Хто хоче зафарбувати дитячі малюнки на танках? - 0352.ua\nМалюнки дітей на військовій техніці у парку Слави хочуть зафарбувати. З цією метою громадський діяч Андрій Любецький шукає однодумців у соціальній мережі.\n- Мені одразу не сподобалася новина, що військову техніку розфарбували, – розповідає Андрій Любецький. – Цією думкою я поділився у соцмережах, де мене підтримало багато людей.\nГромадський діяч зазначає, що на сьогодні у соцмережах зголосилися підтримати цю акцію аж 72 тернополяни, які збираються за власні кошти купити фарбу і надати новий вигляд військовій техніці, - повідомляє “Погляд”. Причини такої поведінки ініціатор акції вбачає у тому, що це, по-перше, є військова техніка.\n- Це так міська влада вирішила «відновити» військову техніку, – розповідає Андрій Любецький. – Чому ж тоді у інших містах, наприклад й у Збаражі, відновили техніку і там сьогодні є пофарбований танк.\n- Акція не буде відбуватися просто так, – додає Андрій Любецький. – Я не прийду одразу із відром фарби і не почну малювати. Спочатку хочу отримати відповіді від людей, які можуть дати оцінку цієї події. Це, наприклад, можуть бути колишні військові.\nТакож ініціатор хоче отримати схвалення громадськості, томк сама акція буде відбуватися десь через 2-3 тижні.\nХто хоче зафарбувати дитячі малюнки на танках?\n20:45, 7 червня 2012 р.


Словник | Подорожі А. і Б.\nА Б В Г Д Е Ж З І К Л М Н О П Р С Т У Ф Х Ч Ш Щ Ю Я\nОсобистості. Події. Місця.\nАвраменко Василь (1895—1981), хореограф, танцюрист, дослідник українського народного танцю,\nАйвазовський Іван Костянтинович (1817—1900), живописець.\nАлчевський Олексій Кирилович (1835—1901), промисловець і банкір.\nАнгеліна Парасковія (Паша) Микитівна (1913—1959), трактористка-стахановка.\nАнтоній Печерський (?—1073), святий, чернець-відлюдник, співзасновник Києво-Печерського монастиря.\nАртем (справж. Сергєєв) Федір Андрійович (1883-1921), професіональний революціонер, радянський партійно-державний діяч.\nАхматова (з дому Горенко) Анна Андріївна (1889-1966), російська поетеса.\nБаал Шем Тов (дослівно єврейською: Володар доброго імені, скорочено Бешт, справжнє ім'я Ізраель бен Еліезер; 1698, с. Окопи, зараз Борщівський район, Тернопільська область — 1760, смт. Меджибіж, зараз Летичівський район, Хмельницька область) — єврейський цадик (євр. праведник), засновник хасидського руху серед євреїв.\nБальзак Оноре де (1799—1850), французький письменник доби романтизму. Мандрував Україною, з 1847-1850 мешкав у маєтку друзини, графині Евеліни Ганської в с. Верхівня на Житомирщині.\nБандера Степан (1909—1959), український політичний діяч, лідер ОУН.\nБатюк Яків Петрович (1918—1943), керівник комсомольського підпілля у Ніжині під час нацистської окупації.\nБекетов Олексій Миколайович (1862—1941), архітектор і педагог.\nБенардос Микола Миколайович (1842—1905), винахідник.\nБерезовський Максим Созонтович (1745—1777), композитор і співак.\nБілокур Катерина Василівна (1900—1961), живописець-самоук.\nБлаватська Олена Петрівна (1831—1891), містик-теософ.\nБогун Іван (?—1664), козацький полководець.\nБож, вождь антів (IV).\nБокшай Йосип Йосипович (1891—1975), живописець.\nБортнянський Дмитро Степанович (1751—1825), композитор, диригент і педагог.\nБоян, давньоруський співець, який згадується у "Слові о полку Ігоревім".\nБрежнєв Леонід Ілліч (1906-1982), лідер СРСР.\nБродський Ісак Ізраїльович (1883—1939), художник, педагог.\nБубка Сергій Назарович (нар. 1963), легкоатлет, олімпійський і світовий чемпіон у стрибках з жердиною.\nБулавін Кіндрат Опанасович (бл. 1660 —1708), керівник козацького повстання на Дону.\nБулгаков Михайло Опанасович (1691 — 1940), російський прозаїк і драматург.\nВасилько Ростиславич (?-1124), князь теребовльський.\nВересай Остап Микитович (1803-1890), кобзар.\nВерещагін Василь Васильович (1842—1904), живописець.\nВернадський Володимир Іванович (1863—1945), природознавець і філософ.\nВерьовка Григорій Гурійович (1895—1964), хоровий диригент, композитор, педагог.\nВисоцький Володимир Семенович (1938—1980), російський поет, актор і співак.\nВишенський Іван (між 1545 і 1550 — після 1620), чернець-аскет, письменник-полеміст.\nВишневецький (Байда) Дмитро Іванович (?— 1563), князь, магнат, один з перших ватажків українських козаків.\nВінтер Олександр Васильович (1878—1958), вчений-енергетик, керівник будівництва Дніпрогесу,\nВітовський Дмитро (1887—1919), український політичний і військовий діяч, керівник повстання у Львові (1918).\nВолконська Марія Миколаївна (1805—1863), княгиня, дочка Миколи Раєвського і дружина Сергія Волконського.\nВолконський Сергій Григорович (1788—1865), князь, декабрист.\nВолодимир Святославич (?—1015), князь київський.\nВолошин (справж. Кирієнко-Волошин) Максиміліан Олександрович (1877—1932), російський поет і художник.\nВоронцов Михайло Семенович (1782-1856), князь, генерал-губернатор Новоросії.\nВорошилов Климент Єфремович (1881—1969), радянський партійно-державний і військовий діяч.\nГайдар (справж. Голіков) Аркадій Петрович (1904-1941), російський письменник.\nГарін-Михайловський Микола Георгійович (1852-1906), російський письменник, інженер.\nГаршин Всеволод Михайлович (1855-1888), російський письменник.\nГаскойн Чарльз (Карл Карлович; 1737-1806), інженер, промисловець, засновник Луганського заводу.\nГаспринський Ісмаїл бей (Гаспрали) (1851—1914), кримськотатарський просвітитель, письменник.\nГе Микола Миколайович (1831—1894), живописець.\nГжицький Володимир Зенонович (1895-1973), український письменник.\nГітлер Адольф (1889—1945). лідер нацистської Німеччини.\nГлоба Лазар Остапович, запорізький козак. Гнатюк Володимир (1871—1926), етнограф і фольклорист.\nГовард Джон (1724 або 1725—1790), лікар-англієць, боровся з пошестю тифу у Херсоні.\nГоголь Микола Васильович (1809-1852), російський письменник.\nГоловатий Антон Андрійович (?—1797), кошовий отаман Чорноморського козацького війська.\nГордієнко Кость (?—1733), кошовий отаман Запорізької Січі, "мазепинець".\nГорлов Петро Миколайович (1839—1915), гірський інженер, засновник Горлівки.\nГорький Максим (псевдонім Олексія Максимовича Пєшкова; 1868— 1936), російський письменник і громадський діяч.\nГрабовський Павло Арсенович (1864—1902), український поет, перекладач, громадсько-політичний діяч.\nГрафф Віктор Єгорович (1819—1867), вчений-лісовод.\nГрін (справж. Гріневський) Олександр Степанович (1880—1932), російський письменник.\nГрушевський Михайло Сергійович (1866—1934), український політичний діяч, історик, літературознавець.\nГулак-Артемовський Семен Степанович (1813—1873), композитор, співак і драматичний актор.\nГурамішвілі Давид (1705-1792), грузинський поет.\nДаль Володимир Іванович (1801—1872), російський та український лексикограф, етнограф, письменник.\nДанило Романович (Галицький; 1201—1264), галицький князь, потім король.\nДеревська Олександра Аврамівна (1902—1959), мати-героїня, усиновила і виховала 48 дітей-сиріт.\nДерібас Йосип Михайлович (1749—1800), російський адмірал, один із засновників Одеси.\nДовбуш Олекса (1700—1745), ватажок опришків (карпатських розбійників-повстанців).\nДовженко Олександр Петрович (1894—1956), кінорежисер, письменник, художник.\nДомбровський Ярослав (1836-1871), польський борець за незалежність, командувач збройних сил Паризької Комуни.\nДрагоманов Михайло Петрович (1841—1895). публіцист, історик, літературознавець, економіст, філософ, громадсько-політичний діяч.\nДрагомиров Михайло Іванович (1830—1905), військовий і державний діяч, воєнний теоретик.\nДундич Олеко (Томо, Іван; 1897—1920), командир Червоної армії.\nДухнович Олександр Васильович (1803—1865), український письменник, громадський діяч, педагог, священик.\nЕнгельгардт Павло Васильович (1798—1849), поміщик, власник села Кирилівки.\nЕрделі Адальберт Михайлович (1891-1955), живописець.\nЖелехівський Євген (1844—1885), лексикограф, співавтор українського правопису ("желехівки").\nЖолкевський (Жулкевський; Żółkiewski) Станіслав (1547 або 1550, Туринець, побл. Львова - 07.10.1620 суч. Молдова) Коронний гетьман Речі Посполитої з 1613, великий канцлер з 1618. 1584 збудував замок в Бродах. 1594 заснував за принципом ідеального міста (і назвав на свою честь) Жовкву.\nБрав участь в Хотинській війні 1620-1621.Загинув в ході відступу після розгрому під Цецорою. На околиці села Березівка (суч. Молдова, на Пд. від селища Отачь на Дністрі), памятний знак вказує на місце його загибелі.\nЗаболотний Данило Кирилович (1В66—1929), мікробіолог,\nЗалізняк Максим (?—?), один з керівників Коліївщини — селянського повстання 1768 р.\nЗаньковецька (справж. Адасовська) Марія Костянтинівна (1854— 1934), актриса.\nІвасюк Володимир Михайлович (1949—1979), український поет і композитор.\nІвашкевич Ярослав (1894—19В0), польський письменник.\nІгор Святославич (1151—1201), князь нойгород-сіверський, герой "Слова о полку Ігоревім".\nІзотов Микита (Никифор) Олексійович (1902-1951), шахтар-стахановець.\nІнзов Іван Микитович (1768-1845), російський державний діяч.\nІоан Готський (?—790-ті), святий, єпископ Готії.\nКазарський Олександр Іванович (1797-1833), офіцер російського флоту, герой російсько-турецької війни.\nКалнишевський Петро Іванович (1690—1803), останній кошовий отаман Запорізької Січі.\nКапустін Григорій Григорович (?—?), рудознавець, відкривач кам'яного вугілля в Донбасі (1721).\nКаразін Василь Назарович (1773—1842), вчений, винахідник, громадський діяч, засновник Харківського університету.\nКармалюк (правильно Карманюк) Устим Якимович (1787-1835), ватажок повсталих селян на Поділлі.\nКарпенко-Карий (справж. Тобіпевич) Іван Карпович (1845-1907), український драматург, актор, режисер.\nКасіян Василь Ілліч (1896—1976), художник-графік.\nКатерина II (1729-1796), російська імператриця.\nКибальчич Микола Іванович (1853-1881), революціонер, винахідник.\nКибрик Євген Адольфович (1906-1978), графік і живописець.\nКирпонос Михайло Петрович (1892-1941), радянський полководець.\nКіров (справж. Костриков) Сергій Миронович (1В86-1934), професіональний революціонер, радянський партійно-державний діяч.\nКобилиця Лук'ян (1812—1851), керівник селянського руху на Буковині.\nКобилянська Ольга Юліанівна (1863—1942), українська письменниця.\nКобринська Наталія (1851—1920), українська письменниця, піонер жіночого руху в Галичині.\nКобринський Йосафат (1818—1901), греко-католицький священик, громадський діяч, засновник 'Народного дому" в Коломиї.\nКовпак Сидір Артемович (1887—1967), командир радянського партизанського з'єднання.\nКозловський Іван Семенович (1900-1996), співак.\nКолесса Микола Філаретович (нар. 1903), композитор, диригент, педагог.\nКондратюк Юрій Васильович (справж. Шаргей Олександр Гнатович; 1897—1942), автор праць з теорії космонавтики.\nКоновалець Євген (1891—1938), український військовий і політичний діяч, співзасновник ОУН.\nКонрад Джозеф (псевдонім Юзефа Теодора Конрада Коженьовсько-го; 1857—1924), англійський письменник польського походження.\nКорнілов Володимир Олексійович (1806—1854), російський флотоводець.\nКороленко Володимир Галактіонович (1853—1921), російський письменник, громадський діяч.\nКорольов Сергій Павлович (1907—1966), вчений в галузі ракетно-космічної техніки.\nКотляревський Іван Петрович (1769—1838), український письменник, основоположник нової української літератури.\nКотовський Григорій Іванович (1881—1925), командир Червоної армії.\nКоцюбинський Михайло Михайлович (1864—1913), український письменник, громадський діяч.\nКочубей Василь Леонтійович (1640-1708), державний діяч Гетьманщини.\nКривоніс Максим (?—1648), козацький полководець.\nКримський Агатангел Юхимович (1871—1942), філолог, сходознавець, історик, перекладач, письменник.\nКритський, офіцер російського флоту, засновник Бердянська.\nКропивницький Марко Лукич (1840—1910), драматург, актор, режисер, композитор.\nКрушельницька Соломія Амвросіївна (1872—1952), співачка.\nКуїнджі Архип Іванович (1841—1910), живописець-пейзажист.\nКуліш Пантелеймон Олександрович (1819-1897), український письменник, перекладач, фольклорист, автор українського правопису ('кулішівки").\nКурбас Лесь (Олександр-Зенон Степанович; 1887-1937), режисер, актор, теоретик театру, драматург і публіцист, перекладач.\nКутузов (Голеніщев-Кутузов) Михайло Іларіонович (1745—1813), російський полководець.\nЛе Іван (псевдонім Івана Леонтійовича Мойсі; 1895-1978), український письменник.\nЛеві Іцхак бен Меір (1739-1809), цадик, засновник єврейської громади у Бердичеві.\nЛенський (справж. Вервіціотті) Олександр Павлович (1847-1908), актор, режисер, педагог і теоретик театру.\nЛеонтович Микола Дмитрович (1877-1921), композитор, хоровий диригент, громадський діяч, збирач фольклору.\nЛепкий Богдан Сильвестрович (1В72-1941), український письменник, історик літератури, громадський діяч, художник.