Главная База знаний "Allbest" Биология и естествознание Біологічне різноманіття людських рас\nСучасний расовий вигляд людства, історичний розвиток расових груп. Вивчення антропологічного складу народів за поширенням рас на Землі. Проблеми класифікації рас, їх походження, розселення, розвитку і взаємодії у зв'язку з історією людських популяцій.\nДата добавления 10.06.2011\n1. Визначення поняття «раса»\n2. Раса і нація\n3. Історія класифікацій\n4. Класифікація людських рас\n5. Сучасний расизм\nСучасний расовий вигляд людства утворився в результаті складного історичного розвитку расових груп, що жили відокремлено і змішувати, еволюціонували, що зникали. Для нас представляє особливу важливість вивчення всього того, що ми можемо дізнатися про людські раси, щоб зрозуміти те, що ж насправді визначає людську расу. Навіть без сторонньої підказки, спостерігаючи, можна переконатися, що люди в світі розділені на різні групи. Члени кожної з них певним чином більш близько пов'язані один з одним, ніж з членами іншої групи. З цієї причини вони і схожі один на одного більше, ніж на інших.\nРозділ антропології - расознавство - узагальнює дані з вивчення антропологічного складу народів земної кулі в цьому і минулому, тобто за освітою і поширенню рас на Землі; розглядає проблеми класифікації рас, їх походження, розселення по земній кулі, розвитку і взаємодії у зв'язку з конкретною історією людських популяцій, спираючись на дані морфології і фізіології, генетики та молекулярної біології. Основними проблемами цього розділу є історія формування рас, взаємини між ними на різних етапах історичного розвитку, розкриття причин і механізмів расової диференціації.\nВелике місце в расознавства займає дослідження розмежувальних расових ознак, їх спадкоємності, залежно від навколишнього природно-географічної та соціально-культурного середовища, статевих відмінностей, вікової динаміки, географічних варіацій і епохальних змін. Дані расознавства використовуються для спростування псевдонаукових расистських концепцій та формування правильного уявлення про відмінності в морфологічному зовнішності людей.\nМета моєї роботи - дати визначення поняттю раса, систематизувати і поглибити знання про людські раси.\nПорівняльне вивчення людських рас дуже важливо для вирішення проблеми походження людини сучасного виду і в першу чергу для вирішення питання про те, в одному або в декількох місцях виник людський рід. Відмінності у зовнішності людей різних географічних областей відзначалися завжди. Про існування рас люди знали ще до нашої ери. Тоді ж були зроблені і перші спроби, пояснити їхнє походження. Найбільш древні того свідчення ми знаходимо на фресках і барельєфах давнього Межиріччя і Єгипту і багатьох інших. Одним із завдань расознавства є пошук єдиної системи опису цього розмаїття - ми хочемо бачити об'єктивну наукову картину подібності та відмінності расових варіантів безвідносно до того, живемо ми в Європі, Америці, Азії чи Африці, знати причини цієї схожості та відмінності.\nлюдська раса антропологічний\nПоходження терміна «раса» точно не встановлено. Можливо, що він представляє собою видозміну арабського слова «ras» (голова, початок, корінь). Є також думка, що термін цей пов'язаний з італійським razza, що значить «плем'я». Слово «раса» приблизно в тому сенсі, як воно вживається тепер, зустрічається вже у французького вченого Франсуа Берньє, який опублікував у 1684 р. одну з перших класифікацій людських рас.\nРаси існують переважно в соціальному сенсі і являють собою одну з форм соціальної класифікації, яка використовується в тому чи іншому суспільстві. Проте в біологічному сенсі чіткого підрозділу на раси не існує. Антропологія не заперечує існування виразного морфологічного і генетичного різноманіття людства. Різні дослідники в різні періоди під «расою» мали на увазі різні поняття. Хрісанфова Є.М. і Перевізників І.В.  наводять кілька визначень:\nРаса є сукупність людей, що володіють спільністю фізичного типу, походження якого пов'язане з певним ареалом (Рогінський, Левін, 1978).\nРаса - це комбінація спадкових характеристик з певною спадковістю, за допомогою якої члени однієї раси відрізняють себе від іншої (Залер, 1931).\nРаса - це група людей, яка має спільні фізичні риси (Кун, 1939).\nРаса - це велика популяція індивідів, у яких значна частина генів загальна і яку можна відрізнити від інших рас за загальним для них генофонду (Фогель, Мотульський, 1990).\nСуть поняття, у всіх цих визначеннях залишається незмінною. Термін визначає одиницю внутрішньовидової структури сучасного людства, яка виділяється по певному набору (комплексу) спадково обумовлених ознак і займає певний ареал. З точки зору основ сучасної систематики, раси відповідають рівню підвидів, безсумнівно, належать до одного єдиного біологічного виду Homo sapiens. Відмінність же рас від підвидів тварин, пов'язані з громадською природою людини. Специфічність раси людини полягає в тому, що вона характеризується поєднанням ознак не у індивідуумів, а у груп людей, що живуть на певній території, і тому один з найважливіших прийомів расового аналізу - виявлення географічного розподілу расових ознак. Расові варіанти, на відміну від усіх інших внутрішньовидових варіантів, приурочені кожен до певної території або ареалу даної раси; в даний час зв'язок з ареалом іноді не виявляється з повною виразністю, проте вона завжди мала місце у більш-менш далекому минулому.\nРаси відрізняються один від одного фізичними ознаками - кольором шкіри, волосся, очей, формою волосся, рисами обличчя, зріст, формою черепа та ін. Ці ознаки не мають скільки-небудь істотного значення для життєдіяльності людини. Фізичні особливості, за якими одна раса відрізняється від іншої, спадкові і порівняно мало змінюються в результаті безпосереднього впливу середовища.\nТаким чином, раси - це історично сформовані угруповання (групи популяції) людей різної чисельності характеризуються подібністю морфологічних і фізіологічних властивостей, а також спільністю займаних ними територій.\nВраховуючи відсутність прямого зв'язку між біологічними і соціальними ознаками, варто ясно розрізняти різні способи класифікації людських груп.\nЕтнос визначається як історично склалася на певній території стійка між покоління сукупність людей, що володіють не тільки загальними рисами, а й відносно стабільними особливостями культури (включаючи мову) і психіки, а також усвідомленням своєї єдності і відмінності від усіх інших подібних утворень (самосвідомість), фіксованому в самоназві [8, с.261].\nОсновною умовою виникнення етносу є спільність: самосвідомості - свідомості своєї єдності і відмінності від усіх інших подібних утворень, території, мови, культури. Додатковими умовами можуть бути спільність релігії і близькість в расовому відношенні. Нерідко етнос складається з різномовних елементів. Для більш стійкого існування етноси прагнуть до створення своєї соціально-територіальної організації (держави, автономії).\nПоняттю етносу відповідає ряд: плем'я - народність - нація. Нації виникли з народностей з розвитком капіталістичних відносин. При цьому можливо, що з однієї народності утворюється кілька націй, і навпаки, одна нація утворюється з декількох народностей. Визначаючи свою приналежність до тієї чи іншої групи, люди говорять про національність. Одна з найпростіших форм соціальної етнічної організації людей - плем'я. Більш високий рівень соціальної організації називається народністю (або народом), які об'єднуються в нації. Представники одного племені або інший невеликий етнічної групи зазвичай належать до одного антропологічного типу, оскільки є в тій чи іншій мірі родичами.\nНація - етнічна категорія більш високого рангу, ніж народ, звичайно включає кілька народів. Об'єднання людей на основі єдиних стандартів літературної мови, школи та засобів масової інформації. Іноді розглядається як суто політична категорія (об'єднання).\nНерідко між поняттям "нація" і поняттями "народ", "етнос" ставлять знак рівності. У дійсності ж етнос і нація - явища, які відносяться до різних соціальних сфер. Сутність етнічної спільності найбільш яскраво проявляється в етнічних процесах: етнічної асиміляції, етнічного злиття, етнічного включення та етнічного розщеплення. Вони відбуваються стихійно і багато в чому незалежно від свідомості і волі людей. Сутність же нації найбільш чітко виражається в національних рухах, які представляють собою діяльність мас людей, спрямовану до досягнення певних цілей, причому частіше за все політичних. Кожне таке рух має певну програму. Національні рухи на відміну від етнічних процесів відносяться до сфери політики. Вони являють собою один з видів політичних рухів. Нація в цих рухах виступає як певна громадська, перш за все політична, сила, з якою треба рахуватися.\nРозрізняються між собою поняття «нація» і «раса». Людей об'єднує в нації спільність мови, території, економічного життя, культури, психічного складу. На відміну від нації, раса є сукупність людей, що володіють спільністю фізичного типу, походження якого пов'язане з певним ареалом. Національні характеристики не бувають незмінними. З цієї причини вони не успадковуються і не можуть бути ознакою раси.\nТаким чином, слід розрізняти поняття раси і нації. Перша відноситься до категоризації, тобто зовнішньому визначенням, і пов'язана з процесами вилучення, тоді як етнічність має справу з груповою ідентифікацією. При цьому членство в етнічній групі є звичайно добровільним, а членство в расовій групі - ні.\nПро існування рас люди знали ще до нашої ери. Тоді ж були зроблені і перші спроби, пояснити їхнє походження. Однак, перші наукові класифікації з'явилися порівняно пізно. Прагнення систематизувати представлення про фізичні типи народів, що населяють земну кулю, датуються XVII століттям. Спираючись на розходження людей у ??будові особи, кольору шкіри, волосся, очей, а також особливості мови і культурних традицій, французький лікар Франсуа Берньє вперше в 1684 році розділив людство на чотири раси. За сучасною термінологією - європеоїди, негроїди, монголоїди й лапоноїди.\nПодібну класифікацію пропонував Карл Лінней, в класифікації якого четвертої була не лапоноїдної, а американоїдна раса (індіанці). Принципи виділення рас були тоді ще невизначені: в характеристику рас К. Лінней включав не тільки ознаки зовнішності, але також темперамент (люди Америки - холерики, Європи - сангвініки, Азії - меланхоліки і Африки - флегматики) і навіть такі культурно-побутові риси, як крій одягу і т.п.\nУ схожих класифікаціях Ж. Бюффона та І. Блюменбаха додатково виділялися південноазіатська (або малайська) раса і ефіопська раса. Вперше було висловлено припущення про виникнення рас від єдиного варіанту внаслідок розселення в кліматично різні області Землі. І. Блюменбах вважав центром РАСО освіти Кавказ.\nУ подальшому расові класифікації ускладнювалися і доповнювалися. У межах великих рас стали виділятися малі, але ознаками такого виділення в системах XIX ст. часто служили риси культури та мову.\nВ даний час існує велика кількість расових класифікацій. Вони відрізняються за принципами побудови і використаних даними, включеним групам і покладеним в основу ознаками. Богатенка Д.В. і Дробишевський С.В.  умовно ділять всі класифікації на дві великі групи:\n1. Створені на основі обмеженого набору ознак;\n2. Відкриті, число ознак в яких може довільно змінюватися.\nДо першого варіанту класифікацій відносяться багато з ранніх систем. Такі схеми: Ж. Кюв'є (1800 р.), що розділяло людей на три раси за кольором шкіри; П. Топінара (1885 р.), що виділяв також три раси, але визначав додатково до пігментації ширину носа; А. Ретціуса (1844 р.), чотири раси якого розрізнялися за поєднанням ступеня виступу особи і головному покажчику.\nОднією з найбільш розроблених схем такого типу є класифікація рас, створена польським антропологом Я. Чекановським. Проте невелика кількість використаних ознак та їх склад неминуче призводять до умовності таких схем. У кращому випадку вони можуть достовірно відобразити лише найзагальніші расові підрозділи людства. При цьому випадковим чином можуть зближуватися дуже далекі групи, що різко відрізняються по безлічі інших ознак.\nДо другого варіанту класифікацій, побудованих на основі відкритого набору ознак, відноситься більшість расових схем. Найважливішим принципом їх створення є географічне положення рас. Спочатку виділяються основні (т.зв. або великі раси, або раси першого порядку), що займають величезні території планети. Потім всередині цих великих рас проводиться диференціація за різними морфологічними ознаками, виділяються малі раси (або раси другого порядку). Іноді виділяються і раси більш дрібних рівнів (вони дуже невдало називаються антропологічним типом).\nІснуючі расові класифікації відкритого типу можна розділити на дві групи:\n1. Схеми, що виділяють невелику кількість основних типів (великих рас);\n2. Схеми, що виділяють велику кількість основних типів.\nУ класифікаціях з невеликою кількістю основних типів їх число коливається від двох до п'яти. Схеми з великим числом варіантів передбачають існування шести, восьми і більше основних рас. Практично у всіх схемах обов'язково виділяються як мінімум три загальні групи (три великі раси): монголоїди, негроїди і європеоїди, хоча назви цих груп можуть змінюватися.\nСпроби побудувати все більш і більш повну та об'єктивну класифікацію людських рас посіли значне місце в антропологічній літературі з початку ХХ століття. У нашій країні найбільш відомі три класифікації. Одна наведена в підручнику «Антропологія» Я.Я. Рогінского і М.Г. Левіна, друга запропонована Г.Ф. Дебецем, третя розроблена В.В. Бунаков.\nПерша має досить сувору структуру: три великі раси поділяються на малі раси, проміжки між великими заповнені шістьма проміжними расами. У назвах дотриманий географічний принцип.\nКласифікація Г.Ф Дебеца найбільш близька до генеалогічного древа людини. Все людство автор розділив на негро - австралоїдной, европеїдну і монголоїдну великі раси, причому більше зблизив перші дві. Кожна з них ділиться на дві основні гілки, настільки складно переплетені один з одним, що часом важко сказати, до якої великий раси належить той чи інший конкретний антропологічний тип. Однак, ця схема вкрай складна і практично не уявляємо в текстовому або табличному вигляді.\nВ.В. Бунак представляв расову диференціацію у вигляді дерева (Бунак В.В., 1980). Його "стволи" і "гілки" він поділяв на основі уявлень про давнину і глибині розбіжності окремих антропологічних варіантів\nВ якості прикладу я наведу класифікацію Я.Я. Рогінского і М.Г. Левіна як одну з найбільш відомих. При побудові класифікації враховувалися: ступінь морфологічного подібності рас, їх географічне поширення і по можливості старовину їх формування, причому остання в ряді випадків за відсутністю матеріалу встановлювалася і використовувалася лише може бути.\nРасова схема, опублікована в підручнику антропології Я.Я. Рогінского і М.Г. Левіна , виділяє три великі раси, кожна з яких поділяється на п'ять проміжних (малих рас):\n* екваторіальна або австрало негроїдна:\n* євразійська або європеоїдна:\n* азіатсько-американська або монголоїдна.\nПроміжне місце між екваторіальній і євразійської великими расами займають дві раси: ефіопська і південно-індійському; між євразійською та азіатсько-американської розміщуються також дві раси - Південно-Сибірська і уральська; нарешті, особливе місце по значній частині ознак проміжне між американською та австралійської займають полінезійська і Курильських раси. Питання про походження цих проміжних форм дозволяється різному для кожної з них.\nТреба відзначити, що багато антропологи не згодні з угрупованням ряду рас у схемі Я.Я. Рогінского і М.Г. Левіна. Наприклад, поруч виявилися австралійська і бушменську раси, загальних расових рис у яких практично немає. Творці цієї класифікації ясно розуміли умовність запропонованої схеми та особливо відзначили її у супроводжує тексті. Проблема єдиного масштабу відстаней між расами одного порядку обговорювалася авторами, але не могла бути повністю вирішена на малось тоді матеріалі (як, втім, не може бути вирішена і зараз).\nПри великій кількості різних класифікацій у дослідників існує якесь «мовчазне» згоду з багатьох окремих антропологічним типами та їх угруповання в більш великі підрозділи.\nТаким чином, можна бачити, що створення расової класифікації було б вельми складним завданням. Тоді як основні, або великі, раси збігаються у більшості класифікацій, кінцеві поділу класифікацій часто помітно відрізняються. Загальноприйнятою расової класифікації не існує, і це є очевидним наслідком безперервності біологічної мінливості.\nДовгий час ніхто не сумнівався в бутті рас. Але в останнє десятиліття значне число американських антропологів виступило з твердженнями, що в дійсності ніяких рас не існує і що визнання реального буття рас є не що інше, як расизм. Навчання, що визнають існування рас, оголошуються "науковими расистами", переслідуються, виганяють з університетів, позбавляються роботи. Однак, існування рас людини є безсумнівним фактом. І у визнанні цього немає абсолютно нічого расистського. Расизм починається лише там і тоді, де одна з рас оголошується вищої, а інші - нижчими.\nРасизм - сукупність антинаукових концепцій, основу яких складають положення про фізичну і психічної нерівноцінності людських рас, вирішальний вплив расових відмінностей на історію і культуру суспільства, споконвічному поділ людей на вищі і нижчі раси.\nЯк і будь-яка неправдива концепція, расизм ґрунтувався на роздуванні, абсолютизації певних моментів дійсності, що й дозволяло йому видавати себе за істину. Найзначніше розцвів расизм в середині XIX ст. в Англії та Америці, а також у Франції та Німеччині. Він з'явився ідеологічної підтримкою работоргівлі і колоніального захоплення земель Африки, Америки, Азії, Австралії та Океанії. Расисти стверджували, що між фізичною будовою людини та її інтелектуальними, психічними, соціальними якостями є безпосередня прямий зв'язок. Нібито спочатку виникли "чисті" раси, а пізніші змішання тільки "псували кров" деяких "невезучих" груп. Виходячи з цього, расисти довільно ділили раси на "вищі" і "нижчі", відносячи себе, природно, до самої "вищої". У XIX ст. "Вищої" расою зазвичай вважалася "арійська" - білява довгоголових північноєвропейська. "Нижчими" расами вважалися всі інші, але особливо негроїдна раса, оскільки основний потік рабів йшов із Західної Африки, та й зовні екваторіали здавалися найбільш відмінними від європейців.\nРасисти виділяють "вищі" і "нижчі" раси. Однак Загальна декларація прав людини проголошує, що всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах і що кожна людина повинна мати всі права і свободи, проголошені в ній, без якого б то не було різниці, зокрема без розрізнення за ознакою раси, кольору шкіри, національного походження. Тому, будь-яка теорія переваги, заснованого на расовому розходженні, в науковому відношенні помилкова, в моральному - поганим, а в соціальному - несправедлива та небезпечна. Для расової дискримінації не може бути виправдання, де б то не було, ні в теорії, ні на практиці. Існування расових бар'єрів суперечить ідеалам будь-якого людського суспільства.\nАнтропологія довела неспроможність расистських "теорій" ще в XIX столітті, проте расизм продовжує володіти умами людей. Можна сказати, що це глобальна проблема сучасності. Будь-яка проблема вимагає певного рішення. Тим не менш, расизм важко перемогти, оскільки він, мабуть, пов'язаний з вродженими психологічними системами розпізнавання "свій - чужий", закріплюються у свідомості в ранньому дитинстві на основі образів оточуючих людей своєї групи.\nІснуюче біологічне різноманіття людства може бути описано на популяційному рівні за допомогою виділення особливих антропологічних категорій - людських рас. Біологічні расові ознаки не пов'язані безпосередньо з ознаками культури, мови та господарського типу. Іноді спостерігаються паралелі цих аспектів повністю обумовлені історичної зв'язком.\nРасові класифікації, побудовані за різними системами ознак далеко не завжди збігаються. Це пояснюється різним часом і різною історією формування систем ознак, що входять до кожної з цих класифікацій та використовуються з метою отримання інформації історичного характеру. У той же час різні системи добре доповнюють один одного в комплексному популяційному аналізі і свідчать про певну їх територіальної приуроченості. Між расами людини існує значна кількість плавних переходів, а популяційна сутність раси не дозволяє коректно оперувати цим терміном у відношенні конкретних індивідів.\nВ історії людства не було моменту існування "чистих" рас в розумінні полігеністів. Серед сучасного людства немає також "вищих" і "нижчих", "древніх" і "нових" рас. Всі раси рівні за своєю життєздатності, за своїм інтелектуальним можливостям. Ймовірні ж відмінності в інтенсивності нервових процесів відображають специфіку пристосування до умов зовнішнього середовища і не стосуються інтелекту.\n1. Алексєєв В.П. Географія людських рас. М.: «Думка», 1974.\n2. Азімов А. Раси і народи. М.: Центрполиграф, 2005\n3. Антропологія. Хрестоматія. Автори-упорядники: Россолімо Т.Є., Рибалов Л.Б., Москвіна-Тарханова І.А. М.: Изд-во «Інститут практичної психології», 1998.\n4. Богатенка Д.В., Дробишевський С.В. Введення в антропологію. / / Http://www.ido.edu.ru/psychology/anthropology\n5. Бунак В.В. Рід Homo, його виникнення та подальша еволюція. М.: Наука, 1980.\n6. Рогінський Я.Я., Левін М.Г. Антропологія, М., Вища школа, 1978.\n7. Семенов Ю.І. Етноси, нації, раси / / Соціальна філософія. Курс лекцій. Підручник. - Під ред. І. А. Гобозова. М., 2003.\n8. Хрісанфова Є.М. і Перевізників І.В. Антропологія: підручник. М.: Изд-во Моск. ун-ту: Наука, 2005.\nреферат "Біологічне різноманіття людських рас" скачать\nРозвиток еволюційного вчення і еволюція людини. Властивості популяції як біологічної системи. Закономірності існування популяцій людини. Вплив елементарних еволюційних факторів на генофонд людських популяцій. Демографічні процеси в популяціях людини.\nдипломная работа [106,9 K], добавлен 06.09.2010\nреферат [1,4 M], добавлен 01.11.2012\nРозселення й чисельність найдавнішого людства\nПроцес виділення предків людини із тваринного світу й етапи становлення людства. Палеогеографічна інтерпретація екологічної ніші людиноподібних пліоценових приматів у Сиваликських пагорбах. Датування давніх знахідок австралопітеків на території Африки.\nреферат [27,3 K], добавлен 29.07.2010\nПоширення, стан популяцій та охорона весняних ефемероїдів флори Київської області\nФізико-географічні умови Київської області. Характеристики та проблеми збереження весняних ефемероїдів флори регіону. Методи вивчення популяцій ефемероїдів. Створення нових природно-заповідних об’єктів. Ефективність охорони весняних ефемероїдів.\nкурсовая работа [2,4 M], добавлен 08.10.2014\nТеорії походження людини; антропогенез. Вплив природних умов на розвиток умінь первісних людей, житло як результат їх трудової діяльності. Виникнення землеробства, скотарства, ремесел - важливий крок у розвитку людства. Обмін – чинник прориву до свободи.\nреферат [45,3 K], добавлен 20.03.2013\nПопуляція як одиниця еволюційного процесу. Панміктичні або менделівські популяції. Частоти генотипів та частоти алелів. Застосування закону Харди-Вайнберга у розрахунках частоти гетерозигот. Вивчення структури популяцій. Елементарна еволюційна подія.\nпрезентация [2,0 M], добавлен 04.10.2013\nГіпотези, за якими Сонце утворилося раніше, ніж планети Сонячної системи. Теорії "Великого вибуху", панспермії, мимовільного зародження та стаціонарного стану. Еволюційний розвиток організмів. Спосіб життя первісної людини, та її зовнішній вигляд.\nкурсовая работа [97,2 K], добавлен 16.11.2014\nреферат [26,4 K], добавлен 27.11.2007\nБіологія людини як комплекс наук. Антропологічні дослідження людського організму. Диференціація локальних груп людства, виділених як раси. Ознаки внутрішнього середовища людини. Шляхи впливу біосфери на організм людини. Резерв адаптивної мінливості.\nреферат [26,3 K], добавлен 24.07.2010\nСклад та продукція фітопланктону р. Случ Житомирської області\nдипломная работа [2,5 M], добавлен 22.01.2015\nДругие документы, подобные "Біологічне різноманіття людських рас"


