Як приготувати маску для обличчя з аспірином - WE\nдодому Цікаве та Корисне Як приготувати маску для обличчя з аспірином\nМаска для обличчя з аспірином – ефективний засіб в боротьбі з запальними процесами. Ацетилсаліцилова кислота викликає приплив крові до поверхні шкіри, в результаті чого покращується живлення і відбувається активне засвоєння корисних компонентів складів. Рецептів дуже багато і всі вони добре справляються з поставленими завданнями.\nПотрібні результати досягаються завдяки присутності в складі маски ацетилсаліцилової кислоти. Речовина контролює роботу потових і сальних залоз, нормалізує вироблення шкірного сала.\nМаска для обличчя з аспірином – бюджетне порятунок від прищів і чорних крапок\nПроти вугрів допомагає складу на основі аптечної ромашки і календули. Він нормалізує роботу сальних залоз, завдяки чому акне поступово проходить. Будуть потрібні:\nподрібнені суцвіття ромашки і календули – 1 ч. л;\nсвіжий сік лимона – 1 ч. л;\nкипляча вода – 1/3 склянки;\nПродукт краще брати рідкий, не зацукорився.\nТраву заварити окропом. Дати настою охолонути і фільтрувати рідину.\nДодати до нього інші компоненти і перемішати.\nОтриманий склад накласти на обличчя, попередньо очищену шкіру лосьйоном. Витримати ¼ години і змити теплою водою.\nПроти акне також можна використовувати засоби з анальгіном.\nМожна приготувати ефективний засіб від вугрової висипки з медом. Воно відмінно справляється із запальними процесами, викликаними підвищеною активністю сальних залоз. Щоб приготувати склад, потрібно:\nПодрібнити 3 таблетки ацетилсаліцилової кислоти і залити їх 1 ст. л води.\nДодати мед і свіжовичавлений сік алое – по 1 ч. л.\nНакласти маску на попередньо знежирену шкіру обличчя. Дочекатися, коли склад повністю висохне. Щоб його зняти, поверхню потрібно злегка зволожити і злегка помасажувати. Потім вмитися теплою водою.\nЯкщо є алергія на продукти бджільництва, то дозволяється використовувати масло рослинного походження або натуральний йогурт.\nЦя маска для обличчя з аспірином може використовуватися жінками для догляду за всіма типами шкіри, в тому числі і з підвищеною чутливістю. Протягом першого місяця її використовують два-три рази в тиждень. Потім кількість процедур скорочується до однієї на тиждень.\nКошти з ацетилсаліциловою кислотою допомагають позбутися від комедонов. Необхідно:\nПотовкти 3 таблетки препарату і додати до них 2 ч. л очищаючого лосьйону.\nСклад нанести на обличчя тонким шаром. Почекати 15 хвилин і зняти.\nЦей рецепт допомагає не тільки при забрудненні пір, але і знижує набряклість запаленої шкіри, запобігає появі вугрової висипки.\nМаски цієї групи глибоко живлять і надають омолоджуючий ефект. Відмінно підійдуть такі засоби:\nПодрібнити дві таблетки ліки, скориставшись злегка підігрітою мінералкою. Потрібно 2 ст. л.\nПотім додати до аспірину 1 ст. л жирної домашньої сметани.\nНакласти суміш на обличчя і почекати 20 хвилин. Зняти склад за допомогою теплої води, а потім вмиватися холодною.\nВ домашніх умовах аспірин замінює дорогі препарати для догляду\nВходить до складу наступної омолоджувальної маски кориця добре живить, розгладжує дрібні зморшки і активізує процеси самовідновлення. Вона чудово підійде для шкіри з ознаками в’янення. Необхідно буде зробити наступне:\nПотовкти 4 таблетки аспірину і додати до них половину чайної ложки теплої води.\nПеремолоти корицю паличку кориці. Взяти половину чайної ложки і додати її до лікарської кашки. Перемішати і покласти в суміш ½ ч. л меду.\nНакласти склад і почекати 15 хвилин. Для зняття маски використовувати теплу мінеральну воду.\nВід зморшок добре допомагає суміш ацетилсаліцилової кислоти з желатином. Будуть потрібні:\nлікарський засіб – 2 таблетки;\nпідігріта вода – 4 ст. л;\nгліцерин – 3 ст. л;\nГранули залити водою і дати їм набрякнути.\nТаблетки розтовкти і змішати з водою.\nЗмішати обидва компоненти і додати до них гліцерин. Щоб підсилити ефект, рекомендується покласти 1 ч. л. меду.\nПідігріти суміш на водяній бані, щоб склад став однорідним за консистенцією.\nНакласти маску на 20 хвилин і зняти за допомогою теплої води.\nАспірин з медом живить і очищає шкіру.\nЗ крохмалю можна скласти чудовий засіб, справляється з ранніми зморшками. Готується воно наступним чином:\nВ 100 мл води розмішати 1 ст. л. картопляного крохмалю. Потім закип’ятити ще 100 мл рідини і влити в заготовку, щоб вийшов густий склад.\nДати йому трохи охолонути. Додати до нього три потовчених таблетки аспірину і 1 ч. л обліпихової олії.\nТеплий склад нанести на обличчя і поверхня шиї тонким шаром. Дочекатися його висихання і нанести новий. Повторювати дію, поки суміш не закінчиться.\nЗнімати засіб з шкіри теплою водою, почекавши 15 хвилин після накладення і підсихання останнього шару.\nЦя маска добре коригує овал обличчя. І, що дуже важливо, зручна для застосування в домашніх умовах. Вхідні в її склад компоненти доступні і майже завжди є під рукою.\nЯка з численних рецептур найефективніша – сказати неможливо. Всі вони вирішують певні проблеми та відгуки це підтверджують.\nЧитайте в наступній статті: маска для обличчя з вівсянки\nпопередня статтяЯк забути колишнього: прості способи для складної ситуації\nнаступна статтяВідверта розмова: Артур Смольянінов відповів на запитання шанувальників про батьківство


Зі Львова до Риму та Мілану: у червні відкриють нові рейси | Новини\nЗі Львова до Риму та Мілану: у червні відкриють нові рейси\n19:12, 12 травня 2018 р.\nНові рейси з Львівського аеропорту планують відкрити 22 червня. Літати можна буде до Риму та Мілану - тричі на тиждень.\nПро це йшлося на зустрічі гoлoви Львівськoї ОДА Олегa Синютки із гoлoвoю прaвління директoрів aвіaкoмпaнії Ernest Airlines Чaді Ель Тaнірoм, - повідомляє Львівська ОДА.\nРейси плaнують зaпустити 22 червня. Зі Львoвa дo Риму aвіaрейси викoнувaтимуться тричі нa тиждень – пo пoнеділкaх, середaх тa п’ятницях. Виліт зі Львoвa – o 13:30, з Риму – o 16:50. У дoрoзі – трoхи більше двoх гoдин.\nНагадаємо, Wizz Air розширить свою мережу польотів 70 новими маршрутами, 16 з яких буде відкрито в/з аеропортів Києва, Львова та Харкова. Львів отримає найбільшу кількість нових напрямків серед українських аеропортів.\nпольоти авіарейси дешеві Львів Рим Мілан


Київський університет культури відсвяткував 10-річний ювілей! – Київський університет культури\nКиївський університет культури відсвяткував 10-річний ювілей!\nВ одному з найкращих столичних клубів Bel’Etage відбулось грандіозне святкування Дня народження Київського університету культури.\nВикладачі вишу, зіркові випускники і студенти з піднесеним настроєм займали місця в концертному холі. Атмосфера в приміщенні вирувала своєю урочистістю та позитивом.\nКожен поспішає зробити круте фото на фоні тематичного банера, фото- та відеокамери налаштовані, діджей біля мікшеру заряджає зал, зіркові ведучі готові виходити на сцену та запалювати публіку – все свідчить про феєричний початок дійства.\nХто ж став зірковими ведучими свята? Звісно ж, випускники Університету культури – Григорій Решетнік та Ірина Швець!\nА відкрили свято талановиті студенти Факультету хореографічного мистецтва сучасним запальним танцем.\nПершим сюрпризом для студентів КУК став цікавий розіграш: кожен мав поширити відеозвернення Михайла Поплавського з офіційних сторінок у соціальних мережах Facebook та Instagram із запрошенням на свято і креативно підписати свій допис. Власницею найцікавішого посту та призу у вигляді потужної портативної колонки стала Софія Поліщук, студентка першого курсу Факультету готельно-ресторанного бізнесу .\nЧарівні представниці «Зіркового клубу лідерів Михайла Поплавського» привітали Університет культури драйвовою хореографічно-вокальною композицією. Своєю потужною енергетикою та артистизмом дівчата вразили кожного.\nПродовжила яскраве свято зіркова випускниця університету, солістка гурту «НеАнгели» Слава Камінська.\nДо речі, спостерігати за святом могли не тільки присутні в залі, а й всі охочі. Дійство транслювалось у прямому ефірі на офіційному Youtube-каналі Михайла Поплавського та сайті КУК.\nНаступним зірковим виступом була запальна хореографічна композиція у виконанні театру «Foresight» на чолі випускника, а нині викладача Університету культури Олександра Лещенка.\nКульмінацією грандіозного дійства – Дня народження КУК, став виступ Михайла Поплавського. Зал вибухнув оваціями! Кожен дав волю емоціям та гучно підспівував і танцював під улюблені пісні. Знімали прямі ефіри, фотографувалися та раз у раз, ніби штормовою хвилею піднімали руки догори!\nМихайло Поплавський зі сцени привітав усіх зі святом та звернувся до молоді: «Із Днем народження, зірковий КУК! Бажаю вам добра, любові, оптимізму, шаленого студентського кохання. Мирного неба нам всім і всій Україні».\nПотому оголосив про ще один грандіозний конкурс для студентів Київського університету культури. Суперприз – iPhone 8! А умови конкурсу такі: кожен учасник повинен розмістити привітання зірковому університету у себе в соціальних мережах, підписатися на сторінки у Facebook www.facebook.com/MMPoplavskiy та Instagram https://www.instagram.com/poplavskiy_michail/, позначити Михайла Поплавського у публікації і додати обов’язковий хештег #зірковийкук. Автор привітання, яке набере найбільше лайків та репостів, отримає СУПЕРПРИЗ!\nЗавершився святковий концерт спільним виконанням усіх присутніх із групою талановитих студентів гімну Київського університету культури, що створило відчуття єднання та гордості за свою Альма-матер.\nПубликация от Михайло Поплавський (@poplavskiy_michail) Ноя 8 2017 в 1:33 PST\nПісля урочистої частини розпочалась дискотека із запальними діджеями. Уся молодь була в захваті від святкування 10-ї річниці зіркового вишу і залишилась із гарним настроєм та морем позитивних вражень.\nВітаємо ще раз, нехай Університет культури випустить ще не одне покоління зірок!\n© 2019 Київський університет культури.