\nЛеся Українка (псевдонім Лариси Петрівни Косач; 1871-1913), українська поетеса, громадська діячка.\nЛипинський Вячеслав (Вацлав-Вікентій; 1882—1931), історик і політолог, ідеолог українського консервативно-монархічного руху\nЛисенко Микола Віталійович (1842—1912), композитор, піаніст, педагог, хоровий диригент, громадський діяч; основоположник української класичної музики.\nЛисянський Юрій Федорович (1773—1837), російський мореплавець.\nЛінія Молотова – система укріплень, збудованих Радянським Союзом у 1940-1941 роках, вздовж нового західного кордону після захоплення Балтії, Східної Польщі та Бессарабії. Ця територіальна експансія була прямим результатом Пакту Ріббентропа-Молотова, підписаного з радянської сторони В'ячеславом Молотовим, звідси і назва.\nЛінія тягнулася від Балтійського моря до Карпат і складалася з 13 укріплених районів (укріпрайон, або УР). В межах сучасної України – Ковельський (Любомельський), Володимир-Волинський, Струмилівський (Камянко-Бузький), Рава-Руський і Перемишльський укріпрайони.\nКожен укріплений район складається з великої кількості бетонних бункерів – довгострокових оборонних точок (ДОТів).\nЛобановський Валерій Васильович (1939—2002), футболіст і футбольний тренер.\nМазай Макар Микитович (1910—1941), металург-стахановець.\nМазепа Іван Степанович (1639? —1709), гетьман України.\nМакаренко Антон Семенович (1888—1939), педагог і письменник.\nМакаров Степан Йосипович (1В49-1904), російський флотоводець і вчений.\nМаковей Осип Степанович (1867—1925), український письменник, фольклорист.\nМаксимович Михайло Олександрович (1804—1873), вчений-приро-дознавець, історик, фольклорист, письменник.\nМалишко Андрій Самійлович (1912—1970), український поет.\nМанастирський Антін Іванович (02.11.1878, Завалів, Підгаєцького району Тернопільської області — 15.05.1969, Львів) — український художник, живописець і графік.\nМар'яненко (справж. Петлішенко) Іван Олександрович (1878—1962), актор, режисер, педагог.\nМарко Вовчок (псевдонім Маріі Олександрівни Вілинської; 1833— 1907), українська і російська письменниця, перекладачка, видавець.\nМарко Черемшина (псевд. Івана Юрійовича Семанюка; 1874—1927), український письменник, громадський діяч.\nМартович Лесь (Олекса Семенович; 1871—1916), український письменник, громадський діяч.\nМаруся Богуславка, легендарна українська дівчина, турецька полонянка, героїня думи.\nМахно Нестор Іванович (1888—1934), керівник повстанського руху на півдні України.\nМекк Надія Філаретіана фон (1831—1894), меценат, покровителька Петра Чайковського.\nМиклуха-Маклай Микола Миколайович (1846—1888), мандрівник, антрополог, етнограф,\nМикола II (1868—1918), російський імператор.\nМиколайчук Іван Васильович (1941—1987), кіноактор, сценаристі режисер.\nМишуга Олександр Пилипович (1853—1922), співак, педагог.\nМіцкевич Адам (1798—1855), польський поет, громадський діяч.\nМожайський Олександр Федорович (1825—1890), винахідник в галузі повітроплавання.\nМолотова, Лінія - див Лінія Молотова.\nНагірний Василь Степанович(11.01.1848, с.Гірне (Стрийський район, Львівська область) — 25.02.1921, Львів) — видатний український архітектор та громадський діяч кінця XIX — початку XX століть. Засновник товариств «Славія», «Народна торгівля», «Сокіл», «Зоря», «Дністер», «Народна Гостиниця», «Товариство для розвою руської штуки». Архітектурна спадщина В.Нагірного налічує кілька сотень об'єктів, серед яких церкви, каплиці, парохіальні будинки, громадські та приватні будівлі.\nНаливайко Северин (Семерій; ?—1597), ватажок козацького повстання.\nНахімов Павло Степанович (1802—1855), російський флотоводець.\nНахман з Брацлава (1772—1810), цадук, один з духовних вождів хасидизму, засновник його брацлавськоі течії.\nНекрасов Микола Олексійович (1821—1878), російський поет. Немирович-Данченко Володимир Іванович (1В58—1943), режисер театру.\nНенекеджан-ханум (?—1437), дочка Тохтамиша, хана Золотої Орди.\nНестеров Петро Миколайович (1ВВ7—1914), російський військовий Льотчик.\nНечай Данило (?—1651), український козацький діяч, брадлавський полковник.\nНечуй-Левицький (справж. Левицький) Іван Семенович (1838-1918), український письменник.\nОвідій (Публій Овідій Назон; 43 до н.е.— бл. 18 н.е.), римський поет.\nОлександр III (1845—1894), російський імператор.\nОлена Пчілка (псевдонім Ольги Петрівни Косач, з дому Драгоманова; 1849—1930), українська письменниця, фольклорист, етнограф.\nОнацький Никанор Харитонович (1874—1940), український живописець і поет.\nОсмьоркін Олександр Олександрович (1892—1953), живописець.\nОстровський Микола Олексійович (1904—1936), російський письменник, діяч комсомолу.\nОстрозький Василь-Костянтин Костянтинович (1526—1608), князь, магнат, меценат, засновник Старокостянтинова.\nПадалка Іван Іванович (1694—1937), живописець і графік.\nПаллас Петро Симон (1741—1811), вчений, дослідник природи.\nПанас Мирний (псевдонім Панаса Яковича Рудченка; 1849—1920), український письменник, громадський діяч, видавець, фольклорист.\nПархоменко Олександр Якович (1886-1921), командир Червоної армії.\nПетефі Шандор (1823-1849), угорський поет, революціонер.\nПетлюра Симон Васильович (1879-1926), український політичний і військовий діяч, публіцист, лідер УНР.\nПетро І (1672-1725), російський цар, потім імператор.\nПирогов Микола Іванович (1810—1881), хірург, патолог і анатом, засновник військово-польової хірургії, педагог і громадський діяч.\nПідгірянка Марійка (псевдонім Марії Домбровської, з дому Ленерт; 1881—1963), українська письменниця.\nПіддубний Іван Максимович (1871-1949), цирковий артист-борець.\nПідкова Іван (?—1578), ватажок запорозьких козаків, страчений у Львові.\nПоджіо Олександр Вікторович (1798-1873), декабрист.\nПоль Олександр Миколайович (1832—1890), підприємець, меценат.\nПотебня Олександр Опанасович (1835-1891), мовознавець.\nПрокопович Петро Іванович (1775—1850), бджоляр, винахідник рамкового вулику.\nПрокоф'єв Сергій Сергійович (1891-1953), композитор, піаніст, диригент.\nПушкін Олександр Сергійович (1799-1837), російський письменник.\nРаєвський Микола Миколайович (1771-1829), російський військовий діяч.\nРевуцький Лев Миколайович (1889-1977), композитор, педагог, громадський діяч.\nРєпін Ілля Юхимович (1844-1930), живописець.\nРибалко Павло Семенович (1894—1948), радянський полководець.\nРильський Максим Тадейович (1895-1964), український поет, мистецтвознавець.\nРішепьє Арман-Емманюель дю Плессі (1766—1822), герцог, французький і російський державний діяч, градоначальник Одеси, генерал-губернатор Ноаоросїї.\nРозумовський Кирило Григорович (1728—1803), гетьман Лівобережної України.\nРоксолана (Гуремм Султан; бл. 1505—1561), улюблена дружина османського султана Сулеймана II Пишного.\nРуданський Степан Васильович (1833—1873), український поет, фольклорист.\nРум'янцев-Задунайський Петро Олександрович (1725—1796), російський полководець і державний діяч.\nСагайдачний (Конашевич-Сагайдачний) Петро (?—1622), гетьман українського реєстрового козацтва.\nСаєнко Олександр Ферапонтович (1899-І985), художник (працював у техніці інкрустації соломою).\nСамчук Улас Олексійович (1905—1978), український письменник і театральний діяч.\nСергєєв-Ценський Сергій Миколайович (1875-1956), російський письменних.\nСєдов Георгій Якович (1877—1914), гідрограф і полярний дослідник.\nСимиренко Лев Платонович (1855—1920), садівник, селекціонер.\nСимоненко Василь Андрійович (1935—1963), український поет.\nСірко Іван Дмитрович (?—1680), кошовий отаман Запорізької Січі.\nСічинський Денис (1865-1909), композитор, хоровий диригент.\nСковорода Григорій Савич (1722-1794), філософ, поет, музикант.\nСкрипник Микола Олексійович (1872—1933), український радянський партійно-державний діяч.\nСліпий Йосип (1892—1984). глава Української греко-шолицької церкви, кардинал.\nСловацький Юпіуш (1809—1849), польський поет.\nСосюра Володимир Миколайович (1897-1965), український поет.\nСошенко Іван Максимович (1807-1876). живописець.\nСлендіаров Олександр Опанасович (1871-1928), композитор, диригент, педагог.\nСтарицький Михайло Петрович (1840-1904), український письменник, театральний і громадський діяч.\nСтаханов Олексій Григорович (1905-1977), шахтар, ініціатор руху за підвищення продуктивності праці.\nСтефаник Василь Семенович (1871-1936), український письменник і громадський діяч.\nСтеценко Кирило Григорович (1882-1922), композитор, хоровий диригент, громадський діяч, священик.\nСтецько Ярослав (1912-1986), діяч ОУН.\nСтравинський Ігор Федорович (1882-1971), композиторі диригені.\nСтус Василь Семенович (1938-1965), український поет і перекладач, дисидент.\nСуворов Олександр Васильович (1729-1800), російський полководець. Судковський Руфін Гаврилович (1850-1ВВ5), живописець.\nСухомлинський Василь Олександрович (1918-1970), педагог.\nТерещенки, рід цукролромислоаців І меценатів (ХІХ-ХХ),\nТесленко Архип Юхимович (1882-1911), український письменник.\nТичина Павло Григорович (ІВ91-1967), український поет, громадський і державний діяч.\nТолбухін Федір Іванович (1894-1949), радянський полководець.\nТотлебен Едуард Іванович (1818-1884), російський військовий інженер.\nТруш Іван Іванович (1869-1941), український живописець, художній критик, громадський діяч.\nТютюнник Григір Михайлович (1920-1961), український письменник.\nУзбек Султан Мухаммед (?-1342), хан Золотої Орди.\nУточкін Сергій Ісайович (1876-1915). льотчик.\nУтьосов Леонід Осипович (1В95-19В2), актор естради і музикант.\nУшаков Федір Федорович (1744—1817), російський флотоводець.\nУшинський Костянтин Дмитрович (1824—1870), педагог, засновник наукової педагогіки в Роси.\nФальц-Фейн Фрідріх Едуардович (1863-1920). натураліст, засновник заповіднику 'Асканія-Нова'.\nФедоров (Федорович) Іван (?—1583), засновник книгодрукування в Росії і Україні.\nФедькович Юрій (Осип) Адальбертович (1834-1888), український письменник, етнограф-фольклорист, драматург.\nФекета Федір (?—1838), один з перших листонош Закарпаття.\nФілатов Володимир Петрович (1875—1959), вчений-офтальмолог.\nФіркович Авраам Самуїлович [1786—1874), дослідник історії та культури караїмів.\nФракко Іван Якович (1856—1916), український письменник, вчений і громадський діяч.\nХаритоненко Іван Герасимович (1820-1891), землевласник і цукро-промисловець, філантроп.\nХиждеу Александру (1811—1874), молдавський письменник, фольклорист.\nХмельницький Богдан-Зиновій Михайлович (1595-1657), гетьман України, засновник Козацької держави.\nХотинська війна 1620-1621 між Туреччиною і Польщею. 1620 після поразки поляків під Цецорою польське військо відступало до Дністра. За 8 днів, "рухомим табором" подолавши більше 160-и кілометрів і відбивши сімнадцять турецьких атак, вони були остаточно розбиті біля сучасних сіл Саука і Березівка. Тоді загинули Станіслав Жолкевський і Михайло Хмельницький. В полон потрапа більша частина війська, в тому числі молодий тоді Богдан Хмельницький. 1621 наступ турецької армії Османа II, було зупинено польським військом Я. К. Ходкевича під Хотином. Вирішальне значення в успішній обороні Хотина відіграло козацьке військо під проводом Петра Сагайдачного. За Хотинським миром Кордон між Османською імперією та Річчю Посполитою встановлювавсь по Дністру.\nХоткевич Гнат Мартинович [1877—1938), український письменник, актор, мистецтвознавець, режисер, бандурист, композитор.\nЧайковський Петро Ілліч (1840—1В93), композитор.\nЧехов Антан Павлович (1860—1904), російський письменник.\nЧорновіл В'ячеслав Максимович (І93В-1999), український журналіст, дисидент, політичний і державний діяч.\nЧубинський Павло Платонович (1839-1884), етнограф, громадський діяч, автор слів гімну "Ще не вмерла Україна".\nШашкевич Маркіян Семенович (1811—1843), український письменник, просвітитель.\nШевченко Тарас Григорович (1814-1В61), український поет і художник.\nШептицький Андрій (світське ім'я Роман Іванович) (1865-1944), глава Української греко-католицької церкви, митрополит.\nШиманоаський Кароль (18В2-1937), композитор і піаніст.\nШмельов Іван Сергійович (1873-1950), російський письменник.\nШмідт Петро Петрович (1867-1906), офіцер російського флоту, один з керівників повстання у Севастополі.\nШовкунемко Олексій Олексійович (1884—1974), живописець.\nШолом-Алейхем (псевд. Шолома Нахумовича Рабіновича; 1859— 1916), єврейський письменник.\nШухевич Роман (псевд. Тарас Чупринка, 1907-1950), український політичний та військовий діяч, один з керівників ОУН.\nЩорс Микола Олександрович (1895-1919), командир Червоної армії.\nЮсупов Фелікс Феліксоаич (1887-1967), князь, учасник вбивства Г. Распутіна.\nЯворницький Дмитро Іванович (1855-1940), історик, археолог, етнограф, фольклорист,\nЯновський Юрій Іванович (1902-1954), український письменник.\nЯрослав Володимирович (Мудрий; 978—1054), князь київський.\nЯрославна, княгиня, дружина Ігоря Святославича, героїня "Слова о полку Ігоревім".


