Результати конкурсу робіт юних фотоаматорів "Моя Україно!"(Київ)\nвід 23.11.2017 р. м. Київ № 11-16\nПро підсумки проведення Всеукраїнського конкурсу робіт юних фотоаматорів\n“Моя Україно!” (заочний)\nВідповідно до наказу Міністерства освіти і науки України від 27.12.2016 № 1626 «Про затвердження Плану всеукраїнських і міжнародних організаційно-масових заходів з дітьми та учнівською молоддю на 2017 рік 23 листопада ц.р. були підведені підсумки Всеукраїнського заочного конкурсу робіт юних фотоаматорів “Моя Україно!”.\nНа конкурс було представлено близько тисячі робіт з Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської,\nЗапорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей та м. Києва.\nВідповідно до умов проведення та на підставі рішення журі\n1. Нагородити дипломами Українського державного центру позашкільної освіти відповідних ступенів:\nУ номінації „Архітектура”, (молодша група)\nТрапезник Поліну, вихованку Зачепилівського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Нічний Кам’янець-Подільський»;\nПанасович Соломію, вихованку Лицовицької ЗОШ І-ІІІ ст. Мукачівського району Закарпатської області за роботу «Замок перед грозою».\nДипломом ІІ ступеняеня\nДорожко Діану, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 10 Торецької міської ради Донецької області за роботу «Церква Святого Миколая»;\nЗахарчука Дмитра, вихованця Станції юних техніків міста Славути Хмельницької області за роботу «Жертвам холокосту».\nКолектив Ганнівської ЗОШ І-ІІІ ст. Кіровоградської області за роботу «Львівський оперний театр – окраса міста Лева»;\nПроскурня Марію, вихованку Полтавського міського Центру позашкільної освіти за роботу «Святі місця Норвегії». У номінації „Архітектура”, (середня група)\nТарасенко Ярославу, вихованку фотогуртка районного Будинку школяра Прилуцької районної ради за роботу «Рідна земля і в жмені мила;\nДжурляка Андрія, вихованця Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Старе місто».\nДудочкіну Альону, вихованку Донецького обласного центру технічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Львів»;\nКучеренка Олега, вихованця Енергодарського позашкільного закладу «Мала академія наук» Запорізької області за роботу «Святі гори»;\nСидорук Ларису, вихованку Теофіпольського районного Центру дитячої творчості Хмельницької області за роботу «Чернівецький університет». Дипломом ІІІ ступеня\nЖуравель Світлану, вихованку Кутковецької ЗОШ І-ІІІ ст. Чемеровецького району Хмельницької області за роботу «Вулицями старого міста»;\nОзеран Анну, вихованку позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості м. Черкаси» за роботу «Перспектива»;\nТелегань Наталію, вихованку Тальнівського районного Будинку дітей та юнацтва Черкаської області за роботу «Тальнівський храм святих Петра і Павла»;\nКобаль Олександру, вихованку Берегівської гімназії Закарпатської області за роботу «Дубровнік»;\nСкочка Володимира, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст. № 16 Торецької міської ради Донецької області за роботу «Закарпатські святині»;\nЛитвина Тимура, вихованця комунального закладу “Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської молоді” Черкаської обласної ради за роботу «Місто на воді».\nУ номінації „Архітектура” (старша група)\nБелінську Наталію, вихованку Донецького обласного центру технічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Святогірська Лавра»;\nШевчука Івана, вихованця Городницької ЗОШ І-ІІІ ст. НовоградВолинського району Житомирської області за роботу «Замкова гора».\nСуслик Євгенію, вихованку Войнилівського Центру дитячої та юнацької творчості Івано-Франківської області за роботу «Душа»;\nНестерко Дашу, вихованку районного Будинку школяра Прилуцької районної ради за роботу «Замок синьої бороди»;\nРафікову Кристину, вихованку ЗОШ № 120 І-ІІІ ст. міста Дніпра за роботу «Дивовижна архітектура Одеси»;\nДяк Катерину, вихованку Мукачівської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 Закарпатської області за роботу «Хотинська краса»;\nКрутій Аліну, вихованку Болехівської ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 Івано-\nФранківської області за роботу «Різдвяна ніч»;\nЛуцьку Анну, вихованку НВК № 28 міста Дніпра за роботу «Різнобарв’я життя».\nМаслову Анну, вихованку Сєвєродонецької ССШ І-ІІІ ст. № 17\nЛуганської області за роботу «Дивовижна архітектура»;\nЦарук Ольгу, вихованку Дубенської міської СЮТ Рівненської області за роботу «Куточок Італії»;\nДроздович Анастасію, вихованку коледжу електронних приладів міста Івано-Франківська за роботу «Вечірня».\nУ номінації „Репортаж” ( молодша група)\nСавич Тетяну, вихованку Рівненського міського центру творчості учнівської молоді за роботу «Гамір шкільного життя»;\nСтрільчука Арсена, вихованця Красилівського районного Будинку творчості дітей та юнацтва Хмельницької області за роботу «Футбол»;\nМажай Валентину, вихованку Горностаївського районного Будинку дитячої творчості Херсонської області за роботу «Маленька донечка».\nДєдову Олександру, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 9 міста Маріуполь Донецької області за роботу «Реготухи»;\nМостова Владислава, вихованця Рівненського районного Центру дитячої та юнацької творчості Рівненської області за роботу «Уважна слухачка»;\nФілімонову Тетяну, вихованку Дворічанського Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Тепле сонечко»; Курінського Ярослава, вихованця Борзнянського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Чернігівської області за роботу «Малі гайдамаки»;\nЩеголеву Анну, вихованку районного Будинку школяра Прилуцької районної ради) за роботу «Борітеся – поборете!».\nУ номінації „Репортаж” (середня група)\nПетечинську Маргариту, вихованку Литичівського Центру творчості дітей та юнацтва Хмельницької області за роботу «Гарно ми відпочіваємо…»\nКривошеєнка Дениса, вихованця Тростянецького районного палацу дітей та юнацтва Сумської області за роботу «Fan Jumping»;\nКушніра Олександра, вихованця Красноградського районного центру позашкільної освіти Харківської області за роботу «Красноград – олімпійська надія»;\nМандзак Ірину, вихованку Любимивської сільської ЗОШ І-ІІІ ст. Нововоронцовського району Херсонської області за роботу «Бережемо пам’ять»;\nДжурляка Андрія, вихованця Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «На конкурсі»;\nІвахненка Олександра, вихованця Дубровицького НВК «Ліцей-школа» Рівненської області за роботу «Яскраві спалахи радості».\nДолгіх Алісу, вихованку Маріупольського міського ліцею Донецької області за роботу «На віражу»;\nМихеєнка Дениса, вихованця позашкільного закладу освіти «Станція юних техніків» Новгород-Сіверської міської ради за роботу «Росту козачкою»;\nКузнєцова Ярослава, вихованця позашкільного закладу освіти «Станція юних техніків» Новгород-Сіверської міської ради за роботу «Перша таємниця»;\nВоронову Анастасію, вихованку Донецького обласного центру технічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Наша гордість»;\nЧикалову Маргариту, вихованку Херсонського державного будинку художньої творчості за роботу «Кісточки дружби».\nУ номінації „Репортаж” (старша група)\nЧіха Богдана, вихованця Парищенської ЗОШ І-ІІІ ст. Івано-Франківської області за роботу «Рафтінг – захоплення екстремалів»;\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «День вишиванки»;\nГумницьку Нелю, вихованку Тернопільського обласного комунального центру науково-технічної творчості школярів та учнівської молоді за роботу «Музикант»;\nСавченко Аліну, вихованку Хлібодарівського НВК Волноваської районної ради Донецької області за роботу «Асса…».\nКозлову Анастасію, вихованку Житомирського міського центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Все вийде»;\nРепенько Анастасію, вихованку Будинку дитячої та юнацької творчості міста Олександрії Кіровоградської області за роботу «Динаміка танцю»;\nВансовича Ігоря, вихованця Центру професійно-технічної освіти міста Житомира за роботу «Екстремали»;\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Папараці»;\nРяднову Анастасію, вихованку Дворічанського Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Там, де можна заблукати серцем»;\nСарнавську Юлію, вихованку Головинського вищого професійного училища нерудних технологій Житомирської області за роботу “Ми за мир”. У номінації „Жанрове фото” (молодша група)\nКубишкіну Євгенію, вихованку Красноградського районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області вихованку за роботу «Я - дитина України»;\nНіконову Алісу, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 Торецької міської ради Донецької області за роботу «Найкращі друзі»;\nМакаревича Романа, вихованця Коломийської ЗОШ № 1 імені В.Стефаника Івано-Франківської області за роботу «Великі мрії маленького чоловічка».\nЧорноуса Мирослава, вихованця комунального закладу Тернопільської міської ради "Станція юних техніків" за роботу «Дорога в історію»;\nГладкову Катерину, вихованку Красноградського Центру позашкільної освіти Харківської області за роботу «Мій дідусь - кобзар»;\nШабатуру Віктора, вихованця Сахновщинської станції юних\nнатуралістів Харківської області за роботу «На сінокосі»;\nКрупецьку Дарину, вихованку Кременецького районного центру дитячої творчості Тернопільської області за роботу «Місто»;\nСтрільчука Арсена, вихованця Красилівського будинку творчості дітей та юнацтва Хмельницької області за роботу «Хто швидше»;\nПотічко Соломію, вихованку Комунального навчального закладу\n"Центр дитячої та юнацької творчості" Бережанської міської ради Тернопільської області за роботу «Блакитний сніг»;\nУшаньову Вероніку, вихованку Трифонівської ЗОШ І-ІІІ ст. Херсонської області за роботу «Сестрички осені».\nТерентьева Михайла, вихованця Тростянецького Палацу дітей та юнацтва Сумської області за роботу «Майбутній вікінг»;\nМатвієнко Поліну, вихованку Центру дитячої творчості міста Балта Одеської області за роботу «Холодно»;\nАббаслі Закі, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст. № 3 міста Хуст Закарпатської області за роботу «Веселка над Хустом»;\nКомлєву Алісу, вихованку Новотроїцької гімназії Херсонської області за роботу «Україночки - сестрички»;\nАвдєєву Юлію, вихованку Токмацької ЗОШ І-ІІІ ст. № 5 Запорізької області за роботу «Як на тому рушничкові»;\nМихеєнка Олександра, вихованця позашкільного закладу освіти «Станція юних техніків» Новгород-Сіверської міської ради за роботу «Справжня дружба»;\nПалаш Кароліну, вихованку Доброолександрівської ЗОШ І-ІІІ ст. Одеської області за роботу «А чим тут можна поживитись?»;\nНіконову Алісу, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 міста Торецьк Донецької області за роботу «Найкращі друзі»;\nФоменко Тамілу, вихованку Олександрівського міського Будинку дитячої та юнацької творчості Кіровоградської області за роботу «Перевтілення».\nУ номінації „Жанрове фото” (середня група)\nГоверя Наталію, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст № 23 міста Івано-Франківська за роботу «Зустріч»;\nЧернецьку Анастасію, вихованку Куликівського районного Центру позашкільної освіти Чернігівської області за роботу «Перший похід»;\nДудник Вікторію, вихованку Доброолександрівської сільської ЗОШ І-ІІІ ст. Одеської області за роботу «Лускунчики»;\nПапету Івана, вихованця Рівненського міського Центру творчості учнівської молоді за роботу «Чекання».\nТибайкіну Тетяну, вихованку Подільської ЗОШ І-ІІІ ст.. № 4 Одеської області за роботу «Село і діти»;\nФестисова Олександра, вихованця Ізмаїльської СЮТ Одеської області за роботу «Перший рейс»;\nМельника Олександра, вихованця Сновської станції юних техніків Сновської міської ради за роботу «Справжні друзі».