Burzum і Україна: "Якщо почнеться війна, я поїду воювати за Росію"\nНещодавно в інтернеті з'явилась інформація про те, що засновник популярного музичного проекту "Burzum" і прихильник язичництва Варг Вікернес підтримує Росію в українському питанні. Але вичерпної інформації на цю тему не було. Тому я детально дослідив діяльність музиканта в цьому контексті і поспілкувався з ним особисто.\nПочну по порядку. За Росію на Донеччині воює група іноземних добровольців, які позиціонують себе як "НС-язичники" і називають себе "Команда Вікернеса" ("Team Vikernes").\nОчолюють цю спільноту два смаглявих персонажі: Леонорманд Гуілауме і Рафаель Лусваргхі.\nПерший з них, Лео, співлідер французько-сербської організації "Unité Continentale" - "Континентальна єдність", яка сповідує ідеологію євразійства Дугіна. Другий - Рафаель з Бразилії. Нещодавно затриманий СБУ.\nЇх "команда" входила до підрозділу "Призрак" Олексія Мозгового (так само як і "ДШРГ Русич" Мільчакова). У наприкінці 2015 вони залишили Донбас і поїхали воювати в Сирію на бік ісламістів-курдів. Вони, між іншим, воюють проти Башара Асада, в підтримку якого сам же Гійом раніше організовував акції у Франції.\nНезважаючи на декларацію ультраправих поглядів, їх сторінки в інтернеті рясніють фотографіями і відео з радянськими прапорами, ленінами, відомими антифашистами Гиркин і Губарєвим.\nЯке ж відношення команда має до музиканта і "ідеологу", ім'я якого використовує? Читач може припустити, що він взагалі не в курсі про те, що хтось носить його ім'я.\nСам Варг коментує чергове youtube-відео Рафаеля про вбивство "укропу" на Донбасі: "Слава тобі, Рафаєль! Я салют тобі!" Однак ніяких більше прояві позиції Варга з українського питання я не знайшов. Тому вирішив запитати його особисто. Дивно, що ніхто з його українських прихильників цього не зробив раніше. Спочатку я не думав викладати наше листування на загальний огляд, тож наведений далі текст більш відповідає формату розмови, а не інтерв'ю:\n...Я побачив, що ви підтримуєте Росію в Російсько-Українському конфлікті. Чи це так? Тому-що багато європейських націоналістів стали рабами брехні і нестачі інформації.\nЯ не підтримую нікого, але я дуже негативної думки щодо жидівського режиму в Україні. Це гівняний жидівський уряд засланий з США. Ніхто не повинен боротися за його існування.\nРозкажи, що таке "Команда Вікернеса", що ти думаєш про них? У Росії теж "єврейська влада". Саме тому багато російських НС воюють зараз на боці України проти Путіна і Росії.\nТак, Росія також погана, але по-своєму. Росія все ж краще ніж США. З двох зол ти вибираєш менше. Команда Вікернеса була групою бразильських добровольців, які воювали на російській стороні. Вони не пов'язані зі мною, але я знаю про них.\nУ Норвегії теж "єврейська влада". Якби якась країна напала на неї і знищувала б норвежців, ти напевно не був би радий.\nЯ ніколи не зроблю нічого, щоб допомогло цьому уряду залишитися при владі.\nТи кажеш так, тому що росіяни не вбивають твоїх друзів. Ти писав що Брейвік поганий, тому що вбивав простих людей, а не владу. Російська армія в цьому як Брейвік: вбиває простих людей, а не уряд.\nПроблема в тому, що Українці в тому числі вбивають російських мирних жителів, так що... І є всі докази того факту, що Українці почали це. Український НС рух не є нормальним НС рухом, це переважно анти-російський рух. Більшість пропаганди про те, що Росія погана, вона навіть звинувачує Росію в Голодоморі, в той час, як всі інтелігентні люди знають, що росіяни не створювали Радянський Союз. Це зробили євреї. Тому в чому звинувачувати Росію? Росіяни постраждали від радянської системи не менше, ніж інші слов'янські люди. Мільйони росіян були вбиті - переважно через примусову працю. Українська армія і міліція будуть праві лише тоді, якщо почнуть воювати проти режиму в Києві. Але замість цього, вони переважно вбивають мирних російських жителів. Брейвік убив дітей діючих політиків, між іншим. Не простих людей.\n"Російські мирні жителі" це цивільні з Росії. Але українська армія ніколи не була в Росії. Ми воюємо тільки на території України, так що не можемо "вбивати мирних російських жителів" апріорі. Ти читаєш новини в інтернеті тільки з одного боку і думаєш, що знаєш про війну в Україні більше ніж українці. Не бачу сенсу переконувати тебе. Дякую за відповідь.\nТам є росіяни, які живуть в Україні. Ви знаєте про це. У Донецькій області. Вся суть цього конфлікту в тому, що Українці хочуть змусити їх відмовитися від власної мови тощо. А вони пручаються і прагнуть до незалежності. Я читаю новини по обидва боки, і виглядає так, що обидві сторони розповідають багато брехні, але українська сторона бреше більше і також вона обслуговує інтереси США. Я також спілкуюся з людьми, які безпосередньо беруть участь в конфлікті. Я знаю більше ніж тобі здається.\nЯка твоя думка про батальйон "Азов"? Велика частина його бійців називають себе нацистами і язичниками. Багато російських і європейських (зі Швеції, Фінляндії, Франції, Хорватії, Білорусі і т.д.) НС воюють в Азові. Відома російська НСБМ група "Молотх" підтримує Україну і "Азов", вони переїхали в нашу країну. Ти вважаєш, що вони всі теж "єврейські раби" і русофоби?\nНі, я хорошої думки про них. Але вони воюють не на тому боці. Вони воюють щоб підтримувати єврейську ЦРУ, яке зацікавлене в цьому уряді у Києві. Багато європейських націоналістів воюють також і на російській стороні теж. Тому що режим в Україні єврейський до мозку кісток.\nДо речі, шукаючи інформацію про його позиції на офіційному сайті (burzum.org), я натрапив на цікаві висловлювання. Ось з приводу "язичництва":\nПитання: Які книги надихнули вас найбільше на шляху до вашої віри в Асатру?\nМоєї віри в Асатру? Я можу запевнити вас, що абсолютно не вірю в яких би то не було духів або божеств. Я вважаю подібну віру наслідком елементарного невігластва, або по суті справи нестачі розуму. Я занадто багато знаю про релігію, щоб бути релігійним, так би мовити, та й не настільки я дурний (читайте статтю "Релігія або Розум" на цьому сайті). Практикування язичництва так, як це робили наші предки це великий безглуздий крок назад. Догми засновані на невігластві і помилкових уявленнях. Тільки дурні будуть продовжувати вірити в "Бога" (будь-якого бога!) не дивлячись на те, що ми знаємо, що ці ідеї засновані на невігластві і помилкових уявленнях людей Кам'яного віку. У ті часи їм не дано було знати більшого, зате нам це відомо. Чи віримо ми в декількох або тільки одного бога, не має значення, - все це безумство. Джерело.\nПитання: Чи плануєте ви відвідати Росію коли-небудь?\nЯкщо контрольовані Тель-Авівом злочинці з НАТО коли-небудь нападуть на Росію, я приїду в якості добровольця російської армії, але інших причин їхати в Росію у мене немає. Джерело.\nА в своїй книзі "Промови Варга II" (с. 82, 87, 122, 218-219) він пише про те, що люди з III і IV групами крові (25% українців) неповноцінні. Такими ж він вважає людей з темними кольорами очей і волосся. Що ж ми маємо в підсумку? Кумир багатьох правих виявився безідейних ватним атеїстом, який не хоче воювати за свою націю, прикриваючи свою боягузтво "ЗОГом" та іншими нісенітницями. Який, до того ж відмовився від прізвища своїх пращурів і нещодавно взяв прізвище дружини (Каше). Хіба можна таку людину сприймати серйозно і тим більше вважати моральним авторитетом, кумиром і взірцем?\nЖора Дементьев (Киев)


Актуальність проблеми безпеки людини в сучасному суспільств. Ситуація з безпекою людини в Україні. Модель життєдіяльності людини. Напрямки забезпечення безпечної життєдіяльності. Основні положення теорії безпеки людини. Класифікація небезпек, страница 51\n4. Дози опромінення\nРозрізняють експозиційну, поглинену, еквівалентну і ефективну еквівалентну дози опромінення.\nЕкспозиційною дозою оцінюють ступінь іонізації повітря. Одиниця її виміру – Рентген: Дексп=[1P]. Саме з вимірювання кількості опромінення в повітрі і починалася, власне, дозиметрія, коли по дозі у повітрі робили висновок про дозу опромінення людини. Нині Рентген використовують для виміру потужності дози рентгенівського і γ-випромінювання, або інакше - рівня радіації (Р/год, мР/год, мкР/год).\nПоглиненою дозою називають кількість поглиненої 1 кг маси тіла енергії радіації. Вимірюється вона в Греях: Дпогл = [1Гр = 100 рад = Дж/кг].Рад – несистемна одиниця, означає скорочення: „радіаційно-адсорбційна доза”. Потужність поглиненої дози - це відношення дози до інтервалу часу її накопичення: Дпогл/t.\nОднак поглинені дози від випромінювання різних типів викликають нерівнозначний біологічний ефект. Останній визначається коефіцієнтом відносної біологічної ефективності (ВБЕ), який являє собою відношення поглиненої дози рентгенівського випромінення до поглиненої дози випромінювання іншого типу, що викликає такий самий біологічний ефект.\nПрийнято вважати, що КВБЕ для α-частинок у 20 разів вище, а КВБЕ для β-частинок у 10 разів вище, ніж КВБЕ для γ-випромінення, який прийнятий за 1.\nТому для розв'язання практичних задач радіаційної безпеки введено поняття еквівалентної дози, яка визначається добутком поглиненої дози на коефіцієнт КВБЕ. Одиниця виміру еквівалентної дози - "бер" (біологічний еквівалент ренгена), або Зіверт:\nДекв = [13в = 100бер].\nІноді дози опромінення окремих ділянок тіла або органів неоднакові, особливо при внутрішньому опроміненні. Щоб привести нерівномірне опромінення тіла до рівномірного і цим забезпечити однакові умови порівняння і оцінки наслідків користуються поняттям ефективної еквівалентноїдози ( ДЕЕД).\nДля її розрахунку введені так звані виважені коефіцієнти W:\n- для статевих залоз W=0,25\n- для кісткового мозку і легенів W=0,12\n- для щитовидної залози W=0,03.\nЦе означає, наприклад, що доза опромінення щитовидної залози в 1Зв (100 бер) аналогічна за наслідками рівномірному опроміненню всього тіла дозою 0,03 Зв. Тобто: ДЕЕД = W·Декв.\n5. НРБУ - 97\nВсі держави, які використовують радіоактивні речовини в енергетиці, виробництві, медицині, науці мають державні норми і правила радіаційної безпеки, які грунтуються на рекомендаціях Міжнародної комісії (МКРЗ). Їх мета - попередити шкідливі наслідки опромінення людей в процесі використання, збереження і транспортування радіоактивних речовин і джерел іонізуючого випромінювання.\nЗ 1997р. у нашій державі діють норми радіаційної безпеки України - НРБУ-97. Згідно з цими нормами все населення країни розподілено на 3 категорії:\nКатегорія А - це персонал радіаційнно-небезпечних об'єктів (працівники АЕС, гама-дефектоскопісти, ренгенологи, радіологи та ін.).\nКатегорія Б - обмежена частина населення, тобто особи, які безпосередньо не працюють з джерелами випромінювання, але за умовами проживання або розташування робочих місць можуть підпадати під дію радіоактивних речовин та інших джерел випромінювання.\nКатегорія В - решта населення держави.\nНорми радіаційної безпеки НРБУ-97 регламентують три групи критичних органів в залежності від їх радіаційної чутливості:\nI група - все тіло, гонади, статеві органи, червоний кістковий мозок.\nII група - м'язи, щитовидна залоза, жирові тканини, печінка, нирки.\nIII група - кісткова тканина, шкіра, руки, ноги.\nБезпечні дозові межі зовнішнього і внутрішнього опромінення, бер/рік\n(понад природний рівень)


"Обгризені кістки для медиків і пацієнтів": про ситуацію в галузі медицини — Бюро аналізу політики\nСитуація в галузі медицини на сьогодні лишається критично. Медичні заклади не встигають робити тести, не вистачає реанімацій, величезне навантаження на лікарів первинки та інфекціоністів.\nЗеленський і Єрмак у Феофанії у легкій формі хворіють на коронавірус. Відповідно виникає питання, якщо це легка форма, то чому вони в Феофанії, а не вдома на самоізоляції під наглядом сімейних лікарів. Бо ліжок не вистачає і перебувати у легкій формі в стаціонарі – це забирати чиєсь життя, яке потребує негайної допомоги лікарів. Але це ж філософські питання, на які ми і так знаємо відповідь.


