Про Миколу Шугая\nКарпатський народ > Історія та минуле > Опришки > Останні опришки Карпат > Про Миколу Шугая :.\nA. Давно у Колочаві жили чоловік і жінка і не було у них дітей. Ходила та жінка до ворожок звідати, що робити, аби були у неї діти. Одна стара ворожка сказала, що допоможе, айбо такі діти народяться, що лише в лісі захотять жити. Жінка на то пристала.\n—\tНай буде.\nВорожка дала жінці випити якогось зілля. І скоро та жінка народила одного за другим трьох синів — Михайла, Івана, Андрія. Михайло — то прадід Миколи Шугая. Тому й не міг Микола Шугай жити без лісу.\nШугай навчився добре стріляти. На яку звірину прицілиться — та і його, але коли його австріяки взяли за вояка, він утік: не хотів стріляти в російських солдат. Ховався у лісах, де почував себе, як дома. Все носив із собою гілку. Кажуть, що нею кулі відганяв. Бо жандари не раз стріляли в нього. Та вбити не могли.\nТу гілку заворожену дала Шугаю його фраїрка-ворожіля, котра жила в Денисах. Любила дуже Шугая, і тому йому ту гілку дала. Після того сама втратила силу як ворожіля.\nШугай по всіх селах ходив. Узнавав, де багаті ґазди, і від них брав гроші й інше добро — все, що можна було розділити потім між бідними людьми.\nТоді гроші не несли до каси, як тепер. За кізли клали. Він узнав, що в одного багача за кізлами спрятано тисячі крон. Прийшов до багача увечері і звідає:\n—\tСкільки крон виділите для бідняків?\nБагач почав бити себе в груди:\n— У мене грошей нема.\nТоді Шугай поліз на під, знайшов гроші і всі забрав. Коли б багач чесно поділився грошима, то і йому б дещо зосталося. А так Шугай забрав усі гроші. Чей божим духом не жив. Собі взяв мало з тих грошей, а інші розділив вдовицям у Вічковім, Келечипі і Майдані.\nХодив поміж люди переодітим, аби його жандари не впізнали. Раз одівся великим паном і заладив у Мукачеві для всіх жебраків великий бал. Замовив гудаків, купив усім їсти і пити. Коли жандари зазвідали гудаків, хто їх найняв грати, то вони показали записку: "Се організував Шугай".\nА який дужий був! Нижче Волівця, на Осі, люди грузили на машини дванадцятиметрові шини. Одну шину не могли підняти вдвох. На це надійшов із лісу Шугай. Він однією рукою попіднімав і погрузив усі шини.\nУ нього були два куми Адам і Данило. Вони розбивали, грабували людей. Раз напали на пошту, що везли із Волового. А поштар упізнав їх. Вони гроші тоді не взяли, а ще дали поштареві, аби не казав на них.\nШугаю надоїло таке життя. Коли йому Адам і Данило принесли їсти, Шугай каже:\n— Я далі так не можу жити. Надоїло мені. Здамся жан-дарам добровільно — що буде, то буде.\nКуми слова Шугая передали своїм спільникам. Всі збоя-лися, що Шугай їх видасть. І домовилися, що треба його убити.\nА за Шугая пани пообіцяли великі гроші. Адам і Данило порадувалися і цьому. Коли ще раз принесли Шугаю їсти, то зарубали його сокирами. Отець Шугая надійшов на те, але було пізно: син його вже був мертвий. Айбо убивць він встиг увидіти, коли ділили біля убитого гроші.\nСтарий Шугай пішов у Хуст і заголосив на убивць. Адама і Данила судили. Айбо Микола Шугай пішов у землю гнити, А добрий був чоловік: бідним допомагав.\nБ. Я довго служив у Колочаві, в одного мельника. Там трохи і до школи ходив (які тоді науки були!). Шугая я знаю, як би тепер на нього дивився.\nОтець Шугая був бідним чоловіком, землі своєї не мав, а арендував графську. Роками наймав одне і те поле.\nА на те поле мав зуб Дербак. Був він бировом, бо багач був. Тоді бировом міг бути лише багатий. Бировові все можна було в селі робити, і почав Дербак оббивати панські пороги, щоб виарендувати те поле, що арендував Шугай.\nДав Дербак старого Шугая в суд. І відібрав би землю, якби не вийшов із війська Микола Шугай. А Микола хоч молодий був, та заклятий і сильний. Побоявся Дербак при Миколі відбирати землю, став думати, як би Миколи позбутися.\nЯкось зайшов Микола Шугай до корчми, напився, дістав кураж та й уповів щось проти цісаря. Вчув те Дербак — привів на Миколу жандарів. Микола на один бік — упав один жандар. Микола на другий бік — упав другий жандар. Прибігли ще жандари. Та Микола ще дев'ятьох набив, бо силач був. Прибігли ще жандари — та люди Шугая не дали. Десь п'ятдесят людей заступилося за Миколу.\nТепер уже крім Дербака на Шугая в'їлися і жандари. І коли у Дербака хтось украв сир, збагли на Миколу Шугая. Коли він сидів дома, прийшли за ним жандари. Микола якраз їв і ніякої біди не чекав. Жандари підійшли до нього, раз — і вже руки Миколи в наручниках.\nПривели Миколу до касарні, стали його звідати за крадіжку. Микола нічого не перечив. Зняли протокол з нього і кажуть:\nА Микола їм:\n—\tЯк підпишу, коли руки в залізі?\nВідімкнули колодицю на наручниках, дали перо в руки... Та не збирався Шугай протоколи підписувати. Як почав молотити наліво-направо, то жандари снопами попадали. Вхопив від одного карабін, патрони — та в гори.\nЖандари всюди розголосили, що Микола Шугай великий злодій. Хоч Микола до того часу нічого не вкрав. Повертатися в село Шугай уже не міг, бо його би нараз взяли під арешт. Тому остався Микола в лісах. Підібрав собі ще трьох цімборів, та й почав страх наганяти на панів. —\tРаз ви з мене злодія зробили, то я мушу оправдати вашу брехню,— говорив Микола, відбираючи від багачів і панів гроші.\nА зустріне бідняка — лізе в будіралош, дає біднякові гроші. Немає такого села на Верховині, де би комусь Шугай не допоміг — одному дав гроші на корову, другому на хижу, третьому на одежу. Хотіли його пани впіймати, та не могли. Вислідити його не могли, бо ходив, прив'язуючи до бокончів оленячі копита. А люди як могли, так прятали Шугая. Микола піде в один бік, а люди жандарам показують у другий.\nТоді пани назначили за голову Шугая тридцять тисяч крон. Цімбори Миколи злакомилися на гроші. Шугай домовився, що бритвати його будуть. А ті, коли його бритвали, утяли Миколі по шиї. А шкода велика, бо добрий був чоловік. Той біднякові біди ніколи не зробив, лише на панів страх наганяв.\nЯК ШУГАЙ СТАВ ОПРИШКОМ\nA. Про Шугая чув я від багатьох людей. Він один раз ішов і через Студений. Був то дуже сильний хлоп. Коли воларив, то в заставку виніс бика із села аж на полонину. І ні разу не відпочив. Бо мав два серця: одне змучиться, то друге починає робити, щоб перше відпочило. Взяли його в австрійську армію. Цілими днями муштрували, а їсти давали мало. А такому сильному чоловіку треба було давати їсти за десятьох простих вояків. Каже Шугай капралові, що голодним не піде марширувати. А капрал що на то? Ударив Шугая.\nТут у Шугая як би чорт сів. Схопив капрала, тріснув ним раз — той більше і не пискнув. А сам — ноги в руки.\nТак появився на Верховині опришок.\nБ. Дехто каже, що Шугай тому став опришком, що не хотів служити в армії цісарській, втік із фронту і мусив ховатися в лісах від жандарів. Неправда то. Тисячі верховинців не хотіли воювати за цісаря і втікали з фронту, та лише один Шугай став опришком. А па ділі було так.\nКоли тікав Шугай із війська, то заблудився в лісах. Довго блукав, а дорогу знайти не може. Вже й охляв, а не бачить. Так приблудився Шугай під Чорногору, де. опришки поховали Олексу Довбуша. На Чорногорі здибав Микола криницю. Почав пити — солена вода.\n—\tЩо за біда: у криниці вода солена,— каже Микола сам до себе.\n—\tА ти не чудуйся: то не вода у криниці, а сльози на роду,— з такими словами підійшов до Шугая якийсь старий дідок з бородою, як молоко, з головою, як би сніг обсипав.\nНе простий був то дідок — чарівник. Він розумів голоси птахів, розумівся на всяких травах.\n—\tНе проста це криниця — опришківська,—каже дідок.— Доки є пани на землі, доти ллються народні сльози, наповнюючи цю криницю. Хто з неї води нап'ється і відчує гіркоту сліз народних, той буде боротися з панами. Аж як не буде панів — висохне криниця. Ти, легіню, все повинен зробити, аби вона скоріше висохла.\nА Микола почав дійсно відчувати, як його тіло наповнюється силою, а серце наливається ненавистю до панів.\n— Раз ти найшов цю криницю, з якої пив Довбуш, то повинен зробити все те, що не встиг Олекса: знищити панство на всім Закарпатті. А щоб тебе куля не брала, як Довбуша, візьми і з'їж оцю лісницю,— дав старий Шугаю маленькеє яблуко.\nЗ'їв Микола яблуко, ще раз напився води з криниці, відклонився старому і пішов. Від тієї криниці йшов Микола Шугай опришком.\nЧОМУ ШУГАЯ КУЛЯ НЕ БРАЛА\nA. Може, то правда, а може, то вигадки. Айбо я чула, що Шугая куля не брала. Була одна жінка, що дуже довго не мала дітей, і коли дочекалася сина, то щоб з ним чогось не сталося (тоді часто від всяких хвороб люди вмирали), викупала його в дев'яти-силі. То таке зілля. З корінням треба його копати.\nТа жінка зварила дев'ятисил і дев'ять раз у тому відварі викупала свою дитину. То є гріхом — купати в дев'ятисилі.\nВід того Шугай виріс дуже сильним, здоровим, і куля його не брала. Тому і пішов він на розбій.\nБ. У Шугая був цімбора, мадяр. Вони втекли з війська вісімнадцятого року. Десь на Галичині ховалися. Там були у якоїсь баби. Баба каже:\n—\tЯ вам зроблю ліки, що куля до вас не буде братися, кедь візьмете моїх доньок.\nДві у неї були. Хлопці хотіли жити, то пообіцяли бабі. Вона зробила масть, вимастила їх.\n—\tМожете іти в ліс пробатися.\nСтрілив цімбора у Шугайову руку — не попав. А цімбора був добрим стрільцем, правда, не таким, як Шугай. Двадцять грейцарів метав Шугай угору, стріляв і попадав. Ліпшого стрільця за нього не було у війську. Підняв цімбора руку, стрілив Шугай — не попав.\nІдуть до хижі. Баба з радістю — на під за ковбасами. Лізе вона драбиною, а хлопці дивляться: у баби хвіст. Мадяр сокиру зі стіни та бабі голову відрубав. Як був у баби поміст у сінях — бабу туди, під поміст. А самі тікати.\nА чому не попадали в Шугая? Кіп з нього робився, як тінь. Стріляли в той кіп, а Шугая не було видно.\nРозійшлися вони відти. А Шугай почав тоді з панами воювати.\nШУГАЙ - ДОБРИЙ СТРІЛЕЦЬ\nA. Що Шугая куля не бралася, то неправда. Просто він остерігався. І добре стріляв, тому жандари його боялися.\nВін ховався на правому березі ріки Тереблі. А в той час через ріку не було моста, і жандари шукали брід, де Теребля неглибока. Шугай у таких місцях чекав на них. Брав дві палки, зв'язував їх навхрест, надягав на них свій вуйош та шапку і ставив, як би то чоловік. А сам ховався за пень або за дерево.\nПобачать жандари, що хтось стоїть у смерічках, і стріляють, стріляють... Думають, що в Шугая, а то в опудало. Коли перестануть стріляти, то Шугай кричить:\n— А тепер я буду стріляти.\nІ як раз вистрілить, то хтось із жандарів платиться життям. Інші втікали — не до Шугая їм було. А потім говорили, що Шугая куля не береться.\nБ. Був у Колочаві один жандар. Із простих людей вийшов, то не робив нікому біди. Нічого собі чоловік, але хвалько був.\nНе раз хвалився, що Шугай хотів його уже кілька разів убити.\n— Та я,— каже,— все перехитрю Шугая: то нагнуся, коли він хоче у мене стріляти, то біжу кривульками, щоб не міг у мене прицілитися.\nУзнав про те Шугай і дуже розсердився, бо він ніколи не стріляв у чесних людей. А якщо стріляв — обов'язково попаде. Не було кращого стрільця на всій Верховині.\n"Ну, чекай,— подумав Шугай,— провчу я тебе, хвалькуватий жапдарю!" У неділю сховався Микола на оборозі за селом. Оборіг був на груночку, і з нього добре було видно вулицю перед церквою.\nЗібралися біля церкви люди, вийшов туди і хвалькуватий жапдар. Хоче похвалитися, що курить цигарки, витяг одну з пачки, взяв у рот і сягнув у кишеню за сірниками.\n— Чекай, я тобі припалю,— крикнув Шугай.\nІ вистрілив. І так точно вцілив, що куля лише мало черкнула цигарку, запаливши її. Зблід жандар, а люди розсміялися, бо знали за що так провчив його Шугай. Від того часу жандар ніколи вже не наговорював на Миколу Шугая.\nШугай що змірив, і то і встрілив. Летить ворона — лише прицілиться і нараз уб'є. В оленя за тисячу кроків міг вцілити. Бо мав стрільбу заворожену.\nДід навчив Миколу, як знайти стрільчик. То така трава, дуже схожа на псячку. По три стебла із землі ростуть. Стрільчик треба знати і зірвати на Івана Купала, тоді він буде мати силу. Микола Шугай знайшов стрільчик і завертів у ложу своєї стрільби. Після того в що не прицілиться — попаде за першим разом.\nПАНИ НЕ ВПІЗНАЮТЬ ПЕРЕОДЯГНЕНОГО МИКОЛУ ШУГАЯ\nA. Чеські жандари ніяк не могли зловити Шугая. І додумалися до такого: закрили у тюрму вітця, матір і жону Миколи, щоб сяким способом заставити його прийти увидітися з рідними, там заарештувати.\nСидять Шугаї під арештом. Чекають на Миколу жандари, вже й наручники приготували. Знали, що Микола мусить прийти, бо вій так любив Ержіку — й дня не міг прожити, щоб її не увидіти. Любив Микола і вітця та матір.\nЗаходить до судді на другий день якийсь панок і дуже ввічливо просить:\n— Я пишу в газети, і тому дуже хотів би видіти, яка то жона у розбійника Шугая, щоб потім написати про неї. Та й кажуть, що отець і мати Шугая також під арештом. Інтересно би і їх увидіти. Приказав суддя пустити пана в темницю до Шугаїв. Наговорився з старим Шугаєм, Шугаїхою та Ержікою, скільки хотів.\nКоли йшов геть, то файно подякував судді. А надвечір суддя дістав поштою невелику цидулку, де було написано: "Дякую, пане суддя, що пустили мене увидіти рідних, Микола Шугай".\nБ. Заходить якось в ресторан у Хусті той жандарський офіцер, що вже три роки ганявся за Шугаєм. Всі столики зайняті повністю, і лише за одним столом сидить культурно одягнений чоловік, при галстуку, з невеликою борідкою.\nПідсів офіцер до того чоловіка. Хотів випити рому, та сам пити не любив і тому заказав і для сусіда за столом. Випили, розговорилися. І став офіцер жалітися.\n—\tВже скілько років ловлю Шугая, а який він у лице — не знаю.\n—\tА він любить сидіти за цим столом. Дуже схожий на мене, лише без бороди. Кожний вечір буває у цім ресторані.\nЯк повечеряли, зібрався чоловік іти геть, а офіцер залишився, бо думав, що за цей самий стіл ще сяде Шугай, і тоді не треба лише зівати — буде Шугай спійманий.\nА офіціант прибирав посуд і під тарілкою побачив якийсь папірець.\n—\tНе вам оце?\nРозгорнув офіцер папірець, а там написано: "Із вами пив Микола Шугай". Микола не раз так: хоче — піде в ресторан, лише файно одягнеться і бороду наклеїть, щоб його не впізнали.\nЯК ШУГАЙ УТІК ІЗ В'ЯЗНИЦІ\nA. Вдалося якось жандарам спіймати Шугая. Заперли його у в'язницю, і всі ходять у маленьке віконечко подивитися, який то Шугай.\n—\tПропав би,— каже начальник жандарський.— Говорили, що то силач, а я бачу малого, низькорослого чоловіка.\n—\tА що, хіба сила від росту? — питає Шугай, щоб задерти начальника.— Попробуй, чи зможеш мене побороти.\n—\tТа це мені — раз плюнути.\nВся варта зайшла у камеру, щоб подивитися, як будуть боротися Шугай з їх начальником. Першого разу Шугай дав себе побороти.\n—\tНу, щось варта? — засміявся жандар.\n—\tОдин раз — то не рахується, — каже Шугай.— Ану ще раз поміряємося силою.\nЖандар сміло йде до Шугая, а варта аж роти повідкривала, стали в ряд коло стіни, аби все добре видіти.\nТут як вхопить Шугай жандаря за ноги, коли ним завіє — всю варту перебив. А сам дав ногам знати.\nБ. Довго жаидари не могли зловити Шугая. Коли вони шукають його в лісах — він живе у селі, коли шукають його в селі — він спить на оборозі десь під полониною.\nЖандарському начальнику вдалося Шугая зловити хитрістю: переодівся у жіночу одежу, підійшов близько до Шугая, накинув на нього якусь сітку і так зв'язав Миколу.\nВідвезли Шугая до Сигота у в'язницю. А Микола лише посмівковується: не боявся він тюремних мурів, бо мав таку траву, від якої замки відкриваються.\nІ одну добу не сидів Микола у в'язниці. Сторожа його побачила, коли вже був десь за сто метрів від тюремних воріт. Почали стріляти — кулі не беруть Шугая. Почали доганяти його з псами.\nБіжить Микола Шугай до Тиси, а тюремна варта за ним. Не побіг Микола льодом (це було взимку) на другий бік Тиси, а скочив у проруб. Один із варти махнув рукою:\n— Ну тепер кінець Шугаю!\nА Микола Шугай проплив під льодом 200 метрів до другого прорубу, виліз — і в ліс.\nОЙ ІМИЛИ ШУГАЇКА\nЗакувала зозулиця на сливі, на сливі,\nОй імили Шугаїка, коли спав на хліві.\nУ Студеній у неділю дзвони задзвонили,\nА бирови вже голосять: "Шугая імили".\nЕгей нема Шугаїка у лісі співати:\nПовели го жандарики — виділа му мати.\nОй імили Шугаїка, везли го в Воловий,\nА він скочив з моста в воду — втік у ліс буковий.\nВіє вітер з полонини, дерева схиляє,\nСидить Шугай під смереков, на сопілці грає.\n1. Зозулиця покукує, бук ся розвиває,\nХодить Шугай молоденький, панів розбиває.\n2. Як. соловей защебече, зозуля закує,\nХодить Шугай молоденький і панів рабує.\n3.\t"Ой чи много хлопців маєш, Миколо Шугаю?" —\n"Та я стільки хлопців маю, як листя у маю".\n4.\tХодить Шугай молоденький, маєтки збирає,\nТам, де є лиш бідні люди, він всім помагає.\nЧОМУ ШУГАЙ УБИВ ВУЧКІВСЬКОГО ПОЛІСОВЩИКА\nКолочавці з давніх давен робили дерев'яні блюда з ясепа. Якось вони зрубали ясен у державнім лісі над Вучковим. Лісник їх застав, коли розрізали ясена на колоди. Були там три колочавці: один із них — далекий родич Шугая. Лісник привів їх до жандарів. Там людей дуже побили.\nУзнав про те Шугай і поклявся, що відплатить тому лісникові. А лісник боявся вже сам ходити по лісу і прикликав дванадцять жандарів, аби його стерегли.\nШугай був хитрий. Він переодягся в одежу вівчаря, прийшов до тих жандарів і каже:\n—\tЯ оце тепер видів Шугая. Тут недалеко, на поляні, сидить.\n—\tВеди нас до нього!\n—\tЯк увидить вас у жандарській одежі, то втече. Най цей, що в єгерській одежі, іде зі мною, а ви ідіть позаду.\nЯк пішов лісник із тим "вівчарем", так більше й не вернувся.\nЯК ШУГАЙ ВИЗВОЛИВ АРЕШТАНТІВ\nВийшов один чоловік з Колочави у полонину брати сир. А під колибою біля вівчарів сидів Шугай і почав випитувати того чоловіка, що нового чути в селі:\n—\tА що чути? Про біду чути: жандари заарештували в селі шістьох людей, які порцію не сплатили. Завтра буде машина з Ужгорода, і повезуть їх у тій машині у Хустську тюрму.\nСпохмурнів Микола Шугай, став, як хмара.\n—\tБудьте здорові,— каже,— а завтра почуєте новину...\nДо Волового йшов цілу ніч, добрався аж під ранок. За селом сховався за вербами і чекає. А набоїв у нього не було — всього один патрон з кулею. Коли показалася машина — вистрілив у переднє колесо.\nПідняв у руці карабін і вийшов на дорогу. Жандарам не треба було говорити, що перед ними Шугай, — розбіглися, як би їх вітер здув.\nВипустив Микола Шугай арештантів.\n— Ідіть собі додому та не будьте більше вівцями,— сказав їм на прощання.\nІ ще того дня вівчарі на колочавських полонинах почули новину: Шугай визволив простих людей з-під арешту.\nЯК ШУГАЙ, МАЮЧИ ВЕДМЕЖУ ШКУРУ, НАСМІХАВСЯ НАД ЖАНДАРАМИ\nA. Ходив Шугай у підкованих бокончах — тому й напали якось на його слід жандари. Довели їх сліди в один смеріч-ник серед поля. Обстали той смерічник та й радуються:\n—\tТепер Шугаю звідси живому не вийти.\nАле в смерічник бояться заходити. Добре би, якби Шугай спав, то могли б його сонного зв'язати. А що, коли він не спить і вже у когось з них цілиться? Почали жандари гулюкати на Шугая, як на звіра:\n—\tЗдавайся, Шугаю, бо тут тобі буде смерть!\nНа той крик із смерічника виліз... ведмідь. А стріляти ведмедів заборонялося. Тому жапдари дозволили звірові по-чалапкати через поле до лісу.\n—\tЕгей! Тепер ловіть мене в лісі, — крикнув Шугай, знявши з себе ведмежу шкуру.\nЖандари поклялися, що більше себе не дадуть обдурити. І коли на другий день в кінці Сухарської вулиці увиділи ведмедя, нараз почали по ньому стріляти. Стріляють, стріляють, а ведмідь не падає. А то Шугай ведмежу шкуру набив соломою і підпер палицею.\nНа то посходилися люди. Сміються, що жандари не вміють стріляти. Нарешті ведмідь упав од вітру. Підійшли жандари, а перед нимичучело. То було потім сміху на всю Колочаву.\nБ. Раз уночі вище хижі Шугая жандари засіли під оборогом. Хотіли так підстерегти опришка. Дивляться: іде на них ведмідь. А стріляти у ведмедів заборонялося. Загойкали на ведмедя, та він далі суне. У великому страху жандари побігли долі груном.\nА то був не ведмідь, а Микола Шугай у ведмежій шкурі. Про те, як настрашив жандарів, розповів жінці, а та сусідам — і на другий день про це знала вся Колочава. Дійшов поговір і до жандарів.\n—\tНу, більше він над нами не посміється,— кажуть.\nІ на другу ніч знову засіли під оборогом вище хижі Шугая. Знову вийшов із лісу ведмідь. Айбо тепер вони не тікали. "Іди, іди ближче,— думають. — Вже давно наручники для тебе носимо".\nА то був не Шугай, а ведмідь. Шугай узяв від одного багача вулик бджіл і куски стільників з медом, розкидав по дорозі від лісу до оборогу. Ведмідь і дійшов за тим медом аж до оборогу.\nКинулися жандари на ведмедя:\n—\tЩо, Шугаю, дофіглювався?\nА ведмідь наліво-направо став ними метати. Двох убив на смерть, а інші ледве втекли.\nСТРІЛЯВ ШУГАЙ У ЖАНДАРІВ\nОй Шугаю молоденький, молоді в тя літа,\nТа ти ходиш в лісах-дебрях і не видиш світа.\nОй Шугаю молоденький, Шугаю, Шугаю,\nБуде тобі лиха доля у зеленім гаю.\nПішли туди жандарики на лисиць стріляти — Будуть тебе,\nШугаїку, в ланцюги кувати.\nНе імили Шугаїка, хлопця молодого,\nБо вистрілив з-межи корчів та убив одного.\nЗакувала зозулиця, сіла на явора,\nСтріляв Шугай у жандарів із свого левора.\nНа високій полонині вітрик повіває,\nСидить Шугай під смереков, весело співає.\nШУГАЙ КАРАВ ЗА ОБМАН\nA. Віз якось розтіцький чоловік Лацко гендлярів у Волове. Доїхали з Розтоки до Келечинського квасу — і там зупинив їх озброєний Шугай.