня 1982 року в селі Комарівка Макарівського району Київської області, громадянка України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, бухгалтер, ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД ДОПОМОГИ КРАЇНІ "СЕСТРИ перемоги", член Політичної партії "ОПОЗИЦІЙНА ПЛАТФОРМА – ЗА ЖИТТЯ", проживає в селі Комарівка Макарівського району Київської області, судимість відсутня, самовисування.\n25. Яременко Олександр Степанович - народився 5 грудня 1968 року в місті Рубіжне Луганської області, громадянин України, протягом останніх п’яти років проживає на території України, освіта вища, тимчасово не працює, член політичної партії Всеукраїнське об’єднання Батьківщина, проживає в селі Новокраснянка Кремінського району Луганської області, судимість відсутня, суб’єкт висування – політична партія Всеукраїнське об’єднання Батьківщина.\nІнформація взята із сайту ЦВК\nновини, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, архів, 26 червня 2019 року\nМЕДВЕДЧУК СЕРГІЙ ВОЛОДИМИРОВИЧ. ОСОБОВА СПРАВА\nСергій Медведчук народився 25 березня 1959 року в селі Абан Абанського району Красноярського краю (Росія) в родині службовців. Старший брат, Віктор Медведчук, голова СДПУ(о), був керівником Адміністрації Президента України Кучми Л.Д.\nУ 1980 році закінчив Київський інститут фізичної культури, в 1994 році заочно закінчив Соціально-економічний інститут Академії праці і соціальних відносин; кандидат економічних наук (1995), доктор економічних наук (березень 2001).\nЗ 1980 по 1982 рік проходив строкову військову службу.\nСім'я і зв'язки\nРідний брат - Віктор Медведчук.\nПідйом Медведчука-молодшого почався в 1997-му. На той час гендиректор ТОВ «Медик», колишній випускник інфізу і комсомольсько-профспілковий функціонер, мало чим виділявся серед колег-бізнесменів. Але не кожному з них пощастило мати такого брата, як Віктор.\nВіктор Медведчук тоді ще, звичайно, не був всесильним головою президентської адміністрації, але вплив на поступово звикаючого до вищої влади Леоніда Кучму вже мав серйозний, будучи його радником. Радником, зауважимо, з питань податкової політики. Тому в тому, що його молодший брат зробив стрімку кар'єру податкового чиновника, нічого дивного немає. У 1997 році Сергій став начальником податкової інспекції Львова, а вже через рік він - головою ДПА у Львівській області, потіснивши з цієї посади здавалося б «вічного» Олега Волинського.\nВтім, не можна сказати, що Сергій Медведчук сподівався тільки на допомогу брата. Паралельно він стає близьким до новопризначеного губернатора Львівщини Михайло Гладія, а також вступає в очолювану Гладієм Аграрну партію України. Що аж ніяк не завадило йому активно розвивати брата голови СДПУ(о), неформальним куратором якої на Львівщині він став.\nЛьвівська преса в ті часи чимало писала про те, як зміцнювалися «есдеки» на Львівщині під керівництвом Медведчука-молодшого. Спочатку в партію майже в примусовому порядку вступили чи не всі податківці, далі новонавернені «есдеки» стали заганяти в її ряди керівників місцевих підприємств та інших впливових людей, яким в разі чого було що пред'явити. Втім, частини підприємців давали вибір - можна було просто відкупитися, перерахувавши кошти на рахунок якогось з контрольованих СДПУ (о) благодійних фондів типу «Зоряний шлях» або «Галичина». Недарма в ті часи податково-митне керівництво області (на посаду керівника митниці Медведчук через деякий час просунув свого заступника Тараса Козака) називали найбільш кримінальним угрупованням регіону.\nЗа ті п'ять років, що Сергій Медведчук очолював ДПА у Львівській області, ця фіскальна структура стала настільки потужною, що її голову нерідко називали «тіньовим губернатором» області. Медведчуку також вдалося сформувати потужні фракції в обласній та Львівській міській радах - «Соціальна справедливість» і «Наш Львів» відповідно. Це при тому, що реальна підтримка СДПУ(о) на Львівщині, як показали парламентські вибори 2002 року, ледь перевищувала 2 відсотки. Однак «есдеків» мало цікавила думка електорату, вони мали всі важелі, щоб ефективно «переконувати» ділову еліту. Депутатів з числа великих підприємців, або працівників державних органів просто викликали на «довірливу розмова» в податкову. Таким чином, отримавши всього кілька «партійних» мандатів в облраді, СДПУ(о) в короткий час створила підконтрольну депутатську фракцію, що налічувала 28 слухняних і дисциплінованих багнетів. Втім, наскільки міцним було це збитих примусом депутатське об'єднання, показав вже перший період Помаранчевої революції, коли відразу 7 депутатів одночасно вийшли з фракції.\nГоловний податківець, він же «тіньової губернатор» Львівщини за роки свого панування лише двічі зустрів серйозний опір. Першим потрапив на суд Степан Сенчук, якого в січні 1999 змінив Гладій на посаді голови Львівської ОДА. Сенчук мав свої погляди на розподіл владних функцій в області, і не збирався ні з ким ділити першість. Як то кажуть, найшла коса на камінь. Конфлікт тривав два роки, поки Кучма вирішив навести нарешті порядок на Львівщині. Вибір був зроблений на користь Медведчука (не забуваємо, хто тоді очолював Адміністрацію Президента) і до Львова повернули Гладія. Ні з добре знайомим Гладієм, ні з його наступником Мироном Янківим, глава податкової проблем вже не мав.\nЗате мав жорсткий конфлікт з іншим впливовим персонажем - львівським олігархом Петром Димінським, який на той момент контролював значну частину провідної політичної сили Львівщини, «Нашої України». Особливо помітним протистояння було в стінах обласної ради, де сторони мали приблизно рівні сили. Фракція Медведчука намагалася зняти з посади голови ради ставленика Димінського Михайло Сендака, і для цього навіть тривалий час блокувала роботу обласної ради. У цій війні всі засоби були доречні - і Медведчук не полінившись використовувати податкові важелі, серйозно «наїхавши» на нафтопереробний комбінат «Галичина», що належав бізнес-групі Димінського.\nІншим близьким до Димінського політиком, який добре попив крові Медведчуку і його компаньйонам, був голова обласної організації НРУ і народний депутат Ярослав Кендзьор, шлейф судових справ з яким тягнувся довго.\nЗапекла боротьба вщухла тільки після призначення Сергія Медведчука на посаду першого заступника ДПА України в січні 2004 року (Сендак поспішив подати це кадрове рішення як перемогу своєї команди). Новий керівник львівської податкової Мирослав Хом'як хоча і був «людиною Медведчука», але до війни з Димінським запалу не було.\nЩо стосується Медведчука-молодшого, то перехід до Києва відкривав перед вчорашнім «тіньовим губернатором» Львівщини не менше блискучі перспективи. Багато експертів передбачали, що посаду заступника є лише трампліном до вищого посту, і Віктор Медведчук розчищає для брата місце головного фіскала України. Можливо, все б так і сталося, якби не два невеличких нюанси. Перший - у «донецьких», які в епоху пізнього Кучми все активніше нарощували м'язи, були свої плани на цю посаду. І коли в червні 2004-го голову ДПА Юрія Кравченка було звільнено з посади, його місце зайняв донеччанин Федір Ярошенко - на той момент перший заступник міністра фінансів України. Досвідчений апаратник Віктор Медведчук на цей раз програв Януковичу і Ко. Як з'ясувалося трохи пізніше, не в останній раз.\nДругий нюанс був ще образливіше для нашого героя. Ще за півроку Помаранчева революція змела, принаймні на деякий час, і «донецьких», і «медведчуківських». Блискуча кар'єра «брата-2» обірвалася на самому злеті. Навіть реванш Януковича п'ять років тому ніяких дивідендів Медведчукам не приніс - в Партії регіонів в той час колишніх конкурентів уже на дух не переносили.