. Агрохолдінг потерпає від нападів | Здолбунів City\nАгрохолдінг потерпає від нападів\n12:35, листопада 11, 2016 Автор: zdolbunivcity Рубрика: Місто | 1 коментар\nІнформація надійшла електронною поштою і подана як прес-реліз однієї із сторін.\n7 листопада групи молодиків спортивної статури захопили два підприємства холдингової компанії «АСТ» – зерносховище у м. Здолбунів, Рівненської обл. та сільськогосподарську базу у сел. Гоща, Хмельницької обл. Проти підприємства була застосована класична рейдерська схема: кілька десятків людей підвезли на автобусах, вони побили охоронців, застосовуючи погрози та силу, вигнали працівників з території закладів, розбили шибки, понівечили майно і заблокували вхід на підприємства меблями. Усе відбувалося за мовчазної згоди поліції, оскільки на початку конфлікту жодної реакції з боку правоохоронних органів не було.\nПідприємства, які забезпечують роботою близько 1000 людей були заблоковані, а збір урожаю зупинено – працівники не мають доступу до техніки та інших необхідних ресурсів для продовження робіт. Зокрема, були нанесені збитки: вибиті двері, побиті шибки, розгерметизовано склади, де зберігалася продукція.\nДиректор підприємства «Акріс Агро», яке є орендатором цих об′єктів, Дмитро Немировченко наголошує на важливості дотримання норм права. «Ми використовували і будемо використовувати лише законодавчі важелі й діяти у правовій площині, – зазначив він. – Щоправда, дії поліції незрозумілі – допомоги відповідно до діючого законодавства ми не отримуємо».\nЗаступник директора з правових питань ТОВ «Акріс Агро», Володимир Марчук зазначає, що жодних правових підстав для вчинення таких дій не було. «Правових підстав, щоб якісь люди заходили сюди, ще й у таких спосіб, із побиттям працівників, викиданням їх на вулицю. – немає. Власник елеватора знаходиться у процедурі банкрутства, і ми використовуємо цей елеватор відповідно до укладеного договору. Жодного конфлікту із власником чи арбітражним керуючим ми не маємо», – наголошує він.\nПоліція прибула на місце подій тільки за добу, вони припинили порушення громадського порядку і забрали молодиків до районного управління. Було складено акти щодо завданих збитків, зібрано показання свідків. Утім, вже за кілька годин групи із молодиками знову з’явилися біля здолбунівського елеватора.\n«Ми занепокоєні можливістю повторення провокаційних дій. Сподіваємося на підтримку місцевої влади та правоохоронних органів», – говорить Володимир Марчук. За його словами, наразі люди допущені на підприємство, робота відновлена, але люди побоюються нових нападів.\nЗ жовтня триває конфлікт із Миколою Лагуном, який вважає себе одним із власників групи підприємств, що знаходиться в процесі банкрутства. Його ім’я відоме широкому загалу завдяки скандалам щодо махінацій та рейдерських оборудок. Раніше він намагався змінити керівництво підприємства, підмінивши документи про право власності, утім, цьому вдалося запобігти. Нині проти підприємства були застосовані неправові дії з прозорими намірами – захопити активи та майно.\nТрудовий колектив просить звернути увагу на те, що подібна манера ведення бізнесу, особливо у ключовій для України сільськогосподарській галузі, відлякує інвесторів та не дає розвиватися державі. Рейдерські дії мають бути належним чином оцінені, а винуватці мають бути притягнені до відповідальності. Країна змінилася, і тут не має бути місця для рейдерів із довгим «послужним» списком шахрайств, на кшталт Миколи Лагуна.\nНаразі підприємство направило звернення до обласних відділів прокуратури та поліції, а також до Генеральної прокуратури України та Національної поліції, із проханням розслідувати незаконні дії проти холдингу. Співробітники та очільники компанії очікують на підтримку від місцевої влади та правоохоронних органів.\nЗа додатковою інформацією звертайтеся за телефоном поданим нижче.