\n— Оде маєте ташку — всі гроші сюди. Та не робіть фіглі, бо мої хлопці з хамника дивляться за вами. Мечуть гендлярі гроші в ташку — уже повна.\n—\tА у тебе скільки грошей? — звідає Шугай котіша Лацка.\n—\tТри крони.\nПодивився Микола в чоловіків будіралош, а там 15 крон. Як розмахнувся Микола — тріс Лацка по писку.\n—\tНе бреши Миколі Шугаю. А грошей твоїх бідняцьких мені не треба.\nВін віддав котішу його 15 крон. Гендлярів також всіх відпустив.\nБ. У Гереговищах Шугай перестав двох людей: —\tКуди йдете?\n—\tНа ярмарок у Воловий.\n—\tЩо будете купувати?\n—\tЯ теля,— каже один.— Треба би корову, та не маю стільки грошей.\n—\tА скільки би вам треба ще грошей, аби корову купити?\n—\tДві тисячі крон.\nШугай вийняв гроші і дав чоловікові. Як це другий уви-дів, то хоч він на ярмарку не збирався нічого купувати, а йшов мало погуляти, каже:\n—\tІ я йду купувати корову і не вистачає мені грошей.\nШугай і цьому дав дві тисячі крон. Айбо пішов за цими двома людьми назирці.\nУ Воловому той, що хотів теля купувати, пішов на ярмарок вибирати корівчину. А другий повернув до корчми. Лише заказав горілки — Шугай уже в корчмі:\n—\tАну, сюди гроші! — і тріс, тріс п'яницю. — Більше ніколи не займався брехнею.\nЯК ШУГАЙ ВІДБИРАВ ГРОШІ ВІД БАГАТИХ\nВулицею йшов багатий пап. До нього привітався прохожий, це був Микола Шугай.\n—\tПане, не скажете, па вулиці нікого нема?\nПан оглянув вулицю й відповідає:\n—\tА якщо крикнути, ніхто не вчує?\n—\tТоді давайте сюди гроші, що награбували від бідних.\nЖив у Мукачеві один багатий корчмар Вайс. Мав свою палінчарню — мав і добрі гроші. Коли комусь треба грошей — йде до Вайса: у нього хоч коли можна було позичити. Та процент за ті гроші Вайс дер безбожно.\nРаз Шугай зібрався до Вайса, щоб відібрати гроші, нажиті обманом. Та як їх відібрати? Вайс їх держав у залізній касі, а ключі так ховав, що інколи сам не міг їх знайти.\nТа в Шугая голова була на плечах. Одягнув панську одежу і прийшов до корчмаря. Представився агентом великої фірми з Моравії.\nВайс його почастував. Сидять та говорять.\n—\tВайсе, позичте мені десять тисяч крон,— каже Шугай.\n—\tЗа десять тисяч процентів річних не менше,— вповів твердо корчмар.\n—\tДобре! — пристав на те Микола.\nЗнайшов Вайс ключі, відкрив касу... А Шугай вихопив пістолет:\n—\tРуки дгорі!\nЗрозумів корчмар, що тут біда і скочив до телефону.\n—\tНе старайтеся, Вайсе, бо я телефон відрізав, коли йшов сюди.\nВийняв Шугай із каси сорок тисяч і каже:\n—\tЗа дві години не смієш виходити на вулицю. Лише покажешся — більше тобі не жити: хлопці мої під кожним вікном і дверима.\nНікого з ІПугайових хлопців не було, та про Шугая такі страхи говорили, що корчмар, як закам'янілий, простояв серед хати дві години.\nШУГАЙ І ПІП\nДізнався Шугай, що у попа в Ізі багато грошей. Прийшов він вночі до попа й каже:\n—\tЯ — Шугай! Аби ми розсталися добрими — гроші на стіл.\nПіп почав говорити опришкові:\n—\tЗабирати гроші силою — то розбій. А розбій — то великий гріх перед богом.\n—\tА я не хочу забирати силою — хочу, аби ви самі віддали ті гроші, які не ваші. Ви їх виманюєте від людей, а я роздаю людям. То кому гріх?\nПіп мусив розстатися з грошима, які на другий день Шугай роздав удовицям у Воловому, Колочаві та інших селах.\nДрагівський піп на казанні говорив, аби люди допомогли жандармам спіймати Шугая. Дізнався про це Шугай і вночі з своїми хлопцями прийшов до попа.\n—\tТи мене, попе, згадував — і я прийшов.\nПіп затрясся, як лист на трепеті.\n—\tНе бійся, на життя твоє не потворимося. На перший раз відиущаємо. Але гроші, які маєш, давай сюди.\nВіддав піп гроші. Айбо Шугай щось не дуже спішить у гори.\n—\tУ нас ще часу багато,— каже він хлопцям.— А я оце подивився на попа і згадав, що вже кілька днів не бритвався.\n—\tНа бритву і бритвай! — каже Шугай попові.— Не хочу ходити такий зарослий, як ти.\nСтали два хлопці з пістолями коло попа. А він мусив по-бритвати Шугая. Той піп з Драгова порадив потім жандармам, аби підкупили людей, що бритвають Шугая. Жандарми так і зробили. Підкупили кума Миколи Шугая. І той, коли бритвав Миколу, зарізав його бритвою.\nЯК ШУГАЙ ЗАСТАВИВ БАГАТОГО ПОМІНЯТИСЯ ОДЕЖЕЮ З БІДНЯКОМ\nA. У Негрівці жив один дуже багатий єврей. Мошком його звали. Часто той Мошко для ґешефту бував у Хусті.\nОдного разу (а було то зимою) зібрався Мошко до Хуста. Одягнувся добре в теплий кожух, бо надворі був великий мороз. А котіш у старім уйоші — в одну дірку вітер влетить, а з другої вилітає. Змерз котіш, трясеться.\nПроминули якраз Колочаву-Горб — і вискакує на дорогу чоловік.\n— Тпру! — спер котіш коней і ще більше затрясся, бо впізнав Шугая.\nА Шугай уже командує:\n— Ану, Мошку, знімай кожух! А ти, цурошу, що чекаєш — знімай свій уйош!\nЗняли оба подорожні з себе верхню одежу і чекають, коли їх Шугай застрілить, бо про нього всюди такі страшні слухи були розпущені, що він убивця.\nА Шугай каже:\n— Тепер ти, Мошку, одягай цуравий уйош, а котішу дай кожух. Півдороги будеш за котіша, щоб знав, як бідному живеться. На півдорозі розміняєтеся і одежею. А як будете вертатися, аби знову так: півдороги один у кожусі, півдороги — другий.\nТак Шугай заступився за бідного котіша.\nБ. У Колочаві якось зустрів Шугай корчмаря, що йшов у чоботах, а за ним біг його боржник у постолах. То було пізньої осені. Падав мокрий сніг, па дорозі всюди були калюжі.\n—\tЧи промокають твої постоли, чоловіче? — питає Шугай бідняка.\n—\tЩе й як.\n— А твої чоботи, корчмарю?\n—\tМої чоботи? Та хіба я би обув такі чоботи, що промокають?\n—\tТоді поміняйся взуттям із цим бідняком. Ти собі купиш другі чоботи.\nХотів щось корчмар казати, та вдавився словом, як почув:\n—\tЦе тобі Шугай наказує.\nЯК ШУГАЙ РОЗДАВАВ БІДНИМ СИР\nA. Зайшов якось Шугай до бідняка у Синевирі. Попав якраз па вечерю. Мати напекла картоплі і дала дітям їсти. Увидів те Шугай, боляче йому стало.\nНа другий день пішов на полонину. Там якраз ватажив великий ґазда, який мав повну стайню худоби.\n— Давай бочку сиру,— каже Шугай.\nБагач, трясучися, дав бочку сиру. Взяв Шугай і відніс бід-няковим дітям:\n— їжте картоплю з сиром і ростіть великі та дужі.\nБ. Раз прийшов Шугай до вівчарів на полонину.\n—\tЧому у вас так багато сиру? — звідує.\n—\tБо нікому продати: бідний не купить, бо не має грошей, а багаті платять таку малу ціну, що ліпше най пропаде добро, як за такі гроші віддати.\nКупив Микола Шугай той сир по добрій ціні і сказав вівчарям, най несуть у село і роздадуть удовицям.\nВ. Розповідають, як біля Драгова попав Шугай на салаш, коли якраз ватажив один багач. Прийшов і звідує вівчарів:\n—\tЧи дав вам сиру ґазда?;\n—\tНам лише жентиці мало дав, а псам нашим нічого недав.\n—\tТо беріть собі увесь сир. Це я, Микола Шугай, дозволяю вам.\nМайже така сама історія з сиром була в нас у Поточині. Микола Шугай з братом взяли дві бочки бриндзи від одного ґазди і понесли в Колочаву. Зустріли бідняка Даця, котрий мав восьмеро дітей. Каже йому Шугай:\n—\tБери ці бочки з бриндзою та неси між дітей. Я собі візьму лише покуштувати чи добра бриндза.\nЯК ШУГАЙ РОЗДІЛЯВ ГРОШІ\nA. Їхала раз машина, повна людей. Шугай цю машину спинив. Виліз горі й каже:\n— Я — Микола Шугай. Кажіть, хто скільки грошей має.\nВ одних грошей було багато. Але були й такі на машині, що мали лише кілька крон. Шугай заставив багачів поділитися грошима з бідняками. А сам дивився чи справедливо діляться.\nБ. Якось Шугай прийшов па ярмарок у Волове. Ходить, роздивляється. Немало жебраків зійшлося на ярмарок — криві, сліпі, горбаті. Просять щось дати, протягають руки. Та щось нікому їх не шкода.\nУвидів жебраків Шугай, жаль їх йому стало. Підходить він до одного багача, який хотів купувати пару волів, та й каже тому:\n—\tНе спробуй кричати. Я — Шугай.\nБагач затрясся. А Шугай говорить далі:\n—\tПоловину своїх грошей іди і роздай жебракам, а половину давай сюди.\nЩо багачеві робити? Віддав частину грошей Шугаеві, а частину пішов роздавати жебракам. Микола пішов за багачем, дивився, чи добре,розділяє той гроші. Дасть багач жебракові десятку — і Шугай дає десятку, аж поки не роздали всі гроші до копійки.\nВ. Прийшов Шугай у Монастирці до попа і попросив ключі від церковної каси. Забрав усі гроші, що там були, і пішов ділити між бідними.\nКоло Березова зустрів циган. Одна циганка підійшла до нього і попросила закурити.\n—\tНа сто крон та йди купи собі одежу. Не ходи у такому дранті.\nУ Бистрому увидів весілля. Підійшов до молодих і дав їм тисячу крон, щоб мали з чим ґаздувати. А у Вічковому взнав, що вмер шустер Шулем і залишив сиротами десятеро дітей. Підійшов він тихо під єврейську хату і поклав на поріг п'ять тисяч крон. Написав записку: "Ці гроші для сиріт дарує Шугай".\nЯК ШУГАЙ БІДНУ ДІВЧИНУ ЗАМІЖ ВИДАВ\nA. Була в одної вдови дуже файна донька. Всі легіні за нею бігали, але не наважувались сватати, бо дівчина не мала посагу.\nВдома хотіла мати багатого зятя. І дуже їй жаль було, що донька бідна, коли один багацький син говорив:\n—\tВзяв би я вашу Марічку, якби мала хоч сорок тисяч. Раз у хату вдови зайшов якийсь пан і попросився перено чувати. Стара дала йому їсти і почала хвалитися, які до її дочки хлопці залицяються. Гість порадив:\n—\tНай віддається за того, котрий майна не просить. Бага тому грошей треба, а не вашої дочки.\nПереспав подорожній, а вранці зібрався в дорогу. Зупинив візника, що вертався з міста, та й питає:\n—\tДля себе заробляєш, чи для пана?\n—\tДля пана,— відповідає візник.— Мені копійчина перепаде тільки від добрих людей.\n—\tКоли так, то вези'мене до міста. Я заплачу.\nМандрівник попросив зупинити коней перед містом і висипав на долоню візникові новенькі сотки. Візник завмер від здивування, а коли хотів подякувати щедрому панові, той уже був далеко. У місті мандрівник розшукав власника спиртового заводу. Сказав, що потребує багато спирту, і обіцяв добре заплатити. Власник заводу зрадів купцеві і запросив його до себе, щоб скласти договір. А коли ввійшли в кімнату, мандрівник витягнув пістоля і сказав:\n—\tЯ — Микола Шугай! Віддавай всі свої гроші і не пробуй противитися. Мої хлопці чекають надворі.\nПап зблід і ледве витягнув тремтячими руками гроші з шухляди. Шугай наказав сидіти непорушно, вийшов і замкнув за собою двері. Поки пан опам'ятався і покликав на допомогу, Шугай був далеко за містом. Надвечір він уже був у знайомої вдови і знову попросився на ніч.\nУ хаті сидів красний леґінь, за якого вдова ніяк не згоджувалася віддати доньку, бо був дуже бідний.\n—\tЩо з того, що любляться? Обоє одинакові, нічого не мають. З голоду помруть,— скаржилася стара.\nМандрівник подивився на молоду пару і сказав:\n— Не журіться, бабко, я даю молодятам сорок тисяч. Най здорові живуть та Миколу Шугая добрим словом згадують.\nХлопець і дівчина розцілували Миколу, як рідного батька, а вдова з радості заплакала. Переночував Шугай і помандрував далі по світу панам за кривди мститися і бідним людям допомагати.\nБ. У Золотареві був один бідняк, мав дуже файну відданицю, але не мав грошей. Багацькі дівки аж би які були — криві, горбаті — рано віддавалися, бо мали тисячі, а доньку бідняка ніхто не йшов сватати.\nРаз до золотарівського багача Нути прийшов якийсь файний леґінь — в чересі, за плечима карабін. Багач зразу впізнав Миколу Шугая.\nКаже Микола до багача:\n— Ти дуже багатий, свою дівку давно віддав, а хто буде віддавати біднякову дівку? Шугай назвав своє прізвище.\nЗлякався багач, а Микола каже далі:\n— Дай біднякові, щоби міг віддати доньку, двадцять тисяч крон. А коли не даєш — то всього багатства позбудешся. І щоб нікому не говорив про це.\nЩе потім другу ніч стояв Шугай під вікном бідняка і дивився, чи принесе Нута гроші. І лише тоді спокійно пішов у гори, коли переконався, що багач все зробив, як йому наказано. Так Шугай допоміг віддати біднякові свою доньку.\nЯК ШУГАЙ ДОПОМАГАВ БІДНЯКАМ ОБЗАВОДИТИСЯ ХУДОБОЮ\nA. То неправда, що Шугай був розбійником, Шугай був опришком. Розбійник не дивиться від кого гроші брати: чи багатий, чи бідний — давай гроші. А не даєш — уб'є. Опришок грабує лише багачів, щоб потім все роздати бідним.\nБуло те в Синевирі. Ішов Шугай лісом і увидів, як одна жінка несла велику в'язанку дров.\n—\tАчей коня-не маєте? — зазвідав Шугай.\n—\tЙой, не маю.\nШугай вийняв гроші і дав жінці, щоб купила собі коня. Якось прийшов Шугай до одного багача, у якого було 20 кіз і каже:\n—\tТобі доста двох кіз, а інші я заберу.\nБагач мусив погодитися. А Микола погнав кіз у Брадо-лець і роздав бідним. Шугай поступав так, як має поступати опришок.\nБ. Що вам кажу — все правда. Бо дехто говорить, ніби Шугай був злодієм. То скажіть, який злодій віддасть вкрадені гроші? А Шугай роздавав бідним ті гроші, що брав у багатих.\nТак було і з Маркусевою Палагою з Колочави. Мала вдовиця діточок купку, а коровки дастьбі. Вчув якось про те Шугай. А в нього були такі люди в селах, котрі йому доносили, у кого з бідняків біда якась станеться. Тоді вночі Шугай іде до тих бідняків, кладе потрібну суму на підвіконня чи поріг, щоб вранці господарі знайшли. Людям не треба було пояснювати від кого ті гроші. Так от, взнав Шугай про велику бідність Палаги Марку-севої. Прийшов вночі під її хижу і клопкає.\n—\tХто там? — звідує вдова.\n—\tЯ, Шугай.\n—\tОй, не туди йдеш, небоже. У мене не знайдеш і крони.\n—\tА я йду до вас не брати — вам несу.\nІ коли вдова відкрила двері, дав їй п'ять тисяч крон:\n—\tКупіть собі корову.\nТак що то дурниці вигадували, ніби Шугай — злодій. Він був опришком, бо від багатих брав, а бідним давав.\nВ. Шугай жив у Колочаві. Та знали його і в Хусті, і в Му-качеві, і в Севлюші. Знали його як розбійника, що в багатих бере, а бідним дає.\nУ Німецькій Мокрій жив один дуже бідний чоловік, який мав багато дітей і не мав грошей. Було в цього чоловіка одне теля. Від нужди взяв він теля і повів на ярмарок. Хотів продати, щоб купити дітям хліба.\nКоли йшов через ліс, то зустрів його один файний леґінь.\n—\tКуди чоловіче? — звідує.\n—\tТа веду теля на ярмарок. Може, якісь гроші зроблю, та дітям хліба куплю,— каже бідняк.\n—\tТа скільки би хотіли за це теля?\n—\tА мені чи продасте за п'ять тисяч — звідує леґінь.\nЧоловік подумав, що це якийсь ненормальний леґінь, і пофіглював:\n—\tКоли не даєш тисячу, а згоден продати телятко за п'ять тисяч.\nЛеґінь узяв і вилічив п'ять тисяч крон, взяв теля і пустив край дороги пастися. А чоловік з грошима пішов на ярмарок. Подумав: "Буде грошей не лише муки купити, але й корівчину якусь сторгувати".\nКупив чоловік корову, мливча муки і вертається з ярмарку. Бачить, а на тому місці у лісі, де і вранці, стоїть леґінь.\n—\tЛедве вас дочекався,— каже переляканому чоловікові.— Беріть собі теля та ведіть додому. І знайте, який Шугай.\nГ. У Німецькій Мокрій жила вдовиця. Бідна така, що хліб у неї в хаті був лише двічі в рік — на святий вечір і на ве-ликдень. Одна радість, що корову мала, а то би діти попухли з голоду. Та правду люди говорили: коли біда прийде, то за собою ще й другу приведе. Здохла корова у вдовиці. Ридає нещасна жінка — на все село чути. А тут проходив Шугай. Визвідав, що і як, та й каже:\n—\tНе журіться: буде на вечерю дітям молоко.\nПішов Шугай на дорогу, що веде в Хуст, і чекає. Видить жене якийсь чоловік корову.\n—\tКуди, чоловіче, женеш корову? — звідує Шугай.\n—\tТа жену на ярмарок у Хуст, бо хочу продати.\n—\tА дома ще лишилася корова? — звідує Шугай далі.\n—\tТа звідки? Айбо що робити, коли нема чим заплатити порцію? — Мушу продавати корову від дітей.\n—\tНа, чоловіче, гроші на порцію та вертайся додому,— і дав Шугай чоловікові стільки грошей, за скільки той би корову продав.\nЧоловік вернувся, а Шугай чекає далі. Дивиться: жене ще один чоловік корову.\n—\tКуди, чоловіче?\n—\tТа на ярмарок.\n—\tА як же твої діти будуть без молока?\n—\tТа в мене дома є ще одна корова.\nТоді Шугай і каже:\n—\tНу, де правда на світі: у тебе дві корови, а у вдовиці у Німецькій Мокрій нема ні одної. Так що пожени ти їй цю корову.\nЧоловік нараз зрозумів, що говорить із Шугаєм. Довго не токмився, а відігнав корову вдові. Знав: коли не зробить так, як каже Шугай, то буде біда.\nОтакий був Шугай: у багатого візьме, а бідному дасть.\nЯК ШУГАЙ ДОПОМІГ БІДНЯКОВІ ХАТУ ЗБУДУВАТИ\nA. Якось чоловік із Синевира продав у Воловім корову і повертався додому. На перевалі перестав його Шугай.\n—\tТи де був?\n—\tНа торзі.\n—\tЩо продав?\n—\tЗа скільки?\n—\tЗа п'ять тисяч крон.\n—\tДавай сюди.\n—\tЙой, Миколо, пожалій мене: останню-м корову продав, бо хочу побудувати хижу — не маю в чому жити.\n—\tДобре. Я піду з тобою і подивлюся, чи правду говориш.\nВходять у Синевир — із старої, підпертої кілками хижі вибігло семеро дітей.\n—\tТато йде! Тато йде! Подарунки нам несе,— підскакують діти.\nУвидів Шугай, що чоловік правду говорив.\n—\tНа свої гроші. Та за них не побудуєш хижу. На тобі на придачу ще десять тисяч.\nІ це все правда. Ержіка Шугайова вже при Радянській владі, вертаючись з Міжгір'я, зайшла до одної хати в Сине-вирі напитися води. Там зазвідали, хто вона і звідки. Коли почули, що перед ними жона Миколи Шугая, дуже зраділи.\n—\tТа чи знаєте, Ержіко, що ви в тому домі, на який дав гроші ваш Микола.\nЯк чуєте, довго живе пам'ять про Миколу Шугая.\nБ. Жандари ніяк не могли запопасти Шугая, бо його люди переховували. Коли жандари якось дізналися, що опришок ночував у Василя Кривляка в Синевирі, помстилися на біднякові — підпалили хату. Думали в такий спосіб застрашити людей, щоб не давали притулку Миколі Шугаю. Та в селянських серцях любов до опришка була сильнішою за страх перед жандармами. А Шугай не залишив Василя Кривляка у біді. Через кілька днів зустрівся з старим вівчарем та й каже:\n— Це моя вина, що жандари спалили вашу хату. Тому тут маєте десять тисяч на нову. Я не хочу, аби мене згадували злим словом.\nПотім ще на ту хижу дерева нарубати допоміг, наколов драниць. Так що Василь Кривляк не довго жерялив у сусідів.\nПРО СМЕРТЬ ШУГАЯ\nA. Боялися багачі Шугая, як вогню. Склали гроші — вийшло триста тисяч. І пообіцяли їх тому, хто уб'є Шугая.\nА як Шугая уб'єш, коли його куля не бралася? Знав про те і кум Шугаїв — Данило Буркало. Та дуже йому хотілося дістати винагороду за голову Миколи Шугая. І додумався до такого: "Куля його не бере — але від бритви чи сокири він не заворожений!" Буркало підговорив на чорне діло ще двох людей. Бо Микола не сам ходив лісами — з ним був його брат Юрко.\nКоли Шугаї увиділи Буркала ще з двома людьми, то Микола став звідати:\n—\tТи чому, куме Даниле, не сам прийшов?\n—\tТа вони прийшли помогти мені оборіг поладити,— каже Буркало.\nУзяв Шугай торбу з хлібом і ще звідує:\n—\tА бритву приніс? Хочу побритватися.\n—\tТа я тебе ліпше побритваю,— каже кум Данило.\nСтав Буркало бритвати Миколу, а ті двоє, що з ним прийшли, стали заговорювати Юру. Сталося все під кліп оком: Данило махнув головою і чвиркнув Миколу бритвою по шиї, а ті два сокирами зарубали Юрка.\nІ що: гроші їм ніхто не дав, лише прокляття народне на них впало та ганьба. А в Чехословаччині є музей Шугая. Туди забрали, коли було вбито Миколу, його сорочку кирваву, постоли, уйош, зброю.\nБ. Велику лють мали багачі на Шугая і пообіцяли 30 тисяч крон тому, хто його уб'є. А держава обіцяла 30 тисяч тому, хто його впіймає живим.\nТут кум Миколи Шугая Данило Ясінка порадився зі своїм товаришем, що коли Шугай буде спати, то вони його уб'ють.\nОдного разу прийшов Микола Шугай до свого кума Данила Ясінки в гості. З Шугаєм був і його брат Юрко.\nА коли Шугай ішов спати у Ясінків на оборіг, то брат Юрко каже йому:\n—\tНе лягай спати на оборіг, бо вони тебе прозрадять.\nМикола Шугай не повірив цим словам, пішов. За ним рушив і Юрко.\nЮра ще не спав, а ті прийшли і сокирою відрубали Шуга-єві голову. У Юри була гвинтівка, але вона йому відказала, не міг вистрілити. Убили і його.\nПотім Ясінка зі своїм другом пішли і доповіли жандармам, що Шугаї вже мертві.\n—\tВас будуть за те судити, що ви убили ІПугаїв! — відповіли жандарми.— Ми хотіли їх упіймати живими.\nІ так Ясінку і його друга засудили за те, що вбили Миколу Шугая і його брата Юрка. Микола Шугай не боявся, що його уб'ють, бо мав чарівну їалузку, якою відганяв від себе кулі. Ту галузку йому дала одна босорканя.\nІ ніколи би не вбили Миколу, якби не зрада. А зрадила Миколу його фраїрка Маріка. Було то так.\nЖандари ніяк не могли зловити Шугая. І тоді дали вибуб-нувати, що тому, хто їм допоможе зловити або вбити Миколу Шугая, заплатять великі гроші.\nА у Миколи була фраїрка Маріка. Вона і злакомилася на обіцяні панами гроші. І почала, коли він прийшов до неї на оборіг, визвідувати;\n—\tЧому тебе, Миколо, ніяка куля не бере?\nМикола й розповів про чарівну галузку. Сказано: не вір ніколи фраїрці. Та коби кума віща, то не лізла би в ріща.\nМаріка ледве дочекалася, коли заспить Микола. Від сонного Миколи витягла вона чарівну галузку і побігла з нею до жандарів:\n—\tМикола он там, на оборозі, спить. Ідіть — він у ваших руках.\nТа боялися жандари навіть сплячого Миколи. Підійшли близько до оборогу і стали стріляти. До ранку стріляли в оборіг.\nА в Миколи Шугая вже не було чарівної галузки. Так він і загинув на тому оборозі. Через зраду фраїрки.\nКоли жандари увиділи, який то хлоп Микола Шугай — файниіі, рослий, забідкалися:\n—\tШкода його було вбити.\nОЙ УБИЛИ ШУГАІКА, ВБИ ГРОШІ ДІСТАТИ\nЗа голову Миколову гроші обіцяли.\nОй то Адам та Данило стали ся радити,\nЯк Миколу їм убити — гроші заробити.\nДо Шугая молодого вни ся підлестили,\nДочекали злу годину — сокиров го вбили.\nПід явором говорили, під явором пили,\nПід явором зелененьким Шугая убили.\nОй убили Шугаїка, вби гроші дістати...\nБо вни вбили Шугаїка, що нам добро робив.