\nКучма підписав указ про звільнення першого заступника голови ДПА 20 січня 2005 - за три дні до інавгурації Віктора Ющенка. Після цього Сергій Медведчук зникає з телеекранів і газетних шпальт. Зникає назавжди. Остання спроба повернутися в політичне життя була помічена в 2008 році, коли він спробував стати депутатом Київради за списком СДПУ (о) (що цікаво, поруч з Медведчуком в цьому списку значився його львівський побратим Ігор Шурма). Спроба ця закінчилася закономірним фіаско - партійний список «есдеків», в якому під почесним другим номером значився Медведчук, не викликав ентузіазму у виборців.\nЗнаючі люди кажуть, що відправці в політичне небуття Сергія Медведчука в чималій мірі послужив його старший брат, який настійно порекомендував молодшому брату піти в тінь. Що стали причиною таких побажань, поки залишається сімейною таємницею.\nЗараз Сергій Медведчук - простий бізнесмен, до того ж не надто активний. Багато його активів розділені з Богданом Козаком, братом його колишнього протеже Тараса Козака. Схоже, що саме брат екс-митника безпосередньо керує спільним бізнесом, а Сергій Медведчук задовольняється банальним отриманням дивідендів. Колишній «тіньовий губернатор» Львівщини насолоджується життям в елітній Конча-Заспі, де його сусідами є Сергій Льовочкін, Костянтин Жеваго та Ігор Насалик.\nДодамо, що навколо фірм Медведчука-Козака, перш за все будівельних, час від часу виникають скандали при прийнятті відповідних рішень в місцевих радах - політичні лідери сьогодення не пробачили «есдеків» їх бурхливої діяльності на Львівщині. Зокрема, Львівська облрада заблокувала рішення про надання гірничого відводу та дозволів для діяльності підприємств, що належать їм. Депутати прийняли таке рішення саме після оприлюднення інформації про власників цих фірм.\nЗа матеріалами: https://genshtab.info/\nP.S. На виборах депутатів до Верховної Ради Сергій Медведчук був зареєстрований кандидатом в депутати на 105 мажоритарному округу Луганської області від партії «Опозиційна платформа – за життя», яку очолює його брат Віктор Медведчук. Вибори програв.\nСергій Медведчук, кандидат в депутатимісто щастя, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, вибори 2019, 26 червня 2019 року\nЛУКАШЕВИ ЙДУТЬ НА ВИБОРИ ПО ОКРУГУ №113!!!\nСмотрю на списки кандидатов в депутаты по нашему 113 округу. Обратил внимание на такого себе Александра Лукашева. Такого себе жителя Харькова. Харькова, Карл!!! Никогда не имел никакого отношения к нашей области. Никакого! Никогда! Но не он один такой. Так вот этот товарисч перед выборами был активным помощником Шахова. Раздавал по 5 кило сахара. Взамен просил немного – всего лишь паспортные данные. Всего лишь. Взамен сахарка. Бартер, так сказать. Взаимовыгодный, казалось тогда. Но… Сахарок съели, а осадочек нам будет долго аукаться. Кто ж знал, что сканы наших же паспортов-кодов будут использованы против нас. Вот этот товарищ из Харькова использую наши данные теперь оформляет нашу же землю на себя. Нашу землю на себя!!! Он пришел к нам, мы его приняли, теперь он забирает наши паи!!! Он рейдер!!! Не отдадим нашу землю рейдерам! Пошел вон с нашей земли! Не получишь, грязный помощник Шахова, ни пяди нашей земли! Ни пяди луганской земли!!!\nДодано: Михаил Солодкий: https://www.facebook.com/profile.php?id=100034234313904\nПо округу №113 (Луганська обл.) кандидатами в депутати зареєстровані Лукашев Анатолій Іванович (1953 р.н.) та Лукашев Олександр Анатолійович (1976 р.н.). Обидва працюють у фонді депутата Сергія Шахова (партія "Наш край").\nАле один із Лукашевих - самовисуванець, а інший - від партії "Опозиційна платформа - За життя".\nЯкщо хтось не пам'ятає - і партія "Наш край", і партія "Опозиційна платформа - За життя" - це фактично залишки колишньої партії регіонів, які на нинішніх виборах до Верховної Ради намагаються повернутись до парламенту і є звичайними хуйлопутінськими посіпаками, що служать кремлю, і які при Януковичу грабували Україну, а в 2014 році зробили все, щоб на Донбасі розпочалась війна. Зараз ці гниди знову лізуть до влади всіма способами, купуючи виборців то мішечками по 5 кг цукру, то будуючи бювети питної води за крадені у людей гроші...\nДо речі, схема збирання персональних даних в обох цих партій схожа - вони записують паспортні дані та номера телефонів виборців, роздаючи цукор (команда Шахова) та окуляри (команда Струка)!\nЛюди! Думайте, за кого ви будете віддавати свій голос на виборах і як будуть використовуватись ваші персональні дані!\nкандидат в депутати, Олександр Лукашев, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, вибори 2019, 26 червня 2019 року\nВЕТЕРАНИ АТО В ГНІВІ: ПАВЛО ЗІБРОВ ПІДТРИМАВ НА ВИБОРАХ ЕКС-РЕГІОНАЛА ВОЛОДИМИРА СТРУКА, ЯКИЙ В 2014 РОЦІ ФІНАНСУВАВ БОЙОВИКІВ «ЛНР»\nУкраїнський співак Павло Зібров підтримує скандального екс-нардепа з «Партії регіонів» Володимира Струка, який балотується до парламенту за округом №113 в Луганській області. Про це повідомляється на сторінці фонду Струка в Instagram.\n«Друг нашого фонду, народний артист України Павло Зібров. З такими людьми Луганщина непереможна!”, – йдеться в повідомленні.\nВетеранів АТО обурило те, що Зібров підтримує відомого сепаратиста і вони написали співакові звернення. У ньому йдеться про те, що Струк фінансував загони терористів «ЛНР» в 2014 році і облаштовував їхні блокпости.\n«На профінансованих ним особисто блокпостах загинуло більшість українських патріотів і простих громадян. Він є кримінальним авторитетом з 90-х і злочинцем, якого внесли в базу «Миротворець» як сепаратиста, пособника терористів, особу, яка здійснила дію проти національної безпеки України, світу, безпеки людства і міжнародного правопорядку, руки якого по лікоть в крові. Пан Зібров, по лікоть в крові», – стверджує боєць батальйону “Айдар” Юрій Куліченко.\nУкраїнські військові закликали Зіброва подумати, чи готовий народний артист України заплямувати свій авторитет, підтримуючи «вбивцю України».\n«Патріотизм Зіброва, ваш авторитет на національному музичному Олімпі, багаторічне служіння Україні є непохитним. Правда, пан Зібров? Не розчаровує нас, воїнів за незалежність України! Тому наступна розмова буде без патетики і дифірамбів. А співакам ми завжди раді – в окопах вас зустрінуть привітно, бурхливими оплесками і переповненими майданчиками!», – додав Куліченко.\nСам Зібров поки ніяк не прокоментував свою підтримку екс-регіонала.\nВідомо, що луганчанин Володимир Струк, який будучи нардепом «Партії регіонів» у 2014 році закликав знищувати солдатів ЗСУ, створював загони «ополчення» «ЛНР» і був одним з організаторів «референдуму», йде в Раду від проросійської партії Медведчука-Бойка-Рабіновича по округу №113 (в який входить і Білокуракинський район).\nP.S. Насправді, сам артист Павло Зібров завжди "підтримував" на будь-яких виборах партію "Батьківщина" та особисто Юлію Тимошенко. Але на останніх президентських виборах, коли за попередніми даними Юлія Тимошенко мала б вийти в другий тур, команда сепаратиста і кримінального авторитету Струка вирішила підтримати саме Юлію Тимошенко, і вся виборча кампанія "Батьківщина" на Луганщині фінансувалась саме Струком. Всі будівництва бюветів на Луганщині, всі масові заходи "Батьківщини" - були організовані командою Струка. Але, коли Юлія Тимошенко програли на президенських виборах, колишні регіонали вирішили все ж таки йти під знаменами тих, хто і є їхнім справжнім власником - партією "Опоплатформа за життя" (кума хуйлапутіна В.Медведчука). А смисл в тому, що колишні регіонали використовують усі можливі варіанти, щоб знову повернутись до влади і намагаються пройти по будь-яким спискам будь-яких партій чи блоків, іноді навіть змінюючи агітаційну риторику і проголошуючи проукраїнські лозунги.\nАртист Зібров сфотографувався зі Струком не тому, що підтримує сепаратистів, а тому, що Струк за це заплатив.\nНа жаль, іноді деякі українські артисти роблять вибір не на користь держави Україна та керуючись здоровим глуздом, а за гроші, якими так щедро їх осипають в період виборчих кампаній політичні лідери та партії заради публічної агітації та підтримки...