Пенсії по-новому: все, що треба знати українцям - ЗНАЙ ЮА\n24 серпня 2018, 17:29\nУкраїнські пенсіонери вже незабаром будуть отримувати надбавки по-новому. У той же час «податок» на виплату, який скасували ще в 2017 році, повертати не будуть. Крім того, профільне міністерство розробляє механізм, який дозволить підняти пенсії приблизно для 3 млн українців.\n2018 й - перехідний період. Уряд прийняв рішення скоротити коефіцієнт оцінки стажу (одна зі складових розрахунку пенсії) з 1.35 до 1%. В результаті всі, хто буде виходити на заслужений відпочинок після торішньої реформи, отримають пенсії приблизно на 25% нижче старих. Щоб «згладити» нововведення на 2018 рік створили особливі умови. Якщо зазвичай вважають середню зарплату по країні за три минулі роки, в цьому році враховують заробітну плату за 2017 і 2016 роки.\nЗарплати в Україні зростають приблизно на 20-25% в рік, тому таке нововведення дозволяє в цьому році виходити на пенсію на більш вигідних умовах. Для прикладу, згідно з даними Пенсійного фонду (ПФУ), в 2015 році середня заробітна плата в Україні становила 3 661 грн, в 2016-му - 4 482 грн, а в 2017-му - 6 273 грн.\nВідповідно, якби в цьому році вважали за звичайними правилами (три роки), показник середньої зарплати становив би 4 686 грн, а за «особливими» правилами - 5 303 грн. Так, українець з 35 роками стажу і середньою зарплатою в 2018-му може претендувати на пенсію в 1856 грн, а за звичайними правилами зміг би отримати за все 1703 грн. Тобто «особливі» правила на поточний рік в цьому випадку дозволяють збільшити розмір пенсії на 1500 грн.\nАле така норма тимчасова. Уже в наступному році у формулі розрахунку пенсії знову будуть враховувати середню по країні зарплату за три роки. «Тимчасово, до 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 і 2017 року», - йдеться в прийнятому законі.\nТобто українці, які досягли пенсійного віку в цьому році, виявилися в більш виграшній ситуації. У Міністерстві соціальної політики пояснили: в наступних роках пенсії будуть рости за рахунок збільшення середньої заробітної плати по країні, тому значної різниці в розмірах пенсій не буде.\n«Пенсійний податок» працюють не повернуть\nДо реформи українці, які і працювали, і отримували пенсію, могли претендувати тільки на 85% виплати від держави. Інше залишалося в бюджеті. Посилаючись на торішню заяву міністра соцполітики Андрія Реви, ряд ЗМІ повідомляв про те, що незабаром обмеження для працюючих повернуть. Однак днями в міністерстві поставили крапку. Працюючі пенсіонери отримуватимуть повну виплату - заявили у відомстві. Ця новина торкнеться приблизно 650 тис. українців. Стільки пенсіонерів продовжує офіційно працювати.\nВарто відзначити, що робота після 60 років може дозволити збільшити розмір пенсії. Стаж у формулі розрахунку враховується на рівні з зарплатою. Якщо, наприклад, продовжити працювати до 65 років (паралельно отримуючи пенсію), розмір виплати може збільшитися на 5%. Крім того, якщо стаж «перевалить» за 35 років, також можна розраховувати на окрему доплату.\nБез пенсії працювати після 60 років в наступному році доведеться українцям, які не заробили 26 років стажу. Вони зможуть вийти на «заслужений відпочинок» за умови наявності більше 16 років стажу в 63 роки, якщо ж є всього 15 років стажу, на пенсію можна розраховувати з 65 років.\nНайприємніше нововведення - з наступного року зростання пенсій буде залежати не тільки від інфляції, але і від зарплати. Зараз пенсіонери отримують надбавки у відсотках від прожиткового мінімуму. Якщо ціни зросли за рік на 10%, то пенсія повинна додати 10% прожиткового.\nПочинаючи з 2019-го розмір надбавки будуть вважати за принципом: 50% інфляції + 50% від середнього зросту зарплат за три роки. На отриманий відсоток збільшать розрахунковий розмір зарплати в формулі розрахунку пенсії. Це дозволить прибрати «зрівнялівки» і тим, хто більше заробляв, більш істотно підвищувати пенсії.\n«Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії щорічно збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік і 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки », - йдеться в законі.\nЩе одна проблема оновленої пенсійної системи - із зарплатою нижче середньої і великим стажем отримати можна тільки мінімальну пенсію. В результаті 3 мільйони українців працювали більше 35 років, але отримують виплати близькі до мінімальних. Причина - зниження коефіцієнта оцінки стажу. У діючій формулі головну роль грає розмір зарплати, а не стаж.\nСаму формулу розрахунку виплат міняти не будуть. Один з варіантів виходу з ситуації - збільшувати мінімальну зарплату. Згідно із законом українці, які виконали вимоги щодо стажу, повинні отримувати пенсію не нижче 40% мінімальної зарплати. Для прикладу, якщо мінімалку підвищити до 4200 грн, то пенсія для таких українців складе не менше 1680 грн.\nІнший варіант - оптимізувати облік зарплати. Якщо дозволити українцям враховувати різні роки при підрахунку співвідношення власної зарплати до середньої, можна буде виключити час, коли українець мало заробляв. Остаточна пропозиція Міністерство соціальної політики має розробити найближчим часом.\nОднак головне нововведення, яке чекає всіх українців вже в наступному році (згідно з планом Кабінету міністрів) - запуск накопичувального рівня пенсійної системи. Це означає, що молоді українці (до 35 років) будуть додатково платити внески на власний рахунок, а при виході на заслужений відпочинок зможуть отримати відразу дві пенсії. Тих, хто вже досяг 60 років, це нововведення не торкнеться.


Главная » Хвороби та лікування » Ендикринологія » синдром Шихана\nСиндром Шихана завдає чимало труднощів жінці в післяпологовий період. Саме в цей період є ризик розвитку післяпологового гіпопітуїтаризму, саме так ще називається синдром Шихана. Здрастуйте, шановні читачі. Мене звуть Діляра Лебедєва, я лікар-ендокринолог і автор блогу на якому ви зараз перебуваєте Гормони в нормі!.\nЧасом довгоочікувана вагітність і наступні пологи можуть привести до несподіваних неприємностей в особі різних захворювань, в тому числі і ендокринних. Взяти хоча б післяпологовий тиреоїдит, про який я писала з статті Тиреоидит щитовидної залози після пологів . Синдром Шихана також проявляє себе після пологів. Далі я розповім про це захворювання і що робити в разі його виявлення.\nЩо таке синдром Шихана?\nпісляпологовому гіпопітуїтаризмом називають нейроендокринної синдром, для якого характерна гіпофункція (зниження функції) передньої долі гіпофіза. Чому з'являється даний синдром у жінки?\nМасивна кровотеча в процесі пологів може спровокувати гіпофункцію гіпофіза. Розвиток синдрому Шихана пов'язано з некрозом гіпофіза. Причиною даного патологічного процесу називають внутрішньосудинне згортання крові і спазм судинного апарата гіпофіза, що виникає на тлі сильної кровотечі. Існує думка, що розвитку післяпологового гіпопітуїтаризму сприяє пізній гестоз. Це пояснюється підвищенням схильності до тромбоутворення. Крім того, в післяпологовому періоді відзначається знижена вироблення АКТГ. Це призводить до ішемії гіпофіза і його некрозу.\nЯк проявляється синдром Шихана?\nПри синдромі Шихана може порушуватися робота всіх ендокринних залоз. Перш за все, мова йде про щитовидній залозі, статевих залозах і надниркових. На клінічні симптоми впливає величина поразок гіпофіза і їх локалізація. Поява виражених проявів патології відбувається при масивному ураженні гіпофіза. Як правило даний особливістю даного синдрому є відсутність лактації відразу після пологів, і годування грудьми стає просто неможливим.\nЛегка форма післяпологового гіпопітуїтаризму проявляється болем в голові, швидкою стомлюваністю, гіпотензією. Відзначається зниження роботи наднирників і щитовидної залози, тому що зменшується секреція гіпофізарних гормонів ТТГ і АКТГ, які, в свою чергу, стимулюють роботу зазначених органів. При середній тяжкості захворювання, крім зазначених порушень, виявляється зниження функції яєчників, оскільки секреція ФСГ і ЛГ також зменшується. Це проявляється болючими місячними, ановуляторним безпліддям.\nЗниження функції щитовидної залози характеризується пастозністю, набряком, ламкістю нігтів і ін. Детальніше про це ви можете прочитати в статті Первинний гіпотиреоз , і хоча стаття при синдромі Шихана гіпотиреоз є вторинним, але симптоми залишаються такими ж. Для важкої форми синдрому Шихана характерна тотальна гіпофункція гіпофіза і виражена недостатність гонадотропінів, ТТГ, АКТГ. Недолік гонадотропінів проявляється стійкою аменорей і атрофією статевих органів. При дефіциті ТТГ відзначається облисіння, мікседема, погіршення пам'яті. Необхідно зауважити, що при синдромі Шихана часто спостерігається анемія, для якої характерна стійкість до загальноприйнятого лікування. Недолік АКТГ призводить до вторинної недостатності надниркових залоз, прояви якої я описана до цієї статті .\nУ першу чергу, передбачається збір анамнезу. Необхідно з'ясувати наявність кровотечі або септичного шоку в процесі пологів. Головною ознакою післяпологового гіпопітуїтаризму називають відсутність молока після пологів.\nДослідження рівня гормонів виявляє зниження вмісту СТГ, ФСГ, ЛГ, АКТГ та ін. Відзначимо, що введення гормонів тропів ззовні призводить до підвищення рівня периферичних гормонів, що виробляються тканинами-мішенями. На рентгенограмі виявляється звапніння гіпофіза через порушення його кровообігу, деформація турецького сідла, деяким може знадобитися проведення МРТ або КТ.\nДля виявлення дефіциту секреції тих чи інших тропних гормонів гіпофіза проводяться фармакологічні проби з АКТГ, хорионическим гонадотропином, аргініном, тиреотропним гормоном, метапіроном.\nСиндром Шихана необхідно відрізняти від таких захворювань, як нервова анорексія, пухлина гіпофіза, мікседема. Для цього передбачається збір анамнестичних даних.\nЛікування післяпологового гіпопітуїтаризму\nНаявність клінічних проявів гіпофункції відповідних залоз передбачає проведення замісної терапії глюкокортикоїдами (кортизон ацетат, преднізолоном) і препаратами тироксину (L-тироксин ), а також статевими гормонами.\nЛікування статевими гормонами поєднується з введенням гонадотропнихгормонів, щоб уникнути атрофії статевих органів і молочних залоз.\nПередбачається удосконалення тактики ведення вагітних, які страждають гестозом. Крім того, показано своєчасне лікування порушень гемодинаміки. Розродження проводять разом з профілактичними заходами, спрямованими на запобігання кровотечі під час пологів.