\nБиченко Марію, вихованку позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості м. Черкаси» за роботу «Роздуми»;\nМігун Тетяну, вихованку ліцею с. Зимне Волинської області за роботу «Небо, весна і ми»;\nЛебедь Вікторію, вихованку Южноукраїнського Будинку дитячої та юнацької творчості Миколаївської області за роботу «Дівчата з минулого в майбутнє»;\nКошубу Володимира, вихованця Полтавського міського Центру позашкільної освіти за роботу «На полюванні»;\nПасічну Аліну, вихованку Красноградського районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Мій ласкавий та ніжний звір».\nУ номінації „Жанрове фото” (старша група)\nВолкову Анастасію, вихованку Волинського міського Центру науковотехнічної творчості учнівської молоді Волинської області за роботу\nСадичко Світлану, вихованку міської СЮТ міста Миколаєва за роботу «Незламний»;\nЯгнюка Артема, вихованця Полтавського міського Центру позашкільної освіти за роботу «Спогади про війну»;\nМірошніченка Кирила, вихованця ПНЗ «Станція юних техніків відділу освіти Покровської міської ради Донецької області за роботу «Дума про козацьку славу»;\nВагеник Валерію, вихованку комунального закладу «Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської молоді Черкаської обласної ради» за роботу «Норовливий»;\nЮзвишину Дашу, вихованку Палацу творчості дітей та юнацтва міста Хмельницького за роботу «Гітаристка»;\nМінакову Тетяну, вихованку Будинку творчості учнів Миколаївського району Миколаївської області за роботу «На хвилях адреналіну»;\nІгнатюк Тетяну, вихованку Іванківської міської СЮТ Київської області за роботу «Купальські красуні»;\nЗозуляк Анастасію, вихованку міської СЮТ Тернопільської області за роботу «Дитяча турбота»;\nЧернегу Анну, вихованку Ватутінської міської СЮТ Черкаської області за роботу «Довгоочікуване чекання»;\nШпака Данила, вихованця Здолбунівської районної СЮТ Рівненської області за роботу «Під мелодію дощу».\nКосарєва Володимира, вихованця Мукачівського ПТУ №3 Закарпатської області за роботу «Повернувся живим»;\nЖиткова Миколу, вихованця Центру науково-технічної творчості учнівської молоді Волинської області за роботу «Заради життя на землі»; Пшеничну Марію, вихованку гімназії № 4 ім. Модеста Левицького міста Луцька за роботу «На хвилях Світязя розквітла дівчини юної краса »;\nБосенко Яну, вихованку Красноградського районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Бабусі хата серед міста».\nУ номінації „Позажанрове фото” (молодша група)\nШпира Данила, вихованця Трохимівського навчально-виховного комплексу «ЗОШ І-ІІІ ст. – дошкільний навчальний заклад» Харківської області за роботу «Та де там ті педалі?».\nПузя Артура, вихованця Зеленівського НВК «ЗОШ І ст. Ясла-садка» Херсонської області з роботу «Герої поруч! Слава Героям!».\nПасічник Ульяну, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «В негоду»;\nПащук Дарину, вихованку Сокальської районної станції юних техніків Львівської області за роботу «Любі друзі».\nУ номінації „Позажанрове фото” (середня група)\nШлапак Ангеліну, вихованку Нетішинського Центру туризму і краєзнавства учнівської молоді Хмельницької області за роботу «Гра світла і тіні».\nФадєєву Дарину, вихованку Чугуївського будинку дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Без верби і калини нема України»;\nЯрославську Єлізавету, вихованку Київського Центру військовопатріотичного та спортивного виховання молоді «Десантник» за роботу «Веселий клоун»;\nЛітвінова Лева, вихованця Дворічанської районної СЮТ Харківської області за роботу «Зараз буде гол !!!»;\nБуланенко Ладу, вихованку комунального позашкільного навчального закладу «Центр туристично-краєзнавчої творчості Чернігівської районної ради Чернігівської області» за роботу «З Україною в серці».\nСорохтея Романа, вихованця ОДЦНТТУМ міста Івано-Франківська за роботу «Лінії життя»;\nУ номінації „Позажанрове фото” (старша група)\nПустовіт Валерію, вихованку Київського Центру військовопатріотичного та спортивного виховання молоді «Десантник» за роботу «Контраст»;\nМіхальченкову Альону, вихованку НВК «Школа-ліцей» Торецької міської ради Донецької області за роботу «Краса поруч».\nІгнатюк Тетяну, вихованку Іванківського районного центру дитячої та юнацької творчості Київської області за роботу «Роздуми»;\nХименка Олександра, вихованця Чернігівського обласного Палацу дітей та юнацтва за роботу «Дружня команда»;\nШубчик Вікторію, вихованку Білогірського Будинку творчості школярів Хмельницької області за роботу «Вечірній брейк-данс».\nБайцима Олега, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст.. № 79 міста Кривий Ріг Дніпропетровської області за роботу «Арт-Україна»;\nЗінченко Анну, вихованку Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Янгол у роздумах»;\nБакай Дар’ю, вихованку Мелітопольської гімназії № 10 Запорізької області за роботу «Я – україночка!»;\nЄмця Миколу, вихованця районного Будинку для дітей та юнацтва смт. Липова Долина Сумської області за роботу «Життя прожити - не поле перейти»;\nВінніченко Соню, вихованку Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Знайди про що помовчати»;\nПерепелицю Сергія, вихованця вищого професійного училища № 2 міста Херсона за роботу «Перетягування».\nУ номінації „Натюрморт” (молодша група)\nГайович Поліну, вихованку Буштинської гімназії-інтернату Тячівського району Закарпатської області за роботу «Бабусина грядка»;\nГоловчицького Артема, вихованця Дубенського районного Будинку учнівської молоді Рівненської області за роботу «Українські смаколики».\nКовпака Назара, вихованця гімназії № 1 міста Тростянець Сумської області за роботу «Натюрморт»;\nСоломко Вікторію, вихованку комунального позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Дніпровської міської ради за роботу «Осінній натюрморт»;\nГєнову Кароліну, вихованку Бердянської ЗОШ І-ІІІ ст. № 4 Запорізької області за роботу «Осінній натюрморт»;\nБарана Нікиту, вихованця комунального позашкільного навчального закладу «Центр туристично-краєзнавчої творчості Чернігівської районної ради Чернігівської області» за роботу «Тарілка з персиками»;\nЛук’янчука Олексія, вихованця СЮТ міста Славути Хмельницької області за роботу «Символи України».\nУ номінації „Натюрморт” (середня група)\nЧудика Нікіту, вихованця Печенізького районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Щедроти осені»;\nПанасюк Яну, вихованку Демидівського районного НВК Рівненської області за роботу «Ретро».\nГодованюка Владислава, вихованця Гайсинської районної СЮТ\nВінницької області за роботу «Горіхи»;\nБурмістрову Вероніку, вихованку Бородянського районного Центру дитячої та юнацької творчості за роботу «Яблучний спас»;\nБиченко Марію, вихованку комунального закладу «Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської молоді Черкаської обласної ради» за роботу «Кольори осені»;\nМаяцьку Дар*ю, вихованку КЗ «Станція юних техніків м. Слов’янськ»\nДонецької області за роботу «Яскраві барви»;\nРулу Наталію, вихованку Центру дитячої та юнацької творчості міста\nШепетівки Хмельницької області за роботу «Ромашковий вечір».\nДовгань Карину, вихованку Гайсинської районної СЮТ Вінницької області за роботу «Шипшина»;\nМейсарош Ярославу, вихованку Іршавської СЮТ Закарпатської області за роботу «Вітаміни нас врятують…»;\nЗавацьку Аліну, вихованку Новогуйвинської гімназії Житомирської області за роботу «Ягідна елегія»;\nЧумаченко Валентину, вихованку ЗОШ № 30 міста Херсона за роботу «Щедрий пеньок»;\nБалуцьку Євгенію, вихованку комунального позашкільного навчального закладу «Станція юних техніків» Дніпровської міської ради за роботу «Флізаліс»;\nЛіньова Кирила, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 міста Приморська Запорізької області за роботу «Смачний сніданок».\nУ номінації „Натюрморт” (старша група)\nПрокопець Юлію, вихованку Донецького обласного центру науковотехнічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Дари осені»;\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Світло, тінь, фактура».\nКондратюка Едуарда, вихованця Кременецького ліцею ім. Уласа Самчука Тернопільської області за роботу за роботу «Зустріч з музою»;\nСергієнка Костянтина, вихованця СЮТ Кіровоградської міської ради за роботу «Сімейні традиції»;\nРяднову Анастасію, вихованку Дворічанського Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Осінні барви»;\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Все минає».\nУлитича Михайла, вихованця Діанівської ЗОШ І-ІІІ ст. Волноваського району Донецької області за роботу «Фарби осені»;\nТерещенко Тетяну, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 міста Каховки Херсонської області за роботу «Дарунки осені»;\nОбухівську Богдану, вихованку Львівського Центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Чертоги розуму»;\nКурина Бориса, вихованця Межигірського районного Центру позашкільної освіти Закарпатської області за роботу «Дари осені».\nУ номінації „Пейзаж” ( молодша група)\nЦюпу Христину, вихованку Богородичанського районного центру дитячої та юнацької творчості Івано-Франківської області за роботу «Сонце заходить, гори чорніють…»;\nМедведєву Ксенію, вихованку Чугуївського Будинку дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Розквітнув ранок, зазорів…»;\nЄременко Софію, вихованку Охтирського міського Центру позашкільної освіти за роботу «Тиха заводь»;\nПасічник Уляну, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Сонячний ранок»;\nКатрич Ростислава, вихованця Богородчанського районного Будинку дитячої творчості Івано-Франківської області за роботу «Перед грозою»;\nКоваленка Дениса, вихованця Великомотовилівського навчальновиховного об’єднання ЗОШ І-ІІІ ст. Фастівського району Київської області за роботу «У долині село лежить…»;\nМатроша Валерію, вихованку Бродецького ЗНВК І-ІІІ ст. Козятинського району Вінницької області за роботу «Літній час»;\nРазінькову Камілу, вихованку Мартівської ЗОШ І-ІІІ ст. Печенізької районної ради Харківської області за роботу «Шляхами історії села до духовності»;\nГойніка Богдана, вихованця Тульчинського центру науково-технічної творчості учнівської молоді Вінницької області за роботу «Теплий вечір»;\nБєлих Єлизавету, вихованку Знам’янського районного центру дитячої та юнацької творчості Кіровоградської області за роботу «Навкруги все стало білим».\nПроскурня Марію, вихованку Полтавського міського центру\nпозашкільної освіти Полтавської області за роботу «Гора тролів»;\nПопову Катерину, вихованку станції юних техніків Носівської міської ради) за роботу “Земля вечеряє сонцем”;\nТерьохіну Євгенію, вихованку Сиваської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1 Новотроїцького району Херсонської області за роботу «Карпатські схили»; Малюжонок Ольгу, вихованку Любимівської ЗОШ І-ІІІ ст. Нововоронцовського району Херсонської області за роботу «Веселка після зливи»;\nБілай Рената, вихованця ліцею НВК «Ліцей-школа №14» м. Маріуполь Донецької області за роботу «Морський настрій»;\nШпортко Софію, вихованку Первомайського Будинку дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Рожеве солоне озеро»;\nМаченика Івана, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст. Торецької міської ради Донецької області за роботу «Зелена казочка».\nУ номінації „Пейзаж” (середня група)\nСнежинську Тетяну, вихованку комунального закладу «Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської молоді Черкаської обласної ради» за роботу “моя природа”;\nКотик Тетяну, вихованку Славутського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Хмельницької області за роботу «Світає»;\nДжурляка Андрія, вихованця Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Весна».