\nГлас Народу, смт Білокуракине, Луганська обл.\nЗа матеріалами сторінки: Білокуракинський портал\nПавло Зібров та Володимир Струк, білокуракине, білокуракинський портал, Вибори до Верховної Ради, Белокуракинский портал, архів, 26 червня 2019 року\nЛУГАНСКУЮ ОБЛАСТЬ МОЖЕТ ВОЗГЛАВИТЬ ВИТАЛИЙ КОМАРНИЦКИЙ\nЛУГАНСКУЮ ОБЛАСТЬ МОЖЕТ ВОЗГЛАВИТЬ ВИТАЛИЙ КОМАРНИЦКИЙ - РЕКТОР УНИВЕРСИТЕТА ВНУТРЕННИХ ДЕЛ, БЫВШИЙ ДЕПУТАТ-РЕГИОНАЛ И "ХОРОШИЙ ДРУГ" БОЕВИКОВ "ЛНР"\n19 июня правительство планировало рассмотреть пять кандидатов на должности глав обладминистраций. Накануне заседания Кабмина их предложила Администрация президента. Вплоть до начала заседания министры не знали имена претендентов. Четверо из них — Павел Розенко, Иванна Климпуш-Цинцадзе, Владимир Омелян и Степан Кубив — предложили перенести голосование на следующую неделю, а за это время публично обсудить кандидатов. Чиновники опасаются, что среди потенциальных глав ОГА могут оказаться люди с сомнительной репутацией. К примеру, Виталий Комарницкий, которого в Кабмине называют претендентом на пост главы Луганской военно-гражданской администрации. То, что кандидатура Комарницкого обсуждалась в АП, подтвердили источники в окружении президента. Кто такой Комарницкий, что он делал в «Партии регионов» и в чем его обвиняли боевики — читайте далее.\nВиталию Комарницкому 55 лет. Он родился в Крыму. В 1986 году закончил Харьковский инженерно-строительный институт. После вуза и до 1993 года работал в Управлении внутренних дел Луганской области. С 1993-го по 2002 год был помощником ректора Луганского университета внутренних дел. Параллельно учился в этом вузе и спустя год после выпуска стал его проректором, а в 2007-м – ректором.\nКомарницкий оставался депутатом Луганского облсовета, когда тот 2 марта 2014 года принял решение не признавать украинскую власть. Но поддержал ли Комарницкий это решение – неизвестно.\nПо материалам: https://thebabel.net/\nновини, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, архів, червня 2019 року\nПРО СВЯТО ВИШИВАНКИ ТА КОНЦЕРТ ЗІРОК УКРАЇНСЬКОЇ ЕСТРАДИ В БІЛОКУРАКИНЕ\n18 травня 2019 року в Білокуракине відбулось свято вишиванки та концерт зірок української естради. На даному святі були присутні дуже мало людей, можливо, осіб 30-35 (жителів Білокуракинщини). Всі інші, хто був присутній на святі - це гості і учасники фестивалю "Воронцева слобода", який також відбувався в цей день на центральній площі селища (більше 100 учасників). Українські артисти, серед яких Анжеліка Рудницька (колись дуже відома українська телеведуча і співачка), Лесик Сам (колишній учасник гурту "Дзідзьо"), народний артист України, поет, композитор, співак - Анатолій Матвійчук, оперна співачка Марія Кононова (мало кому відома).\nАртисти виступили і поїхали далі з гастролями по містам і селищам Східної України.\nДані гастролі організовуються за сприяння Міністерства Культури вже не вперше і мають за мету пропагування української мови, культури, мистецтва, звичаїв, підтримку патріотичного духу серед населення східних областей України, в т.ч. в зоні проведення ООС (операції об'єднаних сил).\nАле, як видно, місцева білокуракинська влада була абсолютно не зацікавлена в такому концерті українських артистів і нічого не зробила, щоб добре організувати та посприяти проведенню як самого свята української вишиванки, так і концерту естрадних зірок. Саме тому в районі про даний захід взагалі мало хто знав і не відвідав його.\nБілокуракинський портал надає можливість всім охочим переглянути відеозапис святкування Дня вишиванки та концерту зірок української естради від 18 травня 2019 року.\nвідео, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, свято вишиванкиБелокуракинский портал, архів, 12 червня 2019 року\nВіталій Курило (народний депутат і колишній ректор Луганського педуніверситету) зробив запит на приєднання до спільноти "Портал Білокуракине" (закрита версія спільноти), де необхідно було дати відповіді на три запитання: Яка назва річки, що протікає через селище Білокуракине? Який рік заснування селища Білокуракине? Який білокуракинський сайт є найпопулярнішим? В результаті виявилось, що він єдиний, хто дав усі три правильні відповіді на ці прості запитання. Абсолютна більшість людей не змогли дати правильні відповіді і тому не можуть приєднатись до даної спільноти.\nВарто зазначити, що дана спільнота "Портал Білокуракине" https://www.facebook.com/groups/233108600454182/ є закритою, але всі, хто до неї приєднався, можуть самостійно додавати туди будь-які матеріали, навіть без модерації адміном. Та ця спільнота не є настільки популярною, як відкрита версія спільноти за назвою Portal Bilokurakyne (добове охоплення аудиторії до 10 тис. осіб). Але найбільш цікаві матеріали, які можуть зацікавити багатьох людей, із закритої спільноти Портал Білокуракине перепостяться в спільноту Portal Bilokurakyne і можуть переглядатись досить великою кількістю людей по всій Україні. Наприклад, один з останніх дописів в спільноті Portal Bilokurakyne лише за останній місяць охопив аудиторію більше ніж 500 тис. осіб і мав більше 10 тис. перепостів в інших спільнотах.\nКрім того, у зв'язку із передвиборчою кампанією, яка зараз розпочалась щодо виборів депутатів до Верховної Ради, з'явились ті, хто публікує агітаційні або навпаки компрометуючи матеріали про різних кандидатів в депутати. Що викликає додатковий інтерес до найбільш популярних регіональних спільнот в різних соціальних мережах, зокрема, на Facebook.\nАдміністрація спільноти Портал Білокуракине, в яку можна додавати будь-які агітаційні матеріали, не втручається в додавання таких матеріалів, але закликає авторів бути толерантними, максимально правдивими і дотримуватись законодавства України щодо розповсюдження інформації в ЗМІ, в т.ч. в соц.мережах.\nсторінки Portal Bilokurakyne:https://www.facebook.com/headeruser/\nспільноти Портал Білокуракине: https://www.facebook.com/groups/233108600454182/\nP.S. Всі бажаючі можуть приєднуватись та підписуватись на оновлення даних спільнот, щоб отримувати достовірну і максимально об'єктивну інформацію про життя селища Білокуракине та Білокуракинського району Луганської області.\nЖИДО-СРАКОБЛОК ЙДЕ НА ВИБОРИ! НІ В ЯКОМУ РАЗІ НЕ ГОЛОСУЙТЕ ЗА ЦИХ ПОКИДЬКІВ!\n22. Колтунович Олександр Сергійович\nмерзота, опозиційний, блок, платформа, сракоблок, за життя, партія, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, медведчук, бойко, рабіновіч, 04 червня 2019 року\nОлег Ляшко в Білокуракине (відео без цензури), 01.06.2019\nУКРАЇНА, Луганська область, Білокуракине. Візит Олега Ляшко. 01.06.2019 року\nновини, Олег Ляшко в Білокуракине, білокуракинський портал, відео новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, візит Олега Ляшка, 01 червня 2019 року\nПРО СМІТТЯ, ВІДПОЧИНОК ТА ВИХОВАННЯ ПО-БІЛОКУРАКИНСЬКІ\nЇду в суботу 01 червня з водосховища "Наливне" (Білокуракине), і бачу, як підлітки стоять на містку через канал на виїзді з водосховища (якщо не помиляюсь, то це учні Білокуракинської ЗОШ№2, приблизно 8-9 клас) і один з них кидає пластикову пляшку з недопитою водою в канал. Я зупиняюсь, запитую в нього: "Ну і навіщо ти кинув туди пляшку? Чи вам так подобається, коли навкруги сміття розкидано?" На що він миттєво відреагував: "Так в цій же річці все одно ніхто не купається!"\nОсь така логіка сучасних дітей. Якщо ніхто не купається в цьому місці - значить, можна запросто смітити, гадити, плювати!\nНе знаю, чому вчать цих дітей їхні батьки та вчителі, але я постійно помічаю таку поведінку сучасних дітей. Їм абсолютно все одно, де смітити і що буде після них.