Еротичний масаж як новорічна казка в салоні Moulinrouge\nЕротичний масаж як новорічна казка\nНаближаються довгоочікувані новорічні свята, непомітно з'являється відповідне піднесений настрій. І виникає цілком логічне запитання: як подарувати собі запаморочливий новорічний відпочинок? Найкраще, що може статися з Вами - це відкриття прекрасної новорічної традиції - 31 грудень всією компанією відвідувати київський салон еротичного масажу «Мулен Руж».\nАдже саме в нашому салоні ви прекрасно розслабитеся і відпочинете, отримаєте масу позитивних емоцій і захоплюючих вражень. Прекрасні жриці еротичного масажу салону «Мулен Руж» чекають своєї гостя з розпростертими обіймами, смакуючи подарувати йому чудовий сеанс боді масажу. «Мулен Руж» -відмінна місце для проведення красивого дозвілля для всіх і кожного. Саме магічна новорічна ніч створена для цього!\nЗваблива оголена фея доставляє відвідувачеві феєричне задоволення. Для повного розслаблення всього організму застосовуються спеціалізовані прийоми приємного дотичного впливу. Еротичний масаж в київському салоні «Мулен Руж» - це не тільки солодке задоволення, але й неоціненна користь для здоров'я. Правильно підібрані професійні прийоми підвищують чуттєвість і підсилюють сексуальну енергію.\nПісля виходу з «Мулен Руж» кожен гість відчуває колосальний приплив сил, життєвої енергії та казкового натхнення. У нашому салоні завжди панує чарівна атмосфера умиротворення і спокою. Буквально кожна деталь просякнута магією і блаженством. Вишукано оформлений інтер'єр стін, стелі та підлоги. Завжди звучить м'яка приглушена музика, щоб при проведенні сеансу еротичного масажу гість міг максимально розслабитися і полинути в казковий світ нірвани. У повітрі витає феєричний аромат пахощів і ароматичних масел.\nКиївський салон «Мулен Руж» працює за індивідуальною програмою для кожного відвідувача. Розслабляючий боді масаж, масаж зі спеціями, масаж з використанням різних ароматичних масел та інші види із задоволенням підбере на ваш смак наша досвідчена майстриня. У її умілих руках ви гарантовано позбавитеся від скопилася втоми і нервового напруження. Після професійно проведеного сеансу масажу перезапускається робота серцевих м'язів і системи кровообігу, посилюється м'язовий тонус, пам'ять, поліпшується сон і з новою силою функціонує мозкова діяльність. Пориньте з головою в чарівну нірвану і проведіть приголомшливу новорічну ніч в київському салоні еротичного масажу «Мулен Руж».