\nДудочкіну Альону, вихованку Донецького обласного центру науковотехнічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Серед природи»;\nЩербину Анну, вихованку Сиваської ЗОШ №1 Новотроїцького району Херсонської області за роботу «Межигір’я»;\nМорозову Вікторію, вихованку Миколаївського обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Зимова насолода»; Кузьмич Анну, вихованку Надвірнянської районної СЮТ Івано-\nФранківської області за роботу «Дорога»;\nШпес Олександру, вихованку Рівненської ЗОШ І-ІІІ ст. №23 за роботу «Там за туманами…».\nАнфілатову Анастасію, вихованку Донецького обласного центру науково-технічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Весняний бурелом»;\nБагінську Анну, вихованку Новогуйвинської гімназії Житомирського району Житомирської області за роботу «Українська праматір»;\nДолгіх Алісу, вихованку Маріупольського міського ліцею Донецької області за роботу «Вельвет»;\nПономаренка Володимира, вихованця Одеського центру дитячої та юнацької творчості «Промінь» за роботу «Літній ранок на річці»;\nРоманюка Юрія, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст. №1 Івано-Франківської області за роботу «Нічний Буковель»;\nТкаченко Мілану, вихованку Донецького обласного центру науковотехнічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Захід у лісі».\nУ номінації „Пейзаж” (старша група)\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Світанок над Збручем»;\nЧмуневич Анну, вихованку Бережківської ЗОШ І-ІІІ ст. Дубровицького району Рівненської області за роботу «Ранок у лузі»;\nЗінченко Анастасію, вихованку Дворічнокутянської ЗОШ І-ІІІ\nДергачівського району Харківської області за роботу «Літній ранок»;\nНеліпу Ольгу, вихованку Херсонського фотоклубу «Супутник» Херсонського міського Центру позашкільної роботи за роботу «Херсонська осінь»;\nМайданович Дар’ю, вихованку, Городницької ЗОШ І-ІІІ ст. Новоград-\nВолинського району Житомирської області за роботу «Чисті джерела»; Коновалюк Христину, вихованку ЗОШ № 3 міста Івано-Франківська за роботу «Світанок».\nГрабара Святослава, вихованця Коломийського навчально-виробничого центру творчості учнівської молоді Івано-Франківської області за роботу\nБиць Дарину, вихованку міської СЮТ міста Миколаєва за роботу «Туман»;\nМалишенка Богдана, вихованця Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Київська осінь»;\nЯрка Катерину, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 36 міста Запоріжжя за роботу «Рідне місто»;\nБоміс Інгу, вихованку Новомиколаївського районного Центру дитячої та юнацької творчості Запорізької області за роботу «Дністровський ранок»;\nРемович Раду, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 40 міста Запоріжжя за роботу «Острів Байди»;\nРяднову Анастасію, вихованку Дворічанського Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Знову осінь прийшла в наш дім»;\nСтупака Захара, вихованця Будинку творчості школярів міста Полонне Хмельницької області за роботу «Осіння соната»;\nСебежка Олександра, вихованця Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Ах, літо !»;\nШахова Владислава, вихованця ПТУ № 16 міста Коростеня\nЖитомирської області за роботу «Поліські краєвиди»;\nТерещенко Тетяну, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 міста Каховки\nХерсонської області за роботу «Перші морози»;\nБеркещука Володимира, вихованця Коломийського навчально-\nвиробничого центру творчості учнівської молоді Івано-Франківської області за роботу «В Карпатах».\nЛемака Дмитра, вихованця Свалявського професійного будівельного ліцею Закарпатської області за роботу «Захід сонця»;\nМороза Андрія, вихованця гімназії № 47 міста Запоріжжя за роботу\nЗахарченка Григорія, вихованця Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Зупинка осінь»;\nМашкіну Олесю, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 13 Торецької міської ради Донецької області за роботу «Українські степи»;\nБондарчука Андрія, вихованця Житомирського міського Центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Дорога в майбутнє»;\nКосенко Дарину, вихованку Одрадівського НВК Первомайського району Харківської області за роботу «Одрадівські краєвиди»;\nГаврилюк Христину, вихованку юридичного коледжу ім. В.Стефаника міста Івано-Франківська за роботу «Краєвиди Закарпаття»;\nЧоса Андрія, вихованця Будинку дитячої та юнацької творчості міста Кузнецовська Рівненської області за роботу «Краса моєї землі»;\nМаліцького Володимира, вихованця Тернопільського обласного комунального центру науково-технічної творчості школярів та учнівської молоді за роботу «Надвечір’я»;\nСторожук Ірину, вихованку Гайсинської СЮТ Вінницької області за роботу «В полі».\nУ номінації „Флора-фауна”, (молодша група)\nМежерицького Максима, вихованцю Коломацького НВК ім.І.Є.Єгорова Харківської області за роботу «Їжачок»;\nКлецова Семена, вихованця спеціалізованої школи №3 м.Маріуполь Донецької області за роботу «Весна»;\nКомлєву Вероніку, вихованку Охтирського міського Центру позашкільної освіти Сумської області за роботу «Ящірка».\nДанильцева Радіка, вихованця Миколаївського муніципального колегіуму ім. В.Д.Чайки Миколаївської міської ради за роботу «Прогулянка»;\nКурінського Ярослава, вихованця Борзнянського районного будинку дитячої та юнацької творчості Чернігівської області за роботу «Жених і три покоління будяків»;\nПилипко Наталію, вихованку Горностївського районного Будинку дитячої творчості Херсонської області за роботу «Неочікувано!».\nПасічник Ульяну, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «До оселі»;\nПономаренко Аліну, вихованку Донецького обласного Центру технічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Спокій»;\nСкафа Софію, вихованку Охтирського міського Центру позашкільної освіти Сумської області за роботу «Мешканці річки»;\nБеха Михайла, вихованця Броварського Палацу творчості дітей та юнацтва Київської області за роботу «Омелюх».\nУ номінації „Флора-фауна”, (середня група)\nКаліша Олександра, вихованця Костопольського Центру творчості та комп’ютерних технологій Рівненської області за роботу «А добавка?...»;\nСкрипник Софію, вихованку Харківської міської СЮТ за роботу «Лебеді»;\nМазуренка Іллю, вихованця Красилівської ЗОШ І-ІІІ ст. Хмельницької області за роботу «Білочка».\nЗелінського Данила, вихованця Сєвєродонецької СЮТ Луганської області за роботу «Лісовий пустун»;\nДахна Костянтина, вихованця Шибиринівської ЗОШ І-ІІІ ст.\nЧернігівської області за роботу «Почекаю ніч – і на піч»;\nГрицькову Аліну, вихованку Олександрівської сільської ЗОШ І-ІІІ ст. Новотроїцького району Херсонської області за роботу «Крижана красуня»;\nДжурляка Андрія, вихованця Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Призер».\nСобчук Анастасію, вихованку Васильківської станції юних натуралістів Київської області за роботу «Битва гладіаторів»;\nТатаренка Ярослава, вихованця Дворічанського районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Трофей»;\nЛитвина Тимура, вихованця комунального закладу «Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської молоді Черкаської обласної ради» за роботу «Енштейн»;\nВовк Данила, вихованця Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Лебедине озеро»;\nХорольську Дарину, вихованку Великобілозерської ЗОШ І-ІІІ ст. № 3 Запорізької області за роботу «Павичеве око». У номінації „Флора-фауна”, (старша група)\nКрук Анну, вихованку Войнилівського Центру дитячої та юнацької творчості Івано-Франківської області за роботу «Перший сніг».\nМатвієнко Карину, вихованку Печенізького районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Вусатий полосатий»;\nПриходька Юрія, вихованця ПТУ № 16 міста Коростеня Житомирської області за роботу «Жива весна»;\nТерещенко Тетяну, вихованку ЗОШ № 2 міста Каховки Херсонської області за роботу «Друзі»;\nХаришук Катерину, вихованку станції юних техніків міста Умані Черкаської області за роботу «Серйозний погляд»;\nТрухтанову Анастасію, вихованку ЗОШ № 6 міста Харкова за роботу «Канікули»;\nСоколика Олександра, вихованця Енергодарського ліцею Запорізької області за роботу «Чарівна бабка».\nКрук Анну, вихованку Войнилівського Центру дитячої та юнацької творчості Івано-Франківської області за роботу «Весна прийшла»;\nСипливу Марину, вихованку Центру дитячої творчості Бобровицької районної ради за роботу «На пасовищі»;\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Химерна поза»;\nКовальського Степана, вихованця Заліщицького міського Центру науково-технічної творчості школярів Тернопільської області за роботу «Мурка»;\nЯрка Катерину, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 36 міста Запоріжжя за роботу\n«Поезія в конях».\nУ номінації „Фото-Аdobe Photoshop”, (молодша група)\nБідну Ірину, вихованку Новоушицького Будинку дитячої творчості\nХмельницької області за роботу «Живи яскраво!»;\nБунь Інну, вихованку Крижопільського районного Будинку школярів\nВінницької області за роботу «Жіночий характер»;\nГойніка Андрія, вихованця Тульчинського Центру технічної творчості учнівської молоді Вінницької області за роботу «В польоті»;\nБогдана Віталія, вихованця Мукачівської гімназії № 1 Закарпатської області за роботу «Це моя Батьківщина – моя Україна».\nУ номінації „ Фото-Аdobe Photoshop ”, (середня група)\nДовгань Сніжану, вихованку Гайсинської СЮТ Вінницької області за роботу «Загублене місто»;\nЖиленка Олексія, вихованця СЮТ міста Суми за роботу «Мрійник»;\nКозолуп Соломію, вихованку Хмельницького Палацу творчості дітей та юнацтва за роботу «Природа попереджає»;\nЖмаку Володимира, вихованця районного Будинку школяра Прилуцької районної ради за роботу «Нехай ніхто не половинить. Твоїх земель не розтина…».\nДяченко Тетяну, вихованку Волноваського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Донецької області за роботу «Священна квітка - тюльпан»;\nУ номінації „ Фото-Аdobe Photoshop ”, (старша група)\nБуш Діану, вихованку позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості м. Черкаси» за роботу «Загублений світ»;\nЯнчук Ладу, вихованку Безіменської ЗОШ І-ІІІ ст. Козятинського району Вінницької області за роботу «Фея».\nЗварич Олександру, вихованку Новоушицького Будинку дитячої та юнацької творчості Хмельницької області за роботу «Одвічна боротьба»;\nПустовіт Валерію, вихованку Київського Центру військовопатріотичного та спортивного виховання молоді «Десантник» за роботу «Halloween»;\nМаяцьку Дар*ю, вихованку КЗ «Станція юних техніків м.Слов’янськ» Донецької області за роботу «Протистояння».\nВагеник Валерію, вихованку позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості м. Черкаси» за роботу «Час»;\nОшовську Вікторію, вихованку Крижопільського районного Будинку школярів за роботу «Море по коліно»;\nПорохнявец Наталію, вихованку Закарпатського обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Що, де, коли?»;\nЛука Юлію, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 10 міста Мирнограду Донецької області за роботу «Чарівність Української вроди»;\nСкрипник Яну, вихованку Богородичанського районного Будинку дитячої та юнацької творчості Івано-Франківської області за роботу «Метелик».\nУ номінації „Портрет”, (молодша група)\nФедоренка Тараса, вихованця Куликівського районного Центру\nпозашкільної освіти Чернігівської області за роботу «Рибак»;\nПопову Алісу, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. №3 міста Маріуполя Донецької області за роботу «Справжня україночка»;\nГурського Олександра, вихованця Вербовецької ЗОШ І-ІІ ст.\nШепетівського району Хмельницької області за роботу «Автопортрет».