Наодинці з усіма... Частина 1 | Літературно-науковий вістник\nВІД РЕДАКЦІЇ: Шановний читач добре знає-розуміє: з почесними гостями, з громадянами інших країн, бесіди у вітальні «Вісника» ведуться за допомогою перекладачів. За що останнім вдячність нашій редколегії їм просто безмежна. Природно, нерідко про гостя у публікаціях цих йдеться у третій особі. Наш співрозмовник мовляв, вважає…, каже… хоче наголосити… Не вважайте це ознакою поганого виховання журналістів: проста особливість коментованого перекладу. Таким чином, честь маємо представити нинішнього співрозмовника.\n1. ВСТУП. ДОСЬЄ НАШОГО ГОСТЯ\nПрофесор Джером Крас\n(Народився 4 березня 1943)\nПочесний професор соціології Бізнес-школи Мюррей Коппельман. Професор Школи гуманітарних та соціальних наук. Президент Європейської академії наук України.Почесний член редакційної ради “Візуальні дослідження” – журнал Міжнародної асоціації візуальної соціології. Професору Красу у 2019 році оголошено подяку Асамблеї штату Нью-Йорк за громадську роботу як журналіста, педагога і письменника. Плюс – низка інших нагород та подяк.\nПрофесор Крас – експерт у галузі соціології та джентрифікації (джентрифікація – реконструкція занепалих міських кварталів шляхом благоустрою та подальшого залучення більш заможних жителів. У результаті джентрифікації відбувається підвищення середнього рівня доходів населення району за рахунок заміни жителів з низькими доходами на більш заможних. Поняття введено у 1964 Рутом Глассом у роботі «Лондон: Аспекти зміни» («London: Aspects of Change») для опису процесу витіснення робітничого класу з окремих районів Лондона середнім класом). Як експерт у галузі соціології та джентрифікації, професор Крас досліджує такі напрями: етнічні групи та італо-американська політика, особливо у Брукліні та його околицях; культура, клас, міське життя, міська культура, етнічність та раса у Нью-Йорк.\nПрофесор Крас є громадським активістом-науковцем і виступає як консультант державних та приватних організацій з питань міських спільнот. Він – співредактор журналу «Міські середовища» («Урбаністика»… «Urbanities»), член редакційної ради видання «Візуальні дослідження» та «CIDADES» (про спільноти та території).\nпрофесор Крас народився у Брукліні, штат Нью-Йорк, США. Він називає себе справжнім бруклінцем, як Берні Сандерс.\nБатько – Стівен Крас – народився у Трамбаллі, штат Коннектикут, у родині Яноша Храска та Елізабет Валя. Вони були емігрантами (русинами) з Австро-Угорщини.\nМати проф. Краса – Марта Крас– народилася у Брукліні, штат Нью-Йорк, у сім’ї Гераламо Кангелозі та Марі Трентакоста, іммігрантів із міста Маріно на Сицилії. У 1964 році Джером Краз одружився з Сюзанне Ніколетті. Дружина – доктор медичних наук. Вийшла на пенсію із посади адміністратора лікарні. У них три дочки: Крістін Марта Крас (магістр наук, психолог з питань освіти); Карен Роуз Крас (лікар-педіатр, терапевт); Кетрін Сюзанн Крейс (консультант з правових питань та питань освіти). У Джерома та Сюзанни зараз п’ятеро онуків.\nПісля закінчення Бруклінської вищої технічної школи у 1960 році продовжив навчання в кампусі Блумінгтонського університету Індіани.\nУ 1963-1966 роках пішов добровольцем до армії США.\nПісля трирічної служби в армії США у 1967 році він отримав ступінь бакалавра соціології зі спеціалізаціями з історії та філософії.\nУ 1973 році отримав докторський ступінь із соціології у Нью-Йоркському університеті. Докторська дисертація «Уявлення спільноти у міському суспільстві» стосувалася незаслуженої стигматизації чорношкірих жителів Брукліна, тим самим поставивши під сумнів необґрунтовані негативні расові стереотипи загалом. Заслуги Джерома Краса перед Бруклінським коледжем та університетом виняткові, він присвятив Бруклінському коледжу CUNY понад 50 років. Двічі очолював факультет соціології Бруклінського коледжу. Був директором Центру італійсько-американських досліджень, входив до консультативної ради Інституту мексиканських досліджень CUNY, був членом-засновником, співробітником та членом правління Академії гуманітарних наук та наук Міського університету Нью-Йорка. Брав участь та організовував онлайн різні наукові зустрічі, круглі столи, форуми, семінари та конференції. Автор численних публіцистичних та наукових статей.\nУчасник дискусії “Чому нас вчать фотографії”, вебінари Філадельфійського центру фотомистецтва – “Пошук фокусу за часів кризи” у 2020 році. Зробив доповідь “Життя за часів Ковід-19 у Гіпер-Супер-Джентрифікованому районі”. У 2020 року проф. Крас був доповідачем на міжнародних міждисциплінарних онлайн-конференціях “Місто як навчальна аудиторія”, “Намалюй субкультуру” та “Реальне життя та реальна економіка”, організованих Європейською академією наук України. Брав участь у створенні документальних відеофільмів, таких як “Чарівний автобус” (2004) та “Почути кожен голос”, документальний фільм Служби національних парків про його візуальну соціологію та роботу з іммігрантами (2009).\nПротягом багатьох років професор Крас входив до складу Рад Директорів, комітетів з нагород, грантів та премій, головував або допомагав в організації щорічних зустрічей: Американської соціологічної асоціації, Міжнародної соціологічної асоціації, Міжнародної асоціації візуальної соціології, Східного соціологічного товариства, Товариства з вивчення символів, Асоціації гуманістичної соціології, Американської італійської історичної асоціації, Польського інституту мистецтв та наук в Америці, Польсько-американського історичного товариства, Міжнародного симпозіуму з урбаністики, Американської асоціації сприяння розвитку науки та Товариства з вивчення соціальних проблем.\nПрофесор Крас активно виступає з доповідями у Європейській соціологічній асоціації та Східному соціологічному суспільстві.\nЙого часто запрошують читати лекції та брати участь у роботі різних груп по всьому світу, такі як: семінар з візуальної соціології для аспірантів у Ягеллонському університеті (Краків, Польща) у 2018 році та лекція з міського життя та культури у Чжецзянському університеті (Ханчжоу, Китай ) у 2017 році.\nПрофесор Крас виступив з основними доповідями на заходах: симпозіум з польової фотографії 2016 року в Університеті Центрального Ланкастера, Престон, Великобританія; “Культурна, архітектурна спадщина та соціальна інтеграція” в Університеті Суор Орсола Бенінкаса, Неаполь, Італія у 2015 році; докторський семінар: “Бачити нерівність” в Університеті Тренто, Італія у 2014 році та багато інших.\nПрофесор Крас часто виступав як консультант та керівник турів за програмою міжнародних візитів Державного департаменту США. У 1983-1995 роках його було призначено губернатором до ради директорів Нью-Йоркської ради з гуманітарних наук.\nСуспільна діяльність. Довгий час був активістом та громадським вченим. При цьому продовжує консультувати державні та приватні організації з питань міської спільноти та культурної різноманітності. Багато фотографував та писав про міське життя та культуру, читав лекції, виставлявся та проводив дослідження міських кварталів у США та за кордоном.\nУ минулому він працював і продовжує працювати у редакційних радах журналів та як рецензент рукописів у видавництвах. Працював у багатьох громадських організаціях Нью-Йорка, таких як Корпорація розвитку Говануса, Коаліція організацій американських італійців та TAMKEEN (Центр з розширення прав та можливостей арабів-американців).\nВін консультував Товариство історичного збереження Грінвіч-Віллідж, Офіс контролера Нью-Йорка та Корпорацію економічного розвитку Брукліна.\nБув членом Цільової групи президента Брукліна з питань рівності (у 2004-2008 роках) та консультував Комісію з прав людини міста Нью-Йорка.\n– Куратор фотовиставки “Італійці Брукліна у повторному розгляді”.\n– Студентська фотовиставка Центру вивчення італійської Америки. Бібліотека Бруклінського коледжу, 4 жовтня – 4 листопада 2016 р.\n– Суддя та представник мистецтва на фото-виставці “Зміна обличчя Брукліна” влітку 2008 року у Бруклінському музеї.\n– Сокуратор виставки “Бруклін відновлюється: 70-ті та 80-ті роки, витоки сучасного Брукліна” у Бруклінському коледжі. Були виставлені архіви та спеціальні фонди Інституту Вулфа та Центру вивчення Брукліна.\n– Куратор архівних фотографій у книзі «Італійці Нью-Йорка: П’ять століть боротьби та досягнень» у 1999 році\n– Фотографії професора Краса для глав книг “Аналіз” та “Використання документів та зображень як якісні дані” автора Керол А.Б. Уоррен, і книга Трейсі X. Карнер “Знайомство з якісними методами” у 2005 році.\n– Куратор виставки “Італійці Брукліна: Минуле та сьогодення”. Студентська фотовиставка Центру вивчення італійської Америки. Бруклінський коледж, травень 1982 року.\nПрофесор Джером Крас відвідує сімейний цвинтар Марінео на Сицилії\n2. ГОЛОВНА ЧАСТИНА. ПРО ЧАС І ПРО СЕБЕ…\n– Для вступу: у реєстрі ваших чинів та звань, підготовлених нагими фахівцями для більш повного знайомства з читачем «Вісника Грушевського», першим рядком є: «Почесний професор соціології Бізнес-Школи Мюррей Коппельман». Це просто так склалося за біографічною хронологією? Чи справді це звання Ви вважаєте для себе першим? Якщо так, то – кілька слів про цю шановану школу та ваш зв’язок з нею.\n– Можна назвати це непорозумінням у формулюванні. Справа у чому? Коли ми говоримо «Почесний професор» – читачеві треба знати: цей заслужений професорський статус присуджується в Американських університетах тим діячем науки, які займаються цілеспрямовано (скажімо так – повний день), професорською діяльністю. І які роблять певний істотний внесок у науку взагалі й у життєдіяльність цього конкретного університету. І Джером Крас пояснює: він цей статус, титул одержав уже після того, як вийшов на пенсію. А перший статус – саме «по бізнес-школі Мюррей Коппельман», професор отримав, коли безпосередньо там навчав студентів, викладав. Причому, на той час цей коледж не був безпосередньо пов’язаний з бізнесом. Це розширення відбулося пізніше. З самим паном Мюрреєм, засновником-інвестором, який на цій базі створив саме солідну, суттєву бізнес-школу, Джером Крас знайомий особисто.\nТобто, якщо стоїть питання – «який статус ближчий до серця нашого співрозмовника?», він відповідає: саме – «професор Мюррей коледж». Причому це звання і відповідно – статус «професора Мюррей коледж» за заслуги, за діяльність у науці (за внесок у розвиток університетів), присуджується одній людині раз на два роки. Наш гість цей статус і набув.\n– Те саме – що стосується другого за згаданим списком Ваших звань: «Професор Школи гуманітарних та соціальних наук».\n– Коли ми говоримо про цю школу, – гуманітарні та соціальні науки, – мається на увазі, що спочатку в США, років 15 тому, політика була дещо інша. Ось є Бруклінський коледж. І має різні школи. Раніше ці школи справді були різними. Окремо з соціології, з гуманітарних наук, з мистецтва, з літератури тощо. Тобто це було 5-6 різних шкіл. І Джером Крас каже: «Не думаю, що це так тільки в Америці; і у Європі, зокрема, так само». Надалі відбулася тенденція злиття. І у результаті тепер це одна справді велика масштабна школа, у якій існують різні факультети. І професор Крас впевнений: це дуже хороша ідея, що все акумулюється в одному місці.