На Київщині злодії вчинили пограбування з особливою жорстокістю\n01:05, 07 жовтня 2016\nГрабіжники били продавчиню магазину цеглою по голові. Вони викрали з каси гроші, алкоголь і втекли. Жінку залишили стікати кров'ю. Приголомшливі кадри зафіксувала камера спостереження магазину. І саме завдяки їй менш ніж за годину поліції вдалося затримати катів. Ними виявилися гастролери зі Львівщини, які переховувалися від правосуддя.


RX VEGA 6 з i7-2600 критеріями в Ультра якість настройках якості - GPUCheck Ukraine / Україна\nRX VEGA 6 з i7-2600 критеріями в Ультра якість настройках якості\nЗ точки зору вартості, ціни чітко є справжнім питанням тут і ціна RX VEGA 6 просто смішно. З поточною 1024 оперативної пам'яті MB RX VEGA 6 , може мати серйозні пам'яті, пов'язані вузькі місця в більш сучасних іграх. Що стосується максимальної температури навантаження, охолодження RX VEGA 6 є відмінним для підтримання його прохолодно і під контролем. Ця комбінація між RX VEGA 6 і Intel Core i7-2600 @ 3.40GHz має менше 8% вузьким місцем у багатьох іграх і ідеально підходить для уникнення втрати кадрів. Ця комбінація між RX VEGA 6 і Intel Core i7-2600 @ 3.40GHz є ідеальним матчу, щоб уникнути втрати FPS.