\nЗайвого Давида, вихованця Бузької ЗОШ І-ІІІ ст. Вознесенського району\nМиколаївської області за роботу «Мила маленька дівчинка з кроликом»; Сунгаївського Єлізара, вихованця Гризинської ЗОШ І-ІІІ ст. Коростенського району Житомирської області за роботу «Smile, pleas»; Лисенко Ганну, вихованку ЗОШ № 1 міста Запоріжжя за роботу «Писанкарка».\nЩербініна Дмитра, вихованця Олександрівської міської СЮТ\nКіровоградської області за роботу «Просто красуня:»;\nФілімонову Тетяну, вихованку Дворічанської СЮТ Харківської області за роботу «Тепле сонечко»;\nДробот Анастасію, вихованку Херсонського фізико-технічного ліцею\nХерсонської міської ради за роботу «Подружки»;\nЧумака Андрія, вихованця Бердчівського вищого професійного училища Житомирської області за роботу «Два обличчя, як два колосочка: стигле колосся і маленьке зернятко…»;\nКурініну Анастасію, вихованку Білоцерківської гімназії № 2 Київської області за роботу «Кадет»;\nУрядку Людмилу, вихованку Івано-Франківського обласного центру НТТУМ за роботу «Мить»;\nКолодія Олега, вихованця Тернопільського обласного комунального центру науково-технічної творчості школярів та учнівської молоді за роботу «Віка»;\nБігайло Софію, вихованку Львівського обласного центру НТТУМ за роботу «Львівський пан»;\nКирієвського Даміра, вихованця позашкільного комунального закладу «Дніпропетровський обласний центр науково-технічної творчості та інформаційних технологій учнівської молоді» міста Дніпра за роботу «Мій новий імідж»;\nВасиленко Анну, вихованку Сахновщинського районного БДЮТ\nХарківської області за роботу «Україночка»;\nВетрова Святослава, вихованця Комунального закладу Тернопільської міської ради "Станція юних техніків" за роботу «Портрет друга»;\nВакуленко Вікторію, вихованку районного Будинку школяра Прилуцької районної ради Чернігівської області за роботу «Сонечка частинка»;\nМірошника Олексія, вихованця ЗОШ №15 міста Сєвєродонецька Луганської області за роботу «Промінчик дитинства».\nУ номінації „Портрет”, (середня група)\nКасянчук Катерину, вихованку Демидівської навчально-виховного комплексу «ЗОШ І-ІІІ ст.-ліцей» Рівненської області за роботу «Парний портрет»;\nШинкляр Вікторію, вихованку Комунального навчального закладу "Центр дитячої та юнацької творчості" Бережанської міської ради Тернопільської області за роботу «На порозі весни»;\nСидорака Захара, вихованця Бучацького районного центру дитячої та юнацької творчості "Сузір’я" Тернопільської області за роботу «З Україною в серці».\nМазур Тетяну, вихованку Овідіопольського НВК Одеської області за роботу «Мислитель»;\nБондар Марину, вихованку Новогуйвинської гімназії Житомирської області за роботу «Дитяча закоханість»;\nОтрошко Дар’ю, вихованку Старобілоуської ЗОШ І-ІІІ ст.\nЧерніго(і)вської області за роботу «Очі-дзеркало душі»;\nФастовець Анастасію, вихованку станції юних техніків міста Миколаєва за роботу «Потяг часу»;\nРеву-Шестакова Данила, вихованцю Стецьківської ЗОШ І-ІІІ ст.\nСумської області за роботу «Думи, мої думи…»;\nБабченка Єгора, вихованця Волноваського районного будинку дитячої та юнацької творчості Донецької області за роботу «Люба сестричка»;\nРиндзака Антона, вихованця Будинку дитячої та юнацької творчості міста Болехів Івано-Франківської області за роботу «Портрет дівчини»;\nФедоренко Ніку, вихованку Комунального закладу «Черкаський обласний центр науково-технічної творчості учнівської Черкаської обласної ради» за роботу «Портрет юнака»;\nФастовець Анастасію, вихованку станції юних техніків міста Миколаїва за роботу «Задумався»;\nМігун Тетяну, вихованку сільського ліцею села Зимне Волинської області за роботу «Я - весна»;\nКопко Вадима, вихованця Кременецького районного Центру дитячої творчості Тернопільської області за роботу «Малеча»;\nУмму Василя, вихованця Ківерцівського Центру дитячої та юнацької творчості Волинської області за роботу «Молитва»;\nОліфера Максима, вихованця Деснянського позашкільного навчального закладу «Центр творчості дітей та юнацтва» за роботу «Репортажний портрет».\nУ номінації „Портрет”, (старша група)\nПоліщука Антона, вихованця Кагарлицького районного Центру дитячої та юнацької творчості Київської області за роботу «Тіні забутих предків»;\nВергун Діану, вихованку Кам’янець-Подільської філії Хмельницького обласного центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Мудрість»;\nКустову Анастасію, вихованку спеціалізованої школи-колегіуму № 51 міста Херсону за роботу «Мавка»;\nТерещенко Тетяну, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 міста Каховки Херсонської області за роботу «Покоління»;\nДягілева Іллю, вихованця Чугуївського районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Україна – це я!».\nВерес Вадима, вихованця Красилівського професійного ліцею Хмельницької області за роботу «Українська врода – гордість всього роду!»;\nБрошко Вікторію, вихованку Червоноградської станції юних техніків Львівської області за роботу «Красуня»;\nКлетьонкіну Юлію, вихованку Дворічанського Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Осінні барви Буковини»;\nФілімонова Олексія, вихованця ЗОШ І-ІІІ ст.. № 10 Торецької міської ради Донецької області за роботу «Розчарування»;\nКоровченко Ірину, вихованку Чернігівського обласного центру науковотехнічної творчості учнівської молоді за роботу «Літні обійми»;\nПрокопів Анну, вихованку Калуського районного Центру науковотехнічної творчості учнівської молоді Івано-Франківської області за роботу\nВовк Марину, вихованку Чернігівського обласного центру науковотехнічної творчості учнівської молоді за роботу «Віяння Весни»;\nКормича Лева, вихованця Рівненського міського Центру творчості учнівської молоді за роботу «Мить погляду»;\nВергун Діану, вихованку міського Центру науково-технічної творчості учнівської молоді міста Кам’янець-Подільска Хмельницької області за роботу «Мудрість»;\nАнтонюк Оксану, вихованку ПТУ № 4 міста Бердичіва Житомирської області за роботу «Літнє моє сонечко, доня моя, донечка»;\nМельник Ірину, вихованку Будинку творчості учнів Миколаївської районної ради Миколаївської області за роботу «Ангеліна»;\nЗагайну Світлану, вихованку комунального позашкільного навчального закладу «Коропський районний центр дитячої та юнацької творчості» Коропської районної ради за роботу «Гармоніст»;\nТерещенко Тетяну, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. № 2 міста Каховки Херсонської області за роботу «Козак»;\nОленченка Гліба, вихованця Ніжинської СЮТ Чернігівської області за роботу «Дівчина».\nУ номінації „Макрофото”, (молодша група)\nПирожок Анну, вихованку Шепетівського Центру дитячої та юнацької творчості Хмельницької області за роботу «Погляд бедрика»;\nПопову Катерину, вихованку станції юних техніків Носівської міської ради за роботу «Зимова казка»;\nАверіна Максима, вихованця Курилівської ЗОШ І-ІІ ст. Купянської міської ради Харківської області за роботу «Равлику-равлику, де ти бував?»;\nСтандрет Христину, вихованку Комунального закладу Тернопільської міської ради "Станція юних техніків" за роботу «Павуче царство».\nТітову Марію, вихованку спеціалізованої школи І-ІІ ст. № 3 м.Маріуполя Донецької області за роботу «Вранці»;\nКсензика Дениса, вихованця станції юних техніків № 3 Слобідського району Харківської міської ради за роботу «Чудо природи».\nСінчурова Дениса, вихованця КЗ «Станція юних техніків м. Слов’янськ» Донецької області, за роботу «Тонка справа будівельника»;\nТихонову Вероніку, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст. №7 Торецької міської ради Донецької області за роботу «Павучок»;\nНалису Валентину, вихованку Скибинецького навчально-виховного обєднання «ЗОШ І-ІІ ст.-дитячий садок» Тетіївського району Київської області за роботу «Диво природи».\nУ номінації „Макрофото”, (середня група)\nДжурляка Андрія, вихованця Кам’янець-Подільського міського центру науково-технчної творчості учнівської молоді Хмельницької області за роботу «Метелики»;\nМицька Мартіна, вихованця ЗОУНТТУМ міста Ужгорода за роботу «М’яка посадка»;\nДабіжа Марію, вихованку Київського Палацу дітей та юнацтва за роботу «Метелик»;\nВовк Руслану, вихованку Томаківської ЗОШ №2 Дніпропетровської області за роботу «У весни свої акорди»;\nМурляна Дмитра, вихованця Криничанської ЗОШ І-ІІІ ст. № 1\nКотик Тетяну, вихованку Славутського районного будинку дитячої та юнацької творчості Хмельницької області за роботу «Спокусливий погляд»;\nТолбас Марію, вихованку Покровської районної станції юних техніків\nКриворізької міської ради Дніпропетровської області за роботу\n«Запрошую на танець»;\nУ номінації „Макрофото”, (старша група)\nОленченка Гліба, вихованця Ніжинської станції юних техніків Чернігівської області за роботу «Муха з бусинкою»;\nЧаруту Юрія, вихованця Світловодської ЗОШ № 2 Світловодської міської ради Кіровоградської області за роботу «Гармонія природи»; Закревську Анастасію, вихованку «Вище професійне училище» державного технологічного університету міста Житомира за роботу «Гусіньмандрівниця»;\nПоддубну Анастасію, вихованку КЗ «Будинок дитячої та юнацької творчості Кальміуського району» м. Маріуполь Донецької області за роботу «Роса»;\nПономаренко Валерію, вихованку позашкільного навчального закладу «Центр дитячої та юнацької творчості м. Черкаси» за роботу «Відпочинок на сонечку»;\nБровду Ірину, вихованку ЗОШ І-ІІІ ст.. № 45 м.Кривого Рогу Дніпропетровської області за роботу «Секунда краси».\nКонстантінова Сергія, вихованця Комунального закладу «Маріупольський міський ліцей» Донецької області за роботу «Життя мателика»;\nКашубу Володимира, вихованця Полтавського міського центру позашкільної освіти Полтавської міської ради за роботу «Витівки природи»;\nДудочкіну Альону, вихованку Донецького обласного центру технічної творчості дітей та юнацтва за роботу «Зимова казка»;\nХабленка Євгенія, вихованця Сумської районної станції юних техніків міста Суми за роботу «Гра світла і тіні»;\nФесенка Станіслава, вихованця Борзнянського районного будинку дитячої та юнацької творчості Чернігівської області за роботу «Чекання»;\nТуцького Олександра, вихованця Комунального навчального закладу\n"Центр дитячої та юнацької творчості" Бережанської міської ради Тернопільської області за роботу «І пам'ять серця береже…»;\nЧернієвського Валентина, вихованця Будинку творчості школярів Полонської об’єднаної територіальної громади Хмельницької області за роботу «Я люблю ромашки»;\nШостенко Катерину, вихованку Трифонівсьої ЗОШ І-ІІІ ст. Великоолександрівського району Херсонської області за роботу «Контакт.Запалення.Шасі.До польоту готовий»;\nТимофєєву Наталію, вихованку Роздорської ЗОШ Синельниківського району Дніпропетровської області за роботу «Аленький цветочек»;\nЛимарчука Олексія, вихованця Житомирського міського центру науково-технічної творчості учнівської молоді за роботу «Мохнач»;\nБих Катерину, вихованку Рябинівської ЗОШ І-ІІ ст. Кириківської селищної ради Сумської області за роботу «Чудо природи»;\nАндрющенко Вікторію, вихованку Сергіївської ЗОШ І-ІІ ст.\nНовотроїцького району Херсонської області за роботу «Танець»;\nПапету Івана, вихованця Рівненського міського центру творчості учнівської молоді за роботу «Колючка-злючка»;\nСирову Вероніку, вихованку Красноградського районного Центру дитячої та юнацької творчості Харківської області за роботу «Модель»;\nШаркевич Анастасію, вихованку Кременецького центру дитячої творчості Тернопільської області за роботу «Фантастика»;;\nМаяцьку Дар’ю, вихованку КЗ «Станція юних техніків м.Слов’янськ» Донецької області за роботу «Маска природи».\n2. Контроль за виконанням наказу покласти на заступника директора – Педоренко О.В.