Останні новини від Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ в Україні на основі інформації, що надійшла станом на 19:30, 4 березня 2016 | OSCE\nГоловна Новини Новини та прес-релізи Останні новини від Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ в Україні на основі інформації, що надійшла станом на 19:30, 4 березня 2016\nОстанні новини від Спеціальної моніторингової місії ОБСЄ в Україні на основі інформації, що надійшла станом на 19:30, 4 березня 2016\nКИЇВ 5 березня 2016\nЦей цвіт надається для ЗМІ та широкого загалу.Офіційною версією звіту є оригінал тексту англійською мовою.\nСММ зафіксувала зменшення кількості випадків порушення режиму припинення вогню в Донецькій області в порівнянні з попередніми днями і продовжила вести спостереження за ситуацією в Луганській області, яка в цілому залишалася стабільною. Місія продовжила спостереження за відведенням озброєння; деяке озброєння було зафіксовано в порушення ліній відведення. СММ сприяла і здійснювала моніторинг робіт з розмінування, а також ремонтних робіт по обидві сторони від лінії зіткнення. В Івано-Франківську спостерігачі місії поспілкувалися з представниками Спілки ветеранів. Місія відвідала прикордонні райони, непідконтрольні уряду.*\nСММ спостерігала численні випадки порушення режиму припинення вогню в Донецькій області. Пізно вночі 3 березня, перебуваючи у підконтрольному «ДНР» центрі Донецька, спостерігачі місії чули 16 вибухів невизначеного походження за 5-10 км на північ-північний захід від місця свого розташування. Протягом дня, перебуваючи на підконтрольному «ДНР» залізничному вокзалі міста Донецька (6 км на північний захід від центру Донецька), СММ зафіксувала сім вибухів невизначеного походження, 94 черги і 34 одиничних постріли зі стрілецької зброї з територій на відстані 2-14 км на північний захід, північ, північний схід і північний захід від місця свого розташування.\nУ вечірні години 3 березня 2016 року, перебуваючи в підконтрольному урядові м. Світлодарськ (57 км на північний схід від Донецька), СММ чула один залп з реактивної системи залпового вогню, 12 ударів, завданих артилерійською стріляниною, 24 удари, що були завдані пострілами з мінометів (за оцінкою чотири з них були зроблені зі 120 мм міномета, а 20 - з 82 мм міномета), 16 ударів в результаті пострілів з автоматичного міномета, 33 постріли з 30 мм гармати (БМП-1) і 150 черг вогню з великокаліберного кулемета з територій на відстані близько 2-5 км на південний схід, південний захід і північний схід від місця свого розташування. У вечірні години 3 березня, перебуваючи в підконтрольному «ДНР» м. Горлівка (39 км на північний схід від Донецька), спостерігачі СММ почули 50 вибухів за 6 км на захід від місця свого розташування, які були оцінені, як удари, спричинені пострілами з 82 мм міномета.\nУ Луганській області СММ чула 12 вибухів невизначеного походження: сім з них на відстані 10 км на південь від позиції патруля в районі підконтрольного уряду м. Золоте (60 км на північний захід від Луганська), і п'ять вибухів на відстані близько 25 км на південний захід від позиції СММ в підконтрольному «ЛНР» с. Сокільники (38 км на північний захід від Луганська). Інші випадки порушення режиму припинення вогню були оцінені як навчання з бойовою стрільбою на тренувальних полігонах за межами зони безпеки: поблизу підконтрольних «ЛНР» м. Міусинськ (62 км на північний захід від Луганська) та с. Шимшинівка (28 км на північний захід від Луганська).\nУ ході роботи, пов'язаної з реалізацією Доповнення до Комплексу заходів, СММ ще раз відвідала місця постійного складського зберігання озброєнь Збройних сил України, і відзначила невідповідність індивідуального заводського номера одного танка тому, що був зазначений в інвентарному списку даного місця, а також відсутність шести танків (Т- 64) і трьох мінометів (2Б9, «Васильок», 82 мм).\nЗа межами ліній відведення і місць зберігання СММ спостерігала сім танків (Т-72) в районі на захід від підконтрольного уряду с. Карлівка (25 км на північний захід від Донецька), два танки (Т-72) на безбортовій вантажівці неподалік від підконтрольного уряду м. Селідове (41 км на північний захід від Донецька) і 18 танків (Т-64), що стояли на полігоні поблизу підконтрольного «ЛНР» с. Круглик (31 км на північний захід від Луганська).\nНа підконтрольних уряду територіях за межами відповідних ліній відведення СММ ще раз відвідала такі місця і зафіксувала: 18 буксируваних гаубиць (Д20, 152 мм) і п'ять мінометів (три ПМ-38, 120мм; два 2Б9, 82мм); а також відсутність шести протитанкових гармат (МТ-12 «Рапіра», 100 мм).\nСММ продовжує сприяти і здійснювати моніторинг дотримання режиму припинення вогню для забезпечення проведення ремонтних робіт об'єктів життєзабезпечення. СММ продовжила моніторинг проведення ремонтних робіт газопроводу між підконтрольним уряду м. Мар'їнка (23 км на північний захід від Донецька) і підконтрольним «ДНР» смт Олександрівка (20 км на північний захід від Донецька). Поблизу підконтрольного «ДНР» м. Ясинувата (16 км на північний схід від Донецька) місія спостерігала за проведенням ремонтних робіт на водній фільтрувальній станції. Робітники на об'єкті розповіли спостерігачам місії про те, що ця станція постачає воду на території, що знаходяться на південний схід від м. Ясинувата до м. Маріуполь. У підконтрольному урядові м. Авдіївка (17 км на північ від Донецька) СММ здійснювала спостереження за проведенням ремонтних робіт водопроводу, що перетинає лінію зіткнення. На насосній станції, яка також знаходиться в цьому районі, шість працівників енергокомпанії розповіли спостерігачам місії про запланований ремонт опори ліній електропередач, що знаходиться за периметром об'єкта. Як повідомлялося, вона була пошкоджена в результаті обстрілу, що призвело до відсутності електропостачання в деяких населених пунктах даного району, наприклад у підконтрольному урядові с. Василівка (18 км на північний схід від Донецька). Перебуваючи на об'єкті, СММ вибухів не чула. Поблизу підконтрольного «ЛНР» с. Весела Гора (16 км на північ від Луганська) СММ спостерігала за проведенням ремонтних робіт на високовольтних лініях електропередач уздовж лінії зіткнення.\nСММ спостерігала пошкодження цивільної інфраструктури. Виконуючий обов'язки «голови сільської ради» с. Зайцеве (50 км на північний схід від Донецька) розповів СММ про те, що з 28 лютого половина підконтрольної «ДНР» території села, включно зі школою №15, залишилася без електропостачання через обстріли. Місія зв'язалася з енергетичною компанією, яка могла б виконати ремонтні роботи, і з'ясувала, що їх проведення неможливе через відсутність гарантій безпеки. У школі спостерігачі місії зафіксували руйнування північного фасаду другого поверху, яке за оцінками було спричинено бойовою машиною піхоти (БМП-1). Поруч зі школою СММ також бачила дві частково накриті БМП, а також близько десяти озброєних людей. У Горлівці головний лікар педіатричного відділення центральної лікарні №2 розповів спостерігачам СММ про недостатню потужність резервного електропостачання лікарні. СММ бачила стару воронку у центрі лікарняного комплексу та сліди осколків на прилеглих стінах. У с. Сокільники СММ зафіксувала значне руйнування газопроводу.\nСММ продовжує фіксувати наявність мін і снарядів, що не розірвалися в зоні безпеки. На підконтрольному «ДНР» блокпості поблизу м. Ясинувата СММ знову бачила дві протитанкові міни (див. Щоденний звіт СММ від 4 березня 2016). СММ також зафіксувала вісім протитанкових мін на блокпості, підконтрольному Збройним силам України на дорозі Н-15 на схід від м. Мар'їнка (див. Щоденний звіт СММ від 24 лютого 2016). У підконтрольному урядові с. Передільське (24 км на північний захід від Луганська) СММ знову спостерігала три фрагменти снаряду, що не розірвався від реактивної системи залпового вогню (БМ-21, «Ураган», 220мм) (див. Щоденний звіт СММ від 7 лютого 2016). У підконтрольному урядові с. Тепле (31 км на північний схід від Луганська) СММ відреагувала на повідомлення про інцидент з летальним наслідком, який стався 27 лютого. Голова місцевої ради і лісник, відповідальний за цей район, розповіли СММ про те, що в результаті підриву на міні-пастці одна людина загинула, а інша отримала серйозні поранення під час збору дров у лісовому масиві, який знаходиться за 300-500 метрів на південь від блокпоста в с. Тепле, розташованого на головній дорозі. Вони також відзначили, що даний інцидент стався неподалік від стежки, яку щодня використовують працівники прилеглої фабрики.\nСММ зазначила перешкоди в перетині блокпостів вздовж лінії зіткнення для цивільних осіб. На блокпості Збройних сил України, розташованому на трасі Н15 неподалік від м. Мар'їнка, СММ зафіксувала 360 автомобілів, що прямували в західному напрямку на територію, підконтрольну уряду і 170 транспортних засобів, які прямували в східному напрямку. Пізніше на цьому ж блокпості СММ зафіксувала 234 автомобілі і два автобуса, що прямували на схід і 109 автомобілів - на захід. У підконтрольному «ЛНР» с. Новоолександрівка (65 км на захід від Луганська) жителі розповіли СММ, що їм було відмовлено в перетині блокпостів в напрямку підконтрольного «ЛНР» м. Первомайськ (57 км на захід від Луганська). Спостерігачі місії поспілкувалися з озброєним представником «ЛНР» на сусідньому блокпості, який підтвердив цю інформацію, пославшись на наказ керівництва.\n3 березня СММ відвідала непідконтрольний уряду пункт пропуску через кордон у м. Червонопартизанськ (підконтрольний «ЛНР», 67 км на південний схід від Луганська) та спостерігала в цілому спокійну обстановку. Близько десяти транспортних засобів (цивільні автомобілі і одна цивільна вантажівка) з українськими номерними знаками очікували в'їзду в Російську Федерацію.\nСММ зустрілася з представником Спілки учасників АТО Івано-Франківська. Він заявив про те, що в Івано-Франківську ветеранам не були виділені земельні ділянки, однак в м. Тисмениця (10 км на схід від Івано-Франківська) було виділено 25 ділянок з 219, які раніше були призначені для цієї мети. Він також розповів про те, що Івано-Франківська обласна адміністрація прийняла рішення здійснити виплати сім'ям солдатів добровольчих батальйонів у жовтні 2015 року. Однак таке рішення було оскаржене деякими депутатами обласної ради. В даний час рада планує розглянути нову аналогічну пропозицію 18 березня.\nСММ продовжує спостерігати за ситуацією в Херсоні, Одесі, Львові, Харкові, Дніпропетровську, Чернівцях та Києві.\n*Обмеження свододи пересування та інші перешкоди у виконанні мандату СММ:\nРобота СММ з моніторингу обмежена сторонами та з міркувань безпеки, у тому числі через наявності мін, пошкоджену інфраструктуру і непередбачуваність ситуації на Донбасі.\nНа мосту в Станиці Луганській озброєні люди на підконтрольному «ЛНР» блокпості заявили про те, що вони отримали вказівку не пропускати СММ. Спостерігачі СММ зв'язалися з СЦКК і після 15 хвилин затримки змогли перетнути блокпост.\nСпеціальна моніторингова місія ОБСЄ в Україні: таблиця порушень режиму припинення вогню станом на 19:30, 4 березня 2016


Розробка регіональних цільових програм сприяння розвитку громадянського суспільства: методичні рекомендації\nРозробка регіональних цільових програм сприяння розвитку ...\nУкраїнський незалежний центр політичних досліджень видав методичні рекомендації “Розробка регіональних цільових програм сприяння розвитку громадянського суспільства”\nУкраїнський незалежний центр політичних досліджень видав методичні рекомендації “Розробка регіональних цільових програм сприяння розвитку громадянського суспільства”. Публікацію підготовано за підтримки програми “Громадянське суспільство та належне врядування” Міжнародного фонду “Відродження”.\nМетодичні рекомендації містять поради щодо:\n– алгоритму розробки регіональних цільових програм сприяння розвитку громадянського суспільства;\n– орієнтовної структури програм;\n– визначення мети, завдань і заходів програм (з оглядом відповідного досвіду різних регіонів України);\n– очікуваних результатів і показників виконання програм;\n– моніторингу реалізації програм.\nКрім того, наведено загальний огляд мети, завдань та інституційного забезпечення державної політики сприяння розвитку громадянського суспільства в Україні.


На львівському Форумі Видавців покажуть ніч короткого метру - 032.ua\nНа львівському Форумі Видавців покажуть ніч короткого метру\n12:31, 29 серпня 2013 р.\nНа 20 «Форумі видавців у Львові» не тільки читають. Так, 13 вересня гості Форуму матимуть змогу провести ніч у Палаці мистецтв. О 23 годині тут розпочнеться «Довга ніч короткого метру» – показ короткометражних німецьких фільмів. Програму створено за підтримки AG Kurzfilm та German Films. Вхід – вільний.\n«Молодість» – одна з найбільших спеціалізованих кіноподій України та Східної Європи за версією Міжнародної Асоціації Кінопродюсерів (FIAPF). Щоосені фестиваль представляє понад 250 фільмів з усього світу. Конкурсна програма складається зі студентських, перших короткометражних та повнометражних фільмів.\nКінофестиваль був започаткований 1970 року у вигляді дводенного перегляду студентських короткометражних фільмів Київського державного інституту театрального мистецтва. Відтоді локальна ініціатива набула міжнародної популярності: з 80-х років українці знайомилися з роботами режисерів-дебютантів з Болгарії, Грузії, Вірменії та Росії, часи перебудови стали епохою кінематографістів із країн Балтії, Казахстану, Азербайджану та Німеччини.\nПерші кроки у великий кінематограф разом з «Молодістю» зробили знані нині режисери: Фред Келемен, Том Тиквер, Франсуа Озон, Андраш Монорі, Олексій Балабанов, Денис Євстигнеєв, Стівен Долдрі. Учасників «Молодості» пізніше відзначали «Золотою пальмовою гілкою» (Брюно Дюмон) та «Оскаром» (Ален Берлінер). У різні роки членами журі фестивалю були зіркові українські письменники: Оксана Забужко, Юрій Андрухович, Іван Малкович та інші.\nНічний показ кращих стрічок молодих німецьких режисерів – у такому форматі пройде презентація МКФ «Молодість» на Форумі Видавців. Програму створено за підтримки AG Kurzfilm та German Films. Загальний хронометраж - 341 хв.\nКінофестиваль «Молодість» цього року вирішив показати на ювілейному Форумі видавців чи не найдинамічнішу свою складову. Довга ніч короткого метру – наша особлива подія, де концентрація кіноманів завжди найбільша. Ми тішимося з того, що вперше у Львові представляємо саме короткометражну програму. Тож пропонуємо запастися кавою й провести ніч з п’ятниці тринадцятого в Палаці Мистецтв. Містику й повне глядацьке задоволення гарантуємо, – запевняє Анна Корягіна, прес-аташе МКФ "Молодість".\nВулиця Руданського у Львові стане пішохідною: стартував капремонт, - ФОТО, ВІЗУАЛІЗАЦІЯ\n16 жовтня на вулиці Руданського у Львові розпочали капітальний ремонт. Як повідомляє кореспондент сайту 032.ua, вартість робіт, згідно з тендером у системі “Прозорро”, складає 3 мільйони 21 тисячу 500 гривень 40 копійок. Переможцем торгів стало ТзОВ “Будкомінвестиція”. За даними ЄДР, підприємство зареєстроване у Львові по вул. Чайковського, 8. Засновником вказаний мешканець с. Майдан на Жовківщині Кучма Андрій Васильович. Керівником є Задорожний Іван Бог...