Львівські патрульні дарували велосипедистам світловідбиваючі жилети (Відео) - Новини Львова та України| VARTA1\n27 Листопада 2019 о 10:04\nКорисна, хоч і незапланована акція відбулася на трасі “Київ–Чоп”. Про це, 26 листопада, повідомили у пресслужбі патрульної поліції Львівської області.\nПредставники поліції, прямуючи до села Нижня Стинава, потрапили у густий туман.\n“Поліцейські ледь розгледіли на узбіччях велосипедистів, які їхали без жодних світлоповертаючих елементів. Маючи в запасі жилети, патрульні Львова Денис Драгініч та Богдана Лефменко вирішили провести превентивну роботу з роверистами.\nЧоловіки, жінки, діти охоче одягали жилети і раділи таким подарункам, а поруч проїжджали водії і дякували патрульним.\nПісля такої неспланованої профілактики, велосипедистів та інших учасників руху, яким поліцейські подарували жилети стало видно здалека”, — повідомляють у поліції.\nУчасники дорожнього руху були вдячні полісменам за подарунки.\nУ Львові активно вирубують ліс зі сторони Пасічної (фото, відео)


Голубці по-вінницьки - Це Смак\nГоловна / Рецепти / Другі страви / Голубці по-вінницьки\nРецепти / Рецепти середньої складності / Відео / М'ясо / Другі страви\nЯк готують знатні голубці по-вінницьки: з начинкою з м'яса, овочів і млинців\nУ хлібосільну господині сімейне свято не свято, якщо на столі серед інших страв не виходять пором урочисто викладені гіркою, нестримно ароматні і спокусливо соковиті голубці. Найсмачніші, звичайно, у мами! У малих порціях їх ніхто не готує. Якщо робити, то в каструлі побільше, щоб всім вистачило і на добавку залишилося.\nЯк і у всякої старовинної страви, варіантів приготування голубців безліч. «Це Смак» поспішає поділитися особливим рецептом голубців з начинкою з м'яса з овочами і млинцями — так їх готують у славному місті Вінниця, перлині українського Поділля.\nДля приготування тонких млинців можете скористатися будь-яким зручним для вас рецептом тіста. Щоб швидко відокремити капустяне листя від кочережки, радимо скористатися лайфхаком з мікрохвильовкою.\nОцінка 3.3/\tГолосів 35\nМолоко: 1 скл.\nВода: 1 скл.\nПшеничне борошно: 1 скл.\nТоматний соус: 100 мл\nЛавровий лист: 3 шт.\nЯк приготувати Голубці по-вінницьки - Це Смак\nstrong>Приготуйте тонкі млинці. У глибокій мисці змішайте борошно, цукор, соду і щіпку солі. Додайте яйце, влийте соняшникову олію, молоко і воду, ретельно перемішайте, щоб не залишилося грудочок. Смажте млинці на добре розігрітій сковороді.\nКапустяне листя залийте невеликою кількістю окропу, щоб зм'якли. Залиште на 15 хв.\nПриготуйте начинку для голубців. Свинину разом з цибулею і морквою пропустіть через м'ясорубку. Додайте сіль, перець, мускатний горіх за смаком. Млинці наріжте невеликими кубиками і відправте до фаршу. Перемішайте начинку.\nПриготуйте томатну заливку. У глибокій мисці з'єднайте томатний соус, сметану і подрібнений кріп. Додайте сіль, перець за смаком і лаврові листочки. Перемішайте масу.\nЗ капустяного листа зріжте товсті жилки. По центру покладіть порцію начинки, підверніть краї всередину, щільно скрутіть рулетиком. Обваляйте виріб в борошні і злегка обсмажте з додаванням соняшникової олії.\nПерекладіть голубці в каструлю, полийте томатною заливкою. Тушкуйте годину після закипання на слабкому вогні.\nГолубці — це не просто їжа, а своєрідний символ сімейної єдності. Збирайтеся з рідними за одним столом частіше і приємного вам апетиту!\nБутерброди з консервованим тунцем\nОмлет в лаваші з сиром і шинкою\nРостбіф з беконом