Релігія давніх слов'ян || Электронная библиотека онлайн ELLIB - Книги, Учебники...\nРелігія давніх слов'ян\nДохристиянська релігія слов'янських народів недостатньо вивчена. Нею почали цікавитися наприкінці XVIII ст. — у період пробудження національної свідомості багатьох слов'ян, супроводжуваного, неабияким зацікавленням європейських літератур народною творчістю. Але до того часу слов'янські народи, навернуті у християнство, встигли забути свої давні вірування, у деяких з них збереглися лише окремі звичаї й обряди, пов'язані з цими віруваннями. Тому в творах щодо давньослов'янської релігії кінця XVIII — початку XIX ст. більше романтичної фантазії, ніж історичних фактів. Та наприкінці минулого сторіччя починаються спроби ґрунтовного ознайомлення з дохристиянською історією слов'янських народів. Інформаційними джерелами стали писемні, археологічні пам'ятки, що стосуються VI—XII ст., збережені чи описані в літературі пережитки давніх вірувань й обрядів.\nУ середині II тис. до н.е. починають формуватися праслов'янські племена на території від Одеру до Дніпра.\nїх релігійні уявлення вписуються у загальну схему первісних хліборобських племен. Тобто первісна релігія праслов'ян ґрунтувалася на культі природи з певними пережитками тотемізму, анімізму й магії. З розвитком економіки відбувся перехід від культу пращура-тварини до культу пращура-людини. Слов'янське язичництво втілювало елементи вірувань, властивих загальній індоєвропейській єдності. Збереглися в ньому деякі ранні мисливські уявлення, які, не маючи слов'янської специфіки, еволюціонували у бік слов'янства.\nУ слов'ян довго панував патріархально-родовий лад. Тому зберігався і родинно-родовий культ шанування пращурів, пов'язаний з погребальним культом. На всій території розселення слов'янських племен збереглися численні могильники й кургани із захоронениями. Звичаї, що супроводжували обряд поховання, були складними й різноманітними: кремація (особливо у східних і частково у західних слов'ян; у південних не засвідчена), поховання (з X—XII ст.) повсюдне; поховання або спалювання в човні (пережиток водяного поховання). Над могилою насипали курган; поруч з небіжчиком завжди клали різні речі, при похованні вельможної особи разом з нею ховали коня, інколи й раба, навіть дружину.\nВсе це пов'язане з уявленнями про потойбічне життя. Дохристиянське і загальнослов'янське слово "рай" означало прекрасний сад, доступний не для всіх. Дохристиянського походження й слово "пекло" ("жар", "вогонь") — підземний світ, де горіли душі злих. Згодом християнське вчення про майбутнє життя відтіснило давні уявлення. Однак вірування щодо померлих та живих трималися довго і були не зовсім схожі з християнськими: розрізняли померлих природною смертю ("чисті" небіжчики) і неприродною — "нечисті" небіжчики. Перших називали "батьками", їх шанували, а других — мерцями, їх боялися. Шанування "батьків" — нинішній родинний (а раніше родовий) культ пращурів. Один із середньовічних авторів Титмар Мерзебурзький писав: "Вони шанують домашніх богів". Частково цей культ зберігся до наших днів: українські поминки, білоруські дзяди, сербські й болгарські задушниці, коли поминають померлих на кладовищах.\nЩе одним свідченням культу пращурів, що існував у ті часи, є фантастичний образ Чура (або Щура). Вигуки "Чур!", "Чур мене!", "Чур, це моє!" означали, мабуть, заклинання, прикликання Чура на допомогу. Можливо, зображення Чуму втілено. Найпопулярнішою серед кельтів римською богинею була Діана, шанована як Сірона, або Діана-Місяць. Поклонялися кельти і Мінерві — покровительниц! рукоділля і мистецтва.\nКельтські вірування ввібрали в себе і близькосхідні культи, особливо культ єгипетської Ісіди і малоазійської Кібели з їх містеріями. Більшість з них були звернуті до природи, явищ вмирання і відродження її сил, до драми смерті, радості народження, надії воскресіння. Ці містерії стосувалися таємниць, близьких друїдам (жерцям), і відповідали практичним діям давньокельтської літургії. Витіснені з духовного життя Галлії, друїди не залишили наступників, які зберігали б високий моральний рівень народу, дотримувалися доброчесності та закликали до мужності. Давні релігії Сходу висували саме ці вимоги, сповнені глибокої символіки, спорідненої мисленню кельтів.\nКельти мали свої священні місця, культові центри, а пізніше й святині. Як і всі індоєвропейські народи, вони "добрим" вважали правий бік, "злим" — лівий. Цієї схеми дотримувалися при організації сакрального простору і під час культових обрядів та містичних дій. Величезного значення надавали вони певним територіальним центрам, особливо території племені. За їх уявленнями, це був не тільки центральний пункт їх власних земель, а й центр світу або навіть Всесвіту. Зрозуміло, що кельтський світ мав багато таких центрів.\nСправжнім священним місцем, де відбувалися культові церемонії та важливі зібрання громадсько-релігійного характеру, був неметон ("священний гай, ліс, діброва"). Зі страхом згадує священний гай давньогрецький письменник Лукіан, підкреслюючи, що галльські друїди віддавали честь богам в глухих дібровах. Далі він описує знищення військами Цезаря священного гаю під Массалією, де були вирізані на пеньках зображення божеств. В кущах, де дзюрчали струмки, друїди здійснювали обряди на честь кельтських божеств.\nВажливим культовим місцем були цвинтарі й могили, особливо пов'язані з похованням героїв, вождів і царів. Цвинтар розташовували в центрі території племені, а культ мертвих становив суттєвий елемент релігійних сезонних свят. Згодом під впливом грецького і римського культів місце і форми культових споруд змінилися. Найважливіша зміна — поява святилищ, які вважали пристановищем бога. Вони з'явилися у II ст. до н.е. у Південній Галлії, яка раніше за інші землі потрапила під римське владарювання, здавна зазнавала грецьких впливів через жителів нинішнього Марселя.\nВіра кельтів у потойбічне життя містить і суперечності: віра у реінкарнацію душ і одночасно в безсмертя душі. Цезар писав, що відповідно до вчення друїдів, "душа не вмирає, а вселяється в інші тіла". Дещо інакше про це писав Лукіан: "...той самий дух управляє нашими органами в іншому світі; смерть є тільки засобом вічного життя". У цьому віруванні він убачає головне джерело відваги галльських воїнів. Вважалось, що глибока віра в безсмертя душі, пов'язана з визнанням вічного щасливого буття в потойбічних світах, сприяла відвазі й презирству до смерті галлів. В одній з кельтських легенд йдеться про міфічну істоту Туане, яка перші триста років жила як людина; наступні триста — як лісовий бик; двісті — як дикий козел; триста — як птах, ще сто — як лосось. Ось тоді, спійманого рибалкою, його з'їла цариця. Відродився він як їх син під своїм колишнім ім'ям. Цикл реінкарнації замкнувся. У цій легенді зазначається, що не тільки живі істоти можуть служити метою для перевтілення: "Я — вітер над морем, хвиля в океані, шум моря, сильний бик семи битв, яструб на скелі, крапля роси, найпрекрасніший з кольорів, повний відваги дикун, морський лосось..."\nПереконання про переміщення душ і нескінченне перевтілення в кельтському мисленні не суперечить віруванням про існування потойбічних світів. Рай в кельтських міфах — не на небі, не в підземеллі, він — міфічний острів в західному океані. Ці щасливі острови, населені духами мертвих, є метою походів і подорожей. Одна з легенд цього циклу — поема про Брана, спокушеного прекрасною чарівницею на пошуки щасливого острова — "Землі жінок". У своїй пісні чарівниця описує Бранові неземні дива цього острова, кий тримається в морі на чотирьох золотих колонах. На вистеленій сріблом рівнині острова не припиняються змагання колісниць, ігри, лунає чарівна музика, все навколо міниться різноманітними барвами. На омитому хвилями березі мерехтять кристали, немає тут ні хвороб, ні смертей, ні смутку, ні зла. Це — справжній рай. Бран з двадцятьма сімома товаришами знайшов це місце, пробув там рік і повернувся назад. Однак його не визнали в рідних місцях, тільки хтось пригадав, що його робили з дерева, на що натякає російське слово "чурка" — обрубок дерева. Пережитком давнього родинно-родового культу пращурів є і віра в домовика, збережена донині там, де патріархально-родинний уклад тримався довше.\nЗовсім іншим було ставлення до "нечистих" небіжчиків, які не мали жодного відношення ані до сімейного, ані до родового культу. "Нечистих" боялися, і це забобонне побоювання було породжене або страхом перед цими людьми за їх життя (чаклуни), або незвичайністю обставин, що спричинили їхню смерть. У забобонних уявленнях про цих покійників дуже мало анімістичних елементів: слов'яни боялися не душі або духу, а самого небіжчика, вірячи в його надзвичайну здатність діяти після смерті. Про це свідчать збережені донедавна забобонні прийоми знешкодження "небезпечного мерця": щоб не дати йому встати з могили і шкодити живим, тіло пробивали осиновим колом, вбивали зуб від борони позаду вух. "Нечистим" покійникам приписували й недобрий вплив на погоду (могли накликати посуху). Щоб відвернути нещастя, труп самогубця або іншого мерця викопували з могили і кидали в багно або заливали могилу водою. Таких покійників називали упирями (слово незрозумілого походження, можливо слов'янського, бо воно є в усіх слов'янських мовах), у сербів — вампірами, у північноросійських народів — єретиками. Можливо, давнє слово "навьє"1 ("навій") означало таких нечистих і небезпечних мерців, у всякому разі у Київському літописі (1092) є оповідання про те, як Полоцький мор (епідемію) переляканий народ пояснював тим, що "се навьє (мерці) б'ють полочан". У давньому церковному повчанні "Слово Іоанна Златоуста" йдеться і про такі обряди на честь цих мерців: "Навем мовь творять і попіл посредє сиплють". У болгар і тепер слово "нав’є" — душі нехрещених людей. Звідси, мабуть, — і українські нявки, мавки. Проти вампірів, упирів, навій здавна існують замовляння й чари.\nПисьмові джерела зберегли імена давньослов'янських божеств, окремі з яких (пізніше втрачені) мали певне відношення до хліборобства — сонячні божества Сварог, Дажбог. Мабуть, існував і культ богині землі, хоч прямих\n1 Є припущення, що в давнину існувало протиставлення — явь (існуюче, денне, сонячне) і навь (нічне, темне). Бог підземного світу і мертвих, саме його ім'ям присягали.\nдоказів на користь цього припущення немає. Можливо, з хліборобством був пов'язаний і бог грози Перун, який пізніше став на Русі князівським богом; чи шанували його селяни, невідомо. Покровителем скотарства був Велес (Волос, одночасно бог підземного світу), його ім'ям присягали. Велеса вважали й богом багатства і торгівлі. Тому його статуї було встановлено на торгових майданах Києва, Великого Новгорода, Ростова, Казані.\nНа острові Руяні (Рюген) шанували міжплемінного бога війни — Святовита. Мешкав він у наповненій скарбами святині селища Арконе, мав білого коня і дружину з трьохсот кінних воїнів. На Волині шанували триголового бога — Триглава. Спільною для цих божеств була їх войовничість, атрибутами — щит воїна або меч, бойовий кінь, а емблемами — військові хоругви. Всі вони були заступниками балтійських племен у боротьбі з германськими нашестями.\nЗ повідомлень арабського мислителя другої половини IX ст. Ібн-Рушта (1126—1198) відомо, що всі слов'яни поклонялися земному і небесному Вогню, вшановували Сонце (небесний вогонь у вигляді сонячного диска, що палає), божество вогню називали Сварогом, а сонце — Сварожичем, якого вважали сином Сварога. Західні та східні слов'яни поклонялися Сварожичу к божественному ковалю. Сварог і Сварожич посідають в пантеоні ранньосередньовічних слов'ян головні місця.\nБогиня щастя Терміну в сербів, хорватів і словенів, ймовірно, — пізнє міфічне творіння; деякі риси вона запозичила у Фортуни і Тихе і символізує долю. Під час святкувань на її честь приносили вино в жертву богам, а під час укладення торговельних угод їй жертвували монети.\nСучасні дослідження давньослов'янського пантеону переконують в існуванні Фракійської Русі. Відомий буддолог В. Щербаков пише: "Всі боги східних слов'ян (Київської Русі) — це боги трояно-фракійців: фракійський Перкон -— це Перун, Стрибог — це бог Сатре фракійського племені сатрів; Дажбог — це малоазійські Тади, Даж, Та-Даена; Купала — фригійська Кібела і т.д.".\nФізично сильні фракійці, які називали себе русами, вірили в безсмертя душі. З таким народом було важко воювати. Вони були у складі римських легіонів. На початку нової ери потік фракійців вирушив на північ, займаючи всі придатні для хліборобства землі, аж до берегів Дніпра\n(збереглися тисячі скарбів І—II ст., у яких чимало римських нагород легіонерів-фракійців). Саме на правому березі Дніпра й була заснована пізня Київська Русь.\nПід час утворення ранньофеодальних слов'янських держав шляхом абсорбції (поглинання) різноманітних племен відбувається і реорганізація язичницького культу, переростання племінних культів у державні. Офіційний культ концентрує весь ансамбль племінних божеств, серед яких домінує бог, що здійснив політичну консолідацію.\nУ східних слов'ян спроба створення загальнодержавного пантеону і державного культу належить київському князеві Володимиру. Прийнявши християнство, він змусив до цього весь народ, оскільки християнська релігія більше відповідала феодальним відносинам, які формувалися. Хоч і поволі, воно поширилося серед східних слов'ян. Західні слов'яни під тиском феодально-королівської влади прийняли християнство в римсько-католицькій формі.\nПоширення християнства супроводжувалося його злиттям з давньою релігією. Про це дбало християнське духовенство, щоб зробити нову віру прийнятнішою для народу. Давні хліборобські та інші свята були пов'язані з днями церковного календаря. Язичницькі боги поступово злилися з християнськими святими, здебільшого втративши свої імена. Вони перенесли свої функції й атрибути на цих святих. Так, Перуна продовжували шанувати як божество грози під ім'ям Іллі Пророка, "бога скотарства" Велеса — під ім'ям святого Власія тощо.\nОднак образи "нижчої міфології" виявилися тривкішими. Вони дійшли до наших днів, хоча й не завжди легко розрізнити, що в них справді від давнини, а що нашарувалося з плином часу.\nУсі слов'янські народи вірували в духів природи. Духи — уособлення лісу, відомі переважно у лісовій смузі (український "лісовик", білоруський "лешук", "пущевик польський "дух лісний", "боровой"). У них втілене вороже ставлення слов'янина-землероба до дрімучого лісу, в якого необхідно було відвойовувати землю для ріллі й 8 якому людині загрожувала небезпека заблукати, загинути від диких звірів. Дух водної стихії (український "водяник", російський "водяний", польський "водник" тощо) викликав значно більший страх, ніж порівняно доброзичливий жартівник "леший", бо втонути в чорториї, озері страшніше за небезпеку заблукати в лісі. Характерний образ польового духу (російська "полудниця", лужицька "природниця", чеська "поледниця" та ін.) — жінка в білому, яка начебто стежить за працюючим у полі. Якщо хтось працює опівдні в спеку, а звичай вимагає робити перерву в роботі, полудниця карає порушника, звертаючи йому голову набік. Образ полудниці — уособлення небезпеки сонячного удару. В гірських областях Польщі, Чехії та Словаччини побутують вірування в духів гір, які охороняють скарби або опікуються гірниками.