\nПригадую, як на травневі свята біля криниці Відраднівської в Білокуракине я набирав воду і раптом випадково побачив, як на одному із каменів, що розкидані в кількох метрах вниз від самої криниці до річки, в усій своїй красі лежала чималенька купа явно людського лайна. Тобто, хтось спеціально насрав на каміннях, щоб це «добро» лежало, воняло і «милувало» око всіх, хто приїздить до криниці відпочити чи набрати джерельної води. Побачивши таку купу лайна, мимоволі задумуєшся, чи варто набирати там воду. Гидко і бридко відразу стає... І не тільки від купи лайна, а скоріше від того, що у нас в селищі є такі аморальні виродки, які саме так самостверджуються, накладаючи лайно і розкидаючи сміття де-не-попадя. І вони живуть не десь далеко, а серед нас... На жаль!\nВ деяких шкільних спільнотах соц.мереж часто можна бачити, як в школах Білокуракинського району періодично проводяться суботники чи інші заходи, де діти начебто прибирають сміття. Вчителі натхненно звітують і показують, як вони привчають дітей до чистоти і порядку. Але на практиці такого виховання абсолютно не помітно. Бо майже на будь-якій території, де хоча б іноді бувають або відпочивають діти, залишаються купи сміття. Погляньте на зони відпочинку в Білокуракине - пляж на водосховищі "Наливне", пляж на річці Білій в центрі селища (який взагалі язик не повертається назвати пляжем), різні дитячі майданчики, яких останнім часом розвелось досить багато завдяки натхненним старанням місцевої влади (де заробляються і відмиваються сотні тисяч гривень, що і є основною мотивацією для влади, а не турбота про дозвілля дітей), інші місця на околицях селища, де особливо полюбляє відпочивати місцева молодь - все це або перетворилось або поступово перетворюється на суцільні сміттєзвалища, серед яких дуже гидко знаходитись, а не те, щоб відпочивати. Підніміться на крейдяну гору (біля вул. Підгірної) на місце, яке в народі називають «Голівуд»! Раніше там досить часто відпочивала молодь! А зараз там розкидане сміття і так тхне сечею та лайном, що довго в цьому місці не протримаєшся. Бо і їли, і пили, і коноплю курили, і сексом займались, і срали, і ссяли, і обригували все довкола – це те, що найефективніше вміють робити білокуракинці під час свого «культурного» відпочинку… Навіть природа не встигає відновлюватись від такого нелюдського ставлення до неї…\nПобудували в центральному парку фонтан - це добре. Але чи надовго? Бо, як кажуть дорослі, там вже деякі діти примудрились повідкручувати розпилювачі води. Біля тієї ж самої криниці Відраднівської ще перед травневими святами місцевою владою був встановлений дерев’яний туалет. Але вже за кілька днів його турнули і кинули в річку невідомі особи. Уявляєте, скільки дурі треба мати (чи курнути), щоб до такого додуматись?! Мабуть, зайва енергія в когось? І навряд чи це зробили дорослі, скоріше діти чи підлітки. Хоча не зрозуміло, навіщо там взагалі туалет, якщо все одно в нього ніхто не ходить, а воліють краще спорожнюватися біля самої криниці, де і ссють, і серуть, і воду п’ють. Три задоволення в одному! Ляпота!\nЯк ще можна виховувати людей – і дорослих і дітей? Як їм пояснити, що гадити і смітити навколо – це неправильно, не культурно, і просто робить наше життя гіршим. Українська влада, депутати постійно кричать про те, що Україна – це Європа, а колись ми все одно приєднаємось до культурної, розвиненої і цивілізованої Європи. Та яка нах… Європа? Ви себе в дзеркало бачили? Ви задумувались (кожен з вас), як ви відпочиваєте, як і куди викидаєте сміття, як поводитесь на природі? Бо природа – це живий організм, який рано чи пізно відреагує саме на таке ставлення людей до себе… Це – обов’язково! Такий закон природи!\nДіти стають недбалими, нехлюйськими ідіотами і ставляться до природи так, як їх навчили дорослі. Саме з дорослих вони беруть приклад! Потім діти виростають, самі стають дорослими і продовжують жити в тому лайні, в якому вони звикли… І так з покоління в покоління… І нічого не змінюється.. На жаль…\nсміття, білокуракине, білокуракинський портал, новости сайт Белокуракино, Белокуракинский портал, школярі, 1 червня 2019 року\n01.06.2019 - Газета "Життя Білокуракинщини" №22\n08.06.2019 - Газета "Життя Білокуракинщини" №23\n15.06.2019 - Газета "Життя Білокуракинщини" №24\n22.06.2019 - Газета "Життя Білокуракинщини" №25\n29.06.2019 - Газета "Життя Білокуракинщини" №26


Купити Жіночі Штани Adidas Essentials AJ4706, Club Sale інтернет магазин спортивного взуття\nПро насКонтактиПовернення товаруНовиниНова колекціяСтатті Інтернет магазин ClubSale › Жінкам › Штани › Adidas › Essentials › Жіночі Штани Adidas Essentials, Артикул AJ4706\nПередзвони мені Опис Adidas EssentialsЖіночі брюки Adidas Essentials 3-Stripes, артикул AJ4706. Класична спортивна модель від відомого бренду спортивного екіпірування Адідас. Дана модель має приталений фасон, але завдяки еластичній тканині, жодним чином не сковує рухів. Легка дихаюча тканина, виконана за технологією climalite®, яка відповідає за ефективне відведення вологи, і гарантує прохолоду, протягом всього тренування. Еластичний пояс обладнаний завязками, які забезпечують ідеальну посадку і фіксацію брюк на талії.\nЖіночі Штани Adidas AJ4706\nІнтернет магазин спортивного взуття і одягу рекомендує Жіночі Штани Adidas B47758


Російська опозиція готова брати гроші у Березовського | Економічна правда\nРосійська опозиція готова брати гроші у Березовського\nПонеділок, 13 серпня 2012, 10:47\nБорис Березовський може виділити російської опозиції гроші на розвиток інтернет-телебачення.\nПро це проживає в Лондоні опальний олігарх заявив виданню "РБК daily".\nОпозиціонери з "Справедливої Росії" готові прийняти його умови.\nЗа даними видання, вже у вересні депутат від "есерів" Ілля Пономарьов має намір провести перші благодійні вечері для бізнесменів і презентувати там проекти опозиції.\nЗа його словами, подібні зустрічі заплановані не тільки в Москві, але також у Лондоні, Нью-Йорку, Тель-Авіві і Сан-Франциско.\n"Опозиція вже навчилася збирати гроші через Інтернет, але максимальні обсяги, які збираються таким способом, не колосальні. В середньому одна людина дає по 500 рублів, отже, потрібні мільйони жертводавців. Ми дійдемо і до цього, але зараз потрібно працювати з бізнесом", - пояснив суть своєї пропозиції Пономарьов.\nДізнавшись про цю ініціативу Борис Березовський заявив, що готовий "підписатися під цим", але під "Гудкова або Пономарьова" не дасть жодної копійки.\n"От якщо скажуть, що з ними працюють Невзоров, Доренко або Льоня Парфьонов, - безумовно", - заявив він.\nУ відповідь депутат від "Справедливої Росії" Дмитро Гудков, який анонсував створення опозиційного інтернет-телебачення, дав зрозуміти, що такі аргументи будуть зрозумілі і прийняті.\nЗа його словами, канал запросить "великих професіоналів, журналістів з ім'ям".\nПоки парламентарій назвав прізвище Андрія Лошака, який готовий займатися виробництвом.\n"Решта журналістів продовжують співпрацю із федеральними каналами, не можу їх назвати", - додав політик.\nВ "Єдиній Росії" вже заявили, що проекту необхідно буде "забезпечити легальність залучених коштів, гарантувати, що він не стане каналом для відмивання грошей, нажитих незаконним шляхом, або екстремістських фінансових ресурсів".\nЗа словами віце-спікера Державної думи Сергія Железняка, "тільки прозоре легальне ЗМІ має можливість заслужити повагу аудиторії, решта - афери".\nБорги Березовського перед Великобританією оцінили в 46 мільйонів - ЗМІ 27 січня 2015, 09:28\nУ Швейцарії заарештували рахунки Березовського 23 жовтня 2014, 09:17\nУкраїна заарештувала нерухомість Березовського - генпрокурор РФ 10 січня 2014, 09:39