vykryvachi » Міжнародний досвід викриття та законодавчі рамки для цього\nШапка сайту з навігацією та соціальними мережами\nМіжнародний досвід викриття та законодавчі рамки для цього\nКомісія з цінних паперів і бірж у 2013 році виплатила інформаторам понад 14 мільйонів доларів «на знак визнання їхнього внеску»\nВ ЄС не так багато країн мають сильне законодавство про захист викривачів (з-поміж них, наприклад, Словенія, Ірландія, Велика Британія). Ще чотири роки тому Єврокомісія негативно оцінила можливість прийняти на всій території ЄС закону про захист викривачів. В світі ситуація ненабагато краще – яскравими прикладами ефективного, працюючого законодавства є, наприклад, США (де навіть існують спеціальні суди та громадські організації, які займаються цим) та Південна Корея.\nОднак навіть гарне законодавство не завжди належно застосовується на практиці, як, наприклад, в Японії. Часто викривачі не захищені від звинувачень у наклепі (Португалія, Чехія), розкритті анонімності (Іспанія, Естонія, Литва, Аргентина, Китай), та негативних дій від звинувачених корупціонерів у відповідь (Польща, Словаччина, Нідерланди, Бразилія). Деколи суб’єктами захисту є лише деякі категорії осіб, тоді як правовий захист має поширюватися не тільки на працівників публічного та приватного секторів, але й на стажерів, консультантів, підрядників, тимчасових і колишніх працівників. Не вистачає також окремо створених національних органів незалежного розслідування повідомлень викривачів. У багатьох країнах поки відсутня політична мотивація до змін у цій сфері. Проте, це не заважало, наприклад, багатьом фінським підприємствам самостійно розробити внутрішні процедури захисту викривачів, ґрунтуючись на міжнародних стандартах.\nДодатково для інформації конкретні кейси щодо викриття:\nЗакон про наклеп в США дозволяє громадянам подавати позови від імені уряду про повернення коштів, вкрадених через договірне шахрайство. Як компенсацію за ризик і зусилля, інформатори можуть отримати винагороду в розмірі 15-25% від будь-яких вилучених коштів і штрафів. Як результат, уряд США зміг отримати як мінімум 35 мільярдів доларів у вигляді штрафів і вкрадених грошей з 1986 року, при чому з 2007 по 2012 роки, число нових випадків викриття, зареєстрованих федеральною поліцією, збільшилось із 482 до 1148, із них кількість позитивних рішень щодо інформаторів зросла з 50 до 223 випадків.\nКомісія з цінних паперів і бірж у 2013 році виплатила інформаторам понад 14 мільйонів доларів «на знак визнання їхнього внеску в успіх справи щодо зупинення поточних шахрайств у своїх напрямках».\nВзагалі, в Америці є понад тисяча організацій, які надають допомогу викривачам.\nОдним із яскравих прикладів роботи системи викриття є випадок, який трапився у 2009 році. Американський викривач стверджував, що друга за обсягом мережа аптек США Walgreens незаконно підняла ціни на рецепти, які оплачувались за програмою страховки Medicaid. Викривач-фармацевт, який подав позов про шахрайство проти уряду, отримав 5 мільйонів доларів як нагороду. Інший американський фармацевт у 2003 році спіймав Johnson & Johnson на шахрайських маркетингових прийомах. У позові стверджувалося, що фармацевтична компанія сприяла просуванню препарату від шизофренії, який не був схвалений компетентним державним органом. Викривач був нагороджений премією в розмірі 27,7 мільйона американських доларів.\nУ Південній Кореї в 2002-2013 роках Комісія з цивільних прав та боротьби з корупцією отримала 28 тисяч 246 повідомлень про порушення.\nВ результаті розкриття 220 випадків, 60,3 мільйона доларів були повернуті і 6,2 мільйона були виплачені інформаторам як винагорода.\nВ Японії колишній генеральний директор Olympus Майкл Вудфорд повідомив, як компанія приховувала величезні втрати інвестицій протягом 13 років. Вудфорд був звільнений в 2011 році, перш ніж компанія визнала приховування 1,5 мільярда американських доларів збитків, у період до 1990 року. За іронією долі, два керівника Olympus, які активно брали участь у приховуванні, відповідали за гарячу лінію для викривачів у компанії. Вудфорд був нагороджений сумою в 15,4 мільйона доларів через своє звільнення в результаті позасудового врегулювання.\nЧому в Україні рідко викривають корупцію?\nПроблема корупції досі лишається у трійці найактуальніших для нашої держави\nЯк та від чого закон захищає українських викривачів?\nВикривач та члени його сім’ї разом з близькими особами можуть отримати відповідно до статті 2 Закону «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві» , право на забезпечення безпеки\nПідвал сайту з копірайтом і лінками на соціальні мережі\n© Електронний посiбник «Викривачі», 2018 Розробка - demch.co\nРаді допомогти. Ваше повідомлення розглянуть юристи ГО "Трудові ініціативи" та нададуть Вам відповідь якнайшвидше.


Завантажити Terraria 1.4.3.2.3 APK для Android безкоштовно Терарія\nTerraria – гра, яка за своїм стилем подібна до легендарного Minecraft PE, однак є не менш захоплюючою і унікальною за свого «старшого брата». Першою особливістю Terraria є можливість створити образ свого головного героя. Незважаючи на те, що гра двовимірна і розмір героя – лише декілька десятків пікселів, ви можете обрати як буде виглядати герой, використавши цілий спектр фільтрів – від кольору шкіри та очей до одягу та взуття.\nTerraria — це ігровий світ з широкими можливостями, великою кількістю істот, ресурсів та предметів. Увійшовши до існуючого «світу» чи створивши свій власний, ви попадаєте на випадкову точку на карті, маючи при собі лише три інструменти — меч, кирку і сокиру. Мечом можна захищатись від ворогів, а за допомогою кирки та сокири ви можете збирати необхідні цінні ресурси. Деревина, каміння та різноманітні типи руд — це ключові ресурси, які вам необхідно збирати, щоб побудувати своє житло, захиститись від нічних монстрів та вижити в цьому світі. Чим цінніші ресурси, тим важче їх дістати, тож будьте обачними, коли будете проникати в небезпечні місця.\nНіч — небезпечний період доби, тому це найкращий час, щоб зайнятись крафтингом. Розділ для крафтингу ви знайдете в інвентарі. Самі ж предмети, які можна створити, поділені на 5 категорій, кожен з яких інтуїтивно підкаже вам їхній тип. Крафтинг — найголовніша ціль гри, оскільки саме нові предмети допоможуть вам зробити ваше житло безпечнішим, а вашого героя — більш захищеним і розвинутим. Ви будете приємно здивовані широким спектром предметів та рецептів, доступних в цій грі.\nTerraria — це не просто ще одна "пісочниця". Ця гра затягне вас у світ пригод і крафту настільки, що ви не зможете відволіктись.\nЗміни в останній версії Терарія\nДодали функцію блокування введення, щоб покращити роботу гри з контролером або мишею та клавіатурою\nПокращили редактор інтерфейсу, зробивши призначення кнопок зрозумілішим для користувачів\nВиправлено проблему, через яку NPC Принцеса виникала без імені\nВиправлено проблему, через яку удар батогом «Спінальна пункція» не бив як слід по противникам\nВиправлена проблема, через яку прислужник, покликаний квіткою Ебігейл, не завдав шкоди супротивникам як слід\nID додатку: com.and.games505.TerrariaPaid