\nБільш складний образ — "віли", особливо поширений у сербських, рідше в чеських, російських джерелах. Одні дослідники вважають його загальнослов'янським, інші — лише південнослов'янським. Віли — лісові, польові, гірські, водяні або повітряні діви, які можуть дружньо чи вороже ставитися до людини залежно від її поведінки. Вони фігурують і в південнослов'янських еротичних піснях. У цьому образі, очевидно, переплелися й уособлення природних стихій, і уявлення про душі померлих та сили родючості.\nЗначно більше відомостей про русалок, відомих у всіх слов'ян. Цей образ виник внаслідок взаємовпливу античної та ранньохристиянської обрядовості у слов'ян. Русалка — дівчина, яка живе у воді, лісі або в полі. Зафіксований цей образ у XVIII ст. Значною мірою він уособлював саме свято або обряд. Цей образ злився з давніми слов'янськими міфологічними уявленнями: русалка — це дівчина, ка загинула у воді, а тепер зваблює людей і топить. Очевидно, образ русалки витіснив істинно слов'янських берегинь, водяниць та інших жіночих водяних духів. Усі ці міфологічні уявлення слов'янського язичництва наявні у фольклорних і літературних творах.\nУ найдавніші часи відома була лікувальна магія. В церковних повчаннях згадують лікувально-магічні обряди та пов'язані з ними анімістичні образи: "...Немічь волшбами лікують, і ноузит (амулети) і чаракі, бісом треби приносять і біса, глаголемого трясовицю, творять, отгоняще...". Застосування знахарських методів лікування збереглося у слов'янських народів до новітнього часу.\nШироко практикували слов'яни й охоронну магію. Використовували різноманітні амулети, наприклад пробиті зуби ведмедя, писанки. Ворожили на різних знаках: кидали дерев'яні кубики з позначками, проводили коня між забитими в землю списами. Не обходилися при цьому без чаклунів-жерців.\nНез'ясованим залишається питання про давньослов’янських служителів культу, виконавців релігійних обрядів. Ритуал сімейно-родового культу виконували, скоріше всього, глави сімей; громадський культ здійснювали професіонали — волхви, чаклуни. У слов'ян склалися групи жерців-волхвів, які організовували обрядові "події", керували процесом язичницького богослужіння і вдавалися до гадання. Вони складали календарі, зберігали в пам'яті міфи. Волхви були наближеними до племінної знаті, можливо, навіть становили частину її. Відомі волхви-хмаровідгонителі — вони повинні були передбачати майбутнє і своїми магічними діями створювати необхідну людям погоду; волхви-цілителі — лікували людей засобами народної медицини; церковники визнавали результати їх старань, але вважали, що звертатися до них — гріх. Волхви-хранителі керували виготовленням амулетів-оберегів і, очевидно, орнаментальних символічних композицій.\nМожливо, що волхви вищого рангу, близькі до хранителів, зі своїм знанням язичницької космології, керували створенням складних і всеосяжних композицій — на зразок знаменитого збручанського ідола. Окрім волхвів-відунів відомі й жінки-чаклунки, відьми (від "відати" — знати), чарівниці, "потвори", а також волхви-кощунники1. Сказателів називали також баянами, обаятелями, що пов'язане з дієсловом "баяти" — розповідати, співати, заклинати.\nУ давньослов'янській релігії існували священні та жертовні місця, а подекуди й святилища та храми із зображеннями богів: Арконське святилище на острові Рюгене, святилище в Ретрі, дохристиянське святилище в Києві (під Десятинною церквою). В сакральних місцях вчиняли культ, основою якого було принесення жертв, інколи й людських.\n1 Слов'янське "кощун" може походити від слова "кістка" — той, хто маніпулює кістками, чародій.\nрелігії доколумбової америки\nДо іспанського завоювання в XVI ст. територію Центральної Америки заселяли племена індійців різних мовних груп. В індійців Мезоамерики (регіон Центральної Америки) — ацтеків, сапотеків, миштеків, майя — з перших століть н.е. існували ранньокласові державні утворення. Племена, що оселилися північніше, перебували на нижчому рівні соціально-економічного розвитку.\nЙмовірно, що вже у перших поселенців епохи пізнього палеоліту існували міфи про виникнення вогню, походження людей, тварин, пізніше про кайман — покровителя їжі, вологи, про добрих духів, світобудову.\nЯк і в усіх ранньокласових суспільствах, релігія давніх майя була домінуючою формою ідеології. Вона акумулювала в собі всі види духовної діяльності населення, в тому числі й мистецтво. Основними джерелами вивчення релігії майя є численні ієрогліфічні тексти, зображення міфологічних персонажів і релігійних обрядів в монументальній скульптурі й пам'ятках живопису, тексти міфологічного і культового змісту, що збереглися в записах латиною. Міфологія давніх майя фіксує своєрідну картину світу, споріднену з баченням Всесвіту ацтеків й інших народів Мезоамерики.\nЗгідно з міфологією майя, Всесвіт складався з тринадцяти небес і дев'яти підземних світів. В індійських джерелах часто згадують групу богів Ошлахунтику, повелителів цих небес. Відомо лише декілька імен цих богів: "Біла жінка" — богиня Місяця, бог Сонця, божество останніх днів року, бог кукурудзи, бог оленів, бог смерті та інші.\nЗа уявленнями, у центрі Землі стоїть світове дерево, ще пронизує всі пласти небес, а по чотирьох її кутах (сторонах світу) — ще чотири дерева з птахами на вершинах: червоне (схід), біле (північ), чорне (захід) і жовте (південь). З цими чотирма сторонами світу асоціювались Чаки (боги дощу), Павахтуни (боги вітру) і Бакаби (носії або підтримувачі неба). Вони різнилися кольором, пов'язаним з певною стороною світу. Дослідники вважають, що Бакаб, Павахтун і Чак є різними аспектами одного божества. Під землею — потойбічне царство. Душі воїнів, загиблих у боях або від жертовного ножа, жінки, що померли при пологах, оселилися на небі — в раю бога Сонця, а утопленики, померлі від хвороб, пов'язаних з водою, і вбиті блискавкою — в раю бога дощу.\nОднак душі більшості людей, які вмирали звичайною смертю (в домашньому ліжку), потрапляли в підземний світ Миктлан ("край мертвих", "край, де ми втрачаємо себе", "край безтілесних") — холодне і темне царство, де блукали до своєї остаточної загибелі. Під час цієї довгої подорожі лабіринтами царства смерті душа людини зазнавала тяжких випробувань, описаних у міфах ацтеків і майя: перепливала сморідні ріки з крові та гною, пробиралась між горами, що зіштовхувалися одна з одною, перетинала високі плоскогір'я з холодними вітрами. Після чотирирічних поневірянь душа потрапляла до найнижчого ярусу пекла, де владарювала пара страшних богів Миктланте-кутлі — повелитель країни мертвих і його дружина, яких зображали у вигляді скелетів. Сиділи вони в палаці з людських кісток. Всі інші божества цього царства були підпорядковані їм.\nВхід у підземне царство знаходився в багатій на печери області Альта Верапас (Гватемала). Але у його темних глибинах остаточна доля людини залежала від її соціального стану за життя. Майя уявляли світ смерті населеним величезною кількістю страшенних істот. Малюнки і написи на керамічних виробах зображають смерть правителя, подорож його душі страшними лабіринтами світу смерті та "воскресіння". "Воскреслі" царі ставали небесними богами, а прості землероби, общинники навік залишалися в пеклі. Цьому уявленню відповідав і ритуал поховання правителів, що відрізнявся особливою пишнотою.\nДавньомайські культи з їхніми ритуалами складні та витончені, їх мета — умилостивления божеств і отримання від них різноманітних благ. До цих культів належали куріння ароматичних смол, молитви, культові танці та співи, пости і жертвопринесення. В жертву приносили ягуарів, черепах, індиків, кабанів, квіти, плоди, тканини, вироби з глини, нефриту, кістки і раковини, пір'я цінних птахів тощо, вимазуючи їх синьою або блакитною фарбами.\nВажливими були людські жертвопринесення, про що свідчать розкопки крипти (каплиця, тайник під храмом) Храму написів в Паленці, зображення в Дрезденському і Мадридському рукописах, фрески в Храмі ягуарів, Храмі воїнів (Чиченіца) та ін. Людські жертвопринесення зумовлені уявленнями про те, що божество повинно постійно харчуватися людською кров'ю, інакше воно загине. Церемонію здійснював жрець-након. Йому допомагали чаки (четверо літніх людей) — щоразу нові, обрані для того, щоб тримати жертву за руки й ноги. Жертвами були\nдіти, полонені та раби. Траплялися випадки самопринесень у жертву, найчастіше, щоб залишити по собі пам'ять. Жертва, піднявшись на піраміду, оголошувала причини свого вчинку і кидалася вниз. Жреці у давніх майя, як і в інших народів Мезоамерики, становили спеціальні корпорації, де панувала чітка ієрархія від верховного жерця до юнаків-прислужників. Посада верховного жерця передавалася у спадок.\nОсобливою шаною користувалися челани (пророки); інколи їх навіть носили на ношах — честь, яку виявляли тільки правителю. У книзі "Челам-Балам із Тисимина" описано процес їх пророкувань. Челан заходив до кімнати свого дому і, вводячи себе в екстаз, лягав на підлозі. Вважалося, що його Дух-покровитель в цей час спускався на дах будинку і розмовляв з ним. Інші жреці, які збирались у сусідньому приміщенні, слухали ці откровения з опущеними головами. Серед жерців панувала сувора дисципліна: пости, стримання, різноманітні самознущання.


Стільниковий полікарбонат купити в Києві і по Україні - компанія Пластікс-Україна\nСтільниковий полікарбонат — полімер у вигляді багатошарових профілів з продольними внутрішніми ребрами жорсткості. Має підвищену стійкість до ударів, володіє негорючими властивостями, майже повністю прозорий. Його властивості лишаються стабільними за збільшення чи зменшення температур, а завдяки захисному УФ-шару матеріал стійкий до ультрафіолетового випромінювання.\nДля чого можна придбати стільниковий полікарбонат в Україні? Матеріал застосовується в таких галузях:\nвиготовлення навісів — для автостоянок та автозаправок, терас;\nоблаштування покрівлі — для об'єктів промислового та торговельного значення, складів, переходів, теплиць, басейнів;\nскління спортивних, транспортних та розважальних об'єктів;\nвиготовлення конструкцій зовнішньої реклами;\nстворення балконних та інших видів перегородок, декоративних елементів;\nМатеріал може використовуватися всюди, де необхідне покрівельне та вертикальне скління споруд найрізноманітнішого призначення.\nПолікарбонат — синтетичний полімер, що являє собою складний поліефір фенолів та вугільної кислоти. Вважається найміцнішим з усіх існуючих полімерів.\nВиготовляється методом екструзії: дрібні гранули розплавляють за температури 250°С, після чого утворену масу продавлюють через спеціальний пристрій та формують комірчасті листи товщиною від 4 до 40 мм. Пустоти (соти), заповнені повітрям, дають змогу значно зменшити вагу сотового полікарбонату(порівняно з монолітним) та надають йому високі тепло- та звукоізолюючі властивості. Ребра жорсткості, що поєднують панелі, забезпечують матеріалу високу міцність.\nОсновні властивості та характеристики\nЦіна стільникового полікарбонату цілком виправдана, якщо враховувати цілий перелік позитивних якостей матеріалу.\nЦей показник у полікарбонатних панелей значно перевищує характеристики всіх нині існуючих пластиків та прозорих листових матеріалів. Сотовий полікарбонат перевищує міцність акрилу в 10 разів, а скла — в 200 разів. Листи товщиною від 6 мм стійко переносять сильний вітер та град.\nМатеріал характеризується низькою шумовою проникністю. Звукоізоляційні властивості залежать від товщини листка. Так, панелі товщиною 16 мм поглинають звуки потужністю 10-21 дБ.\nРобочі температури та пожежостійкість\nПолікарбонатні листи зберігають свої першопочаткові характеристики за різних температур — від -50°С до +120°С. Досить важливі переваги матеріалу — низька займистість та емісія шкідливих випаровувань. Горіння спостерігається за температури вище 570°С, що у повсякденних умовах неможливо. Під час розплавлення полікарбонат утворює нешкідливі білі пластівці.\nСвітлопрозорість та стійкість до УФ-випромінювання\nПрозорі панелі пропускають від 80 до 95% сонячного світла в залежності від марки сотового полікарбонату.Тому вони використовуються під час будування парників та теплиць.\nСтійкість до ультрафіолету досягається завдяки нанесенню спеціального захисного покриття.\nПри продажу сотового полікарбонату виробник дає гарантію 10 років. Як показує практика, період експлуатації може бути збільшена до 15 років з практично повним збереженням позитивних характеристик.\nРозміри та питома вага\nУдарна міцність полікарбонату в десятки разів більше, ніж у силікатного скла. При цьому його питома вага у 2 рази менша та складає 1.2 г/см3.\nСтандартні розміри сотового полікарбонатного листа:\nтовщина — 4, 6, 8, 10, 16, 20, 25, 32, 40 мм.\nВартість сотового полікарбонату напряму залежить від розмірних характеристик.\nДопустимі варіанти обробки панелей:\nВстановлення листів виконується за допомогою стального або алюмінієвого каркасу та спеціальних механічних кріпильних засобів. Допускається згинання.\nне допускати контакту матеріалу з кислотами;\nпам'ятати, що сонцезахисний шар є лише на одній стороні панелі;\nперешкоджати контакту УФ-шару з ізопропілом.\nПокупець отримує розрахунок комплектації та детальну інструкцію з монтажу, якої треба строго дотримуватися.\nЯк купити сотовий полікарбонат\nКомпанія "Пластикс-Україна" пропонує сотовий полікарбонат у Києві та інших містах України.\nУ нас представлені 2 торговельні марки: MARLON® і Placarb®.\nPlacarb® — власна торговельна марка компанії "Пластикс-Україна". Це високоякісний продукт, виготовлений із сировини відомого німецького концерну Bayer із дотриманням правил та технологій виробництва ЄС. Листи мають високі фізико-механічні показники та захищені УФ-шаром товщиною від 40 мікрон.\nМи надаємо офіційну гарантію на продукцію — 10 років.\nУ розділі Прайси та каталоги можна ознайомитися з детальними характеристиками і актуальною вартістю сотового полікарбонату. Ціна в Києві та інших містах однакова та не змінюється в залежності від регіону.\nЩоб зробити замовлення, зв'яжіться з нами за телефоном або заповніть спеціальну форму в розділі Контакти. Ми узгодимо заявку та призначимо зустріч в одному з найближчих філіалів компанії "Пластикс-Україна" у вашому місті.