Клапани зворотні міжфланцеві - Арматурний завод «Адмірал»\nHome/Каталог продукції/Клапани зворотні/Клапани зворотні міжфланцеві\nвідмінне рішення, призначене для встановлення в технологічних каналах, з передбаченим рухом робочого середовища строго в заданому напрямку. Міжфланцевий сталевий зворотний клапан, дозволяє запобігти протитечії, захищаючи від пнемо- і гідроудару насосне обладнання, крани і засувки, відгалуження та інші елементи трубопроводу. Пристрої даного типу мають різні модифікації для вирішення завдань в широкому діапазоні тисків і температур.\nКлапан міжфланцьовий, може бути вмонтований в трубопровід, розташований горизонтально, або вертикально. Спосіб приєднання – шляхом стягування арматури між фланцями труби за допомогою болтів.\nМіжфланцевий сталевий клапан мало чим відрізняється від інших клапанів зворотних. Його конструкція має корпус циліндричної форми з встановленою всередині затріскою. Механізм закріплений на штоку і провертається під дією тиску робочого потоку за власною віссю на 90°. При відсутньому в системі тиску або виникненню противотоку, запірний елемент під впливом противаги повертається у вихідне закрите положення, притискаючись до сідла і захищаючи трубопровід від гідроудару.\nКлапан зворотний, є пристроєм автоматичного типу, яке без сторонньої допомоги, ефективно перекриває трубопровідну магістраль в нестандартних ситуаціях.\nПідібрати клапан зворотний міжфланцевий за параметрами\nДо переваг сталевого міжфланцевого клапана, можна віднести:\n➠ автоматичне спрацьовування, що дозволяє використовувати його у важкодоступних місцях, не прив’язуючись до електроенергії;\n➠ безвідмовна робота в нормальних і аварійних умовах;\n➠ широкий діапазон типорозмірів і характеристик, відповідних до всіх типів трубопровідної арматури, використовуваної в даний момент;\n➠ малий вміст деталей, значно спрощує обслуговування і ремонт;\n➠ невеликі розміри агрегату, дозволяють встановлювати пристрій у важкодоступних місцях;\n➠ несуттєвий вплив на пропускну здатність каналу;\n➠ використання сучасних технологій і матеріалів для виготовлення;\n➠ тривалий період експлуатації при використанні пристрою в допустимих виробником умовах і режимах, своєчасної ревізії та обслуговуванні;\n➠ легкий монтаж/демонтаж агрегату для ремонту й заміни складових.\nМонтаж зворотного клапана міжфланцевого здійснюється відповідно до умов і рекомендацій з монтажу:\n➜ вказівна стрілка на корпусі, повинна відповідати напрямку руху середовища;\n➜ не рекомендується встановлювати клапан зворотний впритул до фланця арматури;\n➜ рекомендується встановити манометри для діагностування роботи агрегату в трубі до і після клапану;\n➜ при наявності в потоці механічних включень, рекомендовано використовувати фільтр;\n➜ перед безпосереднім монтажем клапана, магістраль необхідно попередньо очистити від твердих включень.\nПідбір зворотного клапана починається з діаметра, відповідного каналу, в якому він буде встановлений. Слід також враховувати і гідравлічний опір, який виникає для підтримки відкритого стану затвора, номінального і максимального допустимого значення тиску і температур проходящего потоку.


Древній Володимир відсвяткував день народження\nМасовий забіг вулицями міста\nСвяткування Дня міста розпочалося у суботу, 27 липня, із масового забігу вулицями міста, який організувала Володимир-Волинська птахофабрика – виробник екологічно чистої курятини ТМ «Епікур». У заході взяли участь працівники підприємства, члени їхніх сімей, долучилися й активні мешканці Володимира – всього понад 500 осіб.\nО 7 ранку на центральній площі міста розпочалася реєстрація та розминка. Забіги на 5 і 10 кілометрів пропонувалися для дорослих, але в них брали участь і бажаючі підлітки. Діти змагалися у 200-метровій дистанції.\nРадісні усмішки, гарний настрій та позитивні емоції били через край. Це було маленьке свято спорту та здорового способу життя, що сповідує ТМ «Епікур», у рамках великої святкової програми. Організатори підійшли до проведення заходу, враховуючи всі потреби та бажання учасників. Подбали про стартовий набір для бігунів: роздавали воду у пластикових пляшечках, пропонували підживитися бананами та яблуками. Кожен спортсмен отримав стартовий номер з чіпом та гідом, що не дав можливості заплутатися у маршруті та зійти з дистанції. Приємно і те, що кожному вручили пам’ятні медалі, адже важливо відчути себе чемпіоном. А юних учасників пригощали морозивом.\nУ КМЦ змагалися в кіберспортивному футболі\n27 липня в культурно-мистецькому центрі відбувся кіберспортивний турнір з комп’ютерної гри “FIFA – 2019”. Ідея провести змагання з комп’ютерних ігор належить Роману Вєтрову, який професійно грає сам і хоче розвинути культуру геймерства у Володимирі. Турнір став можливим за фінансової підтримки КПІ- Сервіс, “Комп’ютерний всесвіт”, системи відеонагляду Vidcom Андрія Кандиби, Сергія Бучака, задля його проведення провайдер Ua-Іnet забезпечив гравців швидкісним інтернетом.\nВідкрили оновлену інсталяцію міста\nДо Дня міста у Володимирі-Волинському відбулася презентація оновленої інсталяції “Я люблю Володимир-Волинський”. Конструкцію встановили за кошти державного бюджету, які надійшли за сприяння народного депутата Ігоря Гузя. Оскільки попередня конструкція була знищена вандалами, її вирішили замінити, використовуючи при цьому надійніші матеріали. Інсталяція становить 3D конструкцію, елементи якої виконані з полікарбонату – товстого матералу з “антивандальними” властивостями. Особливість оновленої інсталяції полягає в тому, що в неї вмонтовані понад 200 діодів, які вночі підсвічують літери.\nПід час відкриття інсталяції міський голова Петро Саганюк закликав мешканців Володимира-Волинського любити своє місто і дбати про його розквіт.\nНа спортивні турніри зїхалися учасники зі всієї України\nНа стадіоні “Олімп” відбувся футбольний турнір між командами ветеранів 50+ з Волинської області. У турнірі взяли участь 4 команди: “Волинь” з міста Луцька, ФК “Ковель-Ветеран” з Ковеля, “Володимир” та “Ветеран” з Володимира-Волинського. За підсумками проведених матчів 4-ту сходинку посів ФК “Ковель-Ветеран”, 3-тє місце отримав володимир-волинський “Ветеран”, 2-ге – “Волинь”, а першість виборов “Володимир”.\nЛегкоатлети з усієї України з’їхалися до Володимира-Волинського на Всеукраїнський турнір зі стрибків у висоту “Володимирські висоти – 2019”. Змагання відбулися уже вшосте. Їх ініціатором є майстер спорту України Вадим Кравчук. Стрибуни випробовували свої сили у встановленні нових рекордів. Особливістю змагань є участь у них як юних спортсменів-початківців, так і відомих атлетів: учасників та призерів Олімпійських ігор, чемпіонатів світу та Європи.\nПровели вечірку у стилі "Ретро"\nЦікавий захід – ретро-вечірку підготували для тих, "Кому за...". На заході було багато музики і танців. Гостей розважали оркестри «Арсен», військовий та музичної школи, а ще хор ветеранів “Мужність” та “Молодички”. Виконувалися запальні танці минулих літ. Присутні, серед яких люди середнього та поважного віку, молодь і діти, підтанцьовували, намагаючись рухатися у ритмі танців.\nПід відкритим небом відбулася українська дискотека\n27 липня у Володимирі-Волинському провели справжню українську дискотеку під відкритим небом, під час якої молодь розважав діджей Фаля Сергій Фалендиш. Організатори ставили акцент на патріотичному вихованні молоді, її змістовному дозвіллі. Вечірка зібрала багато бажаючих повеселитися.\nВ урочистому відкритті Дня міста взяли участь численні гості\nУрочисті заходи з нагоди святкування 1031 дня народження міста відбулися 28 липня. Передусім представники влади та громадськості, іноземні делегації, гості міста покладанням квітів до обеліска Слави та дошки Пам’яті загиблим воїнам АТО під звуки військового оркестру віддали шану загиблим героям. Пам’ять про тих, хто поклав свої життя на олтар української незалежності, миру і свободи, присутні вшанували хвилиною мовчання.\nУ полудень у сквері біля історичного музею відбулося урочисте відкриття Дня міста. Прологом став виступ народного аматорського театру-студії «Різнобарв’я». Мер міста Петро Саганюк та представники делегацій з України, Польщі, Німеччини, сусідніх міст області та почесні гості привітали володимирчан зі святом.\nПісля вітальної промови міський голова за значний вклад у розвиток міста грамотами міської ради нагородив ряд працівників освіти, культури, медицини, військовослужбовців та громадських активістів. Відомому волинському «Фаберже» Анатолію Бойку офіційно пpисвоїли звання Почесного громадянина міста та вpучили відповідну нагоpоду.\nЗ вітальним словом до містян звеpнулися пpедставники місцевої, обласної влади та наpодний депутат Ігор Гузь. Зокрема, привітати володимир-волинців прибули виконавчий директор Асоціації міст України Олександр Слобожан, т.в.о. обов’язків виконавчого директора Волинського регіонального відділення Асоціації міст України Мар’яна Конончук, в.о. голови ОДА Олександр Киричук, консул Республіки Польща у м. Луцьк Пьотр Матусяк, представники органів самоврядування Любомля, Дубна, Нововолинська, Луцька, Коростеня та очільники делегацій з Ленчиці та Кентшина (Польща), а також із м. Цвіккау (Німеччина). Також слово взяла почесна гостя Віра Казмірчук – доктор медичних наук, професор, директор інституту імунології та алергології НМУ ім. Богомольця.\nПо завершенні урочистостей розпочався концерт творчих колективів «Розмай», «Володимирські музики», «Родослав», «Мелодія», «Награш».\nЛюбителі мисливських собак відвідали виставку чотирилапих\n28 липня у відбулася обласна виставка мисливських собак. Її організували і провели Волинський обласний і Володимир-Волинський відокремлені підрозділи Федерації мисливського собаківництва України.У княжому місті виставку проводять уже вдванадцяте. Цьогоріч захід охопив 86 учасників із Волинської, Рівненської, Львівської областей. Усі собаки були наділені особливими якостями – слухняні, швидкі та вміли орієнтуватися в місцевості. Кращі якості чотирилапих помічників людини оцінювали експерти з Рогатина, Кам’янця-Подільського, Луцька та Рівного.\nУ затінку дерев старого скверу гомонів «Володимирський узвіз»\nУже традиційним та улюбленим заходом програми святкування Дня міста є «Володимирський узвіз», що проводиться у приємному затінку дерев у сквері біля історичного музею та збирає багато городян і гостей міста. Цьогорічний ярмарок хенд-мейду вражав обсягом та розмаїттям товарів, зроблених золотими руками майстрів як місцевих, так і приїжджих з різних міст Волині та інших областей. Тут принагідно можна було придбати оригінальний подарунок, або купити щось приємне собі на згадку. До речі, в асортименті було багато речей домашнього вжитку: рушники, посуд та різне кухонне начиння. Нововолинські кошики в асортименті, виготовлені Іваном Міньковським спільно зі спілкою інвалідів «Довіра»; картини в стилі «рельєфний декупаж» з Дубна, ляльки-мотанки володимирської майстрині Ірини Подзізей та в’язані м’які іграшки Ірини Терновецької; біжутерія майстра народної творчості Світлани Моздир та бісерні намиста Надії Свінтозельської з Рівного; сувенірні ляльки володимирчанки Лариси Дрозд; декоративні витвори в техніці «декупаж» Ірини Жорняк з Тернопільщини; ковельські вишиванки; а ще дощечки та прикраси зі шкіри і дитяча біжутерія з Луцька; оригінальні об’ємні дерев’яні пазли, що зображують історичні пам’ятки різних міст майстра з Нововолинська; сувеніри з соломки молодої майстрині з Турійська Софії Ковальчук; картини та магніти, виготовлені з природних матеріалів рівненськими умільцями; метелики не тільки з тканини, а й з дерева, привезені з Луцька; ювелірна біжутерія, вкрита сріблом майстра з Рівненщини Миколи Єфімчука; бурштинові ікони; обереги з глини, картини художників спілки «Колорит», і не тільки, та ще багато-багато іншого пропонувалося покупцям.\nКрім цього, на ярмарку можна було взяти участь у майстер-класах з народних ремесел, зокрема, навчитися гончарству у майстра з Локач Миколи Полякова, або зробити оберіг на добро з глини під керівництвом Анатолія Філософа. Майстриня з Рівного надавала послуги з боді-арту.\nТакож на узвозі були організовані пізнавальні виставки «Історія міста в фотографії» та «Володимир-Волинський: прогулянка книжковим містом», що налічувала багато цікавої літератури про княже місто.\nСловом, на локації було розміщено так багато всього красивого, що вона нагадувала величезну фотозону із десятками секцій, в тому числі організованих спеціально, де відвідувачі залюбки робили знімки та селфі на пам’ять.\nНа святі виступав учасник «Голос країни. Діти» Ярослав Карпук\nУ День міста 28 липня у Володимир приїхав “старовижівський соловейко”, від якого вже фанатіє вся Україна, – Ярослав Карпук. Молодий співак виконав 6 музичних композицій, заворожуючи слухачів дивовижним голосом і стилем виконання. Після виступу співака оточили сотні бажаючих ближче познайомитися з новою зіркою і сфотографуватися з ним. Ярослав Карпук був учасником 5-го сезону відомого співочого телешоу “Голос країни. Діти”.\nЗмагалися у грі Бочча команди з Волині та Рівненщини\n22 спортсмени з ураженнями опорно-рухового апарату взяли участь у змаганні з Бочча (рухлива гра, що входить до переліку паралімпійських видів спорту для осіб з інвалідністю). Змагалися учасники з Волинської та Рівненської областей. За підсумками змагань, перше місце здобула команда з Рівненщини, друге посіла команда «Добродія в дії-2» з Ковеля, третє - команда «Добродія в дії-1» з міста Ковель. Переможців нагородили грамотами та медалями.\nПодібні змагання у Володимирі-Волинському проводяться уже не вперше. Основна їхня мета –популяризація гри Бочча, як виду спорту та привертання уваги до проблем людей із інвалідністю.\nВперше відбувся фестиваль вуличних музикантів\nЧотири локації, чотири стилі музики, у чотирьох різних куточках міста… Цього року вперше жителі та гості міста могли насолодитися співомта грою на музичних інструментах від виконавців, які не виступали на сцені, а дарували свою творчість шанувальникам «на відстані витягнутої руки».\nНедільного ранку біля торгового центру «Роксолана» грав духовий оркестр «Арсен» й дарував позитивні емоції перехожим. Пообіді у сквері біля вулиці Небесної Сотні музичні композиції презентував ансамбль дитячої музичної школи «Секвенція» під керівництвом Ольги Редько. Вихованці ДМШ виконували музику класичної та середньовічної тематики. Музичні твори виконали також Олександра Костюк, яка грала на скрипці та Анжела Кулик - на сопілці.На «Креативній галявині», що у парку Слов’янський, співали під супровід музичних інструментів БоженаБорбелюк, Остап Потурай, Дмитро Пасось, Вікторія Савчук, Дмитро Ващук.Поезію читала Тетяна Ткачук. А біля «Кава Авеню» виступили музичні гурти «Рибонька», «Greeback», «Spark». Володимирчани та гості міста залюбки приходили на локації, де знайомилися з творчістю талановитих виконавців. Усі виступи проходили у дружньому колі однодумців й були дуже душевними.\nДля дітлахів організували насичене й різнобарвне свято\nНайменші відвідувачі фестивалю були в захваті від свята, адже для них було підготовлено стільки цікавих розваг! Вони із задоволення спускалися з гірок, стрибали на батутах, каталися на каруселях, їздили верхи на поні, грали у дартс, кермували електроавтомобілями, а завдяки аквагриму перетворювалися на улюблених казкових персонажів. Розважально-атракційні майданчики протягом двох святкових днів працювали на площі Героїв та на території автостанції. Діти залюбки ласували солодкою ватою, попкорном, морозивом та іншими смаколиками. А ще для них організатори підготовили насичену розважальну програму. Вперше провели парад дитячих візочків, які батьки оригінально прикрасили. У культурно-мистецькому центрі вихованці дитячих садочків демонстрували свою майстерність у конкурсі «Веселі нотки». А на вулиці біля КМЦ протягом дня малюки грали різноманітні ігри, веселилися разом з улюбленими казковими персонажами. Усі з цікавістю роздивлялися й навіть намагалися доторкнутися до живої статуї, здивовано вивчали, як же пересуваються на ходулях височенні ляльки. Діти гуртувалися біля столика, за яким проводили цікаві хімічні досліди й навіть самі до них долучалися. Ті, хто вміє кататися на гіроскутері могли позмагатися з іншими учасниками. Малюки й дорослі зацікавлено спостерігали, як на сцені дефілювали діти у шкільній формі з рюкзаками. Усі активно аплодували колективу сучасного естрадного танцю «Тіп-Топ», підтримували оплесками маленьким танцюристів. А хореограф-постановник цього колективу Валентина Карпюк провела майстер-клас танцювальної фітнес-програми «Zumba».\nНа сцені «запалювали» популярні гурти та виконавці\nУ неділю о восьмій годині вечора в місцевому парку було уже людно. Територією їздив невеличкий поїзд, що катав усіх охочих дітлахів, в очі впадали мерехтливі кульки, чию красу можна було сповна оцінити, коли надворі стемніло. Відвідувачі свята могли перекусити, скуштувати смаколиків, адже тут було кілька «фургончиків», де готували вуличну їжу. Продавали й різноманітні іграшки для дітей та сувеніри.\nКомпанії прогулювалися парком, решта ж підтанцьовували виконавцям біля сцени, оплесками зустрічаючи кожного. Цього року на володимирській сцені свою творчість глядачам дарували і місцеві музиканти, й столичні зірки: «Васяян», «Етнатера», «Навігатор». Хедлайнером свята був Іван Наві – двократний номінант музичної премії YUNA, номінант музичної премії «Золота Жар-птиця»,учасник національного відбору на «Євробачення-2019».\nПідготували Валентина Тиненська, Міла Сергєєва, Антоніна Булавіна