\nПо-перше, він за духом, сам собою, міждисциплінарний дослідник і міждисциплінарний вчений. Каже: «Ви ж знаєте, я спеціалізуюся і у соціології, і у філософії, і у психології, і у криміналістиці/кримінології». Наш співрозмовник вважає: “Надалі ми ще будемо ідею міждисциплінарного підходу обговорювати, тому що це дуже хороша річ – комплексне розуміння справи”.\nПрофесор також рекомендує, щоб у нас, у нашій Академії (мається на увазі – у Європейській академії наук України) теж з’явився цей напрямок літератури та журналістики. І сподівається з вами поговорити про це трохи згодом – у рамках наступних питань.\n– Спочатку вони, галузі ці, жили окремо. І ось тепер реалізується тенденція об’єднання. Чия це ідея була з самого початку? Чия політика? І головне: із чим це пов’язано? У нас тенденція такого злиття найчастіше насправді мотивується раціональними, суто економічними міркуваннями. Так би мовити, не від доброго життя. І облагороджено називається – «Оптимізація кадрів»…\nЗ самого початку у США дуже важливим питанням є фінансування. І стосується це не лише громадських, а й приватних університетів. Професор каже: «Взагалі, така тенденція… вона проглядається ще з 60-х років. Саме – у зв’язку зі зростанням масованого інтересу до соціальних та гуманітарних наук, було ухвалено подібне рішення. Наш співрозмовник, втім, це не стверджує категорично: «Не можу сказати, що це істина в останній інстанції, але вважаю, що таке об’єднання – ще й заради того, щоб зменшити певне прагнення до соціальних наук і всьому подібному». Чому він так думає? Тому що, каже, «Досі існує ось спокуслива така тенденція до скорочення. А чи не підскорити нам факультет соціальних наук?». Професор каже: “Додайте, ця тенденція була схвалена Американською соціологією”.\n– Можливо, професору буде цікаво, що соціальні та психологічні науки у СРСР справжнім чином практично почали приходити, у сучасному розумінні, десь у 1960-х роках. І саме звідти, з-за кордону. У нас цим у прикладному плані та масштабі практично майже ніхто не займався. Електрифікація держави, її індустріалізація, великі наші будівництва та збройні сили обходилися без професіоналів-соціологів та психологів. Починаючи з потепління 60-х, наші урядовці, почули про таке у Європі та Америці. Та оголосили: у нас соціологія та психологія мають бути в практиці будь-якого заводу, будь-якої фабрики. Пізніше – будь-якого полку та ескадрильї. А методики жодної не було. І справжніх спеціалістів відверто не вистачало. Тож брали зарубіжну методику. І нашу молодь, підготовлену – так би мовити, – прискореним курсом. А та методика… вона не годилася до нашого менталітету. Але цікаво, виходить: тепер усе це у нас ніби залишається на своїх місцях, а в іноземних вишах скорочується.\n– Справді, цікаве воно, це ваше спостереження. Але багато у дореволюційну Російську імперію і потім, у СРСР приходило з-за кордону. З Європи чи Америки. Зрештою, не так вже й важливо, звідки прийшло. Важливо, що прийшло, наскільки воно корисне. І як його використати.\nФрагмент доповіді проф. Джерома Краса на Міжнародній науковій онлайн-конференції “Реальне життя та реальна економіка” під патронажем Європейської академії наук України.\nНа фотографії також керівник Одеського регіонального відділення УАН, академік ЕАНУ та УАН Олег Мальцев\n– Тепер – про те, з чого варто було б, мабуть, почати. Ви – Президент Європейської академії наук України. РПТ: “Європейської – України”. Що Україна – волею Божою європейська країна, знає кожен школяр. Вже хоча б тому, що геодезичний знак центру нашого субконтиненту є саме в Україні. Тому цілком звичною і зрозумілою є назва «Українська Академія Наук», співробітником якої я маю високу честь бути. Розкажіть читачеві про таке явище, поняття, об’єднання, як Європейська Академія Наук України. І про Ваше президентство у ній .\n– Коротка замітка від професора. Ви сформулювали питання досить велике. Наприклад, кажете: кожна дитина знає, що Україна – це частина Європи. І що про це багато хто знає. Уточнюю: знають – не центр Європи, а належність чисто географічно до Європи.\nПрофесор каже: «Проблема у тому, що американська дитина (та й доросла) взагалі не знає, що Україна – це частина Європи. Є люди, котрі навіть неправильно вимовляють назву країни. Тобто вони її вимовляються з певною часткою «the» – як The Ukraine. За тим принципом, що кажуть The United States of America. За цією звичкою до назви країни “Україна” застосовують таку частинку – “the”.\n(Примітка перекладача: це не правильно з погляду вірності назви країни англійською мовою, правильно говорити просто – «Ukraine»).\n…Для багатьох людей Україна-Польща-Росія – це взагалі один простір, який називається Терра Інкогніта. Тому що, професор каже, «По-перше, у нас централізований американський погляд, і єдина карта, у якій американець добре розуміється – це карта його країни, саме США. І інші карти для нього – це велика новина, що вони, у принципі, існують. Це так, щодо менталітетного аспекту.\n– До речі, за царя Миколи Другого Україна, Білорусь, Фінляндія, Польща були Росією. Лише після жовтня-17 вони знову з»явилися на карті. І то – не запросто. У Маяковського, у «Віршах про радянський паспорт», митник у поїзді дивується Польщі. ««На польский глядят – как в афишу коза. На польский выпячивают глаза В тупой полицейской слоновости: Откуда, мол, и что это за Географические новости?» Багато хто у світі тоді взагалі не знав, що це за держави такі. Звідки взялася? Бо вона, Польша, кілька разів зникала з карти світу, як суверенна держава. Було…\n– Професор каже: «Щодо мого особистого розуміння Європейської Академії Наук України. Перша поправка – я її не засновував. Я спочатку приєднався, і мені випала величезна честь, чому я дуже щасливий бути обраним її президентом. Спочатку для мене важливою є ця сама концепція – те, що не обмежене. Де немає кордонів. Спочатку це щось глобальне. Тобто сам сенс цієї Академії: так, Україна – це якийсь центр, це деяка центральна складова. Але не важливо, де ти перебуваєш. У будь-якій країні. У будь-якому місці глобуса. Людина будь-якої країни може приєднатися. «Як ви бачили, ми беремо участь у конференціях, у рамках Академії завжди цікаві дискусії, заходи, публікації. Це саме міжнародне глобальне середовище, у якому немає перешкод».\n– Але ж академія українська?\n– Так звичайно. Україна – це центр, який створює такі можливості. Чому, – каже гість,- він дуже радий.\n– Нам, українським журналістам, звичайно ж, цікаво все, що пов’язано з журналістським цехом: Ви – Почесний член редакційної ради видання “Візуальні дослідження”, – журналу Міжнародної асоціації візуальної соціології. Що можна сказати про це?\n– Про це? По-перше – новина. І це сталося недавно. У професора Краса – можна сказати, підвищення. Він тепер шановний член редакційної комісії. До цього він був членом редакції. Відтепер – шановний член редакційної комісії. У перекладі, можливо, це не звучить. Але для цієї сфери зазвичай це є дуже високою категорією, почесною категорією.\nЩодо цього журналу Міжнародної асоціації візуальної соціології . Перше, «Журнал візуальних соціологічних досліджень» – це видання, на думку Краса, №1. Тобто він лідирує у темі саме візуальної соціології. Перший і найкращий у всьому світі. Професор каже: «Спочатку саме прем’єр – на що повинні рівнятися всі інші.\nСпочатку, коли ми розпочинали, це була колія візуальної соціології. Нині цей журнал став переважно міждисциплінарним. Але, незважаючи на те, що він уже міждисциплінарний, тісно пов’язаний з різними науками та має спільність підходів – все одно у нас залишився чіткий певний фокус. Це не той журнал, який просто публікує фотографії. До того ж, він не позбавлений своєї естетичної своєрідності. Для журналу дорога суть візуально-соціологічних досліджень.\nПрофесор доповнює: «Журнал, зрозуміло, насичений та ілюстративний. Коли я поміщаю у журналі фотографії, саме свої візуальні дослідження (у тому числі – дослідження, пов’язані з журналістикою) – я публікуюсь як Джері Крейс (Jerry Krase). А коли це соціальне дослідження, саме – соціальний ухил, – тоді як Джером Крейс (Jerome Krase).\n– А читачі знають, що це – не дві різні людини?\n– Інколи так, інколи ні. Як коли і як хто…\n– У згаданому списку, свого роду «Досьє», значиться: Ви нагороджені Асамблеєю штату Нью-Йорк, як громадський діяч, педагог, журналіст і письменник. Так і сказано: “…і письменник”. Що хороший журналіст не може за визначенням не бути громадським діячем та педагогом, зрозуміло, оскільки надзавдання справжньої журналістики – впливати на формування умонастроїв сучасників. Питання, яке на наших сторінках з’являється не вперше (і до якого я особливим чином не байдужий): як на Вашу думку: чи вірно у цій довідці відокремлені поняття та явища «Журналіст» і «Письменник»? Чи не вважаєте Ви, що це одне й те саме? І що журналістика – рід літературної, письменницької діяльності?\n– Питання, професор згоден з вами, серйозне. Не секрет, що є різні способи того, як ми пишемо, як ми викладаємо наші почуття та думки і звідки воно взагалі йде. Йдеться про складний комплекс нашого світосприйняття, світовідчуття, світорозуміння. І можна сказати, світовикладу. Як каже наш співрозмовник, «коли я пишу вірші – це те, що йде від душі, від серця; коли я працюю над аналітичним нарисом, скажімо, це те, що йде з голови. Зрозуміло, і тут душа не осторонь. Але переважно розум, тверезість, досвід. Відповідно, фотографія – це те, що йде від зору. Це – так, кількома словами. Тема та ідея дуже складні.\nЩодо журналістики в Америці, і як професор вважає – «у світовому масштабі», у тому числі є певний контекст. Тут присутні багато елементів художньої творчості. Але намір справжнього журналіста реалізується через простоту і ясність викладу, бо адресується не тонким знавцям поезії, скажімо, найширшому споживачеві. До того ж поет та прозаїк можуть писати «У стіл», на майбутнє. Для журналіста існує закон миттєвості. Актуальність! Так що далеко не завжди має можливість чекати натхнення і творити із задоволенням». Так професор поділяє ці поняття.\n– Тут обов’язково треба перерватись. Уточнити позицію. Візьмемо галерею образів: світові письменники, класики – вони були журналістами. І не відділяли у своїй долі літературу від журналістики. Хоча є, звісно, і різниця. Справжня поезія не мислима без особливого стану душі, без натхнення. Стосується це і прози, і драматургії. Не забороняється це і в журналістиці. Але у ній, як правило, домінує соціальне замовлення.\n– Професор каже: «Терміни далеко не завжди відповідають суті та не вичерпують її. Не думаю, що американська журналістика у своєму розвитку і у її сучасності сильно відрізняється від російського. Питання в іншому. Швидше у семантичній різниці. І фактично – так, титули далеко не завжди відповідають дійсності. Тому що тут теж – з одного боку, передбачається, що журналіст має писати про факти та має бути не упередженим. Але ключове слово тут “передбачається”. Тому що, безумовно, є такі речі, коли людина має статус «журналіста», але вона просто пише те, що їй кажуть. І це поширене й і в історії, і у сучасності журналістики.\nВізьмемо видання “Нью-Йорк Таймс”. Раніше це вважалося найбільшим, базовим виданням. Років 20 тому тенденції почали змінюватися. І сьогодні є різні блоки. Є колонка новин, а є саме «editorial», що вони пишуть… про свої відчуття. По суті, це навіть не аналіз фактів – це те, як вони бачать, що відбувається, грубо кажучи. І ось цей чіткий поділ, він навіть у «Нью-Йорк Таймсі» присутній.\n– І все ж таки: чи можна сказати, що журналістика – зрештою, ніщо інше, як рід літературної, письменницької діяльності – незалежно від обсягу, виду, жанру, роду технології, тиражу (буклет, газета, журнал, листівка, книга, радіо-ефір, ТВ ет цетера)? Якою є думка професора?\n– Професор Крас відповідає абсолютно точно: «Абсолютно! Так, тут 100%. Більш того, сьогодні, на мій погляд, саме поняття «журналіст» вже втратило ту початкову семантичну характерну складову. Тому що сьогодні людина, яка називає себе журналістом, більшою мірою «розважальник» – той, хто розважає інших. У цьому його завдання. І ось ця розважальна складова журналістики поширена найширше. Тут семантика зовсім інша.\nВід імені та за дорученням читачів «Вісника Грушевського» розмовляв з високим гостем\nза допомогою перекладача журналіст Кім Каневський