Здоров'я та безпека наших працівників і постачальників послуг мають для нас величезне значення. Саме тому ми втілюємо найвищі стандарти безпеки праці на всіх заводах компанії.\nЗгідно з нашою корпоративною філософією повного дотримання фінансового та податкового законодавства компанія Fronius закупає товари лише в постачальників, що не мають справу з так званими «конфліктними мінералами». Ми вимагаємо від наших постачальників обов'язкового дотримання вимог Закону Додда-Франка.\nПротягом останніх років компанія Fronius успішно впровадила численні заходи з підтримки належного рівня безпеки на виробництві. У 2014 році ми отримали сертифікат OHSAS 18001.\nСертифікат ISO 9001 – відділ автоматизації\nСертифікат ISO 9001 – Fronius International\nСертифікат ISO 9001 – Fronius VSP і завод у Чеській Республіці\nІнформація про конфліктні мінерали\nЗахист довкілля – REACH (Норматив (EC) № 1907/2006)\nRoHS (Директива 2002/95/EC)


Палаюче горно надії | Регіональний центр народного мистецтва «Гуцульська гражда»\nГортаючи сторінки історії Гуцульщини, знайомлячись із життям горян, особливо — уславлених опришків, легінів Карпат, у нашій уяві постає кремезна постать чоловіка в гуцульському строї, де обов’язковими атрибутами є топірець, широкий пояс (черес) із литими з мосєнжу пряжками, люлька.\nТопірець здебільшого є дерев’яним, але справжній бойовий топірець був не тільки атрибутом гонору, а й зброєю проти якоїсь небезпеки, яка часто траплялася в горах, він був вилитий з бронзи.\nСьогодні поволі слава топірця стихає, як і технологія його виготовлення простим дідівським способом. Топірець, як зброя виконав свою місію і в більшості став доповненням до сценічного одягу, або в обрядових сценах великих християнських свят коляда, маланка, чи експонат виставки.\nАле не має права йти в забуття топірець, як мистецька річ, з його давньою технологією виготовлення, мистецьким оздобленням і фантазією старого майстра. Здавна на Гуцульщині в пошані були майстри-мосяжники, які виготовляли не тільки топірці, але й литі пряжки для поясів, лускоріхи, жіночі прикраси (зґарди), часом доводячи свої вироби до віртуозності.\nНемало було випадків де цим ремеслом займалися цілі династії. Як правило, вони жили у віддалених куточках населених пунктів, де панували тишина і спокій. До них належить Харінчук — знаменитий майстер-мосяжник із села Красноїлля Верховинського району, Лукина і Миколу (Никор) Дутчаки із Брустурів, Медвідчук із села Річки і багато інших.\nУ один із таких віддалених куточків ми помандруємо, щоб переконатися, чи ще «горить» десь горно майстра-мосяжника. Ми довідалися, що такий може бути в Брустурах. Дорога нелегка, аж під самий вершєк Кичери, що майже на межі між Брустурами і Річкою. Нам відкрилося обійстя знаменитої мистецької родини Шмадюка Федора Васильовича. На наше щастя вогник надії нас не підвів. Зустрів нас сам господар Федір Васильович.\nПитаємо, чи ми добре попали, адже багато чули про вас, як майстра-мосяжника. Попали ви добре, але роки вже мені не дозволяють працювати, я відпочиваю, зате можу вас потішити — мою справу продовжує онук Назарій. Він краще робить як я. Назарку, тут до тебе гості, — гукає дідусь. Із хати повагом виходить молодий, скромний леґінь, за ним — двоє дітей. Це вже правнуки Федора Васильовича.\nПісля привітання молодий майстер питає, що нас саме цікавить. — Нас цікавить все, але найбільше — як народжуються мосяжні вироби. Непомітно у справних молодих руках розгоряється горно, у киглі лежать кавалки бронзи, які через деякий час розтоплюються до золотої маси, готової до заливання у форми. Після розливання у форми і остигання починається процес надання форми, потім — мистецьке оздоблення, яке більш трудомістке, і вимагає мистецьких навиків і часу.\nНа запитання, відколи почав займатися мистецтвом мосяжництва, — Назар відповів коротко: напевно — ще з колиски. Адже зростав у сім’ї, де в майстерні завжди горіло горно. І це — правда. Дід Федір Васильович Шмадюк відомий майстер-мосяжник не лише в Брустурах. Він багато років працював у Косівських художніх майстернях, його вироби чи не найбільше славилися як високомистецькі. Сьогодні ще працює брат діда Михайло Васильович Шмадюк, хоч і проживає на Закарпатті, в селі Лазещині Рахівського району. Гордиться тим, що йому вдалося прищепити любов до мистецтва своєму зятеві, який став відомим майстром на Закарпатті.\nТак непомітно процес виготовлення топірця завершився. Майстер довів його до закінченої форми, далі потрібне мистецьке оздоблення, яке потребує часу. Поки ми з дідусем говорили про життя, думали про майбутнє, молодий майстер виніс в’язку різних виробів, які виблискували на сонці, як щось дорогоцінне. Назарій попередив, що вони не продаються, бо це їхня родинна реліквія — роботи нашого дідуся, сімейна збірка. Хотілося придбати хоч якийсь виріб — як пам’ятку про цей чарівний куточок нашої прекрасної землі, про цих працьовитих закоханих у свою роботу людей, гостинністю яких може позаздрити будь-хто.\nНа жаль, сьогодні все рідше можна побачити мосяжне горно, і те як молодий хлопець так захоплено працює і розповідає про свою улюблену справу.\nПопрощавшись з прекрасними людьми, які представляють династію, ми сходили з гори, весело помахуючи топірцями, уявляючи, як колись легіні Довбуша ними вирішували багато питань. Але мучила думка, час біжить дуже швидко і багато дечого просто зникає зі сторінок нашого життя, збіднюючи нашу славну історію та історію нашого мистецтва. На жаль, в цьому винні і ми. У гонитві за матеріальними благами бідніємо духовно, і ця хвороба передається нашим дітям.\nБудьмо обережні та пильні. Цінуймо багатства, залишені нашими предками, їхні творіння і надбання. Це діалог між минулим, сьогоденням і прийдешніми поколіннями. Віриться, що іскри палаючого горна Назарія розгоряться яскравим полум’ям прекрасного мосяжного мистецтва нашого краю і продовжиться нитка сімейного ремесла.\nФото Василя Лосюка.


У Кирилівці чоловіки страждають від раптової втрати пам'яті – Новини Запоріжжя | Факти Запоріжжя\nУ Кирилівці чоловіки страждають від раптової втрати пам'яті\nЗа останні дні на курорті зафіксували декілька подібних випадків.\nУсіх постраждалих знайшли у стані коми. Молодих чоловіків доставили до Якимівської районної лікарні. Зазначається, що тільки за минулі вихідні медичні працівники зафіксували три випадки. Передбачається, що чоловіки стають жертвами невідомої речовини.\nДвоє з постраждалих пройшли усі необхідні аналізи, внаслідок чого в їх крові не виявлено ніяких речовин. Лише у крові одного з чоловіків зафіксували невелику дозу алкоголю.\nПісля повернення свідомості, постраждалі не можуть пригадати попередні події. Крім того, після інциденту чоловіки втратили гроші та цінні речі, які мали при собі. Наразі правоохоронці встановлюють обставини.\nЖодних спогадів: запоріжець перебуває у лікарні Польші з втратою пам'яті (фото)\nУ Запоріжжі невідомі пограбували приміщення секонд-хенду