Калрос | Mass Effect Вікі | FANDOM powered by Wikia\nПерсонажі, Персонажі ME3, Істоти,\n“ Кроґани дають своїм ворогам імена тільки якщо їх неможливо вбити\n― Ліара Т'Соні\n“ Калрос – втілення вдачі Тучанки. Нікому ще не вдалося пережити зустріч з нею\n― Урднот Рекс\nКалрос - за легендами кроґанів, найдавніший, найбільший та найнебезпечний молотник, що є праматір'ю всіх молотників.\nКалрос в легендах кроґанів Редагувати\nЛегенди кроґанів розповідають, що в пустелі біля одного з найбільших і найкрасивіших міст кроганов, який захоплював жителів суворого світу Тучанкі і був оплотом сили і віри (назва не відомо), жило могутнє створіння , яке не знало страху і володіла неймовірною силою. Воно нападало на блукаючих подорожніх в пустелі і пожирало каравани, що йдуть в золоте місто кроганов. Воно було символом нестримної сили і страху кроганов перед природою Тучанкі. Однак це чудовисько вважалося міфом ... До певного моменту.\nВ одну з ночей величезний і божевільний монстр-черв'як вийшов з пісків пустелі і напав на місто, зруйнувавши його і зжерши безліч його жителів. До ранку "нічний демон" покинув місто і повернувся назад в пустелю, з який вийшов. Крогани були вражені потужністю і гнівом цього чудовиська і зрозуміли, що легенда про монстра з пустелі-Не вигадка. Крогани вирішили відбудувати свій великий місто і присвятити його тому чудовиську, який зруйнував його. Так вони бажали задобрити монстра і зробити його захисником і покровителем міста та кроганов.\nМісто відбудували, зробивши його прекрасніше колишнього, стали проводити обряди і свята на честь чудовиська пустелі, який охороняв місто. Однак багато крогани бажали убити хробака і прославитися у віках, як непереможні воїни. Для цього в місті була зроблена спеціальна площа, на яку закликали "демона пісків" і воїн-кроган поодинці повинен був убити покровителя міста. Багато воїнів намагалися здолати це чудовисько, борючись з люттю і нестримної силою, але програючи їй, розплачуючись за своє небажання жити під покровом чудовиська життям. Після багатьох безуспішних спроб здолати тварь крогани вирішили дати йому ім'я, щоб показати велич цієї істоти. "Демона пісків" нарекли Калрос. І ця легенда досі жива в серцях кроганов, рахуючись прикладом того, що навіть великі воїни-крогани не всесильні й існують речі, які вони не зможуть здолати.\nДумка вчених Редагувати\nТак чи інакше, але легенда виявилося правдою. Калрос дійсно існує і донині, як з'ясували вчені. Близько пустелі одного з великих і древніх міст кроганов був знайдений величезний молотник, що відрізнявся від інших хробаків підвищеної агресією, силою, розміром, а головне-хитрістю. Причому, вивчаючи легенду про Калрос, вчені виявляли безліч збігів з реальним істотою. По-перше, Калрос мешкає в пустелі біля стародавнього і величного міста кроганов, не покидаючи його території (як і той молотник). По-друге, в місті безліч свідчень про те, що він присвячений молотники. По-третє, була знайдена та сама площа, де закликали Калрос. По-четверте, Калрос і молотник-величезні хробаки і так далі. А враховуючи, що молотники можуть жити тисячоліттями, той молотник, який був знайдений, і Калрос-одне і те ж істота.\nКалрос також є першою згадкою молотника в історії галактики, так що Калрос назвали праматір'ю молотники, вважаючи її першим представником свого виду. Хоча сказати точно, що він перший представник свого виду точно не можна, враховуючи живучість молотники і їх здатність переживати будь катаклізми. Так що молотники могли існувати навіть у часи протеан. Хоча це також є теорією.\nКалрос зустрічається вперше і востаннє на Тучанке, в місії Пріоритет: Тучанка. Перед тим як побачити її в живу, в руїнах храму кроганов можна знайти схематичні зображення Калрос на стінах.\nПід час виконання місії по лікуванню генофага біля башти Завіси гравець зіткнеться з руйнівником Женців. Оскільки об'єднаних сил кроганов і турианца недостатньо для відволікання Женця,Бакарапропонує використовувати Калрос. Для того, щоб закликати Калрос, потрібно вдарити в два молота, що знаходяться неподалік. Після удару другого молота з'являється Калрос і знищує Женця.\nПід час того як Сузі обговорює битву Калроса і Женця, Джокер пожартує: "Нам залишилося тільки винайти гармату, що стріляє молотники".\nMassEffect3 2012-06-10 20-02-23-98.png\nMassEffect3 2012-06-10 20-03-03-42.png\nMassEffect3 2012-06-10 20-03-05-23.png\nMassEffect3 2012-06-10 20-03-00-40.png\nMassEffect3 2012-06-10 20-03-07-18.png\nMassEffect3 2012-06-10 20-02-19-30.png\nMassEffect3 2012-06-10 20-02-49-33.png\nMassEffect3 2012-06-10 19-54-38-94.png\nMassEffect3 2012-06-10 19-44-48-66.png\nдревній малюнок Карлос\nTumblr m0umai1l0z1qdtr78o4 r1 250.gif\nПрамати молотники у всій красі\nОтримано з https://masseffect.fandom.com/uk/wiki/%D0%9A%D0%B0%D0%BB%D1%80%D0%BE%D1%81?oldid=31451


Ви тут: Головна Інформація Анонси Архів Конкурс для викладачів "Open Space" ("Відкритий простір")\nУ Педагогічному інституті Київського університету імені Бориса Грінченка оголошується конкурс відкритих занять “Open Space” (“Відкритий простір”).\nМета конкурсу - популяризувати інноваційні підходи до підготовки майбутніх педагогів; сприяти підвищенню якості освітнього процесу, мотивації викладачів до удосконалення рівня їхньої професійної майстерності; обмін досвідом між співробітниками Педагогічного інституту.\nКонкурс триватиме з 12 лютого 2018 року по 12 травня 2018 року.\nКонкурс передбачає відвідування навчальних занять упродовж означеного терміну, які визначаються способом жеребкування запланованих, відповідно до розкладу на поточний день, навчальних дисциплін.\nДо складу журі входять директор, заступники директора, завідувачі кафедрами Педагогічного інституту.\nЗавідувач кафедри не бере участь у визначенні рівня якості проведення навчального заняття, якщо відповідно до жеребкування, заняття проводить викладач підзвітного завідувачу підрозділу.\n4.Номінації “Кращий викладач Педагогічного інституту”, “Кращий старший викладач Педагогічного інституту”, “Кращий доцент Педагогічного інституту”, “Кращий професор Педагогічного інституту”.\n5.Критерії оцінювання якості навчальних занять.\nЛекційні заняття: проблемність лекції (створення проблемної ситуації, спонукання студентів до пошуків рішення проблеми); структурованість лекції та інформаційна цінність (логіка викладу, доступність і роз'яснення нових термінів і понять, доказовість і аргументованість викладеного матеріалу); відповідність тематики лекції робочій навчальній програмі дисципліни; взаємодія викладача зі студентами; застосування інноваційних технологій викладання; отримання зворотного зв’язку від аудиторії; результативність лекції; досягнення дидактичної мети.\nСемінарські заняття: цілеспрямованість заняття (забезпечення зв'язку теоретичного матеріалу з його практичним застосуванням у майбутній професійній діяльності студентів); відповідність робочій навчальній програмі дисципліни; рівень взаємодії викладача та студентів у ході заняття; структурованість заняття; мотивація та стимулювання навчально-дослідницької діяльності студентів; застосування інноваційних технологій викладання; наявність зворотнього зв'язку зі студентами; проблемність та інформативність заняття.\nПрактичні заняття: практична значущість, обраної для заняття проблеми, для майбутньої професійної діяльності студента; відповідність заявленої теми робочій навчальній програмі дисципліни; конструктивність взаємодії викладача та студентів; забезпечення рівня активізації навчально-дослідницької діяльності студента, застосування інноваційних технологій навчання, рівень самостійності та активності студентів, дидактичне забезпечення заняття.\n6. Заявки для участі у конкурсі.\nВи хочете дізнатись, на яку адресу надсилати заявки для участі у конкурсі?? Не поспішайте!!!!\nПеревагою заявленого конкурсу є те, що ВСІ науково-педагогічні працівники Педагогічного інституту візьмуть участь у ньому.\nШановні колеги! За результатами конкурсу окрім визначення переможців буде встановлено рекорд по проведенню відкритих занять за один семестр серед підрозділів Університету Грінченка.\n7. Підбиття підсумків та нагородження переможців відбудеться в червні 2018 року.\nЗа детальною інформацією звертайтеся до адміністрації Педагогічного інституту за\nтел: (044) 295-59-35 (приймальна директора).\n«OPEN SPACE»-це простір можливостей та визначення перспектив!!!!\nБажаємо успіхів і запрошуємо до співпраці!!!