Цей захід можна проводити як у класі , так і в школі, і навіть в таборі. Свято доцільно проводити на початку знайомства дітей, щоб визначити основних рекордсменів і занести в книгу рекордів. Книга може стати традиційною і рекорди можна вести з року в рік порівнюючи попередні роки.\nНа сцену під будь-яку заводну музику виходять двоє ведучих.\n1-й ведучий. Добрий день!\n2-й ведучий. Здрастуйте, здрастуйте, здрастуйте!\n1-й ведучий. Щось ви, діти, не дружньо вітається, давайте поздороваемся з вами ще дружніше, голосніше! Зумієте?\n2-й ведучий. Якщо зумієте, то ми зможемо сміливо відправитися в захоплюючу подорож по «Книзі рекордів Веселки».\n1-й і 2-й ведучі (разом). Здрастуйте, діти!\nДіти дружно вітаються.\n1-й ведучий. Молодці! З такими активними хлопцями і дівчатами можна сміливо починати нашу програму «Гіннес-шоу»!\n2-й ведущий. И з цього приводу ваші бурхливі оплески!\n1-й ведучий. Але для початку я хочу, щоб ми з вами дізналися, як з'явилася «Книга рекордів Гіннесса».\n2-й ведучий. Трохи історії. Все почалося 10 листопада 1951 року, коли англієць сер Х'ю-Бівер, керуючий компанією «Гіннес», полював з друзями в містечку під назвою Північний Бруд на південному сході Ірландії. Між мисливцями розгорілася суперечка, хто є найшвидшим птахом Європи - золотиста сивка або тетерів.\n1-й ведучий. І тоді сер Х'ю подумав, що подібні питання обговорюються у всіх графствах Англії та Ірландії. З 1955 року, завдяки Х'ю Біверу, щорічно на всіх основних мовах світу стала видаватися «Книга рекордів Гіннесса». У цій книзі реєструються досягнення людства, а також рекорди оточуючого нас світу.\n2-й ведучий. Сьогодні ми дізнаємося про найвидатніших хлопців і дівчат нашого табору. Їх імена ми обов'язково впишемо в «Книгу рекордів ПЗО та ВД Веселки» . Ваші оплески!\n2-й ведучий дістає чистий сувій і сідає за стіл, де приготовлено перо і призи для переможців, 1-й ведучий проводить конкурси.\n1-й ведучий. Почнемо. Увага, кожному загону дається хвилина, щоб вибрати одного представника, який зможе довше інших прокрутити обруч на талії.\nНарада загонів. Веселкова Осина талія\nДо речі, заглянемо в «Книгу рекордів Гіннесса». Довше за всіх у світі обруч прокрутила американка Роксана Роуз. Її рекордний виступ тривав 90 годин! Я запрошую вийти на сцену тих, хто хоче побити її рекорд. Зустрічаємо!\nНа сцену з загонів виходять дівчатка, 2-й ведучий роздає їм обручі.\nОтже, ваше завдання полягає в тому, щоб прокрутити обручі до тих пір, поки всі ваші суперниці або ж суперники не вийдуть з гри. Почали!\nЗвучить весела музика, всі одночасно починають крутити обруч.\nНаше «Гіннес-шоу» триває! І тепер логічно було б запросити на сцену хлопців і дівчат, у яких саме коротке ім'я в загоні.\nДрузі, до вас ось таке цікаве питання: як ви думаєте, якої довжини можна відростити вуса? Ось у Биргема Пелласу зі Швеції вони 2 м 77 см. І я запрошую на сцену тих, хто, на думку загону, володіє самим довгим Волоссям.\nПрийшов час вибрати найвищу людину в загоні. Гуллівера, так сказати.\nНарада в загонах.\nА я зачитаю вам таку цікаву інформацію. Виявляється, найвищою людиною в світі був американець Роберт Уодлоу. У червні 1940 року його ріст склав 2 м 72 см. І я запрошую на сцену далеких родичів цього американця.\nХлопці виходять на сцену, визначається переможець, відбувається нагородження в номінації «Гулівер». Дівчатка все ще крутять обручі.\nНайвищу людину в таборі ми знаємо. Ну і напрошується питання, хто самий маленький? Де дюймовочки?\nТак, треба сказати, що найменшою людиною в світі була Паулли Мустерес, народжена в Нідерландах. У віці 19 років її зріст становив 55 см.\nДівчата виходять на сцену, визначається і нагороджується переможець. Дівчата крутять обручі.\nОсь вона - переможниця. Гучні, бурхливі оплески дівчинці, яка довше за всіх крутить обруч у нашому таборі!\nНагороджується переможниця в номінації «Міс "Осина талія"».\nА наше Гіннес-шоу продовжується. І давайте дізнаємося, в якому загоні знайдеться сміливець, який довше за всіх зможе проскочити зі скакалкою.\nНа сцену виходять учасники конкурсу, 2-й ведучий роздає кожному по скакалці, і по команді спортсмени починають стрибати.\nА ми не будемо втрачати часу і дізнаємося, хто ж із хлопців довше за всіх зможе набити футбольний м'ячик.\nОбговорення в загонах.\nДо речі, Міхаель Полмквист зі Швеції набивав м'яч протягом 14 годин і 14 хвилин, не даючи йому впасти.\nНа сцену виходять учасники конкурсу, вишиковуються в одну лінію. Першій команді видають футбольні м'ячі, за командою вони починають набивати, після чого грає друга команда. Між двома лідерами проводиться фінал, переможець нагороджується у номінації «Містер набивала». Дівчата продовжують стрибати через скакалку.\nЩе інформація для любителів футболу. Найбільшим гравцем у футбол був воротар збірної Англії Віллі Фулк, який при зростанні 1 м 90 см важив 165 кг. Одного разу з-за нього довелося перервати матч, так як він зламав поперечину...\nНастав час дівчаткам блиснути своєю красою. Вибираємо у себе в загоні найбільш довговолосих.\nОбговорення в загоні.\nНа сцену піднімаються довговолосі дівчинки, 2-й ведучий вимірює довжину їх волосся, вибирає переможницю, нагороджує її в номінації «Варвара краса - довга коса».\nНа цю сцену ми запрошуємо тих, хто голосніше за всіх у загоні зможе свиснути.\nІ за традицією дізнаємося, що пишуть з приводу свисту в «Книзі рекордів Гіннесса». Самий гучний свист зробив американець Рой Ломас в 1983 році. Свист гучністю 123 децибел був чутний на відстані 2,5 км. А рекорд самого тривалого свисту належав канадцеві Девіду Френка, він свистів 30 годин і 10 хвилин поспіль.\nНа сцену піднімаються учасники конкурсу, шикуються в лінію і по черзі свистять. Визначається переможець, він нагороджується у номінації «Соловей-розбійник».\nНаступний конкурс для самих веселих, усміхнених, веселих хлопчаків і дівчат.\nНа сцену піднімаються учасники конкурсу.\nВам потрібно зобразити самий заразливий сміх. Взагалі все, що вам потрібно, - це розсміятися в мікрофон, щоб підняти настрій всім загонам.\nУчасники конкурсу по черзі сміються, обирається переможець, він нагороджується у номінації «Смішарик».\nГіннес-шоу поступово підходить до кінця, лише залишається вибрати у себе в загоні тих, хто буде виблискувати і світити вам всю зміну. Вибираємо найбільш рудих і веснянкуватих хлопців і дівчат.\nНа сцену виходять хлопці, нагороджуються в номінації «Сонечко».\nЩо ж, друзі, ваші бурхливі гучні тривалі оплески всім тим, чиї імена на цілих 18 днів увійшли в «Книгу рекордів Гіннесса» нашого табору! І я прошу вийти на сцену володарів найдовшою і найкоротшою прізвища, і самого довгого і самого короткого імені, і людини з рідкісним ім'ям, нашого «Гуллівера», «Дюймовочку» і «Хлопчика з пальчика», міс «Осину талію», містера «Набивалу», «Варвару красу - довгу косу», «Шоколадного зайця», «Фрау кігтик», «Дівчинку-енерджайзер», «Морського вовка», і наше «Сонечко» . Голосніше, голосніше ляскаємо, «Зоряний»!\nАдже всі, хто вийшов сюди, заслуговують ваших оплесків. А я хочу всім побажати займатися спортом, не боятися виділитися серед інших, прагнути до перемог і перемагати. І тоді ваше ім'я обов'язково впишуть в «Книгу рекордів Гіннесса». Всім спасибі!


Фото: ГО "Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив"\nУрок толерантності у Київській школі №280\nРоми протягом кількох століть залишалися народом-загадкою. Століття минули з тих пір, як покинули вони свою давню батьківщину і розбрелися по всьому світу і тепер, певно, немає країни, де б вони не мешкали. Рома пройшли десятки країн, стикнулися з десятками народів. Але хто вони? Яке їхнє походження? Чому і як вони розселилися по багатьох країнах? У чому причина того, що це не призвело до їх зникнення, як трапилося з іншими народами? Роми настільки незвичайний народ, що брак інформації про нього породжує міфи, на жаль, в основному негативні.\nЦі та інші питання висвітлювали тренери та експерти проекту «Сильна громада – разом!» Але основною метою заходу організатори визначили боротися з упередженим ставленням до ромів серед підлітків і молоді, сприяти інтеграції ромів в суспільство (в тому числі – в молодіжне середовище) через підвищення обізнаності щодо їх культури та історії, традицій та звичаїв.\nПід час заходу спільно з ромською посередницею Ромського жіночого фонду «Чіріклі» Валентиною Золотаренко (на фото ліворуч) спеціалісти ГО «Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив» познайомили учнів школи з міфами про ромів, які існують та часто стають причинами для непорозуміння.\nДуже порадувала тепла атмосфера, увага і активність дітей: вони ставили багато запитань, завзято дискутували із запропонованої теми.\nТож, такі уроки організація планує проводити й надалі в інших школах Дарницького району.\nУрок проведено в рамках проекту «Сильна громада – разом!», який реалізується ГО «Інформаційно-тренінговий центр громадських ініціатив» на базі Дарницького району м. Києва за підтримки Міжнародного фонду «Відродження».\nДетальніше в цій категорії: « У Первомайську вперше відзначили Міжнародний день ромів «Зруйнувати стереотипи можна за допомоги освіченої та прогресивної молоді» (відео) »


Перепис звірів: на Кіровоградщині зайців майже у шість разів більше, ніж мисливців\n27 жовтня 2009 14:04\n2 лосі та 117 благородних оленів живуть на території Кіровоградської області.\nПро це пише «Кіровоградська правда» із посиланням на завідувача сектором мисливського господарства обласного управління лісового та мисливського господарства Володимира Токарчука.\nКрім того, на території області налічується 92 плямистих олені, 38 ланей, 5775 косуль, 87950 зайців, 5086 ондатр, 98 вовків, 492 видри, 63 бобри, 2988 лисиць, 1108 борсуків, 1698 куниць, 924 тхори, 84 бабаки (останні – лише у Світловодському районі).\nІз тварин, що занесені до Червоної книги, на Кіровоградщині живуть борсуки. Із перелітних птахів, які тут не живуть, а бувають лише прольотом, червонокнижними є голуб-синяк, гоголь, скопа, кулик, сорока.\nВолодимир Токарчук також зазначив, що в останні роки розвелося багато єнотоподібних собак. У 1928 – 29 роках їх завозили у наш край із Далекого Сходу. Єнотоподібні собаки завдають шкоди природі, виїдаючи яйця фазанів та качок. Єнотоподібні собаки мешкають в очеретах, а мисливські пси вистежують їх, як і лисиць.\n24 жовтня 2009 року в більшості областей країни та в АР Крим відкрився сезон колективного полювання на диких парнокопитних тварин. На хутрових звірів сезон полювання відкриється 7 листопада 2009 р.\nУ державі на парнокопитних полювання дозволено: на європейського і плямистого оленя, на козулю, європейську лань, муфлона і кабана. Заборонено – на лося та червонокнижного зубра. Серед хутрових дозволяється добування: зайця русака, лисиці, єнотоподібної собаки, білки, бобра, кам’яної і лісової куниць, ондатри і лісового тхора. Заборонено полювання на червонокнижних: ведмедя, рись і видру.\nУ Кіровоградській області цього року дозволено відстріл 16537 зайців, 100 кабанів, 159 косуль, п’ять благородних і п’ять плямистих оленів. За незаконно добутих тварин порушник може сплатити чималий штраф, наприклад за одну особину лося – 20000 грн., оленя благородного – 15000, кабана – 10000, козулі – 8000 грн.\nВсього у Кіровоградській області зареєстровано 15 тисяч мисливців.\nГолова Держкомлісгоспу привітав лісника з Кіровоградщини зі сторічним ювілеєм (ФОТО)\nУ Кіровограді 107 осіб нагороджено до Дня лісівника та 60-річчя обллісгоспу (ФОТО)\nНа Кіровоградщині протягом року прочитали 251 лекцію на тему лісових пожеж\nМисливство – поважна справа


Коронавірус у світі: Україна знову у лідерах за добовою смертністю від Covid-19 | Здоров'я\n8 Листопада 2021, 09:56\nУкраїна залишається одним з лідерів за добовою смертністю від коронавірусу у світі. У країні станом на 6 листопада від ускладнень, які викликав вірус, померли 449 людей.\nПро це свідчать дані сервісу Worldometers. На першому місці за кількість смертей від Covid-19 у світі – Росія з 1 179 випадками, потім Україна та Румунія (263).\nВодночас найбільшу кількість нових хворих за добу зафіксували у Росії (понад 39 тис.), Великій Британії (понад 30 тис.), Туреччині (понад 25 тис.) США (понад 23 тис.) та Німеччині (понад 20 тис.). Україна ж на шостому місці у світі за поширенням Covid-19.\nВ Європі за добовим приростом хвороби лідирують Росія, Велика Британія, Німеччина.\nЗа весь час пандемії у світі вилікувались від недуги 226 млн осіб. Нині понад 18 млн активно хворіють на коронавірус, з них 76 тис. – у критичному стані. Від ускладнень, які викликав вірус, за весь час померли понад 5 млн людей.\nСтаном на 8 листопада в Україні зафіксували 13 068 нових випадків коронавірусу. Одужати вдалося 8 200 особам, а померли – 473.\nНайбільшу кількість хворих зареєстрували в Одеській (1 558), Харківській (1 179), Дніпропетровській (1 032), Львівській (827) і Миколаївській (812) областях. Детальну статистику коронавірусу в Україні – читайте на Фактах ICTV.\nКоронавірус Covid-19, Смерть