Мала, або та, що ходить на руках (заключна частина) | Художні твори | Гоголівська академія\nХудожні твори Проза ..........\nМала, або та, що ходить на руках (заключна частина)\n© Олеся Гулько-Козій, 01-01-2013\nМинуло сімнадцять років.\nЛексус промчав повз Лію, та раптом оскаженіло заверещав гальмами й дав задній хід. Дверці відчинилися:\n- Сідай! Підвезу!\nЛія озирнулася довкола. Якось ніби страшно сідати в авто, якого не зупиняла, особливо проти ночі. Але вибору не було. На автобус уже запізнилася. Наступний буде лише години за півтори. Бульйон, зварений з домашньої курятини, може охолонути. Борис знову сваритиметься, як минулого разу. Жінка несміливо наблизилася до авто. З відчинених дверцят віяло теплом, долинала заспокійлива класична музика. Стомлена Лія піддалася спокусі й сіла у м’яке крісло.\n- Куди це ти проти ночі, мала? – від цього голосу її морозом обсипало.\nЛія не зважилася повернути до нього обличчя. Тільки міцніше притиснула до себе сумку з банкою курячого бульйону.\n- У Хмельницький, – і чомусь закашлялася. - Борис у обласній лікарні.\n- Ет, мала-мала… Що ж ти тоді накоїла? Хоча б щасливо прожила ці роки? Чому мовчиш? - голос Артемів нітрохи не змінився, хіба що додалося оцієї хрипоти, якою він хвилював ще дужче.\nЛія опустила обличчя, тамуючи сльози.\n- Борис хворий, - промовила глухо. - Смертельно хворий. Я їду до нього. Ночую в лікарні поряд із ним. Вранці після обходу повертаюся додому. Господарство, хвора свекруха, шістнадцятирічна дочка... Роботу довелося залишити - не встигала. Чи щасливо прожила, питаєш? Не знаю. Ніколи мені над цим думати.\nЛія раптом подумала: чого це вона сповідується перед тим, хто колись її зрадив? І гордовито підняла голову, глянула Артемові просто у вічі.\nВеликі променисті очі, які він так любив, хоч і втратили юнацький блиск, та залишилися такими само рідними… Не так би краялось серце від цього погляду, якби він не повнився болем від чого ніби поважчав. А в іншому Лія нітрохи не змінилася. Ба, стала вродливішою. Нарешті дитячі риси набули справжньої зрілої довершеності. Як він і очікував… Саме такою уявляв собі свою майбутню дружину через літа. Скільки ж їх збігло звідтоді? Сімнадцять... Боже, стільки часу прожив без неї! Як це вийшло, як він зміг?!\n- Пробач, - нарешті озвався й він. - Я все про тебе знаю. Мама розповідає.\n- Я теж про тебе все знаю, - всміхнулася Лія. - Навіть року зі своєю Аллою не прожив. А чому не одружився знову?\n- На тебе чекав. Думав, теж не зможеш жити з людиною, якої не кохаєш. Та, бач, помилився. Ти виявилася сильнішою за мене. Що ти тоді хотіла мені довести? Так і не збагнув досі…\nЛія байдуже знизала плечима.\n- Він здавався мені надійним. Я більше не хотіла страждати, - останні слова жінка насилу вичавила з себе. Вдавана незворушність все-таки багато їй коштувала. Чи то через недосипання, чи просто з утоми раптом запаморочилася голова. Здавалося, ще мить і вона зомліє.\n- Мала, давай кудись заїдемо, посидимо, ти спочинеш… - Артем доторкнувся долонею до її лоба. – Холодний мов лід! Не заперечуй, я лікар, я бачу, що ти в критичному стані… Не можна ж так себе виснажувати!\n- Не займай! – вона відштовхнула його руку. – Який готель?! Ти з глузду з’їхав?! На мене хворий чоловік чекає в палаті!\n- За свою безгрішність ти поплатилася здоров’ям, люба… Ніколи не замислювалася про те, що життя з нелюбом шкідливе навіть у фізичному плані? – він намагався жартувати, а руки тремтіли від неймовірної напруги всіх почуттів відразу.\n- Безгрішних людей не буває. Але від зради мене Бог уберіг. Гадаєш, ніхто не пропонував? Але я боялася закохатись. Понад усе люблю спокій. А якби спіткнулася – спокою не стало б… Знаєш, чому я покинула тебе? З Борисом, коли він ще був здоровий, мені було спокійно. Я не ревнувала, не боялася щось втратити… Мені було байдуже. Я не мучилася, розумієш? Мені просто було байдуже! А тепер, коли йому залишилося місяць чи два…\n- Ти страшна людина, мала. Така збочена егоїстка, що сама себе на ланцюг посадила, аби тільки не любити, бо любов – це справді біль, ой, який біль! Я ж усе життя тебе хотів! Приїздив у Катеринівку на Великдень чи Різдво, заглядав через паркан до вашого подвір’я, бо знав, що на такі свята ти точно не зможеш не перевідати батьків. Бачив тебе здаля, й моторошно робилося: що менше тебе бачу, то дужче люблю. Кілька років у Лівії працював. Думав, там забуду. Заробив трохи грошей, купив будинок у Вінниці, в обласну лікарню влаштувався й там зустрів цікаву жінку. На якусь мить здалося, ніби починаю виповзати з цієї прірви, але варто було на вихідні приїхати в Катеринівку, як усе повернулося на старе. Не хочу вибиратися! Хай і в прірві! Невже всі мої муки марні, Ліє?!\n- Не перебільшуй, Артеме! Ти ж і в ту пору знав уже до мене не одну жінку. Чим це я така неперевершена виявилася, що ніким ти мене й не заміниш? Може, ти мене собі вигадав?\n- Що я розумів тоді! – сумно всміхнувся Артем. – Жінки… Що вони для мене значили, поки ти не підросла? Одне знаю: інша не потрібна мені, а чому й розбиратися не хочу! Тільки шкода мені, боляче, Ліє, що в твоєму житті щось не склалося...\n- Хіба ти почув від мене якісь скарги?\n- І не почую, - він тихо засміявся. - Ти ж краще замордуєш себе до смерті, аніж визнаєш помилку.\nЛія відвернулася до вікна. Що він про неї знає?! Коли навідувалася до батьків на Великдень і Різдво, зачинялась у своїй дитячій кімнаті та, як колись, спостерігала за подвір’ям Чоботарів. Щоразу боялася побачити Артема з дружиною, а переконуючись, що й цього разу він сам, - зітхала з полегшенням.\n- Ось і приїхали, - видихнула з болем.\nЯк хотілося говорити з ним, говорити без кінця! Байдуже, про що…\n- Підвезу тебе до лікарні. Смеркло вже… Ти не уявляєш, який я радий був тебе знову побачити. Коли наступна зустріч? Років через двадцять?\n- Хтозна… Мені зараз не до того, ти ж розумієш. Борис у такому стані…\n- Ти ж фельдшер. Думаю, і сама розумієш, що він скоро тебе звільнить. Я можу сподіватися ...?\n- Біля смертельно хворого про майбутнє не говорять, - різко обірвала його Лія. – Це жорстоко!\n- Але ми з тобою живі, хоча й втратили половину життя! Я кажу це тому, що за два тижні знову їду в Лівію, надовго…\n- Там же війна! – скинулась Лія.\n- Саме в цей час лікарям найбільше роботи… - криво всміхнувся Артем.\n- Ти казав, що вже достатньо заробив!\n- А цього разу я їду вже не на заробітки. Якісь роки промайнуть у напрузі, коли для почуттів не залишатиметься часу, не приїздитиму додому, не рватиму собі серця, не ходитиму місцями, де ми… А, не варто! Ти чекатимеш на мене?\n- У мене інші проблеми, - вона відвернулася.\n- Я так і не зрозумів: чи залишилась у тебе бодай крихта почуття до мене? – нарешті Артем загальмував біля обласної лікарні.\n- Стомилася, не тисни на мене, - Лія потягнулася до дверцят, щоб не глянути йому у вічі.\n- Я можу не повернутися звідти, Ліє! Я мушу знати...\n- Я тебе туди не посилаю. Хіба неодмінно треба туди їхати? – не дивлячись у вічі, тихо спитала вона.\n- Документи вже оформлено. На мене там чекають, - Артем схопив її за руку, - можна хоча б поцілувати тебе?\n- Я ж просила: не займай мене! – в голосі жінки почулися сльози, але з міцних обіймів вона не випручалася.\n- Тяжко тобі, мала, так? – шепотів Артем, торкаючись губами її вуха. – Нічого, ти мужня, ти витримаєш, - він пригортав жінку дедалі тісніше.\n- Мені час, пусти, - попросила вона тихо.\n- До мого від’їзду ми ще побачимося! Я тебе знайду. Чуєш, мала?\n- Не варто. І не називай мене малою. Мені вже тридцять чотири, - вона хряпнула дверцятами й швидко пішла геть.\nЛише по тому, як Лія зникла за дверима корпусу онкологічного відділення, авто повільно виїхало з широкого лікарняного двору.\nЛія повільно йшла довгим похмурим коридором. Такі коридори у всіх лікарнях, але в онкологічних відділеннях вони особливо моторошні. Здається, що цими сірими переходами вслід за медперсоналом невідступно крокує смерть, заглядаючи в кожну палату. Ніби ти потрапляєш у інший вимір, де неможливі яскраві барви, сміх, де нема розради, лише болісне доживання, отруєне безпорадними слізьми родичів під дверима палат. Лія думала про те, що якби завідувала таким відділенням, то наказала б пофарбувати стіни в яскраві кольори. Змусила б персонал замість заглядати хворим у кишені, посміхатися їм.\nЩоразу, коли вона заходила в це сховище страждань, свідомість ніби огортало густим туманом й життя по той бік уже ледь вгадувалося в імлі. Повсякденні проблеми перетворювалися на смішний дріб’язок у порівнянні з пристрастями, які тут кипіли. В лікарні вона завжди почувалася ніби винною перед Борисом. Щойно заходила до палати, як спрацьовувало це відчуття: в грудях починало тиснути, повітря ставало замало. Жінка мимоволі звинувачувала себе в тому, що аж ніяк не залежало від неї. Розум твердив, що навіть якби вона по-справжньому кохала Бориса, це не вберегло б чоловіка від страшної недуги, а серце боліло й боліло, і не було на те жодної ради…\nБорис лежав із заплющеними очима й здавався мертвим, але вона звідкись знала, що ще рано. Колись настане час: вона доторкнеться до руки чоловіка й відчує холод смерті. Але не сьогодні.\n- Борю, я тобі вечерю принесла, - Лія тихо присіла на сусіднє ліжко.\nБориса помістили в палату, де крім його ліжка стояло ще одне вільне. На ньому Лія проводила ці страшні безсонні ночі.\n- Коли вже додому? – здавлено спитав Борис.\n- Скоро. Ще кілька сеансів хіміотерапії.\n- Ліє, я хочу додому. Ти ж не гірше за мене знаєш: це кінець. Забери мене додому, скільки вже можна мучити цією хімією?!\n- Так не можна, Борю. Треба сподіватися.\n- А я не хочу! Хіба це життя? Засинаючи, думаєш, чи прокинешся вранці… Не встиг прокинутися, як починаєш думати, чи доживеш до вечора, - Борис зірвався на примхливу ноту. Давно Лія не чула від нього лагідних слів. Тепер він взагалі не міг говорити спокійно, тому здавався чужим. Її колись уважний і чуйний чоловік тепер постійно підвищував на неї голос, і голос був чужим. Лія розуміла, як йому тяжко, й терпляче намагалася заспокоїти.\n- Як Софійка? – нарешті Борис впорався з нападом злого відчаю. - Ти зробила, як я просив? Сказала їй, що пухлина доброякісна?\n- Звісно, сказала, Борю, - Лія глянула йому в згаслі очі. Що не день у них додавалося збайдужіння й холоду.\nСпершу Борис багато читав, раз у раз примушуючи Лію бігати до газетних кіосків. Але потім, коли після операції замість полегшення відчув непоправне, втратив інтерес до всього на світі. Подумки вже готувався до переходу в інший світ. Там, за незнаним рубежем, немає страху й болю, тому Борис усією душею прагнув туди. Він тепер більше мовчав, дарма силкуючись осягнути сутність смерті. Навіщо народжується людина? Щоб потім умерти в муках? У цьому сенс земного існування?! Не хотілося нікому звіряти своїх думок. Хіба Лія зрозуміє? Адже не вона стоїть біля межі. Це його шлях. Такий кожна людина мусить здолати сама, бо це - востаннє.\nДесь о дев’ятій прийшла медсестра, зробила укол. Тепер він спатиме. Тільки б не вмерти уві сні. Борис хотів померти в оточенні близьких. З усіма попрощатися. Дати якісь поради Лії, настанови дочці. Так хоче померти більшість, але смерть не питає….\nБорис заснув. Лія спостерігала за його штучно міцним сном. Зараз чоловік здавався здоровим, може, тому, що вві сні завжди ніби молодшав. Знову і знову Лія подумки поверталася до їхньої першої шлюбної ночі. Ох! Скільки їх було, тих ненависних ночей з нелюбим чоловіком! Стрепенулася. Може, Борис помирає тому, що на цьому світі його ніхто не любив? Ні. Ні, ні… Як це ніхто? А дочка, а мати, яка молиться за сина?!\nЛія вимкнула світло, підійшла до вікна. Ніч як ніч. Як і решта ночей, проведених із Борисом у лікарні. Повернулася до свого ліжка, відкинула байкову ковдру, лягла. Не спалося. З думки не йшла зустріч з Артемом. Гризло сумління як тоді, коли виходила за Бориса, не кохаючи. Оглядаючись на прожиті роки, мусила визнати, що прожила спокійно, якщо не брати до уваги вибриків свекрухи… Але ж Борис завжди ставав на бік дружини. Він заслуговував щирої вдячності й кохання, а можливо, ще якоїсь винагороди, проте чомусь лежав отут, в очікуванні миті, коли годинник його зупиниться назавжди. Це так несправедливо!\nЛія намагалася зрозуміти: як же вона врешті-решт ставиться до Бориса? Її почуття було більшим за повагу, але навіженої закоханості, як у Артема, так і не дочекалася, хоч як дурила себе нещасна жінка. Борис дав їй те, про що мріяла кожна Катеринівська дівчина, те, чого у всі віки бракувало сільським жінкам: спокій, забезпеченість, пошану. Але ж чому їй і досі хочеться шаленства? Хоч Борис вже доживає… У свої тридцять чотири ще могла б танцювати до ранку, зустрічати світанки на березі озерця, як тоді, на випускному, повільно блукати густим лісом навколо Катеринівки, вона могла б, могла б….\nОкриленість, неймовірна жага до життя переповнювали її. Сімнадцять сірих, одноманітних років загубилися в безбарвному побуті. Лія тихо повернулася на інший бік. Не спалося. В усьому винен Артем. З’явився нізвідки в такий тяжкий час, ще більше ускладнив життя, стривожив душу, вкотре спокусив думати про гріх. Неначе повернулася фатальна ніч одкровення. Щось примушувало жінку передумати, пережити все наново саме сьогодні. Підбити підсумки й приготуватися до нового життя. Без Бориса. Лія стрепенулася. Налякано зіскочила з ліжка, наблизилася до чоловіка. Може, він уже не з нею? Стала навколішки, притулилася вухом до грудей – дихає. Зітхнула з полегшенням і знову лягла. Чому так боїться втратити, якщо не любить? А може, нарешті полюбила? Заплуталася. Геть заплуталася. Лягла на живіт, увіткнулась обличчям у подушку й тихо заплакала. Навіщо Артем знову з’явився? Тривожно, так щемко на серці! А вона ж була ніби й звикла до сірих буднів. Помирилася з власним сумлінням. Що тепер буде? Швидше б Артем летів до тієї Лівії! Не матиме вона спокою, поки він кружляє десь поряд...\nНаступного тижня Бориса таки виписали. Лікар попередив: зробив усе можливе. Просив у лікарню більше не привозити. Догорав Борис – це всі бачили: згорьована свекруха мала ховати вже другу дитину. Людмили не стало за рік по Ліїному заміжжі. За що Бог карає їхню родину – хтозна…\nСофійка дуже любила батька, й це ще дужче мучило Лію, котра згорала разом із чоловіком. Стала мовчазною, відлюдькуватою. Навіть із сусідами не віталася, ніби не помічаючи їх, зі свекрухою не говорила. Так і не знайшли вони спільної мови за ці сімнадцять літ. Тепер хоч і переживали одне горе, та не разом. Кожна осібно, в собі. Таїлися одна від одної зі слізьми. Потай Лія жаліла свекруху – не дай Бог нікому бачити, як син повільно вмирає. Яке материнське серце витримає таке?! А ось Маргарита Іполитівна відверто ненавиділа невістку. На її думку, все лихо її родини - Лія. Головним нещастям було те, що Маргарита Іполитівна почала пити, коли в дев’яності районне начальство її змусило піти з посади. Виходило, що і це на Ліїному сумлінні.\nЛія залишила Бориса на дочку, котра щойно повернулася зі школи, та побігла до крамниці по хліб. Не за святим же духом сім’ї жити. Ноги в неї тепер знову стали худі, мов у школярки, й насилу тримали висушене лихом тіло. А на обличчі ніби нічого й не позначилося. Заздрісниці шепотіли за плечима, що хворобою Борисовою молодичка не надто переймається – ніхто ж бо не бачив її заплаканою.\nУ крамниці було натоптано люду. Щільний натовп обступив Маргариту Іполитівну, вже знову п’яну.\n- Людоньки! Яке ж у мене горе! Помирає мій Бориско, - голосила вона. - Хай би краще мене Бог прибрав!\n- На все воля Божа, Маргарито Іполитівно, - зітхнула продавчиня.\n- Кріпіться, - підбадьорювала стару жінку місцева попадя. – Бог поможе вам пережити...\n- Кому це - нам? – Маргарита Іполитівна підняла голову. - Окрім мене за Борисом ніхто не побивається.\n- А Лія? – здивувалася продавчиня Таня Сливчак, колишня Ліїна однокласниця.\n- Вона ніколи Борічки не любила, це всі знають, - Маргарита Іполитівна знову зронила п’яну сльозу. Лії, що саме стала на порозі, вона не помічала.\n- А ви мені в душу заглядали? – тихо спитала Лія.\n- Немає там куди заглядати, - Маргарита Іполитівна вирячила хмільні очі. – Звідки в тебе душа?\n- Моя душа на місці, - Лія не змовчала, хоч і розуміла: який сенс сперечатися з п’яною свекрухою, ще й на людях? Сімнадцять років серед постійних докорів з’їли всі нерви. - Я свою душу в горілці не топлю!\nМаргарита Іполитівна стрепенулася, здалося, навіть раптово протверезіла, здійняла руки догори:\n- Ви ж бачите ,люди: як не мала сорому змалечку, так і досі…\n- Нема чого мені соромитися, - урвала її Лія. - Мене, як оце вас, люди п’яною не бачили.\n- Хто ж винен, що я горенько гірке заливаю?!\n- Ви самі й винні! Що заробили собі, те й маєте.\n- Ніби ти не зна-аєш… - Маргарита Іполитівна болісно, мов дитина, скривилася, наблизилася до невістки, обдула перегаром. - Через тебе і Людка моя на той світ пішла!\n- Я не змушувала її аборти робити. І вени не я їй перерізала…\nУсі в Катеринівці знали: дочка головихи наклала на себе руки. Але ніхто не зважувався про це говорити в присутності Маргарити Іполитівни. Катеринівські пліткарки перезирнулися. Цієї сировини їм вистачить, аби плести брехні кілька місяців.\n- Добивай матір, добивай! Камінюка в тебе в грудях, а не серце! - вдарила кулаком по прилавку нетвереза Маргарита Іполитівна.\nТа Лія вже не могла спинитися: греблю прорвало.\n- Пити ви, кажете, через мене почали?! А чи не тому, що змусили Людмилу зробити новий аборт?!\n- Годі, Ліє, - намагалася зупинити її продавчиня Таня. - Вона ж мати!\n- Я теж мати! Але ніколи свою дочку не штовхатиму на таке! Маргариті Іполитівні, бач, не можна було, щоб Людмила так її осоромила – народила від жонатого!\nМаргарита Іполитівна ридала вголос. У всьому вона звикла звинувачувати Лію, нелюбу невістку. Поки та мовчки ковтала докори, Маргарита Іполитівна й справді вірила, що саме невістка – причина всіх втрат у родині.\n- Думаєш, не знаю, чого ти, безстиднице, до мого Борічки причепилася? Чекаєш тепер його смерті, сподіваєшся будинок заграбастати? Думаєш, віддам?!\n- Зарано ви сина ховаєте і дім його ділите. Ми з Софійкою перейдемо до моєї матері.\n- Втікаєш? – скривилася Маргарита Іполитівна. - Поки Борис гроші в дім носив – до матері не рвалася.\n- Бориса не залишу. З собою заберу. Жили у вас - проживемо й у моїх батьків.\n- Не дозволю!!!\n- Ну, ти вже щось занадто, Ліє, - пробубоніла Тетяна.\n- Хліб давай, - гукнула Лія, - і не втручайся!\nНатовп розділився на два табори: одні підтримували Лію, інші – Маргариту Іполитівну. Гамір розлягався від крамниці по всій вулиці. Ніхто не почув, як до старого продмагу під’їхав лексус. Артем увійшов якраз у розпал дискусії. Катеринівські пліткарки голосно доводили кожна своє. Артем помітив, як Лія розраховується, і собі підійшов до прилавка.\n- Тетяно, цигарки маєш? – запитав голосно, щоб перекричати юрбу оскаженілих жінок.\nЛія здригнулася. У вухах зашуміло, голова запаморочилась. От-от зомліє прямісінько на очах у всіх. Скаже потім свекруха, що вона театр у крамниці влаштувала. Лія глянула на Тетяну – й не побачила нічого, крім розпливчастої плями. Неслухняними пальцями зібрала решту. Не перераховуючи, як інші. Тремтячими руками запхала хлібину в сумку. Не оглядаючись, пішла до виходу, чуючи позаду Артемове дихання.\n- Давай поможу! – Артем кинувся слідом, стурбований її дивно хисткою ходою.\nМаргарита Іполитівна тільки цього й чекала.\n- А ось і бахур! Не терпиться їм! Хоч би дочекалися, поки овдовіє, сучка…\n- Що ви таке кажете, тітко? Вашому Борисові така дружина дісталася! – Артем збирався напівжартома припинити всі балачки, та не вдалося – зайшло надто далеко.\n- То треба було самому женитися, а не підсовувати іншому своєї малолітньої хвойди! - розкричалася Маргарита Іполитівна. - Тепер, коли Бориско через неї вмирає, ти знов сюди завіявся – послід підбирати?!\nЛія спробувала затиснути вуха. Боже, яка ганьба! Навіщо вона прийшла сюди, де тільки про неї й торочать?! Який біс смикнув за язика – сперечатися з п’яною свекрухою?! Але найбільш вона лютувала через таку недоречну появу Артема. Ну чому, чому він завжди з’являється тільки на лихо їй?! Як того дня, коли ногу поламала… Не помітила, звідки знов узялася сила. Майже бігла вулицею, поки не наздогнав захеканий Артем, не розвернув до свого авта.\n- Сідай. Підвезу, - розчинив перед нею дверцята.\n- Ні, нізащо більше! Скільки ти мене підвозив – саме лихо мені з того!\n- Годі старе згадувати, Ліє! Гірше вже не буде. Я ж бачу, що ти ледь на ногах тримаєшся, - Артем вихопив у неї сумку й закинув на заднє сидіння, мало не силоміць всадовлюючи жінку на переднє.\nЛія задихалася від розпачу. Хотілося припасти до Артемових грудей і розридатись. Вилити слізьми накипіле бодай раз за все життя. Стільки років минуло, а він попри все й досі найрідніший. Залишилося щемке відчуття: це був ЇЇ чоловік, вони створені одне для одного. Відчуває він ще те саме, чи вже ні?\n- Може, зустрінемося ввечері? – Артем благально заглядав у обличчя. - Коли Борис засне, виходь до тієї криниці, що в кінці вашої вулиці. Тобі потрібно відволіктися від цього всього, бодай на якусь часину, бо так ти не витримаєш, повір! Я не чіплятимусь. Обіцяю. Просто поговоримо... То я чекатиму?\n- Не чекай. Не прийду.\n- Кажу ж, пальцем не зачеплю! Не віриш?\n- Тоді чому ж...? Стільки не бачилися, й знов не бачитимемось довгі роки... Поки з Лівії повернуся – тебе знову хтось забере.\n- Не забере. Коли Борис догорить, я заміж більше не піду.\n- А за тебе й поготів, - очужіло озвалась вона.\n- Ти не подумай, ніби я хочу Борисової смерті... Але ж я лікар, а значить – реаліст…\n- І без лікарів усі розуміють. Не тисни на мене, я ж просила! Мушу поважати свого чоловіка, мушу до останнього бути поряд. А раптом він умре, поки я там із тобою розмовлятиму?\n- Стільки часу спливло, - почав він знову, ніби й не чуючи її слів, - а так само тебе кохаю. Думаєш не намагався забути? Чого тільки не робив… Усе марно. Без кінця думав про тебе, згадував щодня. Уявляєш? Усіх ці роки. Кохання мусить дарувати радість. Хіба не так ти колись казала? Воно мусить робити людей щасливими. А в нас усе навпаки. Чому?! - Артем ударив себе кулаком у груди.\n- Якби ж то я знала… - тільки й промовила вона.\n- Я весь час почуваюся ніби на якійсь межі. А переступити не можу…\n- Я теж…\n- Може, переступимо разом?\n- Ні! Нам не можна більше бачитися. Мені важко. Пообіцяй, що не шукатимеш більше...\n- Я ж можу не повернутися з Лівії!\n- Ні, я буду весь час думати, що нічого тобі не загрожує. І це допоможе. Ти ж не воювати їдеш…\nАртем зупинив авто біля двоповерхового котеджу, збудованою головихою для сина. По смерті Людмили вона й сама сюди перебралася. Артем схопив Лію за руку, коли та потягнулася до дверцят.\n- Мала, я чекатиму щоночі біля криниці… До третьої! А рівно за тиждень поїду в Київ, звідки вилітатимемо до Тріполі… Знайди для мене годинку бодай раз!\n- Часинка, може, і знайдеться. Сумління не пустить. Хіба не розумієш?\n- Нічого не розумію, коли бачу тебе, дурію, шалію! Зустрічав багато жінок, але такої, як ти, більше нема. А ти наче на руках ходиш. Наче бачиш усе не так, як усі люди бачать. Він все одно помре. На що сподіваєшся?\n- Прощавай! Щасти тобі, - Лія хутко вискочила з авто.\nЗнала, що їй забракне мужності прийти на побачення. Як це можливо у той час, коли Борис терпить останні земні муки? Дякувала Богові, що не дозволяє відгукнутися на болісний Артемів поклик. Інакше зненавиділа б себе. Але так хотіла його, тільки його розради й підтримки, ніхто інший просто не міг її зцілити! І все-таки щоночі придушувала бажання покинути все й летіти до нього, мов у юності, ні про що більше не замислюючись, не задумуючи наперед, що там буде далі… Власне, їй досить було й того, що просто знала: він кохає. Не сумнівалася, Артем правду казав. Авжеж, такої як вона, він і справді не зустрічав. Як повірила в ці слова тоді, в свої сімнадцять, так і жила ними по тому ще сімнадцять літ. І, мабуть, у цьому черпала свою незламну силу. І вірила: ці слова грітимуть її ще бозна скільки часу, можливо, до наступної випадкової зустрічі...\nЛія ввійшла у наповнений розпачем будинок. Не стрималася. У коридорі заплакала.\n- Мамо, - тихо сказала Софійка, - тато щойно заснув. Розбудиш. Ходімо в мою кімнату, - й допомогла їй, підтримуючи за руку.\nОчі доньки були для неї тим єдиним промінчиком, ще здатним пробити пітьму цього понурого існування. Заради доньки вона житиме далі. Дарма, що заплуталася в цьому глухому куті свого життя. З усіх кутів буває вихід – хай і назад, до початку шляху. Їй є для чого боротися далі – в неї дочка. Борис умів наповнити її життя теплом, але це минулося. Тепер їм двом слід звикати гріти лише одна одну. Вони впораються, адже вони – жінки, значить, мають нездоланну силу любові. Лія заплакала вже інакше – з полегкістю. Раптом зрозуміла, що в цьому домі більше не буде затишно, доведеться все змінювати, починати наново, але то – на краще. Вона тихо плакала в обіймах дочки.\n- Мамо, ти даремно мені правди не казала. Я вже не маленька. Тато вмирає, так?\n- Так, - коли Лія це вимовила, їй дивно полегшало. Тепер не потрібно ховати очі від дитини, вдавати, ніби все ще може бути як раніше. Стільки сили змарновано на ці спроби! Дівчинка непомітно подорослішала. Що ж – доведеться і їй учитися терпіти біль утрат.\nАртем непорушно сидів у авто, не зважаючи на час. Боліло всередині від марного чекання. Знав напевне - Лія не прийде, але не міг собі відмовити в щемкому нетерпінні, що його востаннє відчув у юності, чекаючи випадкової нагоди побачитися з нею. Запитував у себе, як він може чекати на чужу жінку, чоловік якої доживає останні тижні чи навіть і дні. Боявся заснути й проспати своє щастя. Опускав голову на кермо й знову пригадував усе спочатку: їхали вдвох на велосипеді, незграбна спроба поцілунку – й раптом обоє на землі... Перекошене від болю і відчаю дівоче личко. Гіпс… Випускний. Спливало все до найдрібніших деталей. Бійка з сином головихи. Вони з Лією в кущах неподалік від озера. Тоді вона дозволила його руці просунутися аж до біленьких трусиків… Виразно пам’ятав їх і досі. Але більшого не дозволила. Не готова була до близькості. Ще за рік чи два до того він бачив її з ляльками. Тоді вона була дитиною. А тепер? Ніби й не змінилася, тільки нажила звичайних жіночих проблем. І нині вже вони заважають їй стати Артемовою жінкою назавжди.\nВін став гарним хірургом. За кордоном залишитися міг ще тоді… Але до нестями тягло в Україну, в рідну Катеринівку – не відпускала Лія. Мабуть, і вона про нього щодня згадувала. Сімнадцять років страждань. Зранена душа вже не волає, лише тихо й покірно схлипує. Може, саме оцей затаєний у очах смуток і зробив його таким привабливим для романтично налаштованих дам?\nТак, він лише користувався ними, бо знав наперед - жодної не покохає. Артемові подобалися лише худорляві, з маленькими твердими грудьми. Влаштовувало їхнє вміння створювати затишок. На якийсь час. Сам щиро хотів змінитися, покохати. Але щоразу наставала мить, коли чергова жінка втрачала всю свою привабливість. Борщі й салати знову робилися несмачними.\nТрохи згодом Артема дратувало вже геть усе, аж поки терпець не уривався. Він пакував черговій пасії валізи й зустрічав її на порозі, викликав таксі... Звичайно, негідник. Але так принаймні чесно. Пристрасть згасла, кохання не прийшло – чого ще чекати? Вдавати, ніби все як було? Той, хто вдає щасливого, ніколи ним не стане. А на пошуки справжнього щастя розтрачуються найкращі роки… Навіть сивина цих пошуків не зупинить, якщо самотність гризе тебе ночами поряд із нелюбою жінкою. Ні, не варто вдовольнятися такою милостинею від долі, що лише підтверджує твою життєву неспроможність. Не по все, що підкидає доля на твоїм шляху, варто нагинатися. Це - для найслабших, які мусять вдовольнятися крихтами. Сильний сам обирає собі долю. Виборює в життя право обирати.\nНастав період у житті Артема, коли він зрозумів, що більше не потерпить чужих жінок у своїм домі. Навіть почало здаватися, ніби він осквернив своє помешкання їх присутністю. Продав квартиру й купив будинок. Не став ченцем, але з коханками зустрічався лише на їхній території. Свою беріг для Лії. Вірив: її шлюб довго не протримається. Але роки збігали, а Лія вперто залишалася поряд із Борисом. Артем уже втрачав надію, коли зі збоченим вдоволенням дізнався про хворобу її чоловіка.\nНепорядно, підло чекати чиєїсь смерті. Особливо, якщо ти лікар. Отоді він і вирішив, що знову поїде в Лівію. Подалі від докорів сумління? Тепер намагався про це не думати. А в голові стугоніло: чекаєш того, що ніколи не станеться. Але в цьому марному чеканні Артем знаходив дивну насолоду. Ця ніч - остання. Тиждень він чатував біля криниці. А сьогодні вранці потягом вирушає до Києва. Звідти - до Тріполі. Не вдалося попрощатись із Лією….\nРозвиднілося. Артем завів двигун , натиснув на газ, неохоче зрушив з місця.\nЗалишив Катеринівку, так і не дізнавшись, що цієї ночі Борисові погіршало, а на світанку він помер.\n© Василь Тибель, 06-01-2013\n© Василь Тибель, 05-01-2013\n© Юрій Кирик, 05-01-2013\nХоч це не моя улюблена тематика...\nЧитав з цікавістю,\n© Юрій Кирик, 02-01-2013\nЗгенеровано за 0.90237402915955 сек.