Хакеры "Правого сектора" заблокировали сайты кремлевских пропагандистов - Про все - новини тернополя та області\nХакеры “Правого сектора” заблокировали сайты кремлевских пропагандистов\n“Електронна Червоно-Чорна Січ” продовжує боротьбу за кіберпростір української нації. Ми маємо намір вимести з вільного Інтернету усіх посібників Кремля та зрадників Вітчизни. Сьогодні ми завдаємо удару по тим представникам російського шоу-бізнесу, що продалися терористам.\nТворча інтелігенція будь-якої нації завжди була і є її честю і совістю, вона формує культуру свого народу і його самобутність. У Росії навпаки – більша частина творчої інтелігенції піклується тільки про себе і свої кишені. Вона продає свою душу дияволові за безкоштовні ефіри на телебаченні, дешевий піар в ЗМІ і знижки на престижні концертні зали.\nСьогодні ми завдаємо першого удару по сайтам Микити Михалкова, Володимира Соловйова та Стаса П’єхи, а також очолюваній Кареном Шахназаровим кіностудії “Мосфільм”. Це ті люди, які підтримали окупацію України і анексію частини її території. Це ті представники “російської творчої інтелігенції”, які з легкістю пішли на угоду з власною совістю і відмовили українській нації в праві на існування. Тепер їм не буде спокою в кіберпросторі. І це тільки початок.\nВолодимир Бліхар: “Політичні партії мають фінансувати люди, а не олігархи” Получил повестку – потерял работу: мобилизованного уволили задним числом


Видавництво «Зірка» (набори для творчості, дитячі-навчальні тренажери, конструктори, плакати) | Інтернет-магазин DETMIR.COM.UA\nКилимок навчальний Математика 1-4 клас А3 формату (420х297 мм) Зірка 134166 (9786176342007) (452551)\nКилимок навчальний Українська мова 1-4 клас А3 формату (420х297 мм) Зірка 134167 (9786176342014) (452552)\nКилимок навчальний Англійська мова 1-4 клас А3 формату (420х297 мм) Зірка 134168 (9786176342021) (452553)\nКилимок навчальний абетка-цифри дівчата А3 Зірка 129053 (9786176341994) (430547)\nКилимок навчальний абетка-цифри хлопці А3 Зірка 129052 (9786176341321) (430548)\nКилимок підказка навчальний А3 1 клас Зірка 129048 (9786176341284) (430549)\nКилимок підказка навчальний А3 2 клас Зірка 129049 (9786176341291) (430550)\nКилимок підказка навчальний А3 3 клас Зірка 129050 (9786176341307) (430551)\nКилимок підказка навчальний А3 4 клас Зірка 129051 (9786176341314) (430552)\nЗахоплюючі книжки та іграшки від видавництва «Зірка»\nЦікавинки, які у нас можна придбати:\nМагнітні картки з пазлами. З їх допомогою малюк зможе вивчати географію із захопленням, розглядаючи яскраві зображення материків, країн, міст, океанів і морів, річок і озер, а також тварин і птахів. Карту у вигляді магнітних пазлів потрібно розмістити на планшеті і повісити в потрібному місці;\nНабори для творчості. Розмальовки – один з найпростіших способів провести час цікаво і корисно. Дітки розвивають дрібну моторику рук, що безпосередньо пов'язано з розвитком мислення. Змішування фарб, отримання нових кольорів і відтінків теж є творчим процесом. Набір юного дослідника містить земляну суміш та насіння для вирощування незвичайних рослин, що неодмінно зацікавить як батьків так і дітей;\nДерев'яні іграшки. Вони довговічні, приємні на дотик і безпечніші для дітей в порівнянні з їх пластиковими аналогами. За ними не потрібен особливий догляд, достатньо просто занурити в мильний розчин, cполоснути і витерти насухо;\nМатеріали для навчання. Навчальні килимки – це легкий спосіб вивчити літери і цифри. Все написане можна стирати і малювати знову. Такий спосіб навчання сформує у дитини позитивне ставлення. Є також зошити спостережень з усіма видами оцінювань і ще багато цікавих матеріалів для дітей.\nУ нас можна купити книги видавництва Зірка за доступними цінами. Це можуть бути матеріали для дошкільнят, в яких є багато ілюстрацій або підручники для школярів молодших класів. В них містяться всі необхідні завдання та ігри для юних геніїв, щоб зробити уроки ще цікавішими.\nКнижки для маленьких дітей\nУ віці 2-5 років діти починають формувати більш чіткі думки щодо того, що їм подобається, а що не подобається. Саме час поринути у світі дитячої літератури! Книги – це чудовий спосіб познайомити діток з новими темами, дозволити їм досліджувати навколишнє середовище, а також можливість більше спілкуватися з батьками. Книги для малюків та дітей дошкільного віку, як правило, зосереджуються на основних поняттях, таких як почуття чи дружба, а також використовують азбуку, фонетику та інші інструменти грамотності, щоб підготувати його до школи. Книги, на які варто звернути увагу:\nІсторії з реального життя (тварини, погода, сезони, предмети побуту, тощо);\nПовторення звуків, слів чи ідей;\nКниги з малюнками, які майже розповідають історію;\nІсторії зі щасливим завершенням.\nВидавництво Зірка «Книжечки для найменших» містять багато ілюстрацій, щоб привернути увагу. В магазині є фотокниги «Знайди і Покажи», які підходять для раннього розвитку логічного мислення та уяви.\nУ нас великий асортимент товарів для будь-якого віку. Серед навчальних матеріалів ви зможете придбати навчальну літературу Ранок та казки у віршах.\nНавчальна література Ранок допоможе в роботі вчителю та батькам. Цікаві матеріали для вивчення, самостійної та позакласної робіт мають на меті заохотити учнів до начального процесу. Посібники містять інтерактивні ігри, роздатковий матеріал – все необхідне, щоб урізноманітнити навчальні будні. А казки у віршах надовго відкладуться в пам’яті малюка, адже це цікаві і повчальні історії, які навчають і виховують діточок. Казки збагачують словниковий запас, розвивають фантазію, вчать розрізняти добро і зло.\nАбетка Альбом Бланк Блокнот Вправи Головоломка Гра Гра навчальна Гра настільна Декор Демонстраційний матеріал Дипломи. Грамоти. Подяки Експерименти з кристалами Енциклопедія Журнал Завдання на канікули Закладка Зошит Календар Картина за номерами Картки Картонка-підказка Килимок навчальний Книга Конструктор Контроль знань Кубики Листівка Мило й бомбочки Мольберт Набір для творчості Набір з гіпсу Набір з піску Наліпки Пазли Плакат. Комплект плакатів Пластилін Розклад уроків Розмальовка дерев'яна Розмальовка-конструктор Рослини Табель Тренажер Шнурівка Новорічні іграшки Тісто