06 березня 2020, 23:55\nПрезидент України Володимир Зеленський під час засідання парламенту, на якому проголосували за новий склад уряду. Київ, 4 березня 2020 року\nБлискучі вибори політичного новачка з енергійною програмою реформ створили надії на зміни в країні, яка страждає від корупції та впливу олігархів. Через дев'ять місяців президентства Володимира Зеленського з’явилися побоювання, що зміни в Кабінеті міністрів, які він провів цього тижня, можуть підірвати ці надії і змінити траєкторію руху України.\nКоли Володимир Зеленський, популярний комік без політичного досвіду, виграв президентські вибори в Україні у квітні, багато хто ставив під сумнів, чи зможе він протистояти впливовим олігархам, які вже десятки років за лаштунками керують владою Києва.\nЗрештою, його казкову перемогу підтримав Ігор Коломойський, який, як повідомляють, перебуває під слідством у США за відмивання грошей.\nПартія Зеленського здобула блискучу перемогу на парламентських виборах всього через три місяці, створивши наймолодший уряд за всі часи незалежної України. Тоді багато хто висловлював оптимізм, що президенту нарешті вдасться за допомогою складного шляху реформ сприяти більшій інтеграції країни із Заходом.\nЙого перші слова та дії підтверджували це, що дозволило Зеленському завоювати довіру багатьох американських та європейських чиновників і бізнес-лідерів. Але перше враження зараз, схоже, тьмяніє на тлі того, як заможні та впливові особи повертають свою провідну роль у стримуванні реформ.\nУкраїнський парламент за підтримки партії Зеленського «Слуга народу» та партій, пов’язаних із представниками еліти, звільнив Руслана Рябошапку з посади генерального прокурора 5 березня. За день до цього, президент звільнив більшу частину міністрів свого уряду, провівши масштабні зміни.\n«Я йду, щоб повернутись» – Рябошапка, якого Рада відправила у відставку (відео)\nЗеленський замінив 34-річного прем’єр-міністра Олексія Гончарука на Дениса Шмигаля, колишнього заступника директора ДТЕК, енергетичної компанії Ріната Ахметова, найбагатшої людини України.\nГончарука звільнили всього через декілька днів після того, як він спробував замінити, підтримуваного Коломойським, керівника «Центренерго», державної компанії, яка є однією з найбільших виробників електроенергії в країні. Зеленський виступив проти кадрових змін.\nЗ уряду пішла міністр фінансів Оксана Маркарова, яка вела переговори щодо надання кредитів Міжнародним валютним фондом, та міністр економіки Тимофій Милованов, який очолював суперечливу реформу щодо ринку сільського-господарських земель, яка зараз «призупинена» в парламенті.\nКолишній міністр розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України Тимофій Милованов\nОлена Трегуб, генеральний секретар Незалежного антикорупційного комітету з питань оборони (НАКО), зазначає, що звільнення міністрів, які не мали попередніх зв'язків з олігархами, – це відхилення від політичної історії України, яка зараз змінює свій напрямок на протилежний.\nНіхто не задоволений змінами уряду. Особливо з огляду на те, хто прийшов на зміну колишнім міністрам\n«Ніхто не задоволений змінами уряду. Особливо з огляду на те, хто прийшов на зміну колишнім міністрам. І враховуючи, що все відбулося так раптово та дуже швидко», – сказала Трегуб.\nУкраїнська прокуратура вже давно вважається джерелом хронічної корупції країни, яка використовує свою правоохоронну владу, щоб звести рахунки своїх покровителів-олігархів.\nПризначення в серпні Рябошапки, адвоката і борця з корупцією, сприйняли на Заході як розрив із репутацією органу, що працює лише за дорученнями українських олігархів.\nРябошапка, який покинув Національне агентство з питань запобігання корупції України в 2017 році на знак протесту проти відмови «перезавантаження» органу, намагався реформувати неефективну судову систему країни та змусити її олігархів грати на рівних умовах.\nПояснюючи своє рішення про зміни в уряді, Зеленський звинуватив Гончарука в тому, що він не зміг зупинити падіння промисловості та не виконав завдання зі збору податків. Україні потрібні «нові мізки і нові серця в уряді», заявив Зеленський в парламенті 4 березня.\nОлександр Паращій, аналітик київської інвестиційної компанії Concorde Capital, сказав, що у Зеленського не було підстав для зміни уряду.\n«Уряд зробив усе, що міг. Затримки із законодавством – це не їхня вина», – сказав Паращій Радіо Свобода.\nАналітик Олександр Паращій (архівне фото)\nБагато хто припускає, що зміни пов’язані із падінням рейтингу Зеленського, який із 73% впав до трохи нижче від 50%.\nМихайло Мінаков, керівник української дослідницької програми в Інституті Кеннана, припустив й інші причини. 5 березня він заявив, що новий Кабінет міністрів більшою мірою відповідає цілям Зеленського і його нового голови Офісу президента Андрія Єрмака, який замінив Андрія Богдана в лютому.\nМінаков також додав, що домінування прозахідних міністрів у кабінеті Гончарука «було неприйнятним» для багатьох українських політиків.\nБагато членів розраховували на те, що це виправдає розширення їхнього бізнесу в Україні, і тепер все це призупинено\nМорган Вільямс, президент Американсько-української ділової ради, розповів Радіо Свобода, що члени його лобістської групи високо оцінили зусилля Маркарової та Милованова щодо покращення економіки та інвестиційного клімату в Україні. Він зазначив, що члени ради «занепокоєні та розгублені» через зміни та вплив, які вони матимуть на реформи.\n«Бізнес-спільноти думали, що 2020 рік буде дуже стабільним, що будуть проведені великі реформи. Багато членів розраховували на те, що це виправдає розширення їхнього бізнесу в Україні, і тепер все це призупинено. Навіщо це було потрібно?» – зазначає Морган Вільямс\nЗміни в уряді Зеленського відбуваються на тлі агресивного тиску для здійснення ключових економічних і політичних реформ, включно з судовою реформою, створенням ринку землі, приватизацією державних активів і очищенням оборонного і банківського секторів.\nУкраїна – одна із шести країн, включно із Кубою та Північною Кореєю, яка не дозволяє своїм громадянам купувати та продавати землю. Економісти кажуть, що земельна реформа спричинить надходження інвестицій в Україну та сприятиме економічному зростанню протягом найближчих років.\nОднак деякі з цих реформ можуть загрожувати інтересам олігархів.\nЗеленський не перший, хто поставив за ціль вирішити цю проблему. Він вже третій президент України, який за останні 15 років отримав мандат на проведення реформ.\nВіктор Ющенко та Петро Порошенко, які перемогли на президентських виборах у 2004 та 2014 роках, відповідно, зазнали невдачі у своїх спробах провести основні реформи, зокрема через опозицію з боку олігархів.\nГрупове фото українських президентів (зліва направо): Петро Порошенко, Віктор Ющенко, Леонід Кучма, Леонід Кравчук, Володимир Зеленський\nНеспроможність України провести реформи після розпаду Радянського Союзу зробила її народ одним із найбідніших у Європі. На початку 1990-х років економіка України була приблизно такого ж розміру, як і економіка Польщі.\nСьогодні її економіка складає 130 мільярдів доларів, що менше, ніж чверть розміру її меншого сусіда, згідно з даними Світового банку.\nДержавний департамент США заявив, що сподівається на співпрацю з оновленим урядом, але закликав країну дотримуватися своєї програми реформ. Протягом останніх шести років США були головним прибічником України у фінансовому та військовому плані.\nНайсильніший сигнал, який Україна може послати як підтвердження, що вона, як і раніше, слідує своєму плану реформ, – це забезпечення нової програми МВФ\n«Ми наполегливо закликаємо новий український уряд продемонструвати свою незмінну прихильність реформам, просуваючись вперед за допомогою важливих кроків, необхідних для подальшого розвитку країни, включно зі зміцненням верховенства права і боротьбою з корупцією. Найсильніший сигнал, який Україна може послати як підтвердження, що вона, як і раніше, слідує своєму плану реформ, – це забезпечення нової програми МВФ», – сказав представник Держдепартаменту Радіо Свобода.\nКиїв намагається завершити довгострокову кредитну програму в розмірі 5,5 мільярдів доларів з Міжнародним валютним фондом, який має важливе значення для економічної стабільності та довіри інвесторів. Програма МВФ вимагає від Києва проведення конкретних реформ.\nНовий прем'єр-міністр Денис Шмигаль заявив, що продовжить програму реформ. У своєму пості у фейсбуці 5 березня він зазначив, що зміни в уряді «означають, що ми хочемо більш якісних та швидких реформ в Україні».\nНовий уряд продовжить «зважену фіскальну політику та конструктивну співпрацю з Міжнародним валютним фондом й іншими кредиторами України», додав він.\nОднак аналітик Олександр Паращій висловлює стурбованість тим, що тісні робочі відносини Києва з МВФ можуть бути розірвані через зміни, зазначивши, що у нового міністра фінансів Ігоря Уманського немає досвіду роботи з міжнародними кредиторами.\nУкраїнська інвестиційна компанія Dragon Capital також висловила побоювання щодо раптових змін.\n«Склад нового кабінету, до якого не увійшли ключові міністри, орієнтовані на ринок, з попереднього уряду, і маленька політична деталь, запропонована новим прем'єр-міністром, піднімають питання про продовження та якість реформ. Попри те, що Зеленський обіцяв, що ніякого відступу назад не буде», – зазначили 5 березня у Dragon Capital.


Як проходить гуцульська коляда у Криворівні на Різдво (фото) - Версії | новини та розслідування\nЯк проходить гуцульська коляда у Криворівні на Різдво (фото)\n04/01/2019 0 387\nПравдива коляда починається у Криворівні на Різдво, а у Святвечір селом ходять «вертепнички» — перевбирані малі діти-ангелики. То віднині й до Йордана (19 січня) — час колядницкий.\nСело Криворівня розкинулося поміж відрогів Буковецького хребта, неначе у велетенській чаші. Більшість будинків вмостилися «на рівні» — попри дорогу, вздовж річкової осі. Решта — видряпались нагору. Простір поміж ними ділять «накриво» вулички, загорожі, парканці. Місцева церква, де зазвичай починається знаменита криворівнянська коляда, височіє понад шляхом. Нагору ведуть круті східці. Невеличке подвір’я довкола приземкуватої, накритої ґонтою споруди вщент заповнене людьми. Ґазди — простоволосі, в кожухах, з-під яких видно вишиті коміри сорочок. Ґаздині й дівчата — в білих, червоних, зелених, вишневих з великими яскравими малюнками й тороками хустках. Закінчується святкова Служба Божа. Всі чекають на колядників, пишуть Версії з посиланням на verkhovyna.life.