Історії з минулого. Уникайте красномовних ораторів, віддаючи перевагу чесним і вірним обов’язку\nІмператор Вень династії Хань вважався одним з найдоброзичливіших монархів в історії Китаю. Період правління його й одного з його синів, імператора Цзина, часто разом називають як "Правління Вень і Цзин". Їхнє царювання характеризувалося загальною стабільністю і зниженням податків.\nЄ історія про здатність імператора Веня сприймати критику, завдяки якій він уникнув помилки вибрати красномовного оратора замість того, хто мав належні здібності й таланти.\nЯкось імператор Вень відвідував королівський парк, щоб помилуватися тваринами. Стоячи перед кліткою з тиграми, він ставив запитання про тварин доглядачеві парку. Доглядач парку не зміг відразу ж відповісти. Неподалік стояв доглядач за тваринами, який швидко підійшов, щоб відповісти на питання імператора. Імператор дуже зрадів, почувши відповіді, й наказав, щоб його міністр Чжан Ши Чжи просунув по службі цього доглядача над тваринами й змістив з посади доглядача парку.\nЧжан Ши Чжи сказав імператорові: «Обоє, і Чжоу Бо і Чжан Сянжу, займають важливі місця при королівському дворі, їх поважають інші. Проте жоден із них не відрізняється красномовством. Якщо Ваша величність просуває доглядача тварин тільки тому, що він добре говорить і знає, як сподобатися своїм начальникам, то тоді й інші можуть наслідувати його приклад. Всякий міг би спробувати вдосконалювати свою мову й не дуже піклуватися про свої обов'язки. Я прошу, щоб Ваша величність подумала про наслідки».\nМабуть, починаючи з древніх часів, існує нескінченна проблема, як знайти на роботу відповідного співробітника. Дуже часто більшість людей оцінюють здібності людини по тому, як вона говорить, а це іноді може бути серйозною помилкою. Деякі люди використовують своє красномовство, щоб полестити начальству. Інші намагаються спочатку довідатися, що подобається керівникам, а що ні, й лише потім розмовляють з ними, маючи намір добитися здійснення своїх особистих інтересів.\nДоглядач тварин був такою людиною. Він «перестрибнув» через свого начальника й говорив від його імені з імператором. Хвалився своїм знанням і, замість того щоб бути скромним, доброзичливим і допомогти своєму начальникові, майже замінив його. Він не зміг поступити милосердно й не знав, коли треба відступити. Чжан Ши Чжи був безкорисливим, справним, справедливим і не піддавався улесливим красивим розмовам. Імператорові пощастило, що в нього служить такий міністр, і його своєчасне нагадування не дозволило імператорові спокуситися брехнею.\nУпродовж усієї історії було багато людей, що використовували такі методи, щоб добитися вигоди для себе. Немало таких людей і в наш час. Люди, залучені в урядові справи, так само як і працедавці, повинні звертати пильну увагу на цю проблему. Треба зосередитися на здібностях кандидата й розпізнати тих, хто безкорисливий та відповідальний, замість тих, хто прагне справити хороше враження на інших. Поступаючи таким чином, можна мінімізувати втрати для країни й компанії.\nУ сьогоднішньому світі мало людей, готових старанно працювати для інших, стриманих у своїх розмовах і байдужих до особистої вигоди. Багато хто домагається своїх цілей шляхом прозорливості, агресивності та прагнення справити на інших враження, хоча такі риси - просто результат падіння моральних цінностей людства. Найздібніші люди - це ті, хто може відкрито сказати про несправедливість, і хто сліпо не рухатиметься в потоці моральних норм сучасного суспільства, що падають. Ті, хто спокійний і стабільний, не втратять своє благословення, завдяки своїй природній добрій основі.\nЛюди, які займають нижчі позиції в суспільстві, також повинні цінувати гідність, бути справними, добрими й гарно виконувати свої обов'язки. Вони не повинні хвалитися своїми здібностями або злитися. В кожної людини своя власна доля. Боротьба і самоствердження не принесуть щастя.


Стручкова квасоля з курячим філе — Журнал На каблучках\n12 березня 2013 - RaDiAnT\n500 грам стручкової квасолі;\n500 грам томатного пюре або помідор;\n1. Куряче філе миємо, обсипаємо спеціями (сушений базилік, часник, зелена цибуля і чорний мелений перець), солимо і поливаємо оливковою олією. Викладаємо в один шар на дно мультиварки.\n2. Поверх курячого філе кладемо дрібно нарізаний соломкою болгарський перець, але не всю кількість, зазначена в рецепті, а частину - ми будемо чергувати шари овочів. Солити теж потрібно по частинах.\n3. Додаємо частину томатного пюре або помідори, які потрібно нарізати середніми шматочками. При бажанні їх можна ще й очистити перед нарізкою. Трохи солимо.\n4. Ось і черга стручкової квасолі настала. Викладаємо частину квасолі, розрівнюємо і знову солимо.\n5. Повторюємо овочеві шари, так як м'ясний шар у нас всього один - нижній. Не забуваємо солити. У мене вийшло два повтори, завершенням яких виступив шар стручкової квасолі, томатного пюре і сушеної зеленої цибулі.\n6. Вибираємо режим "Тушіння" на 2 години 30 хвилин. Можна спочатку включити режим "Випічка" на 30 хвилин, щоб скоріше почалося кипіння, а потім перевести мультиварку в режим "Тушіння" на 2 години. Час можна збільшувати або зменшувати, перевіряючи готовність - квасоля повинна стати м'якою. Готову страву розмішуємо і подаємо.\n60 0 30792\n27 0 9714


205 округБерезенковибориДемальянспарламент Суд відхилив позов Демократичного Альянсу щодо підкупу виборців кандидатом Сергієм Березенком. Політик балотувався до парламенту в 205 окрузі від «Блоку Петра Порошенка».\nІнтернет сміється. Ч. 7\nНині у добірці – покемони політичні. Якби українські партії ловили покемонів…


Лимонна дієта » Діагноз\nОстаннім часом серед жінок набирає популярність лимонна дієта, заснована на властивості цього фрукта.\nЗавдяки прискоренню вироблення шлунково-кишкового соку, поліпшенню і нормалізації травлення, стабілізації рівня глюкози, прискорення обміну речовин, лимон є ефективним засобом для схуднення.\nПри цьому слід пам'ятати, що лимонний сік протипоказаний людям з кислотністю шлунку, а також при гастриті, виразковій хворобі, дисбактеріозі кишечника, панкреатиті, ентериті й коліті.\nЛюдям з такими захворюваннями не рекомендується лимонна дієта. У будь-якому випадку, перед тим, як зважитися на одну з дієт, потрібно проконсультуватися з лікарем.\nЛимонна дієта не передбачає відязика від їжі.\nУ перший день лимонної дієти вранці натщесерце потрібно випити сік лимона, змішаний зі склянкою теплої води.\nЗ 2-го по 6-й день дієти кількість лимонного соку і обсяг води слід поступово збільшувати. Починаючи з двох лимонів на стільки ж склянок води, обсяг доводиться до шести лимонів.\nСьомий день дієти є розвантажувальним. В цей день потрібно зовсім відязикатися від їжі на користь трьох лимонів, сполучених з 3 літрами води. Можна додати столову ложку меду, випити весь обсяг напою протягом дня.\nЗ 8-го по 13-й день зменшуйте кількість лимонів і об'єм води для розбавлення - з шести лимонів до одного фрукта.\nУ 14-й день потрібно знову влаштувати розвантажувальний день. Сік трьох лимонів розбавте трьома літрами чистої води і, відязикавшись від їжі повністю, пити напій протягом дня.\nЗа два тижні лимонної дієти можна скинути 4-5 кілограм зайвої ваги.\nПовторювати дієту можна не частіше 4 разів на рік з великою перервою.\nЛимонна дієта для зниження ваги Вагітність Водна дієта для схуднення Краса і Здоров'я Ананасова дієта. Як розлучитися із зайвою вагою за допомогою ананасової діє ... Краса і Здоров'я Перлова дієта Краса і Здоров'я Лимонна дієта. Чим корисна і що являє собою лимонна дієта Краса і Здоров'я Яблучна дієта: кілька варіантів Краса і Здоров'я


Продати Geely Vision б/в в Україні. Продаж Джилі Vision на онлайн-аукціоні eTachki\nПродати Geely Vision\nСкладно уявити собі життя сучасної людини без автомобіля. Швидке переміщення в просторі - вибір людей з активною життєвою позицією. Автомобіль забезпечує необхідний комфорт і безпеку. Будь-то поїздка по мегаполісу, бездоріжжю або на швидкісній автостраді. Максимально відповідає високим критеріям якості машина Geely Vision. Реалізувати її на ринку з рук не складе труднощів. Досить знайти в газеті або на дошці оголошень в інтернеті рубрику Продати Geely Vision, і розмістити там своє оголошення. Однак, тут варто бути дуже уважним. Рубрику Продати Geely Vision рекомендується шукати на ресурсах і виданнях з хорошою репутацією. Також можна звернутися в спеціальні компанії, які займаються реалізацією б/в Geely Vision. Вони можуть стати посередником процесу купівлі/продажу. Крім цього, можна звернутися до знайомих чи друзів з пропозицією продати Geely Vision. Це, мабуть, є найбільш простим способом продажу.\nЩоб збути автомобіль Geely Vision за максимально вигідною ціною, його необхідно правильно підготувати, щоб він мав товарний вигляд. Тільки після цього можна писати в розділ Продати Geely Vision. Для початку, необхідно перевірити кузов на наявність подряпин і вм'ятин. По можливості, їх слід усунути. Якщо є місця з облізлою фарбою, то їх слід пофарбувати. Далі, необхідно ретельно вичистити і пропилососити сидіння та крісла, випрати чохли, витерти пил на панелі управління і в бардачку. Також, потрібно ретельно вимити вікна зсередини і зовні. По можливості, двигун, ходова, трансмісія й інші ключові деталі автомобіля повинні бути в повному порядку. Це суттєво вплине на ціну, у вигідну для вас сторону. Цифри, під час подачі оголошення в розділ Продати Geely Vision, вас порадують.\nПродати Geely Vision 1 покоління