Підлегле становище візантійської' церкви стосовно цивільної влади\nімператорів особливо імпонувало князю Володимирові, який прагнув до\nзміцнення центральної влади Києва. Зрештою, візантійське християнство\nНе сталося зміцнення княжої влади Києва. ієрархи щойно прийнятої\nхристиянської церкви, привезені Володимиром з Константинополя, та їх\nнащадки, орієнтувалися на Візантію, захищали інтереси матірної для них\nВона була об'явлена з перших днів радянської влади. Україна в цьому\nвідношенні копіювала загальноросійську практику. Першими кроками, що\nзмінили суспільний статус церкви, була експропріація церковної власності,


Home Top News Ікону привезли з Луганська волонтери та подарували Додіку\nІкону Святого Миколая, подаровану російському міністру Сергію Лаврову, привезли до Боснії та Герцеговини сербські добровольці з Луганська, які воювали разом з проросійськими бойовиками. Про це заявила сараївська газета “Деневні Аваз” Небойша Вуканович, член парламенту Республіки Сербської, яка входить до складу Боснії та Герцеговини.\nДепутат пояснює, що ікону привіз Душко Вукотич, голова Ветеранської організації Республіки Сербської. За словами Вуканові, нинішній глава Президії Боснії та Герцеговини Мілорад Додік прийняв групу ветеранів 29 травня 2018 року та подарував йому ікону, привезену з Луганська.\nДепутат спростував нещодавню заяву офісу Додіка про те, що 300-річна ікона вже багато років є власністю “почесної родини з Баня-Луки”, яка хотіла передати її Сергію Лаврову.\nВетеран сербського лідера Вукотич відмовляється підтвердити або спростувати цю претензію. “Нехай Інтерпол робить свою справу, – каже він. – Я готовий до нього і для всіх відомств у країні”.\nІкону подарував Лаврову сербський член президентства Боснії та Герцеговини 14 грудня. Коли регіональні ЗМІ та міжнародна преса почали повідомляти про крадіжку української ікони в Москві Я вирішив повернути його донору. 25 грудня посол Боснії та Герцеговини Желко Самаргія доставив ікону до Сараєво та передав її в офіс Мілорада Додіка.\nСам Дудек ще не відповів. Через два дні після його зустрічі з Лавровим У лікарні з COVID-19. В даний час він страждає на запалення легенів. Лікарі повідомляють, що стан його здоров’я стабільний.\nREAD Міністр закордонних справ Латвії окреслив міжнародні заходи підтримки України


BAS Будівництво. Керування фінансами: функціонал та ціни | Замовити програму BAS Будівництво. Керування фінансами | Інгресс Софт\n· бюджетування: формування бюджетів підрядної будівельної організації, їх затвердження і контроль виконання;\n· оперативне управління рухом грошових коштів: планування фінансових потоків, контроль за бюджетом руху грошових коштів, формування та аналіз виконання платіжного календаря в оперативному режимі;\n· управління плануванням фінансових ресурсів будівельної організації через встановлення лімітів бюджетів і контрольованих показників;\n· фінансовий аналіз діяльності підрядної будівельної організації: аналіз відхилень, розрахунок фінансових коефіцієнтів.\n· Аналіз витрат в розрізі робіт, виконаних власними силами і з залученням субпідрядних організацій.\n· Облік виконання будівельно-монтажних робіт у розрізі будівництв, об'єктів будівництва, статей витрат на будівництво, технологічної структури витрат, підрядників із формуванням довідки про вартість будівельних робіт і витрат згідно з формою КБ-3.\n· Облік розрахунків із постачальниками, підрядниками та проектними організаціями в розрізі об'єктів будівництва.\n· Формування планової вартості будівельно-монтажних робіт із можливістю створення локального кошторису, відомості трудових і матеріальних ресурсів, розрахунок маржинального доходу за кошторисом, а потім відображення передачі виконаних робіт на підставі створеного кошторисного розрахунку з формуванням уніфікованого акта передачі виконаних будівельних робіт КБ-2.\n· Облік будівельно-монтажних робіт у розрізі об'єктів будівництва, облік незавершеного виробництва за статтями витрат із відображенням етапів виконання будівельних контрактів у вигляді довідок про вартість виконаних робіт із використанням уніфікованих друкованих форм КБ-3.\n· Облік прийнятих від субпідрядника послуг замовника, відображення реалізації замовнику послуг генпідрядника з можливістю розрахунку їх обсягу як за відсотком від будівельно-монтажних робіт, так і прямими сумами.\n· Облік прийнятих субпідрядних робіт за об'єктами із можливістю використання прийнятих актів під час передачі робіт замовнику, як передачу субпідрядних робіт.\n· Галузевий облік виробничих запасів: складський облік матеріалів за матеріально-відповідальними особами, облік спецодягу, спецоснастки, інвентарю та обладнання. Автоматизоване формування галузевих уніфікованих форм з обліку спецодягу та інвентарю "Картка обліку спецодягу" за формою МБ-2, звітів руху матеріалів, матеріального звіту.\n· Облік взаєморозрахунків із постачальниками, субпідрядниками, покупцями й замовниками з формуванням універсальних Актів звірки.\n· Проведення двосторонніх і тристоронніх актів взаємозаліків за рахунками розрахунків із контрагентами.\n· Внутрішньогосподарські розрахунки за рахунком 683.\n· Формування актів звірки філій із детальною аналітикою стану внутрішньогосподарських розрахунків та звіту за станом взаєморозрахунків із філіями тощо.\nДодаткові клієнтські ліцензії BAS Будівництво. Керування фінансами


U-19: у другому виїзному спарингу проти команди Ізраїлю юнацька збірна України програла - Офіційний сайт Української асоціацїї футболу\nУ другому товариському матчі проти ізраїльтян підопічні Сергія Нагорняка пропустили чотири м'ячі.\nЯкщо в першому контрольному поєдинку проти збірної Ізраїлю синьо-жовті виграли — 3:0, то у другій зустрічі все вийшло майже навпаки. У ворота Андрія Артима влетіло чотири м'ячі. Уже в першому таймі рахунок був 3:0. Голи господарі забивали на 17-й, 31-й і 37-й хвилинах. Ще одного разу вони відзначилися на 68-й хвилині. 4:0.\nІзраїль (U-19) — Україна (U-19) — 4:0 (3:0)\nУкраїна (U-19): Артим, Слива, Муравський, Холод (Агапов, 57), Харжевський (Тягло, 46), Горін, Мудрик, Дмитренко (Бондаренко, 30), Криськів, Кащук, Сікан (Апанчук, 81).\nЗавтра українська делегація повертається додому, а вже з 15 березня в цієї збірної розпочнеться безпосередня підготовка до еліт-раунду Євро-2019. На шляху до фінальної частини змагань синьо-жовті зустрінуться із Сербією (20 березня), господарем турніру, Італією (23 березня) й Бельгією (26 березня). Путівку до Вірменії, де з 14-го по 27 липня проходитиме фінальна частина змагань, отримає тільки переможець групи.\nНа найближчому етапі підготовки ю...