Чому жовтіє часник – основні причини – Поради, рецепти, краса та здоров'я\nHome » Поради » Чому жовтіє часник – основні причини\nЧому жовтіє часник – основні причини Основні причини, чому жовтіє часник\nГородники по весні досить часто стикаються з таким неприємним явищем, як пожовтіння листя часнику. Це не тільки неприємний зовнішній ефект, а й ознака того, що вирощування озимого часнику ведеться з порушенням агротехніки. Якщо по весні листя стає жовтим, то незабаром після цього часник припиняє своє зростання,\nа посаджені зубки згнивають. Від чого все це відбувається?\nПричин пожовтіння часнику може бути декілька, основні з яких – це:\nнестача поживних речовин; зайва вологість або недолік вологи; підмерзання рослин взимку; невідповідна грунт; шкідники та хвороби.\nЯк бачите, всі причини, що викликають появу жовтого листя часнику, криються в неправильній агротехніці. Для того, щоб уникнути такого неприємного явища, дуже важливо правильно і своєчасно проводити всі агротехнічні заходи.\nЗаходи виключають пожовтіння листя часнику\nперше. дотримуватися повітряно-газовий режим. Це досягається розпушуванням грунту. Важливо не допускати, щоб на поверхні грядки з часником утворювалася щільна кірка, що не дозволяє рослині дихати.\nдруге. не рекомендується поливати озимий часник навесні – занадто вологий грунт він не любить, а навесні йому цілком достатньо вологи від зійшов снігу. Однак допускати пересихання грунту не можна теж.\nВАЖЛИВО: Полив має сенс починати не раніше червня. При виборі режиму поливу потрібно орієнтуватися на конкретні умови, а не на загальні рекомендації.\nтретє. часник досить чутливий до грунту. Вона повинна бути нейтральною. Пожовкле листя говорять про те, що грунт кислий або в ній не вистачає азоту. Щоб знизити кислотність, грунт потрібно вапнувати перед посадкою або вносити золу з розрахунку склянку на 10 літрів води. Щоб часнику вистачало азоту, сечовину або інші азотисті добрива потрібно вносити навесні.\nУВАГА: Протипоказаний озимому часнику свіжий гній, так як він може викликати хвороби.\nчетверте. не найсприятливіші умови так само можуть стати причиною пожовтіння часникових листя. Озимі культури можуть повимерзать. Щоб цього уникнути, садити культуру потрібно так, щоб зубки змогли вкоренитися, але при цьому не рушили під зиму в зростання. При цьому має значення і глибина посадки, оптимальна – від 4 до 6 см. Краще посаджені зубки замульчувати. Холодна весна теж несприятливо позначається на посадках. Рослини не можуть отримувати із ще не відталої грунту поживні рослини і через це також можуть жовтіти. Порятунком може стати підгодівля аміачною селітрою.\nШкідники і хвороби часнику – ще одна причина його пожовтіння\nГоворячи про шкідників і хвороби, що викликають появу жовтого листя на багатьох сортах часнику не можна не згадати про наступні:\nфузаріоз – грибкове захворювання, що розвивається через надлишок вологи при досить високій температурі повітря, щільному грунті і недоліку харчування рослин; несправжня борошниста роса – захворювання, що вражає рослини, вирощувані в умовах підвищеної вологості і порівняно високої температури повітря; цибульна муха – шкідник, що вражає листя часнику; стеблевая нематода – черв’як-шкідник, здатний довгий час жити в грунті і відкладають яйця всередині рослини.\nЩо робити, якщо листя часнику пожовкли?\nЩоб врятувати урожай часнику при пожовтіння листя, можна зробити наступне:\nудобрити комплексним добривом або сечовиною. Також часнику може не вистачати калію – в цьому випадку можна використовувати сірчанокислий калій; якщо грунт вологий і щільна – добре порихліть міжряддя; полити грядку розчином кухонної солі, слабким розчином марганцівки або спеціальним засобом від шкідників.\nчому жовтіє часник\nзахист часнику від хвороб\nпричини захворювання часнику\nчому жовтіє зимовий часник\nЧервень 20, 2014 adminПоради чому жовтіє часник


У КМДА розповіли, як видаватимуть спецперепустки для поїздок на громадському транспорті під час карантину — Новости Украины и мира\nГлавная/КИЇВ/У КМДА розповіли, як видаватимуть спецперепустки для поїздок на громадському транспорті під час карантину\nСпеціальні перепустки, що дадуть змогу користуватися громадським транспортом у Києві під час посиленого карантину, видаватимуть тільки працівникам підприємств критичної інфраструктури. Про це 1 квітня повідомила пресслужба Київської міськдержадміністрації.\nобґрунтування необхідності надання перепусток;\nобґрунтування кількості спецперепусток із зазначенням штатної кількості працівників підприємства;\nреквізити підприємства із зазначенням його розташування – адреси й району в Києві;\nконтактну особу для одержання спецперепусток і її номер телефону.\nЗа результатами розгляду листа контактній особі повідомлять про місце й час отримання спецперепусток.\n«Кількість спецперепусток обмежена. Заяви від окремих осіб не приймаються. Зауважимо, що оплата проїзду здійснюється на загальних підставах», – повідомили у КМДА.\n31 березня мер Києва Віталій Кличко заявив, що із 5 квітня в Києві почнуть діяти жорсткіші карантинні обмеження. У столиці закриють усі школи й дитячі садки. Увесь громадський транспорт працюватиме за спеціальними перепустками винятково для перевезень працівників підприємств критичної інфраструктури. Заклади громадського харчування працюватимуть тільки навинос й у режимі доставлення, продуктові ярмарки закривають із 1 квітня. Обмеження триватимуть щонайменше до 16 квітня.\nУ КМДА не відкидають, що локдаун у Києві можуть продовжити після 16 квітня.\nУпродовж останньої доби у столиці коронавірус підтвердили в 1150 осіб, 44 пацієнти померли, 612 одужали. У Києві зайнято 79,6% ліжко-місць у лікарнях для пацієнтів із COVID-19.\nЕксспікер Ради Литвин висунув свою кандидатуру на посаду ректора Київського університету Шевченка


§ 3. Діяльність органів та установ виконання покарань як предмет регулювання кримінально-виконавчого права - Підручники онлайн\nГоловна Кримінальне право Кримінально-виконавче право України (Степанюк А.X., Лисодєд О.В., Романов М.В. та ін.) § 3. Діяльність органів та установ виконання покарань як предмет регулювання кримінально-виконавчого права\nОсновним напрямком діяльності органів та установ виконання покарань, що надає їй якісно визначених характеристик, слід вважати кримінально-виконавчу діяльність, спрямовану на реалізацію кари як однієї з цілей покарання, визначених у ст. 50 КК України. Структурно-функціональний аналіз діяльності взагалі і зокрема кримінально-виконавчої діяльності дозволяє виділити в ній об'єкт, суб'єктів, учасників, мету, засоби, результат. Так, об'єктом кримінально-виконавчої діяльності є двоєдиний процес виконання-відбування покарання. Виконання покарань полягає у застосуванні адміністрацією органів та установ виконання покарань до засуджених державного примусу, тобто в процедурі обмеження їх прав та свобод, які є змістом покарань, визначених КК України. Наприклад, змістом позбавлення волі є ізоляція засудженого від суспільства, отже, забезпечення ізоляції осіб, позбавлених волі, і є змістом виконання цього покарання. Відбування покарання є забезпеченим державним примусом правовим станом засудженого, що настає після того, як обвинувальний вирок суду набрав законної сили, і полягає у підпорядкуванні поведінки засудженого обмеженням прав та свобод, передбачених у КК України відповідними покараннями. Відбування покарання можливе у межах кримінально-виконавчих правовідносин, що виникають між адміністрацією органів та установ виконання покарань та засудженими. Суб'єктом виконання покарання виступає адміністрація органів і установ виконання покарань. Суб'єктом відбування покарання є засуджений. Мета кримінально-виконавчої діяльності — кара. Засобами є правові (норми кримінально-виконавчого права) і матеріально-предметні засоби (будівлі місць позбавлення волі, захисні спорудження, система охорони, сигналізації і т. ін.). Учасники кримінально-виконавчої діяльності — це ті особи, що причетні до цього різновиду діяльності, мають контакти з адміністрацією і засудженими, однак не наділені повноваженнями реалізації кари, застосування примусових заходів. Кожен різновид діяльності, здійснюваної в органах і установах виконання покарання, має свій специфічний склад суб'єктів цієї діяльності й учасників. При цьому ті самі особи можуть бути суб'єктами в одному різновиді діяльності органів та установ виконання покарань і одночасно учасниками іншої. Наприклад, ст. 25 КВК України вказує на учасників соціально-педагогічної діяльності в такий спосіб: “Об'єднання громадян, релігійні й благодійні організації та окремі особи можуть брати участь у виправленні і ресоціалізації засуджених та проведенні соціально-виховної роботи з ними”. Для порівняння можна навести ст. 38 КВК Польщі, де також ідеться про те, що за погодженням із директором установи виконання покарань або слідчого ізолятора у проведенні перевиховної, громадської, культурної, освітньої, спортивної та культової діяльності можуть брати участь спілки, фонди, організації, інституції, церква та інші релігійні об'єднання, а також особи, гідні довір'я.


Прямо під час виступу: За загадкових обставин загинула французька співачка - Сила чи Розум\nHome / Світ / Прямо під час виступу: За загадкових обставин загинула французька співачка\nПрямо під час виступу: За загадкових обставин загинула французька співачка\nУ четвер, 20 липня, стало відомо про раптову смерть 35-річної французької співачки Барбари Велденс. Вона померла 19 липня під час свого виступу в церкві містечка Гурдон на південному заході Франції. Там проходить музичний фестиваль Léo Ferré. Новину передають Патріоти України.\nМісцеві ЗМІ повідомляють, що Барбара померла від раптової зупинки серця. Однак поки не зрозуміло, чим вона була викликана. Дехто стверджує, що співачку вдарило електричним струмом. Поліція розслідує обставини інциденту.\nЯк повідомляється на сайті співачки, в лютому вона випустила свій дебютний студійний альбом Le grand H de l'homme. Він був тепло зустрінутий критиками. У минулому році Барбара Велденс перемогла в конкурсі молодих талантів на фестивалі Жака Бреля. Їй було вручено приз Pic D'Or. Також вона отримала нагороду «Відкриття естради» академії Шарля Кроса.