Не веришь в изменения климата? Природа тебя убедит | Украинская правда\nСуббота, 19 июня 2021, 11:00\nЯ знаю, що багато людей у нашій країні або не вірять у зміни клімату, або неправильно їх розуміють.\nКожен день я вивчаю різного роду дослідження, і приходжу до висновку, що наступні покоління зіткнуться не просто з проблемами, а із загрозами виживання, як у світі, так і в Україні. Тому буду намагатися пояснити екологічні проблеми і теми, якими буде жити світ наступні десятиріччя.\nЗміна клімату – це не про Грету Тумберг, а про конкретного Петра чи Івана, в якого не буде води і землі, бо річки висохли, а ґрунт зруйнувала ерозія. Це важливо розуміти.\nЩо ж таке зміна клімату? І в чому її загроза?\nЗ усіх пояснень, що я зустрічав, найбільш доступним є пояснення Білла Гейтса. До 18 сторіччя ми жили по-іншому. Вся енергія генерувался безпосередньо людьми та силами тварин – коней, буйволів, віслюків, мулів. У цей час природа перебувала у рівновазі. Що це означає? Скільки світ виробляв вуглецю (СО2), стільки рослини його і поглинали.\nЗа мільйони років, мікроорганізми та рослин перетворилися у вугілля, нафту, газ.\nКоли людство почало видобувати та використовувати викопне паливо, ці самі вугілля, нафту та газ – ми почали вивільняти в атмосферу шалену кількість парникових газів. Зараз ці викиди становлять 50 мільярдів тонн на рік.\nУсі парникові гази накопичуються, абсорбують тепло та утримують його в атмосфері. Такий самий ефект відбувається у теплиці.\nКожен з вас також міг спостерігати подібний ефект в авто на сонці. Машина пропускає тепло через лобове скло, нагрівається, накопичує тепло, і в результаті температура в машині стає вищою ніж на вулиці.\nЧитайте також: На порозі глобального потепління. Чи затопить Карпати, коли посуха прийде на Південь та хто такі кліматичні біженці\nЗа останні роки в Україні були зафіксовані температурні рекорди. Найбільше за останні 30 років в Україні потеплішало в Чернігові та Києві – на 1,6°С.\nЗагалом в Україні середня річна температура підвищилася на 1,2 °С за тридцять останніх років. Здавалося б не багато. Але згадайте, як ви себе почуваєте, коли температура вашого тіла піднімається на пів градуса з 36,6 до 37,1. Так само і з природою.\nЦі півтора градуса, які підвищились за останні 30 років, суттєво змінять екосистеми. Починаючи з того, що вже зараз суттєво скорочується популяція білок в Україні, і закінчуючи тим, що зникає вода у колодязях.\nІ я не кажу про сотні та тисячі років. Це найближче майбутнє.\nПерші наслідки ми бачимо вже зараз. Згадайте минулорічні повадки, які затопили понад 10 тисяч домівок, зруйнували 750 км автодоріг та 300 мостів.\nЗгадайте пожежі Луганській області – 600 домівок було знищено вогнем, 17 людей загинуло, 25 тисяч гектарів лісу вигоріло. У Житомирі постраждали майже 12 тисяч гектар заповідної території.\nМоделювання, яке проводила ГО "Екодія" показує, що через 80 років, вода в Чорному морі підніметься настільки, що повністю затопить деякі містечка, культурні й промислові об’єкти, природоохоронні території.\nПід водою зникнуть Вилкове, Затока, Лазурне, частково підтопить Бердянськ, Одесу, Херсон, Миколаїв, Керч, Маріуполь, частину території Чорноморського та Дунайського біосферних заповідників. Затопити може 40 тисяч житлових будинків, 200 тисяч гектарів сільськогосподарських угідь.\nЯкщо морської води у нас може бути забагато, то з прісною виникають великі проблеми.\nУкраїнські вчені очікують, що, наприклад, в Одеській області зменшення становитиме до 50% у період до 2030 року і до 70% до 2050 року.\nЦе призведе до значних проблем для міст, катастрофічного зменшення врожайності у сільському господарстві, проблем для роботи гідроелектростанцій і блоків атомної енергетики, які потребують постійного охолодження.\nВ Одеській області до 2030 року урожай озимих упаде на 30-50%, якщо не відновлювати зрошувальну систему. Її південь уже непридатний до зернових культур, може зникнути кукурудза.\nКлімат Кіровоградщини тепер нагадує клімат Херсонщини 30 років тому, а прохолодні і вологі умови Полісся зовсім зникають.\nКиївщина тепер є лісостепом, а Черкаська область поступово набуває рис степового клімату.\nМи можемо не вірити, що Земля кругла, можемо не вірити в коронавірус, але коли починаємо хворіти, чи втрачаємо близьких, то усі думки про масонські заколоти розбиває жорстока реальність.\nЧим швидше ми усвідомимо небезпеку та виклик від змін клімату – тим краще буде для нас.\nМи не безсилі у цій боротьбі. Кожен з нас може зробити свій вклад у зменшення викидів вуглецю. Пересісти на електроавто або просто частіше користуватися громадським транспортом. Заощаджувати електроенергію або організувати ОСББ та зробити свій дім максимально енергоефективним. Купувати товари від місцевих виробників та фермерів, щоб продукти не їхали через всю країну вантажівками-забруднювачами. Деталі, але такі важливі.\nВласть подготовила убийство зеленой энергетики\nИсчезающий Донбасс: как регион становится зоной экологического бедствия