Представник генсека ООН різко відповів на критику з боку України — 5 канал\nПостійний представник України при ООН Володимир Єльченко обурений заявою Бан Кі-муна про роль Росії\nПредставник генсека ООН Стефан Дюжаррик різко відповів на критику з боку України щодо заяв Бан Кі-муна на міжнародному економічному форумі в Петербурзі про важливу роль Росії у закінченні конфлікту на Донбасі. Він сказав, що не збирається на неї реагувати. Про це повідомило агентство Associated Press.\nВін заявив: "Я не збираюся аналізувати або реагувати на критичні зауваження, які можуть бути отримані". Окрім того, Дюжаррик заявив, що "ми не відмовимося від своїх слів" і порадив читати повний текст виступу Бан Кі-муна.\nНагадаємо, як інформує Deutsche Welle, Україна направляє лист з протестом генсеку ООН через його слова про Донбас і роль Росії. Так, постійний представник України при ООН Володимир Єльченко заявив, що глибоко обурений заявами генерального секретаря Організації Бан Кі-муна про критично важливу роль Росії роль у тому, щоб покласти край конфлікту в Донбасі, повідомляє "Радіо Свобода".\nРаніше генсек ООН підготував промову для Петербурзького економічного форуму, у якій йдеться про те, що Росія "грає вирішальну роль... у вирішенні нагальних глобальних проблем, від припинення конфліктів в Україні та Сирії, до забезпечення прав людини та боротьби з поширенням зброї масового ураження". У підсумку промова, яку виказав генсек, дещо відрізнялася, у ній вже не було згадки про Україну, але все одно йшлося про те, що Москва грає дуже важливу роль, і в ООН дуже сильно розраховують на "лідерство Росії".\nЄльченко наголосив, що не розуміє, як керівник ООН "може говорити речі, що є по суті похвалою ролі Росії в залагодженні конфлікту в Україні, в той час як Росія є головним гравцем в агресії проти України, в підтриманні цього конфлікту в розпаленому стані".\nВін також заявив, що Бан Кі-мун відтепер втратив моральне право щось говорити про конфлікт в Україні або про анексію Криму.\nВідомо, що ООН виправила слова Бан Гі Муна про "критично важливу роль РФ в конфлікті в Україні"


Атланта Леня перемагає Шарлотт в гостях у чемпіонаті НБА | СЬОГОДНІ\n9 грудня 2019, 09:39\n"Яструби" ще сподіваються втрутитись в боротьбу за місце в плей-офф\nВ одному з чергових матчів Національної баскетбольної асоціації минулої ночі "Атланта Хокс" українця Олексія Леня грала в гостях з "Шарлотт Хорнетс". Наш співвітчизник провів продуктивну гру і допоміг своїй команді перемогти з рахунком 122:107. Нещодавно ми писали, що данк Леня в кільце чемпіонів НБА увійшов до п'ятірки кращих моментів дня.\nУкраїнець відіграв 19 з половиною хвилин, за які встиг оформити дабл-дабл. Тобто, набрав двозначні числа в двох показниках: 13 очок і 10 підбирань. Крім того, в активі Алекса по одній передачі, блок-шоту і перехоплення. Цікаво, що він закинув обидва своїх штрафних і єдиний триочковий. Дивіться відеоогляд зустрічі.\nЦя перемога дозволила "Атланті" піднятися вже на 13-е місце Східної конференції, обійшовши "Клівленд". У "Хокс" вже шість перемог при 17 поразках. Ще недавно команда Леня була гіршою на Сході, а тепер плекає надії на потрапляння в зону плей-офф. "Шарлотт" також туди прагне, але поки перебуває на 10-й позиції.\nбаскетбол НБА Олексія Леня Шарлотт Хорнетс Атланта Хокс


Подрібнювачі овочів і фруктів: купити в Україні. Ціна від 290 грн. магазин Cropper\nТип корморізки: Видалити цей товар Подрібнювач овочей та фруктів\nПодрібнювач овочей та фруктів (33)\nСіно і солома (5)\nФрукти та овочі (33)\nСтеблі кукурудзи (6)\nВали що розчавлюють (1)\nМлин-Ок (Китай) (2)\nMaster Craft (Молдова) (1)\nЗубренок (Україна, м. Харків) (3)\nЕнергомаш (Росія) (1)\nПодрібнювачі овочів і фруктів\nТовари з 1 по 24 із 33 у каталозі\nЦiна: 2 249 грн.\nКорнерізка ручна і під двигун VEGiS "Мрія У-1" (для коренеплодів, овочів і фруктів)\nЦiна: 1 890 грн.\nПодрібнювач (Давилка) для винограду MASTER KRAFT MK-01 (ручна)\nЦiна: 3 799 грн.\nЦiна: 4 769 грн.\nКорморізка Зубренок нержавійка\nЯблукорізка електрична з нержавійки "ЛАН-6" (180 Вт, для сушки)\nЦiна: 1 260 грн.\nЦiна: 2 139 грн.\nЦiна: 3 729 грн.\nЗернодробилка-Коренерізка "Енергомаш КР-2503" (для зерна, коренеплодів, вощей і фруктів)\nЦiна: 2 840 грн.\nЦiна: 1 280 грн.\nЗручний пошук на сайті Cropper дозволить підібрати подрібнювач, який підійде для вашого випадку. В асортименті представлені виробники РКС-Пром, MASTER KRAFT,Млинок, СОВЄК, Елікор, Gazda (Газда).\nВ інтернет-магазині Cropper є ручні, електричні подрібнювачі, давилки для фруктів. Купити обладнання на сайті можна в Києві, Одесі, Чернігові, Дніпрі, Чернівцях, Ужгороді та інших містах. Доставка здійснюється службами Нова Пошта, Делівері, Інтайм. Приймається оплата готівкою, карткою, банківським переказом.