ᐈ Гумові резиночки для плетіння рожеві Loom BANDS 2126000090716 купити недорого в KidButik.ua™ | Ціна, фото, відгуки\nГоловна Іграшки Іграшки для дитячої творчості Набори для дитячої творчості Loom BANDS Гумові резиночки для плетіння рожеві Loom BANDS\nГумові резиночки для плетіння рожеві Loom BANDS 2126000090716\nНовинка! Мегапопулярні набори для творчості. Діти можуть створювати унікальні браслети, прикраси, брелки, фігурки і багато іншого. Фантазуйте разом з дитиною. Ці набори для творчості підкорили вже США і Європу. Зустрічайте їх і в Україні. У наборі 300 яскравих однотонних гумок, 13 кліпс і маленький гачок.\nТрусики з принтом "MEOW" для дівчинки 12-13 років\nКолготки в ромби-бантики для дівчинки


Як приготувати смажені коржики на сковорідці? - Рецепти - Для кухаря\nЯк приготувати смажені коржики на сковорідці?\nКоржі готуються з дріжджового тіста, але якщо зробити його заздалегідь (тісто можна зберігати в холодильнику і навіть заморожувати), то вийдуть експрес - коржики. Смажаться вони дуже швидко.\n200 грам йогурту або нежирної сметани\nДля намазування гарячих коржів знадобиться головка часнику, тертий сир, кетчуп\nВ теплому молоці дріжджі розводимо з цукром. Даємо трохи підійти, нехай дріжджі постоять хвилин десять.\nБорошно просіваємо, кладемо сіль, виливаємо підійшли дріжджі з молоком, додаємо йогурт або сметану і замішуємо тісто. Борошна може знадобитися більше, дивіться по тесту. Воно повинно вийти м'яким і не липнути до рук. Ставимо його в тепле місце для підйому на півтора - дві години.\nЧасник потрібно пропустити через часникодавку і потім придушити в ступці з невеликою кількістю солі. Перекласти цю кашку на блюдечко. В інший блюдце натерти сир.\nВід готового тіста відрізаємо шматочки, розгортаємо в коржик (або розминаємо руками) і обсмажуємо у великій кількості рослинного масла. Гарячий корж відразу ж натираємо часником, посипаємо сиром і поливаємо кетчупом.\n| Теги: знадобиться, дріжджі


Перший тур у Групі 1 Чемпіонату ААФУ виявився надзвичайно принциповим + ВІДЕО – ФК МАЛИНСЬК\nЖодної нічиєї не було зафіксовано на старті Чемпіонату України серед аматорів сезону 2019/2020 років у Групі 1. У суботніх поєдинках всі три матчі виграли гості, а в неділю єдина гра завершилася перемогою господарів. Саме зустріч “Ниви” та “Покуття” в Теребовлі постійні журналісти-оглядачі аматорських змагань “охрестили” матчем туру.\nНижче подаємо інформацію та протокольні дані всіх ігор першого туру в Групі 1.\nЗвіт про гру “Світанок-Агросвіт” – ОДЕК від SportArena:\nСвітанок-Агросвіт (Шляхова) — ОДЕК (Оржів) — 0:2\nГоли: Семенчук, 69, Газицький, 85\nСвітанок-Агросвіт: Карабін, Чернега (Гаді, 61), Заводян©, Малка, Борячук, Кучеренко (Васалатій, 54), Єрмак, Чельцов (Міранда, 87), В.В.Рудий, Загалевич, Сомов (Бачур, 59). Запасні: Костюк, Донхо, Кречик. Головний тренер: Дмитро Єстафієв.\nОДЕК: Омелянюк, Наумець, Кадепський, Мучак, Красномовець, Кошка, Ніколайчук (Гриб, 90+2), Семенчук (Варварук, 90+2), Богданов (Газицький, 76), Сабатюк (Фесенко, 46), Трофімчук© (Чикалюк-Козакевич, 88). Запасні: Бицюк, Бондар. Головний тренер: Володимир Поліщук.\n17:00, 03.08.2019. Шляхова. Стадіон «Шляхова-Арена». 400 глядачів, поле 4, +20С\nПопередження: Чельцов, 42, Кошка, 44, Малка, 47, Чернега, 48, Красномовець, 63, Васалатій, 64, Борячук, 83, Ніколайчук, 90+1\nОдин із найкращих клубів Вінничини в суттєво посиленому складі чекав у гості завсідника змагань ААФУ. Проти ОДЕКа господарі виставили ексбзовця Сомова, брата форварда Шахтаря Борячука-молодшого, колишнього хавбека Арсеналу-Київ Васалатія та навіть охтирця Єрмака, який багато років виступав у провідних клубах Молдови. Гості ж, хоча й втратили одного з провідних гравців – півзахисника Капустинського – прибули в боєздатному, зіграному складі й досягли успіху, переломивши хід гри в другому таймі.\nВорота оржівців атакували Сомов, Чельцов та інші гравці команди господарів, натомість, забивав ОДЕК. Спершу поперечним пасом Фесенка скористався новачок Владислав Семенчук, сильним ударом з правого краю – 0:1. А наприкінці матчу, попри спроби Світанку відігратися, команда з Рівненщини забила вдруге. Голкіпер Карабін відбив сильний удар Наумця, але Віктор Газицький встиг на добивання й головою закинув м’яча в сітку – 0:2.\nЗвіт про гру “Світанок-Агросвіт” – ОДЕК з офіційного сайту оржівського клубу:\nЗ виїзної перемоги над дебютантом Чемпіонату України з футболу серед аматорських команд “Світанок-Агросвіт” розпочав новий сезон Футбольний клуб “ОДЕК”.\nДо дальнього виїзду у першому ж турі змагань команда віднеслася дуже відповідально та професійно. Відправившись на гру заздалегідь та відпочивши, як перед, так і після гри.\nУ селі Шляхова, що на межі Вінницької та Черкаської областей “ОДЕК” дав майстер-клас супернику. Після рівного та нічийного першого тайму, оржівці зуміли використати свої гольові нагоди в другій половині гри. Спершу Владислав Семенчук відкрив рахунок, а під завісу гри питання про переможця зняв Віктор Газицький. Перемога 2:0. Найцікавіші події в матчі дивіться у відеоогляді.\nЗвіт про гру “Вотранс” – “Агрон” від SportArena:\nВотранс (Луцьк) — Агрон (Великогаївська ОТГ) — 2:3\nГоли: Полетій, 60, Шаула, 89 – Процик, 34, Червонецький, 86 (пен.), Кривобедрий, 87\nВотранс: Глушко, Чопанюк, Химчук, Котюн, Кривицький, Малиш, Обертас (Шишка, 46), Рибковський© (Полетій, 46), Кошелинський (Шаула, 58), Щербик (Волошин, 79), Сквира (Вознюк, 52). Запасні: Перлов, Шандрук. Головний тренер: Роман Максимюк.\nАгрон: Рогаль, Коник, Лівіцький, Пастернак©, Ковалик, Кривобедрий, Вонс (Семенець, 74), Білик, Червонецький (Гаврилюк, 87), Луцик (Гурін, 80), Процик. Запасні: Мазур, Павлусь, Скобляк, Ковалевський. Головний тренер: Роман Курдупель.\n18:00, 03.08.2019. Підгайці. Стадіон «Вотранс-Арена». 500 глядачів, поле 3, +22С\nПопередження: Рибковський, 22, Малиш, 39, Глушко, 85, Полетій, 90, Пастернак, 90\nВотранс, який, як і Світанок-Агросвіт, минулого сезону пробував сили в Кубку України серед аматорів, тепер стартував і в чемпіонаті. Суперник – міцний Агрон, який практично не змінився за час літа й у зіграному складі дав бій і відвоював три очка у команди із Волині. Саме гості повели в рахунку в першому таймі, коли в ході багатоходівки Луцик прорвався через лівий фланг і відпасував правіше, на Процика, тож Назар міг забивати з близької відстані – 0:1. Гол, відзначимо, на межі офсайду. Ще до перерви воротареві господарів довелося тягнути розкішний штрафний від Вонса.\nА після перерви, після всіх пригод, Вотранс відігрався. Після навісу Кривицького з лівого краю Щербик продовжив на Полетія, і Владислав розстріляв ворота з правої ноги – 1:1. Нічийний рахунок протримався до кінцівки, і саме там Агрон переломив хід гри. Спершу в контратаку втекли Червонецький і Процик, останнього після входу в карний майданчик ціною жовтої картки й пенальті збив голкіпер. Тарас Червонецький з 11-метрової відмітки пробив точно в кут, сильно й без шансів – 1:2. А буквально за хвилину опорник Кривобедрий, розігравшись із усе тим же Проциком, вирвався віч-на-віч з воротарем і проштовхнув м’яча повз нього – 1:3.\nВсе, що встигли новачки Ліги ААФУ, це знову скоротити відставання до мінімуму. На добивання встиг Юрій Шаула й забив із гострого кута – 2:3.\nЗвіт про гру “Вотранс” – “Агрон” від “Перший”:\nЧерговий сезон чемпіонату України з футболу серед аматорів розпочався 3 серпня на стадіоні Підгайцівської ОТГ.\nУ першому матчі змагався минулорічний чемпіон Волині – луцька команда «Вотранс» із тернопільським «Агроном» (Великогаївська ОТГ Тернопільської області).\nНа жаль, для лучан гра закінчилась поразкою із рахунком 2:3.\nПерший тайм команди завершили із одним голом у ворота «Вотрансу». На 60-ій хвилині другого тайму лучани зрівняли рахунок: мʼяч у ворота суперників забив Владислав Полетій. Майже до кінця матчу трималася нічия, проте за 5 хвилин до закінчення гри тернополяни забили два голи підряд. Іще за кілька хвилин «Вотранс» спробував відігратись: гол забив Юрій Шаула. Проте остаточна перемога лишилася за тернополянами.\nДо слова, команда «Агрон» – двократний чемпіон Тернопільської області і досить непогано зарекомендувала себе у попередньому сезоні чемпіонату України із футболу серед аматорів.\n«Як і очікував, гра була цікавою, вгадати результат було важко до кінця. Я – реаліст, тому розумів, що виграти у такого суперника буде дуже важко. «Агрон» – старожили, а ми – нова команда. До того ж, не було двох ключових гравців в центрі поля», – поділився враженнями президент «Вотрансу» Юрій Волошин.\nВін розповів: після матчу і організатори, і арбітри визнали, що гра «Вотрансу» була сильною. Адже більшу частину часу м’яч контролювавла саме луцька команда.\nГенеральним спонсором команди «Вотранс» є Будівельна компанія «Інвестор».\n«Ми добре знайомі з Андрієм Разумовським, він часто приходить на наші ігри повболівати. А коли почув, що йдемо на всеукраїнський чемпіонат, запропонував підтримку», – розповів Юрій Волошин.\nЗвіт про гру “Нива” – “Покуття” від SportArena:\nНива (Теребовля) — Покуття (Коломия) — 3:1\nГоли: Олексієнко, 18, 75, Хандій, 48 (а/г) – Свиридов, 10\nНива: Плетеницький©, В.Кузів, Чучман, Шаповал, Сороцький, Олексієнко (Макогон, 83), Слоневський (Кренько, 68), Р.Кузів (Субота, 90+2), Г.Баранець (Бегашов, 86), Гром’як, Рябець (Б.Баранець, 46). Запасні: Ольховий, О.Никеруй. Головний тренер: Назар Козак.\nПокуття: Гоменюк, Свиридов© (Блащук, 60), Москалик, Громоляк, Сікач, Локатир, Хандій, Курташ (Головачук, 71), Уграк, Кушецький, Карапка (Савчук, 88). Запасні: Мегдиник, Топчевський, Петранюк, Лазорик. Головний тренер: Сергій Турянський.\n17:00, 04.08.2019. Теребовля. Стадіон «Колос». 700 глядачів, поле 3, +19С\nПопередження: Москалик, 27, Хандій, 43, Рябець, 45+1, Р.Кузів, 73, Бегашов, 90+3\nТеребовлянська Нива з братами Баранцями, братами Кузівими та низкою інших недавніх професіоналів приймала досить потужне Покуття (учасника плейофф минулого сезону). Гості повели в рахунку вже в дебюті, коли після кутового Карапка скинув м’яча на дальню штангу, а Микола Свиридов у поклоні забив головою – 0:1.\nПроте новачки, що не дивно за їхнього кадрового підбору, виявилися непростим суперником. Той же Свиридов сфолив на Слоневському метрів за 25 від воріт, а ще один колишній півзахисник тернопільської Ниви – Ігор Олексієнко – обвідним ударом з правої упакував м’яча в куточок зі штрафного – 1:1.\nУ другому таймі Нива довела свою перевагу до не мінімальної. Кутовий від Слоневського невдовзі після поновлення гри адресувався на одноклубника Шаповала, але в верховій боротьбі з ним Денис Хандій зрізав у свої власні ворота – 2:1. А крапку в матчі поставив своїм дублем усе той же Ігор Олексієнко. Цього разу теребовляни розіграли розлогу багатохвильову атаку, і Гром’як від лінії воріт в падінні відкинув м’яча під удар півзахиснику. З правої Олексієнко влучив майже в самісіньку дев’ятку – 3:1. Теребовля повернулася з яскравої вольової перемоги.\nГерой матчу – Ігор Олексієнко (Нива Теребовля)\nЦе його два голи, виконані в різній стилістиці розкішними дальніми ударами, стали вирішальними у центральному матчі туру в першій групі.\nФК “Малинськ” у стартовій грі нового аматорського сезону здобув перемогу + ВІДЕО + ФОТО


Вередлива дитина: 5 порад батькам від зіркової мами Олени Шоптенко\nЩо робити, якщо дитина вередує? Відповідає зіркова мама Олена Шоптенко\nДитина вередує: що робити мамі? Топ-5 порад відомої танцівниці і учасниці проекту Танці з зірками Олени Шоптенко допоможуть нам разом відповісти на питання, як вести себе з примхливою дитиною. Що думає зіркова мама?\nУ новому випуску свого відеоблогу ШоШоу Олена Шоптенко признається: «Когда становишься мамой, жизнь меняется кардинально. Эти чувства невозможно описать словами. Хочется все время обнимать ребенка, целовать, нюхать его макушку, смеяться вместе с ним и проводить каждую секунду вместе. Но все не так просто. Мой сын растет, у него проявляется характер и возникают желания, которые не так просто удовлетворить».\nНагадаємо, що син у Олени Шоптенко та Олексія Іванова народився 09.06.2018 р. Малюк Олексій вже відсвяткував перший день народження і стрімко перевіряє нерви мами на міцність.\nЧитай також: Як Олена Шоптенко відсвяткувала половинку дня народження сина?\nДавай разом вчитися заспокоюватися і оговтуватися, адже причини, чому дитина стала вередливою, можуть бути різними, непередбачуваними і дивовижними. Ось короткий список варіантів, з якими стикається зіркова мама Олена Шоптенко:\n«Не дали сесть в песок, закончились карточки Домана или еда в тарелке, не дали укусить маму».\nВсі поради психологів на тему: що робити, якщо дитина вередує, починаються з одного золотого правила. У ньому йдеться: в першу чергу потрібно заспокоїтися мамі. Часто виявляється, що саме це – найскладніше. Олені Шоптенко допомагає практикуючий психолог Ольга Школенко.\nПубликация от ALENA SHOPTENKO (@alena_shoptenko) 13 Сен 2019 в 5:08 PDT\nПорада 1. Мама не завжди має бути ідеальною\nОсь з чого потрібно почати, коли дитина вередує, а ти не знаєш, що робити. Ольга Школенко рекомендує: «Мамі потрібно дати собі можливість не відразу брати себе в руки. Варто визнати: ти не знаєш, що робити. Не варто претендувати на те, щоб бути ідеальною і знати відповіді на всі питання, тому що це робить материнство напруженим. Визнай стан, в якому ти знаходишся».\nПорада 2. Реагуй на вередування дитини, це його спроба поговорити\nПсихологи одностайні в думці: капризи дитини – важливий сигнал батькам, спроба передати інформацію або емоції.\nДорослі часто схильні оцінювати будь-яку поведінку, навіть дитячу, як позитивне або негативне. Малюк же тільки вчиться справлятися зі своїми почуттями. Чи можна вважати, що вередлива дитина свідомо маніпулює батьками, щоб домогтися бажаного?\nОльга Школенко акцентує увагу: «Маніпуляція – це навмисне складання плану дій з метою отримати своє. Якщо мова йде про маленьку дитину, це не маніпуляція, а спроба впоратися з ситуацією і комунікувати з дорослими».\nВередуючи, крихітка отримує необхідний досвід спілкування. І, до речі, добре, якщо він побачить маму не тільки в спокійному або навіть байдужому стані. Нехай в його картині світу з'явиться і неспокійна мама, яка відверто озвучує свої почуття, наприклад: «Я зараз серджуся, я роздратована, тому що мене не чути».\nПорада 3. Неспокійна, вередлива дитина – це теж добре\nСпілкуючись з примхливою дитиною, варто зайняти правильну батьківську позицію: бачити і чути його з точки зору того етапу розвитку, на якому він знаходиться, а не давати відразу оцінку негативній поведінці.\nОлена Шоптенко розмірковує над позицією психолога: «Помилка батьків – вважати, що неспокійний вередлива дитина – це погана дитина або погані батьки. Це його природний стан, коли виникають ситуації:\nз якими дитина не може впоратися;\nякі викликають побоювання або занепокоєння;\nякі малюк не може прийняти і усвідомити;\nа також ті, що не відповідають його бажанням».\nПорада 4. Називай дитині причини його занепокоєння\nЩоб дитина в майбутньому навчилася справлятися зі своїми істериками і емоціями, готуй його до дорослого життя, криз і провалів. Для цього навіть малюку одного року озвучуй словами, що відбувається. Наприклад, «Ти на мене ображаєшся, тому що я не дозволяють тобі далі дивитися мультик».\nПорада 5. Завжди згадуй, що діти чують з перших секунд життя\nОльга Школенко підкреслює: «Діти з народження сприймають суть того, що їм повідомляють. Їм зрозумілі не тільки слова, а й рухи, погляди, інтонації батьків. Тому варто контролювати всі свої прояви в ситуації, коли дитина вередує».\nДетальніше про те, що робити, якщо дитина вередує, дивись у відеоблозі Олени Шоптенко:\nВідео: youtube.com, ШоШоу Олена Шоптенко\nХворіє дитина чи хитрує: як виявити?