Зрадник з Галичини, або історія одного вбивці • Фотографії старого Львова\nЗрадник з Галичини, або історія одного вбивці\nЛьвівщина – це колиска не тільки видатних героїв. Зрадників вистачало всюди і Галичина не виняток. Всі теми, що стосуються КДБ, а шпигунства поготів – це велика біла пляма в нашій історії. Однак, ці плями часто наповнені найбільшою кількістю альтернативних версій та припущень. Мова у цій статті піде про Богдана Сташинського.\nБогдан Сташинський у Львові\nУ 2011 році було опубліковано інтерв’ю зі Сташинським. Чи це була справжня розмова чи штучно створена сенсація сказати важко. Будь-яка інформація, що стосується ХХ століття в історії України на жаль чи на щастя продовжує залишатися під залізною завісою.\nБогдан Сташинський народився у селянській родині неподалік від Львова, у селі Борщовичі 4 листопада 1931 року.\nБогдан Сташинський у селі Борщовичі\nПісля закінчення школи у 1948 р. навчався у Львівському педінституті. Сім’я Богдана, зокрема, три його сестри активно підтримували оунівське підпілля. Він сам політикою не цікавився і зосередився на навчанні в інституті, аж поки не був затриманий у 1950 р. міліцією за безквитковий проїзд у поїзді від Львова до свого села. У ті роки в Західній Україні ще діяло озброєне антирадянське підпілля і вагонами могли ходити не лише залізничні контролери, але й патрулі міністерства державної безпеки. Під присягою у суді Богдан Старшинський розповідав, що радянські спецслужби поставили його перед вибором: співпраця, або покарання його родини за підтримку ОУН-УПА.\nБогдан Сташинський з родиною\nЯкщо припустити, що інтерв’ю зі Сташинським справжнє, то він повністю розбиває цю теорію. «Насправді було вбивство Ярослава Галана. Ми – студенти першого курсу – жваво обговорювали цю подію. Одні підтримували Стахура, інші не могли зрозуміти особливого звірства, з яким вбили письменника. На той час Галан був дуже популярний. Його дійсно читали, він користувався повагою – настільки гострими були його статті. Я одного разу бачив його зблизька – він приходив до нас на запрошення ректорату, виступав. Я був вихований на ідеях вільної України, незалежності, а Галан, виступаючи перед нами, говорив просто: більшість із вас могли за поляків отримати освіту? Ні! Скільки було безробітних? У села провели струм? Що поганого принесла Радянська влада? Я задумався. В моїй сім’ї були ті, кого репресували – але я згадував, що ці мої родичі дуже негативно висловлювалися проти нової влади і я розумів, що диму без вогню не буває. Так от: після вбивства Галана я сказав, що такі, як Стахур, не патріоти України, а ганьба України. У нас почалася дискусія з друзями.\nЧерез день мене викликали до Філіпова – це був офіцер держбезпеки, що курував наш факультет. Він мав зі мною тривалу розмову, запропонував співпрацю…» Тобто, стає зрозуміло, що вже на першому курсі він був паршивою вівцею не тільки у своїй родині, а й у своїй країні. Він виправдовував владу, яка карала за вільнодумство.\nПосвідчення (студентський квиток) агента КГБ Богдана Сташинського, коли той вчився в Московському педагогічному інституті іноземних мов по спеціальності “німецька мова”.\nСпівпрацю із секретною службою Сташинський розпочав зі зради власної родини — через сестру проникає до місцевого підпілля ОУН і повідомляє про це КДБ. Зрада з часом була розкрита — це призвело до розриву з сім’єю й остаточного рішення співпрацювати з радянськими органами держбезпеки. Наступні два роки Сташинський займається активною диверсійною роботою, під прізвиськом «Олег» проникає та видає декілька боївок УПА на Львівщині. Після вишколу, Сташинський був засланий на шпигунську роботу до Німеччини.\nЛев Ребет у 1940-их (фото з німецького досьє в Аушвіці). Лев Ребет був убитий агентом КДБ Богданом Сташинським (який згодом убив Степана Бандеру) 12 жовтня 1957 року на сходах у будинку на Карлплатц у Мюнхені, де тоді містилася редакція «Українського Самостійника», із загорненого у газету пристрою, який вистрілював струменем синильної кислоти.\nУ Німеччині Богдан Сташинський зустрів Інґе Поль, з якою, попри відохочування КГБ, одружився. Більш правдивими виглядають розповіді, що вже у Москві Богдан Сташинський зізнався дружині, що він служить КГБ, а також, що їхнє приватне щастя за таких умов було неможливе. Коли Інге завагітніла, КДБ поставило умову зробити аборт, на що вона рішуче відмовилася і почала разом з чоловіком розробляти план утечі на Захід.\nСтепан Бандера. 15 жовтня 1959 року в під’їзді будинку на вулиці Крайтмайр, 7 (Kreittmayrstraße), в Мюнхені о 13:05 знайшли ще живого залитого кров’ю Степана Бандеру. Медична експертиза виявила, що причиною смерті була отрута. Богдан Сташинський зі спеціального пістолета вистрілив в обличчя Степану Бандері струменем розчину ціанистого калію. Два роки пізніше, 17 листопада 1961 р., німецькі судові органи проголосили, що вбивцею Степана Бандери є Богдан Сташинський з наказу Шелепіна і Хрущова\nУ січні 1961 р. Інге Поль повернулася до батьків, де у неї 31 березня народився хлопчик Петро. Лише тоді Сташинському дозволили поїхати до Німеччини, щоб разом з дружиною поховати сина.\nКадр з фільму “Атентат. Осіннє вбивство у Мюнхені” (1995)\nСаме тут перед самим похороном разом з дружиною він утік до Західного Берліна і здався місцевій поліції. У поліції і пізніше американським розвідникам він зізнався у вбивстві Ребета та Бандери.\nПристрій, з допомогою якого вбивав Сташинський\nПроте, в інтерв’ю Сташинський подає зовсім іншу версію подій. «КДБ було проти цієї дитини, нас змушували зробити аборт, а потім мені пригрозили відставкою з органів. Проте дитина народилася, і коли їй було кілька місяців, вона померла під час годування – нещасний випадок. Ми отримали дозвіл поховати дитину у Німеччині». Потім він розповідає, що його син насправді не помер. «Мій син мав дуже важке дитинство. Я не хочу про це говорити, але йому довелося довгий час перебувати під опікою інших людей, рости у іншій сім’ї, а до мене як до батька почав звикати у десятирічному віці. Зараз він – кандидат наук, доцент, працює в університеті. Звісно, він не носить прізвище Сташинський і не має по-батькові Богданович».\nРадянський паспорт Богдана Сташинського\nПісля перевірки американцями Сташинського віддали під суд за вбивство і засудили лише до 8 років тюрми, оскільки винним у злочині вважався СРСР, а Сташинський лише виконавцем злочинних наказів. Уже після 4 років ув’язнення завдяки співпраці з американськими спецслужбами його звільнили. За офіційними даними, він переїхав до Південної Африки, хоча ця версія викликає сумніви у багатьох. В інтерв’ю він каже, що він переїхав до Південної Америки, а саме – в Панаму. Подальша доля Сташинського та його дружини за достовірними джерелами невідома, припускають, що він міг оселитися у США чи будь-якій іншій західній країні. У інтерв’ю ми читаємо іншу версію. «У жовтні 1968 року в Панамі відбувся переворот. Між 1 і 11 жовтня в країні був хаос, американська місія була атакована. В цій ситуації мене просто викрали і перевезли у Парагвай. Операцію було розроблено КДБ і керував нею мій приятель, покійний нині Благо Йовович. Потім мене перекинули в Африку, де зробили пластичну операцію і лише у 1970 році я повернувся в СРСР. Спершу жив у Москві, а потім, вийшовши у відставку, повернувся у Київ».\nАндрухович у своєму есе про кохання Чувирла і Чудовисько характеризує Сташинського одним словом – потвора.


Порушено карні справи стосовно нічних клубів “Золото”, “Роза” і “Ганеш” | Хрещатик - новини та життя української столиці.\n09/06/2006 надрукувати прочитало 544 человек\nПорушено карні справи стосовно нічних клубів “Золото”, “Роза” і “Ганеш”\nНинішнього року працівники відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Шевченківського райуправління столичної міліції вилучили майже кілограм кокаїну та п’ять кілограмів амфетаміну. В березні вони затримали двох громадян Анголи з героїном, а нещодавно мешканця Голландії, який віз до Києва майже дві тисячі таблеток екстазі.\n— Від 2001 року наш відділ має найкращі показники в столиці,— розповів начальник згаданої структури Олександр ОСТАПЧЕНКО. — 2002-го ми вперше вилучили партію фентанілу. А нещодавно зробили оперативні закупівлі метадону — найдорожчого наркотика (його грам коштує 200 доларів). Цю синтетичну речовину задумували як замінник героїну, яка б мала виводити наркоманів із “ломки”, але на неї “підсідають” не гірше, ніж на героїн, і залежність від неї не менша, і абстинентний синдорм такий же тяжкий. Зазвичай синтетичний дурман у великих обсягах надходить до столиці із західних регіонів: Івано-Франківська, Вінниці, Рівного, Луцька, Тернополя, Ужгорода. Макову соломку, опій-сирець і ацетильований опій привозять з Київщини: Ірпеня, Броварів, Гостомеля, Білої Церкви.\nВідстежуємо нічні клуби, де проводять так звані after-party, тобто відпочинок після вечірки. Потреба в цих розвагах виникла через те, що під дією амфетаміну та екстазі у споживачів загострюються всі відчуття, зникає сон. Людина відчуває великий приплив життєвих сил, їй потрібен рух, гучна музика. Тож о п’ятій — шостій ранку молодь збирається в певних закладах і там до десятої — дванадцятої години наступного дня вивільняє зайву енергію на дискотеці. Туди завжди й привозять наркотики. Власники цих закладів визнають: якщо там не буде дурману, люди до них не підуть. Відсотків п’ятдесят відвідувачів приходять сюди не потанцювати, а щоб спожити ту біду, а потім уже відпочивати. Нещодавно наш відділ порушив кримінальні справи стосовно клубів “Золото”, “Роза” (його де-юре не існувало), і “Ганеш” (за утримання притону).\n09/06/2006 | Горів ресторан “Куренівський”.