У січні споживчі ціни зросли на 1,1% : 08:02:2017 - zt.20minut.ua\nУ січні споживчі ціни зросли на 1,1%\nУ січні 2017 року споживчі ціни підвищилися на 1,1%. При цьому в грудні минулого року вони піднялися на 0,9%. Про це повідомила Державна служба статистики.\nНайбільше (на 14,5%) подорожчали овочі. На 3,9-2,2% підвищилися ціни на фрукти, молоко, сметану, кисломолочну продукцію, яловичину, сир, масло. У той же час на 2,3% подешевшали яйця.\nЦіни на алкогольні напої та тютюнові вироби зросли на 1,2%, у т.ч. тютюнові вироби – на 2,1%, алкогольні напої – на 0,7%,\nОдяг і взуття подешевшали на 4,3%, зокрема, одяг – на 4,4%, взуття – на 4,1%.\nПідвищення цін на транспорт у цілому на 2,7% спричинено в основному подорожчанням проїзду в автодорожньому транспорті на 4,5%, палива та мастил – на 2,8%, автомобілів – на 2,1%.\nПорівняно з січнем 2016 року в січні 2017 року споживчі ціни підвищилися на 12,6%.\nУ Житомирі в ДТП загинув 35-річний поліцейський У Житомирі через аварію на тепломережі без опалення залишились більше 30 будинків. ОНОВЛЕНО Відсьогодні сфера послуг має перейти на обслуговування українською За добу - 22 нових випадки коронавірусу у Житомирі


Термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing (хакі) для полювання, рибалки та активного відпочинку\nТермошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing (хакі)\nТермошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing закривають гомілку і захищають її від пошкоджень. Переплетення натуральних і синтетичних ниток у складі матеріалу, сприяє збереженню тепла і швидкому виведенню вологи. Шкарпетки не мають фіксованої п'яти. Як говорить сама назва, термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing призначені для полювання або рибалки, вони дуже зручні під жорсткі черевики, за рахунок м'яких захисних ущільнень, які створюють комфорт.\nКупити термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing можна зв'язавшись з нами будь-яким зручним для вас способом (сторінка "Контакти"), або скориставшись функціональними можливостями корзини.\nАнтибактеріальна обробка термошкарпеток Destroyer Hunting / Fishing запобігає появи неприємного запаху, що дуже важливо при активних фізичних навантаженнях, а саме в таких умовах зазвичай знаходяться мисливці, рибалки та туристи. Термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing - це збереження тепла і виведення вологи при активних фізичних навантаженнях!\nХарактеристики термошкарпеток Destroyer Hunting / Fishing:\nМатеріал: бавовна 57%, шерсть мериносів 10%, нейлон 9%, мікрофібра 7%, поліестер 5%, поліпропілен 5%, мікромодал 4%\nВиробник: Destroyer ( Польща ) .\nБавовняні волокна, що входять до складу термошкарпеток Destroyer Hunting / Fishing, мають високу повітропроникність. Волокна стійкі до частих прань і зберігають новизну речі. Мають гіпоалергенні і антистатичні властивості.\nШерсть австралійських мериносів (10%), що входить до складу матеріалу термошкарпеток Destroyer Hunting / Fishing, чудово зігріває і зберігає тепло.\nНейлон - дуже міцне, універсальне, зносостійке волокно, наявність його у термошкарпетках поліпшує еластичність та збільшує ресурс міцності.\nПоєднання мікрофібри, поліестеру і поліпропілену в складі термошкарпеток Destroyer Hunting / Fishing швидко відводить вологу, а мікромодал не дає шкарпеткам "сядати" при пранні.\nТаке поєднання матеріалів і їх властивостей робить термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing оптимальним вибором для полювання, рибалки, туризму та інших видів активного відпочинку.\nСкористайтеся корзиною чи зв'яжіться з нами будь-яким іншим зручним для Вас способом і Ви переконаєтесь, що купити термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing, як і будь-який інший товар, в нашому інтернет-магазині швидше, простіше і зручніше, до того ж у нас дешевше!\nВаш відгук на товар: Термошкарпетки Destroyer Hunting / Fishing (хакі)\nКостюм Скаді Шишка (зимовий)\nПуловер M-Tac 4 Seasons Coyote Brown\nЧоловіча, дихаюча, непромокаєма, мембранна куртка Matrix Red (мембрана WinTex 10.000/8.000)


Ударостійкі сткопакети — КАНТАЛЬ - вікна нових можливостей energeto. Вікна Київ\nПричин установки ударостійких вікон може бути маса. Вікна нижніх поверхів будівлі постійно наражаються на небезпеку бути розбитими. Діти, які грають в м'яч, камінь, що вилетів з-під колеса проїжджаючої машини, або навіть зловмисник, що розбив вікно для проникнення в будинок - незалежно від причини результатом є руйнування склопакета. Для його заміни потрібно буде знов викликати замірника з фірми-виробника, потім чекати, поки склопакет буде зібраний і загерметизований, потім узгоджувати приїзд монтажників, відбираючи в себе дорогоцінний час. Всі ці клопоти виллються до того ж в чималу суму, яку можна було заощадити, заздалегідь подбавши про установку армованого скла.\nУдаростійкі склопакети виготовляються за допомогою використання різних полімерних плівок, що наносяться на скло. Можлива й комбінація, коли загартоване ударостійке скло покривається плівкою для збільшення його міцності. При цьому розрізняють просто ударостійке скло, стійке до пробивання скло, і стійке до різних засобів ураження, їх ще називають кулестійкі. Всі три категорії мають власні характеристики, які повинні відповідати державному стандарту Р 51136-98.\nЗгідно ГОСТу ударостійке скло повинне витримувати удар кульового тіла вагою 4,11 кг, яке вільно падає з висоти від 3,5 до 9,5 метрів. Воно легко витримає кинутий хуліганом камінь і встоїть до футбольного м'яча, що пролетів мимо воріт. Однак, якщо вам потрібен додатковий захист, краще встановити стійке до пробивання скло.\nСтійке до пробивання скло ділиться на категорії по класах захисту. Вони не гірше сталевих решіток здатні протистояти проникненню в вашу квартиру зловмисника. Чим вище категорія, тим краще захист і тим довше скло витримає здійснюваний на нього вплив. Скло марки Б1 витримує 30-50 ударів лезом сокири масою 2 кг. Скло марки Б2 витримує 51-70 ударів лезом сокири. Скло марки Б3 витримує понад 71 удару. За той час, поки хтось буде намагатися розбити ваше скло, ви або ваші сусіди, які почули шум, цілком можете встигнути викликати міліцію.\nБізнесменам або службовцям силових структур, та й простим громадянам, чия діяльність, так чи інакше пов'язана з певною часткою ризику, для підвищення безпеки можна встановити кулестійке скло. Воно здатне витримати постріл з пістолета, або, наприклад, уламки від вибуху біля вікна. Таке скло збереже не тільки ваше житло, але й ваше життя.\nЗамовляючи ударостійкий склопакет, ні в якому разі не забувайте, що захист - це комплексний захід. Хороше і міцне скло не врятує, якщо воно встановлено в дешевий профіль. Вага скла з захистом збільшується в порівнянні зі звичайним, так що про якісну фурнітурі варто подумати теж не в останню чергу. І пам'ятайте, що краще встановити ударостійке скло і ніколи не перевірити цю його характеристику, ніж опинитися в складній ситуації незахищеним.


Чому Ко гнобить Зе? | Тверезий погляд\nДо інтерв’ю олігарха Ігоря Коломойського тижневику «Новоє время» виникає чимало питань.\nПо-перше, Коломойський дав інтерв’ю виданню, яке сам же звинувачує в підтримці Порошенка на виборах. Переконаний, «Українська правда» або «Дзеркало тижня» інтерв’ю з олігархом опублікували б з радістю, але… Інтерв’ю побачила цілковито певна аудиторія – та, що коливається з вибором або підтримує партію «ЄС». По-друге, треба звернути увагу на період, коли вийшло інтерв’ю – у партії «Слуга народу» падає рейтинг. Можна скільки завгодно розповідати про те, що Коломойський і «Слуга народу» одне з одним не пов’язані, але факти говорять дещо про протилежне. І позиція Коломойського в таких умовах – це не просто висловлювання «певного багатія» (як стверджує сам Ігор Валерійович»), це ще й слова людини, яка явно має на діючого голову держави чималий вплив.\nЩо ж сталося на владному олімпі? На мою думку, Коломойський цілком свідомо працює на зменшення рейтингів «Слуги народу», у першу чергу серед патріотично налаштованих прибічників СН. Чому? Тому що себе Коломойський відчуває обдуреним інвестором.\nЩо говорить Коломойський? Що Донбас – поле зіткнення інтересів Росії і США. Що участь Росії на боці терористів ДиРи дорівнює допомозі США Україні. Що США вигідно, аби на Донбасі тривав конфлікт, бо Штатам вигідно тримати санкції проти Росії. Що війна на Донбасі – конфлікт внутрішньо-громадянський, а росіяни на Донбасі – «інтернаціоналісти», і це «нормально». Від таких заяв у багатьох ветеранів АТО, і особливо бійців полку «Дніпро-1», голова обертом піти мусить – по факту олігарх назвав всіх їх не захисниками Батьківщини, а учасниками внутрішнього українського конфлікту, де вони не захищали країну від іноземних загарбників, а вбивали людей з іншими переконаннями та інтернаціоналістів. Сильно?\nКоломойський відверто бреше. Він заявляє, що то Україна не виконує Мінських домовленостей. Він з легкістю забув, що Україна прийняла закон про особливості самоврядування в ОРДЛО, що Україна виступає з ініціативою введення миротворчої місії, яка б стала гарантом місцевих виборів в ОРДЛО, і що всі ініціативи України розбиваються об один кричущий факт – терористи ДиРи категорично не припиняють вогонь. Враховуючи те, що ядро «корпусів Новоросії» складають російські військові (це знає кожен фронтовик та волонтер), можна говорити, що припиняти стрільбу не бажає Москва. І як раз на користь Москви звучать заяви Коломойского. Бо якщо те, що відбувається на Донбасі – не збройна агресія Москви, а внутрішньо-український конфлікт, виходить, що і провину за збиття малайзійського Боїнгу несе Україна. Це удар під дих політсилі президента Зеленського.\nЩо ж сталося? Звідки такі кричуща заяви? На мою думку, головна причина в тому, що Коломойський себе вважає скривдженим. Він – інвестор, який добряче вклався в певний проект, і тепер не отримує від нього обіцяних комісійних. Голова АП-ОПУ Андрій Богдан в інтерв’ю сказав, що Коломойський дії команди Зеленського переважно критикує – йому не подобається те, що робить командаЗЕ. Про те саме давно циркулюють чутки серед політтехнологів і періодично прориваються у ЗМІ – Коломойський сильно незадоволений діями АП-ОПУ. Чому? Тому що Коломойський і не приховує своєї головної мети – отримати назад банк «Приват» або компенсацію за банк, яку вважає «справедливою» особисто Коломойський. Це як мінімум. Максимум – це дефолт країни, про який він розповів в інтерв’ю, таке становище особисто для Коломойського перетворюється на Клондайк і Ельдорадо. Найбільший міф про Коломойського – ніби в 14-му він захищав Україну. Реальність же така, що саме влітку 14-го з банку «Приват» була виведена крупна сума коштів, а у фонд оборони в Дніпрі примусили скидатися тамтешній бізнес.\nКомандаЗЕ багатьох речей просто фізично не може виконати. КомандаЗЕ панічно боїться тиску вулиці – наразі вони не зібрали жодного численного мітингу, натомість прибічники Зеленського влаштовують на соцмережах істерики після кожної акції протесту проти Зеленського. Зеленський відверто боїться розривати стосунки з МВФ – і навіть пішов на відмову від передвиборчих обіцянок (податок на виведений капітал). Правий Віталій Портников, Зеленський нічого не може зробити без дозволу європейських донорів, бо інших ресурсів він просто не має. Нарешті, Богдан має розкішні зв’язки серед суддівського корпусу, але й він домовитися може далеко не про все. Щойно Верховний суд ухвалив два рішення на користь державного банку «Приват».\nКоломойський розуміє, що часу у командиЗЕ дуже мало. Любов мас – річ нестабільна і зникає вона уже зараз. Часу на прийняття рішень, потрібних йому, стає все менше. Відтак, його мета очевидна. Покарати Зеленскього, що не виправдав його надій. Поставити Зеленського в умови, коли йому доведеться домовлятися з іншими політсилами та стати від них залежним. Й нарешті обрати інший проект який обслуговуватиме інтереси олігарха.\n«Опозиційний блок» Коломойський вже назвав «здоровомислячими національно-орієнтованими опозиційними силами».\nМи вимагаємо від Путіна →