Двом держслужбовцям США в Петербурзі підмішали "наркотик для зґвалтування на побаченнях" – ЗМІ - Співробітники Держдепартаменту і Міністерства юстиції США – чоловік і жінка – приїхали в Росію за дипломатичними паспортами | Сьогодні\nДвом держслужбовцям США в Петербурзі підмішали "наркотик для зґвалтування на побаченнях" – ЗМІ\n3 жовтня 2016, 20:08\nСпівробітники Держдепартаменту і Міністерства юстиції США – чоловік і жінка – приїхали в Росію за дипломатичними паспортами\nПро це повідомляє Радіо Вільна Європа/Радіо Свобода з посиланням на джерела в адміністрації США.\nЗа даними видання, спробу отруєння двох держслужбовців США було скоєно в листопаді минулого року в Санкт-Петербурзі.\nСпівробітники Держдепартаменту і Міністерства юстиції США – чоловік і жінка – приїхали в Росію за дипломатичними паспортами, для участі в конференції по боротьбі з корупцією. Стверджується, що в їхні напої, швидше за все, в барі готелю, де вони жили, було підмішано психоактивну речовину – так званий "наркотик для зґвалтування на побаченнях". Один з американців був госпіталізований, однак взяти необхідні для визначення отруйної речовини аналізи не вдалося, як стверджується, через те, що в лікарні раптово сталося відключення електрики. Аналізи, проведені згодом, вже не дали результату.\nСполучені Штати не розголошували цей інцидент, однак негласно зажадали пояснень від Москви. Російська сторона у відповідь заявила про відсутність доказів спроби отруєння.\nУ червні цього року Держдепартамент США заявив про численні випадки тиску на американських дипломатів у Росії – йшлося не про прямі фізичні напади, а про численні інциденти, які ускладнюють роботу співробітників дипмісій.\nРосія США наркотики жінки відключення аналізи інцидент Держдепартамент США алкогольне отруєння


👩🏫 Няня для дітей Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний район, Умань - Buki\nНяня для дітей Умань\nНяня для дітей Умань, Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний\nНяні для дітей - Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний район, Умань\nЩо бажаєте вивчати? Виберіть предметАнглійська моваМатематикаУкраїнська моваНімецька моваПольська моваХіміяБіологіяІсторія УкраїниГеографіяМолодші класиПідготовка до школиІспанська моваІталійська моваРосійська моваКитайська моваПортугальська моваЗарубіжна літератураМалюванняУроки вокалуГра на фортепіаноГра на гітаріГра на скрипціМузикаЕкономікаПравознавствоВсесвітня історіяФілософіяУкраїнознавствоНяня для дітейЛогопед\nРайон: Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний та 3 інших районів\nУкраїнська мова, англійська для початківців до рівня В2. Українська для іноземців Гнучкий графік. Брала участь в програмах обміну в США, Данїі, НІмеччині та Польщі під час навчання. Працюю в компанії міжнародних обмінів. Маю постійну практику, також захоплююсь мандрами допоможу з географією, українською та російською мовами. Маю досвід роботи в таборах, приватним вчителем та короткотривалу практику в університеті.\nРайон: Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний та 5 інших районів\nНяні для дітей Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний. Репетитори Умань — Знайти кращого репетитора легко!\nРепетитор Умань - анкети та рейтинг репетиторів. Послуги репетиторів в Умані. Репетитори Умань - всі райони міста. Няні для дітей дошкілького та шкільного віку Лиса гора, мікрорайони Доманський та Східний


Сеанси та час очікування сеансів у службах Excel - Excel\nСеанси та час очікування сеансів у службах Excel\nСеансу – це спосіб керування взаємодії з книги на серверах Office SharePoint Server веб-сайт. У розділах нижче описано, що таке сеансу, як створювати та завершити сеанс, як очікування сеансу може вплинути на вас і як керувати подання та взаємодії з книги у службах Excel Services.\nЩо таке сеанс?\nСтворення й завершення сеансу в Excel Services\nРобота з даними в Excel Services і завершення часу очікування сеансу\nЗбереження подання в службах Excel Services, перш ніж очікування сеансу\nСеансу – це унікальний одиниці роботи контекст, створений для ідентифікації та виконання операцій книги. Цього сеансу створюється за потреби, існує стандартний, максимальний час встановити період системний адміністратор а потім завершується, явно користувача або неявно, коли на час очікування. Головна перевага сеансу – це, вона може зберігатися взаємодії, внесені до книги, наприклад сортування й фільтрування за життя сеансу, а також оптимізації обчислення під час сеансу. Сеансу використовується для баланс робоче навантаження на сервер комп'ютерах і запобігання з кількома користувачами за допомогою забагато системні ресурси, наприклад ЦП та пам'яті, за рахунок інших користувачів. Під час сеансу взаємодії, внесених вами або іншим користувачем, особистих і окремих. Наприклад, якщо ви сортування даних у службах Excel Services і іншого користувача фільтри даних у службах Excel Services, відображається взаємодій сортування, інший користувач бачить його або її фільтр взаємодії, але жоден з вас бачить взаємодії один одного.\nПід час відкриття книги у службах Excel Services, сеанс буде створено, і завантажується найновішу версію книги. Коли книгу, пов'язаний із сеансу, будь-який змін, внесених вами або іншим користувачем для цієї версії книги в бібліотеці документів не відображаються на поточний сеанс. Наприклад, якщо інший користувач оновлює книгу у програмі Microsoft Excel та зберігає його ще раз в одній бібліотеці документів, не відображається ці зміни поточного сеансу.\nХоча в одному сеансі можна відкрити лише одну книгу Excel, кілька користувачів можуть одночасно відкрити одну книгу в кількох сеансах. Крім того, один користувач може одночасно відкрити кілька сеансів з однією або з різними книгами. В організації з великою кількістю користувачів можна відкривати різні книги в різних сеансах. Проте для кожного користувача в окремому сеансі можна відкривати лише одну книгу.\nХоча із сеансом може бути пов’язаний лише один користувач, він може створити кілька сеансів для однієї книги. Наприклад, можна порівняти різні подання одного аркуша книги на різних сторінках веб-частини, відкривши кожне з них в окремому вікні за допомогою команди Створити вікно в меню Файл застосунку Internet Explorer. Також можна порівняти дві різні книги у двох різних екземплярах веб-частини веб-клієнта Excel на одній сторінці веб-частини. Зауважте, що не можна відображати дві або більше веб-частин веб-клієнта Excel на одній сторінці веб-частини, якщо для них використовується спільний сеанс.\nСеанс зазвичай створюється під час відкриття книги Excel, а завершується під час закриття цієї книги, але існують кілька способів створення та відкриття сеансу.\nУ службах Excel Services потрібно створити новий сеанс, коли ви виконайте такі дії:\nВідображення Excel Services із завантаженого книги, вказане в полі властивості книги .\nПерезавантаження книги за допомогою команди Перезавантажити книгу в меню Відкрити на панелі інструментів веб-клієнта Excel. Ця команда завжди працює з останньою версією книги.\nВідкриття книги Excel у веб-браузері з бібліотеки документів. (Наведіть вказівник на потрібну книгу, натисніть стрілку поруч із нею та виберіть пункт Перегляд у браузері.)\nВідображення сторінки веб-частини, наприклад приладної дошки, яка містить веб-частину веб-клієнта Excel.\nВикористання підключення веб-частини для передачі URL-адреси книги Excel, наприклад, з веб-частини подання списку бібліотеки документів до веб-частини Excel Access Web.\nНатискання кнопки ОК або Застосувати в області знарядь веб-частини для оновлення властивості веб-частини веб-клієнта Excel.\nУ службах Excel Services який припинити поточний сеанс, коли ви виконайте такі дії:\nЗавершення часу очікування сеансу.\nВідкриття книги Excel у веб-частини Excel Web Access, якщо завершити сеанс перед відкриттям нового одну властивість уже вибрано.\nВикористання підключення веб-частини для передачі URL-адреси книги Excel, наприклад, з веб-частини подання списку бібліотеки документів до веб-частини веб-клієнта Excel, якщо вибрано властивість веб-частини веб-клієнта Excel Завершити поточний сеанс перед початком нового сеансу.\nУстановіть для властивості веб-частини веб-клієнта Excel Режим довідки в розділі Додатково в області знарядь значення Перехід і натисніть кнопку «Довідка» на панелі інструментів веб-клієнта Excel.\nЯкщо відкрити книгу в службах Excel Services, можна переглядати та взаємодіяти з книгою, щоб переглянути різні результати. Наприклад, можна сортувати, фільтрувати, оновлення даних або настроювання параметрів. Ці взаємодії відбувається в межах сеанс, але не редагувати книги, які наразі завантажується в службах Excel Services. Ці взаємодії також тимчасові, а тому під час сеансу час очікування після настання взаємодії не зберігаються а є ні зміни, внесені до вихідної книги.\nЯкщо натиснути кнопку оновити на панелі інструментів браузера Internet Explorer, оновлення поточного подання в книзі, але не припиняється сеансу. Якщо натиснути кнопку назад або вперед на панелі інструментів браузера Internet Explorer, сеансу не припиняється. Якщо закрити вікно браузера, припиняється сеансу.\nОчікування сеансу може статися, навіть під час є взаємодія зі службами Excel Services. Наприклад, ви можете сортування й фільтрування даних, і ви перейдіть на обід або наради до завершення свого взаємодії. Під час очікування сеансу, повідомлення пояснюється, що взаємодії з даними не було збережено. Під час наступного відкриття книги, вихідну версію книги завантажено, або якщо книгу оновлення у програмі Excel і збереження до документа бібліотеки або мережної папки, виберіть це нова версія завантажується.\nЗбереження подання в Excel Services до завершення часу очікування сеансу\nВарто дізнатися з системним адміністратором, що очікування сеансу має значення так, що ви можете планувати свій взаємодія зі службами Excel Services і переконайтеся, що у вас достатньо часу для виконання взаємодій перед очікування сеансу.\nПісля роботи із книгами у службах Excel Services, якщо ви хочете, щоб зберегти поточне подання, ви можете зробіть ось що.\nДрук поточного подання.\nВідкрити книгу або знімок в Excel і зберегти його. Для отримання додаткових відомостей див. Відкриття книги або знімка в Excel із Excel Services.


Акумулятори нових iPhone ледь доживають до кінця гарантії - GSMinfo\nДеградація акумулятора смартфона в процесі експлуатації, що призводить до зменшення його ємності, неминуча. Але в деяких випадках складається враження, що виробника не влаштовує природний темп старіння.\nНа форумах підтримки Apple і сайті Reddit недавно стали з’являтися скарги користувачів смартфонів iPhone X, які виявили, що час роботи цих пристроїв на одній зарядці впав до такого ступеня, що викликає думки про необхідність заміни батареї. За словами одного з потерпілих, його iPhone X відключається, коли в батареї залишається 20% заряду.\nКомпанія Apple у відповідь нагадала, що «звичайна батарея розрахована на збереження до 80% своєї початкової ємності при 500 повних циклах зарядки при роботі в нормальних умовах. Річна гарантія включає в себе гарантійне обслуговування несправного акумулятора. Якщо термін гарантії закінчився, Apple пропонує обслуговування акумулятора за плату».\nТак що покупці пристрою вартістю близько 1000 доларів повинні бути готові до того, що по закінченню гарантійного терміну батарею доведеться міняти за свій рахунок. І станеться це, судячи зі скарг користувачів, менш ніж через два роки після покупки.\nMIUI 12 "похоронила" будущее ряда смартфонов Xiaomi\nПорівняли камери майбутніх флагманів від Samsung і Huawei