Розпалювачами Другої світової війни були Черчилль і Сталін – історики Мартін Аллен і Урі Мільштейн | Народний Оглядач\n21 Січень 2022 р., П'ятниця, Київський час 17:26\nАнглійському історику вдалося відкрити в якому обсязі був готовий до поступок уряд Третього Райху і якими підлими методами Черчилль обманув німців і зірвав їх спроби домогтися миру. Інтелектуали Заходу, що видають себе за лібералів вже протягом 9 десятиліть, насправді знаходяться під впливом марксистської псевдорелігії.\n0.1. Відкриття Мартіна Аллена\n0.2. Місія Гесса в світлі нових документів\n0.3. Рудольф Гесс і боротьба Німеччини за мир з Англією\n0.4. Стан Німеччини в кінці 1940 року\n0.5. Пастка Черчилля\n0.6. Поступки, на які був готовий піти Гітлер\n0.7. Ворог не нацизм, а Німеччина\n0.8. Відчайдушний політ Гесса - жертва заради миру\n0.10. Адольф Гітлер війни не хотів (думка ізраїльського історика)\n0.11. Стратегія Сталіна\n0.12. Чому сильний Радянський Союз спочатку програвав Вермахту?\n0.13. Сталін перемагає на всіх фронтах\nВідкриття Мартіна Аллена\n10 грудня 2003 року багато телеглядачів Німеччини з величезним напруженням та інтересом чекали заявленої в Інтернеті та відеотексті ексклюзивної передачі інформаційного телеканалу «n-tv».\nДана передача була присвячена сенсаційним знахідкам англійського історика Мартіна Аллена в архівних документах, які в абсолютно в новому світлі показували політ Рудольфа Гесса до Англії. Мова про книгу цього історика під назвою "Пастка Черчилля. Таємниця польоту Гесса".\nАле, познайомившись зі змістом цієї телепередачі, відповідальні редактори терміново її скасували і замінили на іншу, оскільки зрозуміли, що мова в ній йде про вибухонебезпечний матеріалі, який на основі відкритих Алленом нових документів показує діяльність військового кабінету Черчилля в невигідному світлі. Тобто на питання про провину за розв’язання Другої світової війни можна дати дещо іншу відповідь.\nСправа в тому, що документи, знайдені Мартіном Алленом, абсолютно чітко вказують на провину британського прем'єра Вінстона Черчилля за те, що збройний конфлікт між Німеччиною і Польщею, що почався в 1939 році, перетворився в Другу світову війну, яка принесла людству більш, ніж 50 мільйонів людських жертв.\nЦі документи доводять, що ще в 1940 році Гітлер, який не зазнав до цього часу жодної поразки, хотів укладення мирного договору, який би задовольняв всіх.\nЗа ідеєю цей факт сьогодні вже не новий, досить ознайомитися зі спогадами сучасників Гітлера, які входили в його оточення. Новим є те, що Мартіну Аллену вдалося відкрити дві нові грані: з одного боку, в якому обсязі був готовий до поступок уряд Третього Райху і з іншого боку, якими підлими методами Черчилль обманув німців і зірвав їх спроби домогтися миру.\nЗнайдені Алленом документи перетворюють велику частину історіографії переможців на Заході про Другу світову війну в брудну макулатуру. Взагалі-то ця новина повинна б розбурхувати всі розуми в Німеччині і Англії і стояти на перших шпальтах друкованих органів.\nАле тиша. Набагато зручніше політикам і історикам шукати причини Другої світової війни у факті укладення пакту Ріббентропа-Молотова. Винятком з цього загального правила несподівано і став зі своєю телепередачею інформаційно-науковий канал "n-tv", що відноситься до концерну Бертельсманн.\nЖурналісти "n-tv", демонструючи серйозний професійний підхід, провели власне журналістське розслідування і потім все ж злощасну передачу показали.\nВони не обмежилися проведенням інтерв'ю з Мартіном Алленом. Вони провели в Англії власне розслідування і добули додаткові думки тамтешніх солідних професійних істориків. Їх оцінка: документи, відкриті Алленом, не фальшивка.\nМісія Гесса в світлі нових документів\nВже давно закінчилася Друга світова, але багато істориків досі гадають про таємниці польоту Рудольфа Гесса до Англії.\nПолетів він до Англії винятково за своїм власним бажанням або все ж це було за особистим наказом Гітлера?\nКого він хотів зустріти в Шотландії насправді? Чи був у нього план миру, які були пропозиції німецької сторони і кому він їх хотів пред'явити?\nЩо було причиною того, що Гессові після його польоту в беззбройному літаку Bf -110 не надали статус парламентарія, а в Нюрнберзі засудили на довічне ув'язнення в тюрмі?\nСкажемо відразу ж: Гесс не був божевільним, що в нападі помутніння розуму на свій страх і ризик полетів до Англії. В цьому випадку його б просто збили війська ППО Німеччини.\nА факт у тому, що політ одиничного «Мессера» зафіксований ППО був і ніяких заходів вжито не було при перельоті державного кордону. Він літав туди за завданням Гітлера і в своєму багажі мав для англійців пропозиції про мир.\nІ все одно, вирішення цієї історичної загадки має величезне значення для світової історії, яке вдалося Мартіну Аллену в його останній книзі «Пастка для Гітлера. Таємниця польоту Гесса в 1941 році» (німецькою мовою "Hitlers Friedensfalle. Das Geheimnis des Heß-Fluges 1941»).\nРозгадка ця виявилася набагато більш приголомшливою і ефектною, ніж всі попередні припущення. Але найбільших зізнань історик заслужив за те, що зумів розкрити дійсні мотиви британського уряду.\nРудольф Гесс і боротьба Німеччини за мир з Англією\nРудольф Гесс був не тільки заступником Гітлера в НСДАП і міністром без портфеля, але у нього була і відмінна репутація за кордоном.\nЯк учень геополітика і університетського професора Карла Гаусгофера (Karl Haushofer) і друг його сина Альбрехта, теж професора, він не тільки спирався на їх виключно високі знання, а й на їх відмінні суспільні і політичні зв'язки, які ті мали у Великобританії.\nКрім того, Гесс був єдиним націонал-соціалістичним політиком, який в свої сорок з гаком років був у відмінній спортивній формі і до того ж був чудовим льотчиком (володарем світового рекорду). Краще за нього роль емісара ніхто зіграти не міг ще й тому, що він ще не потрапив в сферу обстрілу з боку західної «демократичної» преси.\nВ Англії Гесса вважали людиною слова і як розумну людину, яку в Райху не без підстави називали «совістю партії».\nЗагалом, характеризуючий матеріал у нього був що треба. Його політ 10 травня 1941 року в Англію був останньою ланкою в довгому ланцюгу подій.\nВ одному з документів британського міністерства закордонних справ повідомляється, що до 1941 року Гітлер по різних каналах цілих 42 рази (сорок два рази!) намагався просунути свої мирні ініціативи та пропонував перемир'я на фронті.\nДо цього моменту посередниками Гітлера в налагодженні контактів з британським урядом встигли побувати різні іноземці, німецькі дипломати, його найближчі співробітники, навіть представники Ватикану і т.д. І кожен раз, коли контакти з якимись персонами обіцяли принести успіх, Гесс, стрімголов і часто з ризиком для свого життя, здійснював такі польоти для зустрічі з ними.\nТак, він на Bf-110 (розпізнавальний знак VJ-OQ) літав 28 липня 1940 року із Ауґсбурґу в Лісабон для того, щоб там зустрітися з доброзичливо до Німеччини налаштованим колишнім англійським королем Едуардом VIII, герцогом Віндзорським. Останній хотів допомогти навести контакт з миролюбними колами в Англії. Коли про це дізнався Черчилль, він тут же змусив колишнього короля припинити переговори і відправитися на Багами як британський губернатор.\nПісля того як цей дипломатичний канал був знищений, в Німеччині все одно продовжували сліпо вірити, що у Великобританії є велика кількість відомих політиків з різних партій, які хочуть миру і готові в зручний момент скинути в парламенті Черчилля, а потім укласти перемир'я з Німеччиною.\nІ з цими людьми, серед яких був видатний політик Великобританії лорд Галіфакс, численні представники вищого дворянства і британський посол в Іспанії сер Самуель Гор (Samuel Hoare), німецька сторона обов'язково хотіла зберегти контакти.\nАле вже з герцогом Віндзорським їм вдалося обговорити «Мирний план з 7 пунктів», цей же план пізніше був представлений Папі Римському. Останній був повністю переконаний в серйозності німецької пропозиції і перебував під таким величезним враженням від неймовірних пропозицій з боку Гітлера для укладення негайного миру, що заявив про свою готовність бути посередником.\nЦе і відбулося в листопаді 1940 року. Хоча Ватикан в передвоєнний період охоче співпрацював з нацистами, так що в будь-якому випадку Папа Римський підтримав би ініціативу Берліна.\nЗ пропозицій Гітлера слідувало, що він не був також зацікавлений і в війні на сході найближчим часом, а був зацікавлений у справжньому мирі у Європі. Це ж підтверджують і його слова, висловлені в цьому плані про «збереження білої раси», про роль і збереження європейського впливу в світі, а також про недоторканність британської імперії.\nСтан Німеччини в кінці 1940 року\nРудольф Гесс хотів це враження посилити. Для цього він в кінці 1940 року кілька разів літав в нейтральну Іспанію і ще більше разів до Швейцарії, для того щоб там інкогніто зустрічатися з сером Самуелем Гором.\nАле, очевидно, німецьке керівництво стало підозрювати, що англійці хитрують. Воно стало вимагати, щоб врешті-решт про себе заявили конкретні особистості, які були б готові до переговорів на нейтральній території, щоб вони показали своє обличчя.\nЧас почав працювати проти Гітлера. У листопаді 1940 року в Берліні з візитом був міністр закордонних справ СРСР Молотов. У своїх бесідах з Гітлером і Ріббентропом він озвучив нові вимоги Сталіна: німці повинні вивести свої війська з дружньої їм Фінляндії, СРСР потрібні протоки в Балтиці, Німеччина повинна погодитися на те, що Болгарія входить в сферу інтересів СРСР, що СРСР потрібні військові бази в протоках Босфор і Дарданелли на території Туреччини (?).\nСерединній європейській державі реально стало загрожувати повне оточення. Гітлер зрозумів, що росіяни роблять ставку на поразку Німеччини. Він зрозумів, що більше не стоїть спина до спини зі Сталіним, а стоїть з ним лице в лице.\nВін побачив реальність повторення сценарію Першої світової війни, якого дуже боявся, війни на два фронти, і тому через кілька тижнів після візиту Молотова ухвалив рішення за допомогою превентивного удару запобігти наступу радянської військової машини.\nВійськовий стан англійців в цей час, здавалося б, було дуже важким. Німецькі війська не зазнали жодної поразки, вони розгромили об'єднані англо-французькі сили і окупували половину Франції, а на другій половині встановили маріонетковий режим Віші.\nАле англійці усвідомлювали, що, незважаючи на велику кількість поразок, їх острів все ще відокремлюють від континентальної Європи 40 кілометрів протоки, які Гітлеру не так-то легко подолати. Знали вони й те, що це ж усвідомлює і Гітлер. Вони уважно реєстрували його відчайдушні спроби, незважаючи на свої військові успіхи, домогтися миру з Англією на будь-яких умовах, які могли б зберегти обличчя обом сторонам.\nПрем'єр-міністр Великобританії Вінстон Черчилль договірного миру не хотів, він хотів назавжди покінчити з континентальним конкурентом - Третім Райхом.\nДля цього він організував з німцями фальшиву гру, покликану створити враження, що укладення миру можливо. Що в Англії нібито є ряд видних політиків, які хочуть миру з Німеччиною і для цього готові звернути шию Черчиллю в прямому і переносному сенсі, організувавши йому в парламенті вотум недовіри, і після цього відразу укласти з нею мир.\nНібито існувавша «партія миру» насправді була операцією британських таємних служб, що мала на меті переконати Гітлера, що він незабаром може цей мир отримати.\nНасправді всі важливі особи в цій операції були посвячені в її справжню суть, а створена для цього спецкоманда SOE (Special Operations Executive) міністерства економічного ведення війни, яка діяла з території маєтку герцога Бедфорда в Woburn Abbey, близько 100 кілометрів на північ від Лондона, стежила за всіма контактами з німцями і керувала ними.\nІ ось саме міністр цього міністерства Х'ю Делтон, який, за його власним висловом, був готовий у війні з «гунами» на будь-яку хитрість і підлість, забезпечив в цій ситуації Черчиллю чимало головного болю.\nНа одній із співбесід з Черчиллем він почув від останнього наступний вислів: «Ми не можемо більше виграти європейську війну - тільки світову!». Цим він хотів підбадьорити втомлених від війни міністрів свого кабінету, так як зовсім ясно дав їм зрозуміти, що британським секретним службам до кінця 1941 року вдасться втягнути у війну як США, так і СРСР на боці Англії. А це ж гарантований крах Гітлера і створеного ним Третього Райху.\nДелтону стало ясно, що підбурювання німців і росіян буде означати загибель вже не десятків тисяч чоловік, як це було в Польщі, а загибель десятків мільйонів людей. І це незважаючи на те, що існувала реальна можливість отримати мир без єдиного пострілу і з такими умовами, при яких Англія буде виглядати майже як переможниця.\nВін написав листа і послав його Черчиллю і міністру закордонних справ Ентоні Ідену. У ньому він писав: «Те, що зараз пропонує Вїнстон - це дійсно лякаючий план, і я не впевнений, чи дозволить мені моя совість прийняти в цьому участь. Я завжди дотримувався того переконання, що у війні проти гунів можна використовувати і нечесні прийоми. Але я не вірю, що морально виправдано йти таким шляхом, щоб досягти своїх цілей». Він просив їх ще раз про все подумати.\nОсобистий секретар Черчилля Джон Колвілл повідомляє, що ще ніколи він не бачив Черчилля в такій люті, як при прочитанні цього листа. І це не дивно, так як протягом декількох місяців до цього Черчиллю вдалося привести всіх до спільної згоди про те, проти чого збираються затівати війну.\nПостійний держсекретар британського міністерства закордонних справ і найближчий радник Черчилля сер Роберт Ванзітарт, людина з не менш параноїдальною германофобією, ніж у самого Черчилля, в своєму листі міністрові закордонних справ Великобританії Ентоні Ідену пояснив справжні цілі вступу Британії у війну:\n«Ворогом є Німецький Райх, а не, наприклад, нацизм, а ті (в британських установах), хто цього ще досі не зрозуміли, не зрозуміли взагалі нічого ... Всі можливості для компромісу вичерпані, і тепер буде боротьба до кінця, а саме до самого гіркого кінця ... Нам цілком достатньо мирних зусиль таких людей, як Далерус, Гёрдерлер, Вайсауер і Консортен».\nВанзіттарт висловлювався за повне знищення Німецького Райху, тому що він є справжнім «прокляттям», яке «протягом останніх 75 років лежить на всьому світі».\nУ той час, як в пресі власному населенню брехали про те, що мова йде про останню битву між демократією і диктатурою, мова насправді йшла про конфлікт двох імперій - новонародженої європейської континентальної держави Третього Райху і Британської імперії.\nЗамість ідеології мова як завжди йшла про імперську політику і традиційне англійське прагнення зруйнувати найсильнішу континентальну державу (політика так званого «балансу сил» - Balance of Power, якої Великобританія в своїй зовнішній політиці дотримувалася останні 400 років).\nСаме ці листи і знайшов і проаналізував англійський історик Мартін Аллен і повністю привів у своїй книзі в якості документів.\nМіністру Хью Делтону було від чого розгубитися, адже він був посвячений у те, що пропонував Гітлер, тобто він знав, що конкретно може отримати Англія і вся Європа, не роблячи жодного пострілу і не проливаючи жодної краплі крові.\nПоступки, на які був готовий піти Гітлер\n1. Норвегія, Данія, Голландія, Бельгія та Франція знову стануть незалежними державами і будуть самі визначати як свою конституцію, так і свій уряд.\n2. Німеччина готова виплатити репарації тим країнам, які зазнали руйнування і втрати через військові дій в Західній Європі, хоча не вона, а саме західні держави оголосили Гітлеру війну.\n3. Все наступальне озброєння повинно бути знищено, а збройні сили воюючих країн повинні бути скорочені до такого рівня, який відповідав би економічним і стратегічним потребам кожної країни.\n4. Німецький Райх вимагає свої старі колонії за винятком Південно-західної Африки, але зобов'язується компенсувати втрати британських власників в цьому регіоні, якщо вони захочуть його покинути.\n5. Польська держава буде відновлено в своїх етнічних кордонах; цю гарантію Німеччина може дати, природно, тільки по тій частині польської території, яка зайнята німцями. (Східна частина Польщі, як відомо, була 17 вересня 1939 року зайнята СРСР. - Ред.)\n6. Чехія залишиться протекторатом Німецького Райху, але чехи можуть вільно користуватися своєю мовою і жити відповідно до свого національного характеру.\n7. Для післявоєнної Європи необхідно створити умови для економічної солідарності, для чого слід розробити всеєвропейські угоди.\nВорог не нацизм, а Німеччина\nДля британського уряду як військового так і післявоєнного часу не було нічого важливішого, як зберегти в таємниці від свого населення і від населення сусідніх європейських країн, що такі пропозиції від гітлерівської Німеччини виходили, що воювати зайві п'ять років і принести в жертву мільйони людей вони змушені були тільки завдяки прагненню цього уряду знищити свого давнього континентального конкурента - Німеччину.\nМожна собі уявити обурення народів, якби вони дізналися, що могли б без пролиття краплі додаткової крові отримати жаданий мир в Європі вже в 1940 або 1941 році. Британська дипломатія була б зганьблена на десятиліття, а її представники в усьому світі на багато років стали б справжніми паріями.\nВідчайдушний політ Гесса - жертва заради миру\nКоли Гітлер зрозумів, що вже не можна було зупинити операцію «Барбаросса», йому знадобилася точна інформація про наміри нібито наявної в Англії «партії миру».\nВін зажадав контакту з «представником впливової особистості» і був готовий послати для цього в Англію свого емісара. Під «впливовою особою» мався на увазі король Георг VI, так як тільки він був в змозі відправити у відставку Черчилля.\nА його «представником» був не хто інший, як брат короля - герцог Кентський. Британці на це погодилися і запропонували зустріч цих осіб з німецьким емісаром в Шотландії в маєтку Dungavel House.\nЗ німецької сторони було запропоновано особу гауляйтера закордонних німців Ернста Боле, так як він знав усіх цих людей особисто. Британці погодилися з його призначенням як емісара, так як в їх планах було так вести переговори, щоб змусити Боле, який не мав широких повноважень, постійно робити запити до Берліна - в їх планах було тільки якомога довше затягувати час.\nАле німці, очевидно, теж подумали про цю слабку сторону можливої місії Боле і за кілька днів до його вильоту в бесіді з Гітлером було вирішено, що замість Боле полетить сам Гесс.\nУ нього, як у заступника Гітлера, були широкі повноваження, він сам міг довести переговори до домовленості про перемир'я, його неможливо було б загнати в глухий кут хитромудрими питаннями і даремно тягнути час.\nУвечері, коли відбувся політ Гесса, в Англії його прибуття очікували в трьох місцях наступні особи, посвячені в справжню суть того, що відбувається: Черчилль у своєму маєтку, команда британської таємної служби в Woburn Abbey і герцог Кентський в шотландському маєтку Dungavel House.\nКоли Гесс незадовго до прибуття повідомив по радіо, хто летить, у британців почалася паніка. Вони були до всього готові, але вони не хотіли справжніх переговорів. Вогні на обговорених посадочних смугах були вимкнені, в надії, що проблему можна буде вирішити, організувавши крах літака.\nРешта світу вже відомо: Гесс зістрибнув з парашутом.\nПам'ятний камінь, встановлений в 1992 році на місці, де приземлився Рудольф Гесс, був розбитий кувалдами перед знімаючими телевізійними камерами членами єврейської громади міста Глазго.\nДійство не менше ганебне, ніж організована смерть полоненого в'язниці Шпандау, якого в 1987 році влада СРСР в якості жесту гуманності хотіла відпустити на свободу.\nАллен, досліджуючи ці питання, вже давно звернув увагу на те, що в Англії було знищено велику кількість трофейних документів, які могли кинути тінь на політику країни або викликати небажані питання. У своїй книзі він також повідомляє, що американські і англійські документи про політ Гесса і ті документи, які він віз із собою (скоріше за все, пропозиції про мир) засекречені до 2017 року.\nАле йому вдалося знайти ряд документів, в тому числі і вищезгадані листи, що дозволяють і без секретних документів зробити висновки про те, що уряд Англії в 1940-1941 роках вів фальшиву гру з метою створити в уряді Німеччини враження про можливість укладення миру з Англією, гру , насправді спрямовану на затягування часу з тим, щоб перетворити європейський конфлікт в світову війну, втягнувши в неї США і СРСР.\nМартін Аллен ж, у будь-якому разі, переконаний у тому, що відкриті ним документи міністерства закордонних справ вже сьогодні висвітлюють справу Гесса в такому світлі, в якому вона буде знаходитися коли-небудь після переказу громадськості інших документів, а саме в якості звинувачення Вінстону Черчиллю, якому німці в 1956 році в Аахені вручили премію Карла Великого - «за заслуги в боротьбі за мир в Європі» (!).\nАдольф Гітлер війни не хотів (думка ізраїльського історика)\nЧерез 46 років після закінчення війни розпався СРСР - найголовніший противник гітлерівської Німеччини. Але ще сьогодні живе одна з його перемог на пропагандистському фронті: інтелектуали Заходу досі віддані сталінській версії початку війни.\nКанцлер Німеччини Адольф Гітлер в кінці 30-х років не мав ніякого інтересу в розв'язанні світової війни. Більш того, він не мав інтересу навіть в розв'язанні війни проти Польщі. Це заявив ізраїльський військовий історик Урі Мільштейн в своїй статті, розміщеній в журналі «Deutsche Militärzeitschrift» № 72 за листопад-грудень минулого року.\nЗа даними Мільштейна, німецький канцлер цілком обґрунтовано турбувався про те, що німецький Райх може піддатися одночасному нападу з боку Великобританії і Франції з заходу і з боку Червоної Армії зі сходу.\nГітлер виходив з того, що йому знадобляться ще роки озброєння і внутрішнього зміцнення свого режиму до того моменту, коли він міг би ризикнути почати європейську війну.\nВін також розумів, що передчасний конфлікт «може поставити на кін усе, що він створив своєю політикою, а саме - велику державу, створену ним з переможеної країни всього за сім років успішної стратегічної гри ва-банк», - стверджує Мільштейн.\nНасправді Гітлер не розраховував на те, що введення військ до Польщі призведе до війни: «Перед його очима ще жваво стояв приклад мирного об'єднання з Судетською областю, коли не знадобився жоден постріл».\nВін виходив з того, що Польща прийме його пропозиції, не вступаючи війну. За даними Мільштейна, він покладався на те, що, по-перше, Польща була слабшою за Чехословаччину, а, по-друге, Йосип Сталін дав йому гарантію, що не нападе на Німеччину і навіть за допомогою таємного додатку до договору спільно з Гітлером домовився про одночасне введенні військ до Польщі і чіткий розподіл сфер впливу в Східній Європі.\nАле для Сталіна пакт про ненапад був суто тактичним прийомом, каже Мільштейн: «Можливо, Сталін допустив підписання договору своїм міністром закордонних справ Молотовим, виходячи з розрахунку, що Третій Райх не зможе зміцнити свої збройні сили більш швидкими темпами, ніж ті, які існували з 1933 року; в такому випадку гітлерівська армія в середині 40-х років не була б в змозі надати більш-менш серйозний опір Червоній Армії, що почала рух на захід».\nУ радянського диктатора був великий інтерес в тому, щоб розв'язалася війна між капіталістичними державами Заходу. Мільштейн цим пояснює те, що Сталін підштовхував Гітлера до нападу на Польщу.\nЗ даних, отриманих з переговорів з англійською та французькою місією 12-13 серпня 1939 він знав, що в разі оголошення Німеччиною війни Польщі, Франція і Англія мають намір оголосити війну Німеччині.\nРозрахунок Сталіна будувався на тому, що це оголошення війни Німеччини з боку Англії і Франції усуне загрозу Радянському Союзу і послабить всі воюючі між собою нації: «Це повинно було стати першим кроком до майбутньої інтервенції з боку радянських військ», - робить висновок Мільштейн.\nМільштейн у своїх висновках посилається насамперед на нині 62-річного радянського розвідника Віктора Суворова, що перейшов в 1978 році на сторону Великобританії, і який опублікував на цю тему різні книги.\nДля Суворова і Мільштейна Сталін є головним винуватцем у розв'язанні Другої світової війни.\nВ даний час критичні стосовно сталінської політики твори Суворова більшістю істориків або замовчуються, або піддаються загальним нападкам, але не детальній критиці.\nМільштейн бачить в цьому доказ того, що характеризує західних лівих, «які є марксистсько-ленінсько-сталінським продуктом, трохи відполірованим інтелектуальною балаканиною Франкфуртської школи та її найвідомішого представника на Заході німецько-єврейського вченого Герберта Маркузе».\nЧому сильний Радянський Союз спочатку програвав Вермахту?\nРадянськими і західними істориками німецько-радянський пакт про ненапад від серпня 1939 року розглядається як законна спроба слабкого Радянського Союзу виграти час.\nАле Суворов у своїй останній книзі показує, що це було не так. Червона Армія слабкою не була: в ті самі дні, коли був підписаний договір з Німеччиною, вона здобула тріумфальну перемогу над японцями в Монголії. Цей тріумф, за вказівкою самого Сталіна, великому розголосу не піддавався.\nСталін насправді розглядав Гітлера як «криголама»: за його задумом Гітлер своїми діями повинен був «зламати лід» європейського континенту, викликати ненависть народів до загарбника, а слідом за ним до Європи повинні були кинутися збройні сили Червоної Армії, вже не зустрічаючи великого опору, а, навпаки, зустрічатися народами як визволителі.\nТому, на думку Суворова, Сталін планував напасти на Німецький Райх, загрузлий у війні з Англією і Францією. Але Гітлер розгадав його план і випередив його, завдавши СРСР превентивний удар 22 червня 1941 року.\nЗа Суворовим, Червона Армія на початку війни зазнавала поразки тому, що вона стратегічно готувалася і розгорталася для нападу, а не для оборони. Тому Радянський Союз спочатку зазнав поразки, від якої незабаром зміг оговтатися завдяки надзвичайній силі своєї армії (а також масованій допомозі США - НО).\nСталін перемагає на всіх фронтах\nЗагальний висновок Мільштейна: «Сталін був, і це можна довести, не тільки головним винуватцем Другої світової війни і тієї катастрофи, яку пережили євреї, а й, як це показує Суворов, в посиленні марксистського ідеологічного впливу на нібито ліберальний Захід.\nТому Мільштейн вважає, що ті інтелектуали Заходу, що «видають себе за лібералів» вже протягом 9 десятиліть насправді знаходяться під впливом марксистської релігії: «саме тому вони піддають інквізиційному суду таких людей, як Віктор Суворов, бо вони можуть довести провал цієї релігії».\nМільштейн підкреслює, що завойовані Сталіним країни вже давно знову відпали від його колишньої імперії. Але в одній справі він зумів домогтися тривалого успіху: «він зумів запрягти інтелектуалів Заходу в свій віз», тобто на довгі повоєнні десятиліття і до сьогоднішнього дня зробити їх вірними захисниками своєї політики.\nДодатково: Фрідріх Стів: Що відкинув світ. Миротворчі пропозиції Адольфа Гітлера 1933-1939 рр.\nМартін Борман – надсекретний агент Сталіна: історія спецоперації та її актуальні наслідкиВ ході Нюрнберзького процесу не тільки засуджували Третій Райх, а й приховували власні злочиниДруга світова війна була призначена у Версалі!22 червня 1941 року Гітлер випередив Сталіна на лічені години - «1941. Заборонена правда»Трамп зацікавився історією Другої світової війниЯк США та Британія врятували СРСР у найбільш критичний момент війни. «Ленд-ліз»В Україні запустили сайт, який розвінчує радянські міфи про Другу світову війнуШПАНДАУ і Рудольф Гесс. Частина I (1876 – 1987).ШПАНДАУ і Рудольф Гесс. Частина II. Нюрнбергський епілогШПАНДАУ і Рудольф Гесс. Частина III. Очима Шпеєра…ШПАНДАУ і Рудольф Гесс. Частина IV. Очима ворогів…ШПАНДАУ і Рудольф Гесс. Частина V. Неомарксизм знищує історичну пам’ятьПсихологічна структура націонал-соціалізму: постіндустріальна четвірка головних цінностей\nісторіяісторична правдаГітлерДруга світова війнаНімецько-радянська війнаНімеччинаРудольф ГессТретій Райх\nПосилання Опубліковано Володимир Федько 18 Серпень, 2018 - 18:27\nОфіційна історія Третього\nПосилання Опубліковано Ігор Каганець 18 Серпень, 2018 - 21:25\nОфіційна історія Третього Райху - суцільний фальсифікат і нахабна брехня. Хтось у цьому ще сумнівається?\nВійну організували Сталін, Рузвельт і Черчилль. Репресії проти євреїв і слов'ян організував сталінський агент Борман.\nУ Великобританії "скелетом в\nПосилання Опубліковано Володимир Федько 18 Серпень, 2018 - 21:52\nУ Великобританії "скелетом в шафі" є не тільки Вінстон Черчілль, а й роль королівської сім'ї в політиці країни 1939 - 1945 років!\nПосилання Опубліковано Явсе Світ 19 Серпень, 2018 - 11:17\n"У той час, як в пресі власному населенню брехали про те, що мова йде про останню битву між демократією і диктатурою, мова насправді йшла про конфлікт двох імперій - новонародженої європейської континентальної держави Третього Райху і Британської імперії."\nНарешті пробиваються історичні факти,які вкладаються в логічне пояснення...а скільки було непотрібних суперечок ...\nДрузі,а хіба не ті самі геополітичні гравці конфліктують зараз; правда цього разу жар загрібають чужими руками...\nРізниця в тому, що США\nПосилання Опубліковано Ігор Каганець 19 Серпень, 2018 - 14:16\nРізниця в тому, що США зацікавлені у становленні нового союзу центрально-східної Європи з провідною роллю України. Тому що Україна - це Гартленд.\nВіктор Суворов або\nПосилання Опубліковано Сірко Крутивус 31 Грудень, 2019 - 10:14\nВіктор Суворов або помиляється, або наводить оману: Червона армія програвала Вермахту бо люди просто не хотіли воювати за "совєцьку власть". Мотивовані люди і з мінімальними ресурсами воюють. А тут була антимотивація.\nА пропозиції Гітлера мені не довподоби: бачимо імпеські замашки, коли коштом "недержавних націй" вирішуться свої проблеми. Обоє рябоє.\nЧерчиль, так само, як і\nПосилання Опубліковано Валерій Швець 20 Травень, 2021 - 10:49\nЧерчиль, так само, як і Рузвельт, не був самостійною фігурою. Задовго до Другої світової війни він був дуже багатою людиною. Але перед самою війною він вже був абсолютний банкрот. Хазяї грошей сплатили всі його борги і посадили в крісло прем'єр-міністра, віддаючи належне його антинімецькій реториці ще з часі Першої світової війни. Так само, згодом ті самі хлопці замінили схильного до миру з Німеччиною короля Едуарда VIII на іншу, слабохарактерну, закомплексовану людину. Справжнім винуватцем війни є той, хто організував індустріалізацію Радянського союзу. Великі війни виникають лише між добре підготовленими супротивниками.


11 Бер 2021 о 17:02\nЩе одна ПЛР-лабораторія запрацювала в обласному діагностичному центрі. Детальніше читайте у матеріалі.\nЗа минулу добу Чернівецький обласний лабораторний центр провів майже 3 тисячі ПЛР-досліджень на наявність коронавірусу. Це рекордна кількість досліджень за добу від початку пандемії.\n«Чернівецький обласний лабораторний центр минулої доби зробив рекордну кількість ПЛР-досліджень – 2842. Це не просто цифра. Це кропітка робота лікарів первинної ланки та госпітальних баз із відбору зразків. Це важка робота наших вірусологів з лабораторного центру», - йдеться у повідомленні.\nЯк зазначила на своїй сторінці у Фейсбуці заступниця голови Чернівецької обласної державної адміністрації Наталія Гусак, результати досліджень лікарі і пацієнти отримують впродовж доби.\n«Дивують люди, які спочатку гуляють на весіллях, а потім висловлюють сумніви щодо можливостей нашого лабцентру робити таку кількість досліджень. Дякую кожному справжньому у своїй професії, хто попри все щоденно робить складну роботу», – додала обласна чиновниця.\nВона також повідомила, що ПЛР-лабораторія запрацювала в обласному діагностичному центрі.\nНагадаємо, за минулу добу на Буковині виявили 587 нових випадків COVID-19.