ЗМАГАЛИСЬ СТУДЕНТИ - Тернопільський обласний комунальний центр туризму, краєзнавства, спорту та екскурсій учнівської молоді\nопубліковано 24 трав. 2017 р., 02:21 ТОКЦТКСЕУМ [ оновлено 24 трав. 2017 р., 02:23 ]\nЗ 19 по 20 травня в лісовому урочищі Казарми поблизу смт. Великі Бірки проведено Відкриту Універсіаду міста Тернополя зі спортивного туризму, вид пішохідний туризм серед вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівнів акредитації у 2017 році та студентські спортивні ігри серед вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації зі спортивного туризму, вид пішохідний туризм.\nВ змаганнях на дистанціях «Смуга перешкод командна» та «Смуга перешкод особиста з командним заліком» взяли участь 8 команд. Учасники долали навісну переправу, спуск та підйом по схилу, переправу по жердинах.\nУ конкурсній програмі студенти в’язали туристські вузли.\nПереможцями в своїх групах стали команди Кременецької обласної гуманітарно-педагогічної академії ім. Т. Г. Шевченка, Зборівського коледжу. Головний суддя змагань суддя першої категорії Борщ Сергій Володимирович.\nПроведення змагань було доручено Тернопільському обласному комунальному центру туризму, краєзнавства, спорту та екскурсій учнівської молоді (О. Г. Пшенична). Організаторами змагань були Тернопільське обласне відділення КФВС МОН України (О. В. Бірюков), управління у справах сім’ї, молодіжної політики і спорту Тернопільської міської ради (М. М. Круть).\nПереможці в загальному заліку\nсеред ВНЗ ІІІ-ІV р.акр. (універсіада):\n1 місце – Кременецька обласна гуманітарно-педагогічна академія ім.Т.Шевченка;\n2 місце – Тернопільський національний педагогічний університет ім.В.Гнатюка;\n3 місце – Тернопільський національний політехнічний університет ім. І.Пулюя\nсеред ВНЗ І-ІІ р.акр. :\n1 місце – Зборівський коледж;\n2 місце – Галицький коледж;\n3 місце – Кременецький лісотехнічний коледж.


Гриф Едуард Рюпель - опис, харчування, місце існування\n02.04.2018 admin Птахи 0\nПтахи бувають різними і харчуються вони рослинами або більш дрібними тваринами, але неможливо обділити увагою таку птицю, як гриф Едуард Рюпель або африканський сип. Його сміливо можна віднести до птахів, які вище всіх літають на планеті Земля. Вчені стверджують, що саме ці птахи літають настільки високо, що часто стикаються з літаками. Насправді це дуже небезпечно, особливо, якщо птах несподівано потрапить в турбіну. Це може стати справжньою катастрофою.\nФахівці стверджують, що зафіксували один з найвищих польотів птиці на висоту 11277 м і 12150 м.\nВодиться гриф далеко не скрізь, тому скорегувати рух повітряного транспорту можна. Ореол проживання – північні і східні частини Африканського континенту.\nЛюбителі високого польоту птахів, які відчувають справжню насолоду від такого польоту, кажуть, що політ африканського сипа викликає справжнє захоплення. Вчені досліджують цих птахів, оскільки ніхто так і не може на даний момент пояснити, чому на птахів не впливає сонячне випромінювання, низькі температури, як організм птиці справляється з розрядженим повітрям. Грифи Едуард Рюпель залишаються справжньою загадкою для спостерігачів і фахівців. Спробуйте зловити цю птицю, щоб провести дослідження над нею. Вони не такі вже й беззахисні.\nУ Едуард Рюпель дуже характерний зовнішній вигляд, тому сплутати представника цього виду з будь-яким іншим дуже складно. Темні крила, на них дрібні світлі плями. Аналогічні плями розкидані по грудях птиці і черевці. Можна стверджувати, що плями створюють якийсь малюнок лусочками. Найчастіше птахи зустрічаються в гірській місцевості, тому їх забарвлення повністю відповідає необхідності.\nТіло 65-85 см, вага птиці до 5 кг. Самка відкладає 1-2 яйця пізніше, про які пізніше піклується і тато, і мама. Обоє батьків беруть участь у догляді за майбутнім дитинкою. Не у кожного птаха можна зустріти такий інстинкт.\nГриф Едуард Рюпель вживає в їжу падаль. Високо в горах птиці створюють невеликими групами гнізда і ночують там. Розшукувати їжу вони можуть відправлятися самостійно або декількома особинами. Птахи можуть утворювати цілі колонії, де від 10 до 1000 гнізд.\nЖителі екватора досить часто ловлять грифів для використання їх частин тіла в медичних цілях. Вчені не вітають таких методів лікування, але місцеві цілителі творять за допомогою цих птахів чудеса.


Житомир.info | На колишніх зупинках маршруток на Київській у Житомирі тепер зупиняються тролейбуси\n15 серпня 2015, 18:00\nІз 15 серпня у Житомирі маршрутки не їздять по вулиці Київській. Як і планувалося, рух маршрутних таксі перенесли на другорядні вулиці - Котовського та Бориса Тена, а на їх зупинках відтепер зупиняються тролейбуси.\nВиконуючий обов’язки начальника Житомирського трамвайно-тролейбусного управління приїхав до центра міста, щоб самому перевірити, чи справляються тролейбуси з навантаженням. Він каже: житомиряни ще не адаптувалися до змін у маршрутах, і додаткові тролейбусні зупинки мають їм у цьому допомогти.\n“Ці зупинки додатково до тих стандартних зупинок, щоб людей не вводити в якусь оману. Це додатково включені ці зупинки. Для того, щоб і водії звикли, і пасажири. Ми тут зі свого боку навіть деяку консультацію надаємо пасажирам, які, так би мовити, не знають як їдуть маршрутки і тролейбуси”, - каже Олег Таможський.\nЖитомиряни, яким з ринку доводиться йти до зупинки на вулиці Котовського, переважно невдоволені новою схемою руху. Вони скаржаться: через зміни у маршрутах доведеться витрачати більше часу, а інколи й грошей на пересадки.\n“Людям, які йдуть з ринку, дуже тяжко. Тому що йдеш навантажений, найчастіше у суботу, неділю, і треба йти на тролейбус, який не йде у певні райони. Я вважаю, що це було дурницею. І дуже недалекоглядною дурницею. І казати, що ми цим врятуємо трамвайно- тролейбусне депо… Нічого подібного. В мене мати пенсіонерка, вона поїхала до вокзалу, пересіла на бюджетний транспорт, не заплативши ні копійки, і поїхала Київською. Я, їдучи з цього району, звісно, повторно платити дві гривні за тролейбус не буду, простіше пройтися”, - розповідає житомирянка Анна Нива.\nЗаступник Житомирського міського голови Євгеній Демчик з самого ранку перевіряє дотримання водіями нових маршрутів. Він розповідає: зафіксовані поодинокі випадки порушень, і переважна більшість маршрутних таксі рухається за новою схемою, а питання щодо маршруток приміського сполучення, які продовжують їздити вулицею Київською, будуть вирішувати окремо.\n“58, 10 маршрути. Виїхало ДАІ, зафіксувало, що вони виїхали з порушеннями, маршрутки були прибрані. Був одиничний випадок, ми його зафіксували. Виїхала служба ДАІ, перевірила угоди, і вони з’їхали на ті вулиці, які затверджені. Так, є приміські маршрутки, які ми сьогодні доузгодимо, і з понеділки вони зобов’язані їздити також до автовокзалу, або по другорядним, як ми угодимо ці схеми руху”, - каже Євгеній Демчик.\nЯк повідомляв Житомир.info, переважна більшість пасажирів не була готова до нової схеми руху маршрутів.


Названа пара переможців шоу "Танцюю для тебе" - Гламур - TCH.ua\nГламур 26 квітня 2009, 09:46\nДолю фіналу шоу вирішили кілька відсотків голосів телеглядачів.\nПереможці шоу "Танцюю для тебе" Ірина Мерлені та Сергій Костецький\nНа гала-концерті Андранік Алексанян виконав пісню разом з Олександром Пономарьовим. Але це не єдина радість від проекта для хлопчика, хворого на дуже рідкісне захворювання - він не росте. Андріанік, за якого змагалися Ксенія Горб та В'ячеслав Узелков, має можливість записати свою пісню на студії радіо "Хіт FM" та отримати 100-разову ротацію в ефірі.\nПроект "Танцюю для тебе" стартував 28 лютого і тривав 9 тижнів. Спочатку в ньому брали участь футболіст Андрій Гусін, боксер В'ячеслав Узелков, телеведучі Катя Осадча та Марічка Падалко, співачка Настя Каменських, актриса Олеся Жураковська, співак Віктор Павлик.\nСердючка виступить у "Танцюю для тебе"\nВідеоПереможний танець Мерлені та Костецького\nПодії 26 квітня 2009, 12:51


Концепція Ренесансу Якоба Буркхардта | Довідник з філософії\nВелике значення для розвитку філософії історії має творчість Якоба Буркхардта (1818 – 1897), швейцарського вченого, чия книга “Культура Ренесансу в Італії” (1860 рік) стала важливою подією в історіографії. Зокрема, йому належить концепція Ренесансу, якою й зараз користуються науковці.\nБагато письменників XVIII століття, включаючи Вольтера, ціл-ком довіряючи гуманістам, сприйняли їхній погляд на\nвідродження інтересу до класичної спадщини як інтелектуальну революцію. Але до Буркхардта ця революція не стала надбанням літератури і мис-тецтва.\nБуркхардт перетворив ідею Ренесансу в поняття про всеосяжну революцію в культурному розвитку Італії, революцію, що опромінила світлом велику частину Західної Європи і стала завершенням Середніх віків. Відродження інтересу до класичної культури, стверджував Буркхардт, було необхідним, але не достатнім поясненням італійського Ренесансу. Письменники і художники античності давали основні напрямки, у річищі яких це зріле суспільство намагалося розбити “фантастичні\nокови Середніх віків”.\nРозвиток в Італії зовсім окремої форми міського життя, що об’єднала знать та міщан у суспільство, яке віддає перевагу багатству перед походженням, сприяло утвердженню людської індивідуальності. Розвиток індивідуалізму став найважливішим критерієм італій-ського життя. Індивідуалізм надихав людину на пошук краси в природі. Він же стимулював дослідження далеких куточків земної кулі і призвів до того, що італійці вели усе більш мирське життя. Середньовічна цивілізація, яка досягла свого вищого розвитку у Франції, ніколи не була такою ж придатною для Італії. Після XIV століття італійці повстали проти неї і створили нову, сучасну цивілізацію.\nЯ. Буркхардт, хоча і різко розділив середньовічну і сучасну цивілізації, не намагався створити особливої епохи в людській історії, називану “Ренесансом”. Радше він вважав добу Відродження рубежем між Середньовіччям і Новим часом. Це був перший паросток сучасності, стрижень потрійної системи.\nВи зараз читаєте: Концепція Ренесансу Якоба Буркхардта\n« Гомологічний ряд аренів – АРОМАТИЧНІ ВУГЛЕВОДНІ (АРЕНИ)


Єпископат США виступає на захист подружжя :: КАТОЛИЦЬКИЙ ОГЛЯДАЧ - Інформаційний сайт порталу MCI\nЄпископат США виступає на захист подружжя\n"Шлюб протягом тисячоліть у багатьох культурах розуміли як союз одного чоловіка і однієї жінки", - нагадує заява правової служби єпископів Сполучених Штатів Америки. Ця публікація пов'язана з рішенням президента США Барака Обами, щоб Міністерство юстиції припинило правову охорону Закону про захист шлюбу (Defense of Marriage Act). Лідер США постановив, що закон, який діє лише 15 років, дискримінує громадян за ознакою сексуальної орієнтації.\nУ своїй заяві єпископи зазначають, що, згідно з Конституцією, виконавча влада зобов'язана дотримуватися діючого закону. По-друге, рішення президента Обами є серйозною образою для мільйонів американців, які відкидають несправедливу дискримінацію, але водночас вважають унікальним і безцінним даром шлюб між чоловіком і жінкою. Така підтримка шлюбу, йдеться у заяві, не вияв фанатизму, але захист раціональних та усталених переконань, що саме шлюб є одним з основних інститутів громадянського суспільства. Тому такі погляди президента є дискримінацією і серйозною загрозою для свободи віросповідання тих американців, які виступають за визначення шлюбу, як союзу між чоловіком і жінкою.