"Газпром" звинувачують у використанні секретної інформації для тиску на суд / Новини / Finance.ua\n04.04.2008, 16:00 - 154 0\nКомпанія Moncrief Oil International подала до "Газпрому" позов в американський суд, звинувачуючи російську компанію у використанні конфіденційної інформації для спроби впливати на рішення суду.\nЯк повідомляє "Інтерфакс", американці стверджують, що під час попередніх судових розглядів "Газпром" тиснув на стратегічного партнера Moncrief, щоб той змусив компанію відмовитися від претензій на 40 відсотків акцій у спільному підприємстві з розробки Південно-Російського газонафтового родовища. За даними Moncrief, компанія-партнер, назва якої не розголошується, мала активи в Росії і побоювалася за свій бізнес, однак зараз продала свої активи і не заперечує проти участі в судовому процесі.\nПерший позов до "Газпрому" Moncrief подала 17 липня 2005 року в суд Північного округу штату Техас із вимогою відновити її права на участь у розробці Південно-Російського газонафтового родовища. 40-процентну частку в розробці родовища Moncrief повинна була одержати в обмін на надання "Газпрому" доступу до власних технічних розробок і залучення інвесторів. Про це повідомляє Fox Business. У березні 2006 року суд припинив розгляд позову, задовольнивши клопотання "Газпрому".\nВ 2007 році Moncrief знову подала позов до "Газпрому" на 12 мільярдів доларів у земельний суд Берліна, однак на швидке рішення в справі компанія не сподівається. Процедура повідомлення "Газпрому" може затягтися до 2009 року.\nMoncrief Oil International належить американському мільярдерові Ричарду Монкріфу. Вона бере участь у видобувних проектах у Росії, Азербайджані, Казахстані, Ізраїлі та інших країнах світу.\nЗапаси газу Південно-Російського газонафтового родовища оцінюються в один трильйон кубометрів. Доведені запаси становлять 700 мільйонів кубометрів, а ті, що вилучаються, - 500 мільйонів. Це родовище є сировинною базою для російсько-німецького газопроводу "Північний потік" (Nord Stream).


Спалах COVID-19 в Манчестер Юнайтед – чи відбудеться матч з Ньюкаслом\n21 лютого 2021, 18:34\nСпалах COVID-19 в Манчестер Юнайтед / Getty Images\nЗаразилися троє асистентів\nУ норвезького наставника п'ять асистентів. Поки відомо, що когось із них замінять директор з розвитку Нікі Батт і координатор з розвитку талантів Марк Демпсі.\nДивіться також: Снайперський постріл: як лідер Ла Ліги пропустив розкішний гол з центра поля – відео\nСаме вони будуть сьогодні з командою на лавці запасних у матчі проти Ньюкасла разом з Сульшером.\n"Сьогодні ввечері Нікі Батт і Марк Демпсі приєднаються до Уле-Гуннара Сульшера на майбутню гру через те, що іншим членам тренерського штабу довелося піти на самоізоляцію", – йдеться в заяві МЮ.\nДо слова. Матч Манчестер Юнайтед – Ньюкасл відбудеться у недылю, 21 лютого, і розпочнеться о 21:00.\nСпортНовини СпортуФутболКоронавірус COVID-19Манчестер Юнайтед


Українська вишивка – більше, ніж просто творчість\nУкраїнська вишивка – більше, ніж просто творчість Рекомендовані\n9 листопада в Україні відзначається День аматорів народного мистецтва. Українська культура - одна з небагатьох, яка змогла вистояти під натиском чужих агресивних впливів, зберегти свою самобутність та первозданну чистоту. Українці завжди славилися своєю творчістю, художній талант проявлявся в оздобленні свого житла, знарядь праці, предметів побуту та національного одягу. Одяг урізноманітнювали різними способами, але найпопулярнішою та найвиразнішою прикрасою українського національного вбрання є вишивка візерунків кольоровими нитками або бісером.\nВ Головному управлінні Держпродспоживслужби в Кіровоградській області також є уміла вишивальниця, яка кожну вільну хвилину присвячує улюбленому заняттю. Це Дар’я Заболотня - головний спеціаліст відділу безпечності харчових продуктів управління безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини.\nЦікавитися вишиванками я почала після народження донечки, коли захотіла створити для неї сорочку з неповторним орнаментом. Саме для неї я вперше прикрасила сорочку вишитими трояндами. До цього я вишивала лише картини, - розповідає жінка.\nЗагалом вишивати Дар’я почала на останньому курсі університету, але зацікавилась ремеслом ще в школі.\nПісля смерті моєї бабусі в нас залишилась намальована на тканині картина і нитки муліне. Я намагалась якось її вишити, але зробила тільки половину. Взагалі то можна сказати, що це наше сімейне ремесло, бо в родині потроху вишивали всі, а дідусь і тато шили.\nМайстриня каже, що навчитися вишивати не важко, але для того, щоб хрестик лягав на полотно правильно, потрібен час.\nВишиває Дар’я не тільки сорочки, а й спідниці та сукні: довгі, короткі, з рукавом чи без, прямого крою чи розкльошеного. Скринька з нитками, полотно, ідеї орнаментів та вправні руки – все, що потрібно, аби створити неповторний виріб.\nВишитий вручну одяг для мене – це жива робота. В кожне проходження голки ми вкладаємо частинку себе, своєї енергії, любові і щирості. Для мене є певною магією те, яким чином складається нитка. Це дійсно вражає, коли з квадратного хрестика можна зробити, для прикладу, щось кругле… – розповідає Дар’я Заболотня.\nЗдебільшого жінка вишиває на лляній тканині або домотканому полотні, а розкроює виріб її невістка. На виготовлення однієї сукні йде близько місяця, а на сорочку від двох тижнів. Сама ж Дар’я дуже часто носить речі, вишиті власноруч.\nЩоб зробити вишиванку, потрібно багато попрацювати, адже вишивка - це кропітка і неспішна робота, що вимагає акуратності та уваги. Однак головне у виготовленні української вишиванки - знання значення того чи іншого символу, що міститься в орнаментах, та символічного значення кольорів. Майстриня говорить, що найбільш вдалими є поєднання основних кольорів – чорного, білого та червоного.\nНайприємнішими моментами для мене є ті, коли малюнок чітко вкладається в потрібний розмір і коли я бачу, що виріб справді сподобався власнику і людина з задоволенням його вдягає. Мабуть, це одні з найкращих вражень.\nУ вишивальниць існують свої прикмети і Дар’я не є винятком. Говорить, що виріб для чоловіка потрібно починати в чоловічий день тижня, а для жінки - в жіночий, а також обов’язково потрібно спрямувати свою енергію на цю роботу, адже чим більше віддати себе, тим кращою вийде сорочка чи сукня.\nКолектив Держпродспоживслужби Кіровоградщини вітає колегу з Днем аматорів народного мистецтва та бажає натхнення, творчої енергії та цікавих ідей.\nНа фото – роботи Дар’ї Заболотньої


Рішення ВАСУ щодо Власенка щонайменше дискусійне. Сумнівною видається легітимність позбавлення депутатського мандату на підставі висунутих звинувачень. Хоча з юридичної точки зору за наявної української практики судочинства може бути цілком законно виправданим.\nПроте більше насторожує той факт, що неоднозначне рішення стосується депутата опозиційної фракції "Батьківщина", а за сумісництвом захисника Юлії Тимошенко у суді. Крім сумнівної доказової бази таке рішення складно дистанціювати від політичної вмотивованості влади. Особливо враховуючи, що нещодавно ВАСУ прийняв аналогічне за результатом (хоча на інших підставах) рішення - позбавлення мандату формально позафракційних Балоги та Домбровського.\nПросто зараз відбувається руйнування закостенілої недемократичної традиції українського парламентаризму, шляхом запровадження нової, не менш сумнівної. Усі попередні скликання суспільство журилось з приводу того, що депутати безкарні, оскільки прикриваються недоторканністю, тоді як за три місяці Верховної Ради 7-го скликання депутатського мандата позбавлено вже чотирьох депутатів - Балогу, Домбровського, Веревського та Власенка. Враховуючи попередню практику чинної влади будь-кого з чотирьох можна посадити за грати, була б лише політична воля. Сумна та дрімуча радянська практика: була б людина, а стаття знайдеться.\nЗалишається не зрозумілим, чи то раніше не хотіли, чи то зараз відбувається з порушенням законодавства. Неозброєним оком помітно політичну волю та доцільність вищого керівництва держави, яке стоять за цими рішеннями. Верховенство права та дух закону у незалежній Україні як не було, так й не має, а буква закону стала заручницею правової казуїстики.\nВ Україні зруйновано не лише парламентаризм (ще у попередньому 6-му скликані), але й безповоротно втрачено самостійність та безпристрасність однієї з трьох гілок влади - судової. Служителі Феміди перебрали на себе прокурорські функції. Приймати законні рішення для суду стало подвигом. Усі важелі стримування і противаг влади зосереджені у репресивній машині на чолі з інститутом президента. Йде стрімкий процес згортання демократичних практик. На разі, ми ще можемо про це говорити. Та чи довго?\nВлада обов'язково продовжить гнути лінію щодо своєї неупередженості, легітимності та справедливості, на зразок позбавлення депутатського мандату Веревського або добровільного складання депутатських повноважень, ще кількох своїх ж однопартійців-сумісників або позафракційних. Наприклад, Іванющенка та Волкова. Основна мета: збалансування позицій влади та опозиції в офіційних заяв для ЗМІ та міжнародної спільноти. Насправді ж, це ніщо інше як зрежисований владою демарш з метою заміни по списку своїх депутатів-прогульників на тих, які сумлінно відвідуватимуть сесії ВР, де сьогодні кожен голос на вагу золота. Далі Банкова з "чистим" сумлінням піде брати реванш в опозиції, з вимогою покарання депутатів, які блокують роботу парламенту. Як завжди, керуючись власних міркуваннями, і що основне, з допомогою судової гілки влади.\nПроте залишається незрозумілим, в який спосіб більшість сподівається протягнути відповідні законодавчі зміни та поправки, в умовах блокування парламенту? Очевидно, що на фізичне протистояння з опозицією вона не готова. Крім цього, це шкодить обраній нею іміджевій стратегії відповідальних та законослухняних законотворців, яким безвідповідальна опозиція не дає можливості реалізовувати програму реформ.\nЗвідси ще одна інспірація влади щодо легальних шляхів виходу з політичної кризи - заяви про можливість позачергових парламентських виборів у звязку з блокуванням парламенту. 6 березня розпочався відлік чергового терміну, який за Конституцією дає президенту законне право розпустити парламент, якщо "протягом тридцяти днів однієї чергової сесії пленарні засідання не можуть розпочатися". Проте можливість такого сценарію сумнівний. По-перше, ця обставина дає право, а не зобов'язує президента розпустити парламент. По-друге, гарант не скористається такою можливістю, оскільки позачергові вибори лише додадуть кількість голосів УДАРу та ВО "Свобода", тоді як Партія регіонів та ВО "Батьківщина" неодмінно розгублять свій електорат. Насправді ж, жодна з парламентських політичних сил не зацікавлені у перевиборах, проте дійти політичного компромісу сторони не спроможні. Звичайно є ще одна гарна демократична практика в умовах глибокої політичної кризи у країні - добровільне складання президентом своїх повноважень. Проте українська політична практика не знає таких прецедентів і цього разу це також навряд чи трапиться.\nТим часом ескалація політичної кризи неодмінно призведе до радикалізації політичних процесів у країні. У випадку, коли влада, якій за умовами суспільного договору кожен громадянин делегував частину своїх свобод в обмін на суспільний добробут та особисту безпеку, не здатна виконувати свої обов'язки суспільство стає активним учасником політичних процесів. На зміну загальній волі народу може повернутися природний стан війни всіх проти всіх.\nБезвихідна внутрішня політична криза, очевидно, буде непомітно використана владою для утвердження свого зовнішнього курсу. Влада, яка начебто декларує європейський вектор, приймаючи рішення, які свідомо суперечать двостороннім зобов'язанням, домовленостям та гарантіям, свідомо якщо не унеможливлює, то, безперечно, ускладнює можливість не лише інтеграції, але й діалогу. Тим більше після нещодавнього саміту Україна - ЄС. Складається враження, що українська сторона в ролі капризної невістки перекладає питання інтеграції України до ЄС в односторонньому порядку на європейських партнерів. Мовляв, вам потрібно, то переконайте нас. Проте це може стати точкою неповернення. Принаймні для чинної влади. Таким чином президент зуміє вибратись із незручної ситуації "подвійної пастки", у яку він себе загнав, що розв'яже йому руки на шляху до безальтернативної інтеграції до Митного Союзу. Крім цього це ще й не така і абсурдна стратегія пояснення обраного зовнішнього курсу країни.