Ідеальний порядок за 20 хв на день » KRASDOR - Український Сімейний Журнал\nКраса та Здоров'яПалітра Хатні справиІдеальний порядок за 20 хв на день\nВаша квартира перетворилася на гігантський склад непотрібного мотлоху? Лінуєтесь витерти пил на шафі і розібрати стопку журналів за попередні 10 років? Ось інструкція, як за 1 місяць, витративши всього 20 хвилин в день, повністю перетворити ваше житло, позбувшись від усього непотрібного.\nПерш ніж приступити до рішучої боротьби мотлохом, сміттям і безладом у вашому будинку, введіть кілька нових правил:\n1) Зона вхідних речей\nУ передпокої виділіть куточок для всього, що ви приносите в будинок з магазину, з комори, з гаража або просто після чергового походу в супермаркет за продуктами, одягом та іншими життєво необхідними речами. Цей куточок повинен бути невеликим, щоб речі не могли там накопичуватися, а регулярно розбиралися б і розкладалися по своїх місцях (від холодильників до шаф і полиць).\n2) Почніть мити посуд відразу після їжі\nГори немитого посуду не будуть збиратися біля вашої мийки й перетворюватися на загрозу для порядку на вашій кухні. Так, для цього треба буде подолати свою лінь і приділити хвилин 10-15 після сніданку, обіду або вечері. Але зате після тижня-двох такого розпорядку ви раптом виявите, що в кухні більше немає незрозумілих скупчень з немитих каструль, тарілок, сковорідок, ложок і чашок. Якщо не справляєтеся в ручному режимі – заведіть хоча б невелику посудомийну машину: це вкладення з лишком окупиться.\n3) Не перетворюйте прання в подію тижня\nНакопичувати у ванній гору не попраних речей, рушників і сорочок – не найкраща ідея. Займайтеся пранням по ходу, щоб невелика кількість брудних речей регулярно йшла з вашого прального кошика.\n4) Музика – запорука гарного настрою\nМожете співати самі, посвистувати собі під ніс або включати музику, поки припираєте в будинку. Музика задає ритм і відмінно мотивує. Я\n5) Використовуйте таймер\nДалі мова піде про те, як прибрати і впорядкувати ваш будинок, витративши не більше 20 хвилин в день на виконання 1 завдання щодня. За місяць ваш будинок зміниться – але без таймера і контролю за витраченим часом вам не вдасться зберігати обраний темп. Так що використовуйте будь- який таймер з сигналом: від вашого будильника до таймера на мобільнику.\nПереходимо до 30-денного плану «20 хвилин в день»\nКожен номер в цьому списку – це окремий день. 30 днів, 20 хвилин в день – і ваша квартира або приватний будинок перетворяться в чистий і прибраний. Ось що вам належить зробити:\nПрибираємо від пилу вітальню і кухню (протираємо столи, полиці, шафи, пилесосимо підлогу або ковролін, підмітаємо)\nПрибираємо ванну і туалет (миємо раковини, унітази, дзеркала, ванну або душову кабіну, підлогу і стіни протираємо)\nПрибираємо спальню (на місця складаємо всі речі, прибираємо дитячі іграшки в ящики, вішаємо одяг на місце, витираємо пил)\nПрибираємо інші кімнати (підсобне приміщення, кабінет, дитячу – якщо вони є)\nВитираємо столи і всі поверхні в вітальні і кухні\nМиємо всі вікна в квартирі або будинку (не забуваємо про газети і оцет для скла – дешево, сердито, швидко і ефективно, і ніякої жорсткої хімії)\nВсі підлоги в будинку підмітаємо (якщо є сходи в приватному будинку – не забуваємо про них)\nВитираємо пил в спальні\nВлаштовуємо прибирання в вітальні (дзеркала, поверхні, протираємо від пилу статуетки, картини або сувеніри на полицях)\nПрибираємо ванну і туалет\nНаводимо експрес-порядок в шафах (повісити речі в шафи, розкласти аксесуари на полиці, скласти одяг на свої місця)\nПротираємо пил в інших кімнатах\nРетельно прибираємо спальню (подушки на місця, протерти пил під диваном або ліжком, перестелити ліжка, витираємо пил на статуетках і сувенірах, лампи і вентилятори, підмітаємо, складаємо речі на місця)\nПротираємо пил в вітальні і кухні\nРетельно прибираємо ванну і туалет (рукосушки і сміттєві кошики, протираємо дзеркала, витираємо пил, складаємо речі на місця)\nПротираємо всі дверні ручки, телефонні трубки і мобільники, пульти, вимикачі, перила і всі речі, предмети і об’єкти, які постійно беремо руками.\nРозморожуємо, миємо й витираємо холодильник, викидаємо все несвіжі продукти і ліки, складаємо все інше по місцях\nПрибираємо передпокій, підмітаємо ганок (якщо він є), наводимо порядок в машині\nВитираємо пил в вітальні і кухні\nВитираємо пил у ванній і відмиваємо поверхні\nПідмітаємо і пилесосимо всі підлоги в кімнатах\nПрибираємо в шафах\nРетельно прибираємо кухню (миємо, протираємо, викидаємо сміття, ставимо нові серветки, рушники, сміттєві мішки)\nВитираємо всі поверхні у ванній і туалеті\nРетельно протріть, вимийте і відчистіть щось, на що у вас не вистачало часу попередні 28 днів\nПідмітаємо і пилесосимо підлоги в будинку\nВідверто кажучи, на деякі з цих завдань у вас піде 20 хвилин, тільки якщо ви покличете собі парочку помічників з числа рідних, близьких або друзів, але ж усі ми розуміємо, що це все дуже умовно…\nПовторювати цю схему ретельного 30-денного прибирання можна раз в кілька місяців або раз в квартал. Частота і інтенсивність прибирання залежить від величини вашого дому / квартири і від того, наскільки все в будинку запущено 🙂\nОкрім дотримання розкладу і представленого списку дій, важливо ще і просто класти речі на місце, розвивати у себе звичку не смітити і не розкидати речі по будинку.\nЧисто не тільки там, де прибирають, а й там, де не смітять (або хоча б намагаються НЕ смітити).\nСпочатку буде непросто, але через місяць-два у вас і справді буде йти не більше 20 хвилин в день на те, щоб в будинку було чисто, акуратно і все впорядковано.\nМусимо також сказати що є спосіб, як пришвидшити процес наведення порядку в домі. Багато з описаних завдань можна покласти на якусь клінінгову компанію, наприклад таку як клінінгова компанія в Києві http://bleck.kiev.ua, і після того як вони зроблять свою справу, залишиться лише підтримувати порядок. Потрібно лише, щоб така компанія була присутня у Вашому місті.


Збільшення об'єму губ гіалуроновою кислотою: ціна, фото до і після зміни форми\nВеликі, пухкі губи завжди вважалися ознакою жіночої краси і інструментом зваблювання, а останнім часом вони прямо-таки стали основною тенденцією серед жінок. І хоч природа нагородила соковитими губами далеко не всіх, на сьогоднішній день збільшити об'єм губ стало цілком реально.\nОтже, як збільшити об'єм губ? Існує безліч методів - починаючи від макіяжу, закінчуючи оперативним втручанням. Крім цього, на просторах інтернету можна знайти безліч порад, як збільшити об'єм губ в домашніх умовах - спеціальні вправи, масажі, застосування підручних предметів (кришки, корки) і местнораздражающим засобів (перець, гірчиця), спеціальних бальзамів і масел. Однак, такі методи часто виявляються малоефективними, а якщо і збільшують об'єм губ, то лише на короткий час.\nНа сьогоднішній день найбільш популярними є ін'єкційні методи збільшення губ.\nЦе косметологічна процедура, яка передбачає введення в губи спеціальних синтетичних, або натуральних препаратів.\nЗа їх допомогою можна змінити не тільки об'єм, але і форму, контури губ, виправити, наприклад, асиметрію.\nДалі в статті розповімо більш детально, якими способами можна збільшити об'єм губ, які переваги має збільшення губ за допомогою гіалуронової кислоти, а також ознайомимося з цінами на процедури і фото пацієнтів до і після збільшення.\nЯкими способами можна змінити форму і об'єм губ\nВиправлення форми губ сьогодні є однією з найбільш популярних косметологічних процедур. Воно може бути необхідним як при вродженої асиметрії, погіршенні зовнішнього вигляду губ внаслідок травми, так і при звичайному бажанні збільшити об'єм губи.\nЗмінити форму губ можна за допомогою наступних способів:\nБезін'єкційні способи, до яких належать спеціальні масажі, електропорація, термаж. Відмінно зарекомендувала себе така апаратна процедура, як елеткропорація. Це насичення клітин гіалуроновою кислотою через відкриті внаслідок впливу імпульсного струму канали клітинних мембран.\nІн'єкційні способи — контурна пластика, ліпофілінг. Проводиться за допомогою введення в губи спеціальних наповнювачів, гелів (філерів), або власної жирової тканини пацієнта. В якості філерів може виступати гіалуронова кислота, колаген, поліакріламідний гель, силікон.\nУстановка спеціальних біодеградуючих ниток.\nХірургічне виправлення форми губ — усунення конкретних дефектів, встановлення імплантів.\nЗмінити форму губ можна і за допомогою косметичного макіяжу, різних косметичних засобів, спеціальних вправ для м'язів, тренажерів (плампери, вакуумні масажери, присоски, ковпачки).\nПереваги збільшення об'єму губ гіалуроновою кислотою\nЗ огляду на відгуки пацієнтів, більшість віддає перевагу збільшенню об'єму губ гіалуроновою кислотою.\nДаний метод має безліч переваг, а саме:\nБезпека. Гіалуронова кислота є натуральним препаратом. Це природний для людського організму компонентів, який бере участь в регулюванні водного балансу, утримує молекули води, стимулює вироблення власного колагену і еластину. Тому ризик розвитку ускладнень даної процедури зводиться до мінімуму.\nЕфективність. Гіалуронова кислота не тільки збільшує губи, але і зволожує їх, омолоджує.\nЗбільшення об'єму губ гіалуроновою кислотою не вимагає попередньої підготовки і практично не має протипоказань.\nЕфект помітний відразу ж після процедури.\nНатуральність ефекту, який можна буде побачити на фото далі.\nВідсутність періоду реабілітації після процедури.\nПорівняльна тривалість результату (близько року).\nВідсутність ймовірності міграції, або зміщення гіалуронової кислоти з часом.\nКрім цього, збільшення об'єму губ за допомогою гіалуронової кислоти цілком доступно за ціною.\nЗбільшення губ гіалуронової кислотою, ціна процедури\nУ сучасній косметологічній практиці застосовується безліч різних препаратів на основі гіалуронової кислоти. Це можуть бути як монопрепарати, так і комбіновані.\nЯкість препарату, фірма його виробництва - головні чинники, від яких залежить вартість збільшення губ. На таку послугу, як збільшення губ гіалуроновою кислотою, ціна також залежить від кваліфікації і досвіду косметолога, від необхідної кількості препарату, а також безпосередньо від самої клініки. Зазвичай в клініках Києва на збільшення губ ціна залежить від курсу долара і починається від 100-200 дол., часто доходячи до 500-600 дол. і більше.\nСеред пацієнтів якістю послуг, що надаються і лояльністю цін зарекомендував себе центр естетичної медицини BGLab. Тут на збільшення губ ціна починається від 1000 грн.\nОтже, вартість збільшення губ за допомогою препарату Juvederm становить 3500-7500 грн, Princess - 6-6500 грн (ціни 2018 року). Більш точну ціну можна дізнатися після консультації косметолога, який допоможе визначитися з препаратом, його кількістю, об'ємом області ін'єкції.\nФото до і після зміни форми губ\nКожен пацієнт індивідуальний і зміна форми губ має враховувати ці індивідуальні особливості, а також і бажання пацієнта. Одні вважають за краще безін'єкційні способи збільшення, інші - ін'єкційні, або навіть хірургічні зміни форми губ. Фото до і після збільшення будь-якої з методик щодо збільшення губ дійсно вражають. Як можна побачити, одні з них демонструють більш натуральний ефект, інші - менш.\nОсобливу увагу привертає гіалуронова зміна форми губ. Фото до і після, які представлені нижче, демонструють відмінні результати - губи стають не тільки соковитішими і більш пухкими, а й набувають правильної красивої форми, поліпшується їх відтінок, вони виглядають значно молодше.\nЧим хороший лазерний пілінг обличчя


Прем"єр Японії змінив 13 міністрів | Новини на Gazeta.ua\nПрем"єр Японії змінив 13 міністрів\nПʼятниця, 01 серпня 2008 14:35\nПрем"єр-міністр Японії Ясуо Фукуда провів реорганізацію кабінету міністрів. Як повідомляє ИТАР-ТАСС, на прес-конференції в Токіо в п"ятницю генеральний секретар кабінету міністрів Японії Нобутака Матімура, представив сьогодні список осіб, які увійдуть до нового кабінету.\nВ цілому реорганізація кабінету торкнеться 13 постів з 17. Вона не торкнеться тільки декількох ключових позицій в кабінеті: на своєму посту залишаться, зокрема, генсек Матімура, а також глава МЗС Масахіко Комура.\nМіністром оборони Японії стане 47-річний Іосімаса Хаясі. Колишній міністр оборони Сігеру Ісіба втратив свій пост у зв"язку з серією гучних скандалів у військовому відомстві, де кілька високопоставлених чиновників підозрюються в хабарництві.\nОновленням кабінету японський прем"єр розраховує підвищити довіру серед виборців. Рейтинг Фукуди за останні місяці опустився нижче за 25-процентний рівень, повідомляє "Газета.Ru".\nЗараз ви читаєте новину «Прем"єр Японії змінив 13 міністрів». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua