В Україні збудують близько 200 нових амбулаторій вже у січні-березні - ШоТам\nПротягом першого кварталу 2019 року в українських селах збудують близько 200 нових медичних амбулаторій. Про це повідомили у мінрегіоні.\n“Десять нових сучасних амбулаторій вже побудовані та відкриті в селах Кіровоградської області. Лідери окрім Кіровоградщини — Миколаївська, Луганська, Дніпропетровська, Харківська, Хмельницька, Донецька та Рівненська області”, — йдеться в повідомленні.\nЧитайте також: Реформа медицини: які обстеження українці зможуть пройти безкоштовно?\nНаразі закуплено близько 334 службових авто у 16 областях. Найближчим часом мають придбати ще 180 автомобілів для потреб сільських лікарів.\nЗагалом, протягом 2019 року планують збудувати 517 медичних амбулаторій у селах. Ці медичні заклади будуть чотирьох типів: монопрактики на 1-2 лікарі без житла; монопрактики на 1-2 лікарі з житлом; групові практики (на 3-4 лікарі); заклади групові практики на 5-7 лікарів.


Номенклатура алканів ❤ - Хімія\nHome ⇒ 👍Хімія ⇒ Номенклатура алканів\nДля найменування алканів використовується як тривіальні назви, так і систематична (IUPAC) і раціональна (замісна) номенклатури.\nПерші чотири члени гомологічного ряду алканів (метан, етан, пропан і бутан) мають тривіальні назви. Тривіальні назви мають і деякі інші сполуки, наприклад, ізооктан (2,2,4-триметилпентан) і неопентана (2,2-діметілпропан).\nНайменування лінійних молекул алканів з числом атомів вуглецю 5 і більше утворюються від імен грецьких числівників (пентан, гексан, гептан, октан, нонан і декан – відповідно С5, С6, С7, С8, С9 і С10). Алкани з числом атомів вуглецю від 11 до 19 носять назви з приставкою декан (відповідно, ундекан С11, додекан С12, тридекан С13, тетрадекан С14, пентадекан С15, гексадекан С16 і т. д.), а починаючи з 20 атомів вуглецю – коза ( ейкозан С20, генейкозан С21, докозан С22, трікозан С23, тетракозан С24, пентакозан С25, гексакозан і т. д.).\nВуглеводні з числом атомів вуглецю в молекулі 30-39 називають тріаконтанамі (тріаконтан С30, гентріаконтан С31, дотріаконтан С32, трітріаконтан С33, тетратріаконтан С34 і т. д.).\nПромислові методи отримання алканів Найважливішим джерелом алканів в природі є природний газ, мінеральне вуглеводневу сировину – нафту і супутні їй нафтові гази. Природний газ на 95% складається з метану. Такий же склад має болотний газ, що утворюється в результаті переробки бактеріями (гниття) вуглеводів. Попутні нафтові гази складаються в основному з етану, пропану, бутану і частково пентана. Їх відокремлюють від […]...\n« Премія за ліквідність\nВітер: цікаві факти »


Лікування з Hammer of Thor - Чи справді можливе підвищення потенції в суді?\nHammer of Thor вважається інсайдерським наконечником, але останнім часом його популярність стрімко зростає - все більше користувачів щодня роблять позитивні сюрпризи з цим преміальним продуктом і діляться досвідом. Ви незадоволені своєю потенцією? Ви хочете кращої, міцнішої і вираженої Erektion?\nHammer of Thor, ймовірно, буде інструментом для вашого бізнесу. Тому що надзвичайно багато думок користувачів говорять про те, що Hammer of Thor працює. У наступній статті ми шукали, щоб ви переконалися, що все це так, і як ви повинні використовувати її для найкращих кінцевих результатів.\nЦе бажання може незабаром здійснитися, і це дуже важливо. Хлопець без Erektion просто не є хлопцем для інших.\nМожливо, у вас навіть немає впевненості в собі, щоб поговорити з леді тільки тому, що у вас є питання потенції. І це йде ще далі:\nІснування проблем потенції - незалежно від того, наскільки ви мовчите про неї - все ще сприймаються іншими людьми, особливо жінками. Їх харизма - це просто перед собаками.\nЦе саме те місце, де Hammer of Thor приходить у себе: більш виражена стійкість, більш наполегливість, підвищена любов і просто більша впевненість у собі. Це написано багатьма способами.\nЯк тільки ви подивитеся на результати, можна зробити лише один висновок: Вам слід Hammer of Thor скоріше спробувати лікування за допомогою Hammer of Thor.\nТут не можна багато втратити. Для досягнення змін, однак, треба щось робити.\nОчевидно, Hammer of Thor був створений для збільшення потенції та здатності до Erektion. Споживачі використовують продукт в короткостроковій і довгостроковій перспективі - залежно від бажаних результатів і різних індивідуальних впливів на вас. Щасливі користувачі розповідають про свої величезні досягнення за допомогою Hammer of Thor. Основна інформація перед покупкою:\nУ випадку з Hammer of Thor ви обов'язково отримаєте продукт на основі натуральних інгредієнтів, який можна застосовувати без коливань.\nВиробник Hammer of Thor відомий і продає свою продукцію в Інтернеті протягом тривалого часу - в результаті, компанія будує на багаторічному ноу-хау. Це чітко відрізняє цю статтю від таких продуктів, як Winstrol.\nІз ідеальною концентрацією на те, що для вас важливо - це майже ніколи не буває, оскільки більшість дилерів виробляють кошти, які повинні охоплювати численні проблемні області, щоб отримати від них якомога більше рекламних повідомлень.\nНещасливим результатом є те, що занадто малі кількості найважливіших інгредієнтів включені, тому ці продукти марні.\nHammer of Thor можна придбати у виробничої компанії в інтернет-магазині, який доставляє швидко і дискретно.\nЯк ви знаєте, зрозуміло, що будь-хто або хто-небудь, хто бореться за підвищення потенції, зробить позитивний прогрес, взявши Hammer of Thor.\nНе подумайте, вони просто візьмуть Hammer of Thor і раптом всі скарги пропадуть без винятку. Будьте терплячими. Це вам має бути зрозумілим. У будь-якому випадку, вам потрібно терпіння і наполегливість, тому що фізичний розвиток стомлює.\nHammer of Thor прискорює досягнення мети. Тим не менш, ви повинні зробити свою роботу.\nЯкщо виростеш і хочеш збільшити свою потенцію, то можна створити Hammer of Thor, витягнути процес без винятку і бути щасливим, щоб досягти успіху в найближчому майбутньому.\nОтже, придбання Hammer of Thor хороше:\nДля найкращої сумісності та дуже корисного використання повністю органічних інгредієнтів або інгредієнтів\nПродукти, які використовуються для підвищення потенції, зазвичай можна отримати лише за рецептом лікаря -Ви можете отримати Hammer of Thor легко і дешево в Інтернеті\nУпаковка і передавач прості і абсолютно безглузді - тому, що ви замовляєте відповідним чином онлайн і зберігаєте для себе, що саме ви там замовляєте\nОчікуваний ефект продукту очікується завдяки складній взаємодії конкретних інгредієнтів.\nТе, що робить органічним агентом для ефективного посилення потенції, такого як Hammer of Thor особливе, що він використовує лише механізми дії, що виникли в самому тілі.\nОрганізм дійсно має все це в запасі, щоб поліпшити потенцію і здатність до Erektion, і це тільки про те, щоб ці функції почалися.\nНадалі кровоносні судини зміцнюються, зростають швидше і довше\nКрім того, зростає наполегливість у статевому акті, репродуктивний інстинкт і задоволення від оргазму\nКрім того, підвищується рівень тестостерону, що абсолютно загострює мудрість - м'язи, самооцінку, вплив на жінок - а також створює все більшу ефективність\nВ результаті активних інгредієнтів стимулюється кровообіг в статевих органах\nНабухання настільки спритне, твердіше та більш соковита\nОсобливим є те, що W93 / irkung триває не тільки кілька годин, але й постійно, так що користувач завжди доступний для статевого акту\nТому мета полягає в поліпшенні загального чоловічого майстерності, при цьому велика увага приділяється Hammer of Thor в першу чергу, забезпечуючи сильний, послідовний і додатковий ступінь набухання.\nЦе ефекти, які не виключаються з продуктом. Однак, повинно бути зрозуміло, що висновки очікування можуть бути рішуче інтенсивнішими, або більш м'якими, залежно від людини. Тільки особистий доказ принесе безпеку!\nУ випадку продукту, це окремі компоненти, а також ті, які важливі для левової частки ефектів.\nЯк і в проблемі підвищення потенції, добре відомі речовини, які включені в численні харчові добавки. Розглянемо HGH порівняння між взаємозв'язком.\nЦя доза часто є незадовільною, але це не стосується Hammer of Thor.\nНа початку це здається нетрадиційним, коли йдеться про підвищення потенції, однак, якщо ви бачите поточний стан досліджень цього інгредієнта, ви знайдете захоплююче перспективні ефекти.\nБез величезного копання, швидко стає очевидним, що композиція Hammer of Thor твердість і витривалість Erektion в гарний спосіб.\nЧи потрібно миритися з побічними ефектами в Hammer of Thor?\nУ цьому випадку важливо показати основне усвідомлення того, що в цьому випадку Hammer of Thor є витонченим продуктом, що сприяє природним процесам тіла.\nНа відміну від десятків продуктів конкурентів, Hammer of Thor з нашим організмом. Це також доводить в значній мірі не зустрічаються побічні ефекти.\nНайбільш вірогідним тепер є те, що це може зайняти деякий час, щоб претензія відчувала себе краще.\nНасправді. Звичайно, вам потрібен період заселення, і насправді може статися забавне відчуття на початку використання.\nВідгуки споживачів Hammer of Thor показують у тому самому сенсі, що обставини в основному неприйнятні.\nЛегко портативні розміри і менш складне використання виробу значно полегшують інтеграцію в звичайне існування. Тому немає сенсу створювати висипні результати, не знаючи повного діапазону деталей.\nЧасто продукт стає помітним після першого використання і вже протягом декількох днів, на думку виробника, можна досягти меншого прогресу.\nЧим більше регулярно застосовується Hammer of Thor, тим більш вражаючими є знахідки.\nКористувачі настільки позитивно здивовані цим препаратом, що він використовується навіть сам після декількох років протягом декількох днів.\nОтже, не дуже приємно надавати клієнтові звіти дуже сильного рангу, який пише про занадто швидкі успіхи. Залежно від користувача може знадобитися певний час для відображення результатів.\nДуже доцільно дізнатися, чи вже є досвід роботи з цим продуктом. Ознайомтеся з оглядом Anavar. Чесні відгуки третіх осіб надають багатообіцяючу картину ефективності.\nЩоб отримати враження від Hammer of Thor, ми включаємо як професійні оцінки, так і багато іншого. Саме ці захоплюючі результати ми розглядаємо негайно:\nЯк і очікувалося, це стосується ізольованих відгуків, і продукт може мати різний вплив на кожну людину. В цілому, однак, зворотній зв'язок захоплюючий, і я думаю, що результат буде дуже задоволення для вас, як добре.\nСпоживачі можуть насолоджуватися цим продуктом легко: P2_Potenz\nУ тих випадках, коли пропозиція працює настільки ж переконливо, як Hammer of Thor, вона часто зникає з ринку незабаром після цього, тому що той факт, що натуральні продукти можуть бути ефективними в цій мірі, порушує певні кола. Якщо ви хочете спробувати, ви не повинні чекати занадто багато.\nМоє резюме: перевірте пов'язаного постачальника, щоб купити продукт, щоб ви могли протестувати його незабаром, поки не буде занадто пізно, щоб купити гроші за розумну роздрібну ціну і легально.\nРука на серце: Чи достатньо ви наполегливі до повної участі в програмі? До тих пір, поки відповідь на цей момент є "Напевно, ні", ви можете залишити його в спокої. Розглянемо Biomanix порівняння Biomanix. Тим не менш, ймовірність того, що ви будете заохочуватися достатньо, щоб наполегливо і успішно з продуктом.\nВи ніколи не повинні ризикувати, пробуючи неперевірені посередники замість автентичного джерела Hammer of Thor.\nНа цих інтернет-порталах існує ризик придбання реплік, які, ймовірно, є неефективними та шкідливими для найбільш критичного сценарію. Більш того, клієнти наживаються на великі угоди, але в кінці кінців ви все одно зірве.\nВідповідно, моя порада: як тільки ви вирішили перевірити Hammer of Thor обов'язково використовуйте рекомендовану сторінку.\nЗ цим постачальником ви знайдете найдешевші пропозиції для оригінальної статті, найбільш надійний сервіс, а також розумні умови доставки.\nУникайте пригодницьких дослідницьких сесій в Інтернеті та одного з посібників. Редактори завжди намагаються зберегти оновлені посилання, щоб ви могли бути захищені так, що ви дійсно замовляєте найнижчу ціну, а також досконалі умови доставки.\nПеревірте порівняння Clenbuterol.


БУНІН, Іван Олексійович - Біографія, життя і творчість письменника\nБУНІН, Іван Олексійович - Біографія, життя і творчість письменника\nБУНІН, Іван Олексійович - творчість письменника\nБУНІН, Іван Олексійович (Бунин, Иван Алексеевич — 22.10.1870, Воронеж - 8.11. 1953, Париж) — російський письменник.\nУ російській літературі XX ст. Бунін належить видатне місце. Він був чудовим прозаїком і витонченим ліриком. Загибель дворянських садиб, розпад суспільних зв’язків — провідна тема багатьох творів письменника, і розкривається вона завжди по-елегійному сумно. Його творча манера поєднує в собі і сувору виразність гравюри, і яскравий колорит живопису. Бунін тонко зауважив зв’язок людини з історією, із Всесвітом, водночас тверезо усвідомлюючи неприкаяність і самотність людського буття.\nБунін рано почав писати і друкуватися. Його дебютна книжка «Вірші 1887-1891 років» («Стихотворения 1887—1891 гг.») побачила світ у 1891 році. В оповіданнях Б., які письменник створив у 90-х роках XIX ст., йшлося про актуальні проблеми життя російського села. Цим творам притаманне знання народного життя, зв’язок з традиціями російської реалістичної прози.\nНапередодні Першої світової війни у творчості Буніна з’являються нові мотиви й образи, розширюється діапазон тем, збагачується новими барвами стилістична палітра. У цей час письменника цікавлять передусім так звані «вічні теми»: скороминущість і трагічність людського життя, приреченість людини на фатальну самотність, нерозуміння і страждання.\nВ атмосфері цього трагічного світовідчуття розкривається й одна з центральних тем усієї прози Буніна — тема кохання. Ще в 1888 р. юний письменник стверджував у одній із статей: «Кохання, як почуття вічне, завжди живе і юне, служило і буде служити невичерпним матеріалом для поезії; воно вносить ідеальне ставлення і сенс в буденну прозу життя, пробуджує благородні інстинкти душі і не дозволяє зав’язнути у вузькому матеріалізмі і грубому тваринному егоїзмі». До кращих зразків прози Буніна, написаної на цю тему, належать оповідання «Граматика кохання» (1915), «Легке дихання» (1916), «Сни Чанга»(1916) та інші.\nВизнаний майстер прози, Бунін був також видатним поетом. Його, поетична творчість характеризується виразним зв’язком з традиціями російської класичної поезії, радісним світосприйняттям, тяжінням до строгої, ясної форми, до реалістичного змалювання людей і явищ навколишнього світу. Крім того, Бунін був чудовим перекладачем. Неперевершеним залишається його переклад поеми Г. Лонгфелло «Пісня про Гайявату», який у 1903 р. Академія наук відзначила Пушкінською премією. Буніну належать переклади таких видатних творів світової літератури, як містерії «Каїн» і «Манфред» Дж. Байрона, «Леді Годіва» А. Теннісона, «Кримські сонети» А. Міцкевича. Варто також зауважити, що в 1900 році були опубліковані два бунінські переклади поезій Т. Шевченка — початок «Заповіту» і перші рядки вірша «Закувала зозуленька». А в романі «Життя Арсеньєва «автор назвав Шевченка «достеменно геніальним поетом».


Золотоноша відкрила фестивальний вік-енд [ФОТО] · ЗОЛОТОНОША | Головне онлайн видання міста.\nРозпочався день із реєстрації вокалістів, які сьогодні брали участь у відбірковому пісенному етапі. Всього на фест заявилися 58 учасників з різних регіонів країни, котрі разом із золотоніськими талантами змагатимуться за першість. Також місто зустріло й дві іноземні делегації, які відвідали Золотоношу спеціально для участі в святковому вік-енді.\nПередусім із дружнім візитом у відповідь до нас приїхали очільники словацького міста Лученец – тамтешній мер Олександра Півкова та її заступник Міхаела Грнчарова. Саме там зовсім нещодавно перебували із творчим туром золотоніські митці із ансамблю “Золоті Ворота”, котрі були запрошені на святкування 770-ї річниці згаданого населеного пункту. Ще в далекому 2007 році між містами Золотоноша і Лученець було підписано Договір про співпрацю. Після тривалої перерви цей зв’язок поновився. Обидві гості мають надію на подальшу співпрацю у сфері культури та соціальної політики.\nТакож познайомитись з українською культурою не минули і представники західної Європи. Іспанські інвестори із компанії “Макро Солюшинс” Фернандос Солюдес та Франциско Гонсалес, які раніше задекларували наміри побудувати в нас сонячну електростанцію, вирішили додатково відвідати Золотоношу з нагоди проведення двох культурних фестивалів. Усі закордонні гості першу половину дня провели в екскурсіях містом та його інфраструктурними об’єктакми. Завтра до гурту долучаться американські волонтери із подружжя Маркус, що мають наміри надалі розбудовувати табір “Maximum” на Степовій.\nГоловна ж подія п’ятниці – відбірковий етап Фестивалю патріотичної пісні. Шість десятків юних гостей зі всієї країни приймав традиційно парк Шевченка, гостинно підготувавши літню сцену та загальний дозвільний антураж. Відкрив захід заслужений артист України Юрій Васильківський піснею “Слава героям”.\nСвої здібності показали 58 учасників. Це – артисти розмовного жанру, вокалісти, гурти та ансамблі. Для того, щоб журі могло якнайліпше оцінити здібності учасників, вони виконували по дві пісні.\nВизначатимуть кращих із кращих серед молоді будуть заслужені артисти України Ніна Мирвода, Юрій Васильківський та Астрая, заслужений діяч культури України, художній керівник Ансамблю пісні і танцю Державної прикордонної служби України Геннадій Синьоок, письменник та драматург Богдан Гнатюк. Очолив журі народний артист України Анатолій Гнатюк.\nГала-концерт переможців Фестивалю патріотичної пісні за участі членів зіркового журі відбудеться завтра. Цього ж дня золотонісців запрошують на марш вишиванок та парад патріотичних дитячих колясок, котрий стартує об 11:00 від пам’ятного знаку “Танк”.


Відкриття виставки дитячих творчих робіт у межах конкурсу «Миколаїв - місто рівності» - Чорноморський національний університет імені Петра Могили - Чорноморський національний університет iмені Петра Могили\nЗапрошуємо всіх охочих на відкриття виставки дитячих творчих робіт у межах конкурсу «Миколаїв – місто рівності», яке відбудеться в Галереї ЧНУ ім. Петра Могили 8 лютого 2019 року о 10:00.\nПротягом двох місяців (грудень та січень) до ГО «Майстерня добра» надходили учнівські малюнки та творчі поробки в рамках реалізації соціального проекту з протидії дискримінації «Миколаїв – місто рівності». Збір малюнків завершився 30 січня, проте ще до 4 лютого до нас надходили роботи, що свідчить про значний резонанс серед школярів та бажання долучитися до такої важливої в сучасному суспільстві теми, як протидія дискримінації та захист прав людини. У конкурсі брали участь 176 дітей з 43 шкіл Миколаєва та області. 4 лютого реєстрація була припинена.\nПісля відкриття виставка продовжуватиметься весь лютий 2019 року в аудиторії 4-107 та всі охочі зможуть завітати в ЧНУ ім. Петра Могили та оглянути дитячі роботи. В аудиторії відвідувачі зможуть залишити свій «голос» за номером малюнку, який буде враховано при обранні трьох переможців конкурсу творчих робіт «Миколаїв – місто рівності». Подарунки для переможців підготовано ГО «Майстерня добра» та профінансовано Посольством Королівства Нідерланди в Україні.\nДля всіх, хто не встиг долучитися до конкурсу, слідкуйте за нашими анонсами на сайті humanrights.in.ua та матимете можливість взяти участь у конкурсах наступного року.


До осені наступного року весь документообіг – «у цифрі» | Сенсація\nВлада збирається відмовитися від зберігання документів у паперовому форматі. Як відреагувала частина українців на це повідомлення, читайте уже в цьому матеріалі.\nЗареєструвати приватне підприємство за сім хвилин, отримати свідоцтво про народження і зареєструватися на отримання державної допомоги при народженні дитини за двадцять хвилин – таке продемонстрували громадяни під час останньої передачі ток-шоу «Свобода слова» Савіка Шустера у прямому ефірі. А відтак, міністр цифрової трансформації Михайло Федоров, коментуючи, повідомив: «Влада має амбітні плани до вересня наступного року перевести весь документообіг у цифровий режим».\nВ Україні, впевнений міністр, є всі передумови для цього. Більше того, Україна повинна зробити це революційним шляхом, бо на еволюційний, як це відбувалося в інших країнах, на його думку, уже немає часу.\nПодібно, що українці й справді уже готові до активнішого освоєння нових технологій. У студії озвучили результати опитування, проведеного напередодні з питання «Як ви зазвичай розраховуються у магазинах? Варіанти відповідей: смартфоном – 31,32%; банківською карткою – 46,15% і готівкою – 22,53% від кількості опитуваних, які становили 8843 особи.\nЗавдання ініціативи полягає не тільки у тому, щоб спростити процедуру взаємодії громадянина з державою, але й поставити перепони для можливих корупційних зловживань з боку чиновників, а також налагодити взаємодію між органами всередині самої державної системи. Під час створення функції в додатку «Дія», розробники стикнулися з тим, що й з боку громадян багато зловживань через те, що органи не мають баз даних і дуже слабо ними обмінюються. Це дає можливість, до прикладу, брати двічі допомогу чи пенсію за померлого.\nНа закінчення програми міністр цифрової трансформації Михайло Федоров особисто запитав глядачів про те, як їм зручніше отримувати довідки та інші документи, що видаються державними органами. Голосування, у якому взяло участь 12273особи, тривало два дні.\nДокументообіг у цифровому вигляді\nРезультат виявився приголомшливим. Виявляється, витрачати час та кошти на дорогу, щоб побачити чиновника готові лише 7%. Причім, жінки вдвічі частіше готові особисто звертатися у органи влади. І більше таких людей серед сільських мешканців.\nНагадаємо, Навчальні заклади підуть на дистанційне навчання – рекомендаційно\nСофія Самосадкіна - 08.11.2021 12:46\nЄвгенія Кужненкова - 11.10.2021 12:02


Сьогодні в Україні перші вибори старости села. На Черкащині такі будуть 18 лютого | Про Головне\nНа виїзді з Черкас зіткнулися легковик і вантажівка - 11 хвилин тому\nСьогодні в Україні відбудуться перші вибори старости села Слобідка Козлівської селищної об’єднаної територіальної громади Тернопільської області. Загалом з 21 січня по 4 березня 2018 року обиратимуть 15 старост у 10 об’єднаних територіальних громадах,\nПередає УНН з посиланням на повідомлення прес-служби Центральної виборчої комісії.\nЗокрема, поінформували, що 18 лютого відбудуться перші вибори старости села Станіславчик Матусівської сільської ОТГ Шполянського району Черкаської області.\nСтарости ОТГ області навчались ефективної…


Розділ 7.3. Леонтій Войтович. Князівські династії Східної Європи.\nМонгольська навала зруйнувала Київську Русь як імперію. Вплив монголів на різні землі був різним. Попри думку Л. Гумильова, надання Ярославові Всеволодовичу ханського ярлика не було оформленням союзної угоди (578, с.509). Старші з князів Володимиро-Суздальської та Рязанської земель перетворилися на васалів навіть не самого монгольського імператора, а тільки хана західної частини імперії. За здоров'я цього хана молилися в церквах, а на його вимогу контигенти військ цих земель мусили допомагати ординцям завойовувати північно-кавказські та іранські землі, а потім брати участь в ординських усобицях. Монголи переписали населення, установили розміри данини-виходу і старанно слідкували за підвладними князями. Ординці постійно підтримували тенденцію до роздроблення князівств і підігрівали суперництво навколо старших престолів. Рівночасно вони нищили князів, які проявляли найменші тенденції до звільнення від їх опіки (суздальський князь Андрій Ярославич, тверський князь Олександр Михайлович та ін.). Тепер благополуччя останніх залежало від настрою хана та його двору, вміння підкупити ординських сановників і обмовити сусіда. Тут особливе вміння проявили нащадки наймолодшого з синів Олександра Невського, князі невеличкого Московського князівства. Вірною службою вони заслужили ханську довіру і ярлик на велике княжіння володимирське, поступово перетворивши його у спадковий. Отримавши право замісь ханських баскаків збирати данину-вихід, вони коштом інших купували ласку свого сюзерена. Слідуючи його зразкам, московські князі відкинули стару систему успадкування і стали передавати владу по прямій лінії. Вся історія взаємин московської гілки Мономаховичів — це жорстока боротьба старших братів з молодшими. Роздроблення сусідніх князівств (приміром уділи Стародубського князівства у XIV ст. роздробилися до розмірів сіл) позбавляло можливості їх князів сплачувати ординський вихід. Цю функцію взяли на себе московські князі, з часом перетворюючи своїх дрібних васалів у служилих князів. Окремі дрібні уділи, чиї князі давно перетворилися у московських бояр і навіть дворян середньої руки, щасливо дожили до часів Івана Грозного, оточені з усіх сторін московськими володіннями. Московські князі також вміло провокували антиординські виступи своїх основних суперників тверських і суздальських князів, а потім з допомогою ординців успішно їх придушували. Така політика забезпечила їм вже на кінець XIV ст. гегемонію у землях колишньої Володимиро-Суздальської землі. У XV ст. вони об'єднали ці землі і розпочали суперництво з Великим Князівством Литовським за інші землі. Ще до того почався їх наступ на рязанські землі, які вдалося анексувати аж у першій половині XVI ст. Розпад Орди, який розпочався ще у середині XIV ст., фактично звільнив їх від залежності без великих зусиль. Епізод з Куликовською битвою, результат якої не мав політичного значення (через два роки Тохтамиш зруйнував Москву і відновив залежність), був подвигом об'єднавчої політики православної церкви і надовго відбив охоту московським князям виступати проти Орди. Згадаймо нерішучість Івана III Васильовича, яку не могла збагнути навіть його дружина Софія Палеолог.\nВ одному, безперечно, правий Л. Гумильов. Монгольська навала зруйнувала етнічні зв'язки Київської Русі. А православна церква, яка у попередню епоху була підпорядкована політиці князів, не зуміла утримати ці зв'язки. У XIII ст. російський етнос уже сформувався (578, с.491-492). Київські митрополити, які виїхали спочатку до Володимира на Клязьмі, а потім — у Москву, сприяли консолідації цього ентосу. Не без їхньої допомоги відбулося і злиття з цим етносом населення Рязанської і Новгородської земель, чия етнічна підоснова була відмінною від населення Володимиро-Суздальської землі. Сприяли цьому і масові переселення новгородського і рязанського, не тільки боярства і дворянства, але й купецького та посадського населення. Практику цих переселень розпочав Іван III, а довершив його внук Іван Грозний.\nСтупінь залежності Галицько-Волинських земель від Орди залишається дискусійним. Данило Романович пробував повністю позбутися ординської опіки. Це втілилося у прийнятті королівського титулу і готовності визнати зверхність папи в обмін на організацію хрестового походу. Це втілилося в офіційній ідеології: «О, зліше зла честь татарська...»- написав волинський літописець, оцінюючи прийом у Батия свого князя, якого трактували значно краще ніж інших Рюриковичів, яким довелося їздити в Орду (1310, с.9). Це втілилося і у будівництві кам'яних укріплень та відвертому збройному виступі проти Куремси, до улусу якого належали Галицько-Волинські землі. Але ця політика мала тільки короткочасний успіх. Залежність Галицько-Волинських земель від Орди відновив Бурундай. Після смерті Данила Галицького його старший син Лев зберіг за собою Перемишльське, Галицьке і Белзьке князівства. Молодші сини Шварн та Мстислав утримували відповідно Холмське та Луцьке князівства. Західну Волинь з Володимиром зберегли за собою Василько Романович та його син Володимир. Становище Шварна Даниловича підкріплялося тим, що використовуючи родинні зв'язки з литовським королем Міндовгом, він став співправителем його сина Войшелка, а потім навіть великим князем литовським. Смерть Войшелка. який загинув у суперечці з Левом Даниловичем, не дозволила використати перспективи цієї унії для боротьби проти Орди. Суперечності між галицько-волинськими князями вміло використовувалися Ордою і сприяли зміцненню залежності їх князівств від неї. Загострення взаємин золотоординських ханів з Ногаєм, який приєднав до себе за незнаних обставин улус Бурундая, привело до певного ослаблення цієї залежності. Лев Данилович з допомогою військ Ногая навіть розширював свої володіння в Закарпатті та Польщі (504, с.89-97).По смерті Шварна Лев приєднав Холмське князівство, а по смерті Володимира Васильковича його землі відійшли до Мстислава Даниловича. Біля 1299-1300 рр. всі князівства опинилися в одних руках і Юрій Львович міг титулуватися «королем Русі і князем володимирським». Прийняття цього титулу і організація окремої Галицької митрополії, на яке пішла, неохоча до подібних заходів, константинопольська патріархія (митрополит київський перебував у Володимирі під ординським контролем), свідчать на користь версії про звільнення від ординської залежності (675, с.71).\nПередчасна загибель Юрія-Болеслава II у 1340 р. привела до довгої боротьби за Галицьку спадщину, у якій взяли участь, крім місцевих сил, Угорщина та Польща. Волинське боярство визнало князем Любарта-Дмитра Гедиміновича, якому до своєї смерті (1384 р.) вдалося утримати фактичну незалежність Волинської землі. У 1340, 1352, 1366, 1370-1371, 1372, 1376-1377 рр. цей князь вів із перемінним успіхом війни за відновлення Галицько-Волинської держави. Залучаючи на допомогу литовських і руських князів, Любарт-Дмитро змушений був запровадити практику роздавання ленів. Так були відроджені старі (Холмське, Дорогичинське, Берестейське, Белзське і Теребовельське) та з'явилися нові (Острозьке, Подільське, можливо Боброцьке) удільні князівства. У 1370 р. угорський король Людовик Анжуйський, який успадкував Польщу, активізував анексію Галицького королівства. У 1372 р. він передав його опольському князеві Владиславові (1372-1387 рр., з перервами), який був внуком дояки белзького князя Гремислави Всеволодівни і (як праправнук Романа Мстиславича) з повним правом титулувався «господарем руської землі, вічним дідичем і самодержцем», карбуючи власні гроші.\nЧернігівська земля, яка сильно постраждала від монголів у 1239 р., і продовжувала відчувати ординський натиск ще протягом майже сотні років, сильно роздробилася. Крім того, відбувся відплив населення у північно-східну частину (ближче до лісів, далі від степу), де з'явилися Брянське, Глухівське, Карачевське і Таруське князівства. З Глухівського князівства виділилися Новосильське і Устівське. З Новосильського — Белевське, Одоєвське і Воротинське. З останнього — Перемишльське. З карачевського князівства виділилися Хотимське, Звенигородське, Волховське, Мосальське, Хотетовське та Єлецьке князівства. З Таруського — Канівське, Спаське, Оболенське, Пекінське, Тростенське, Мезецьке, Борятинське і Волконське князівства. Продовжували існувати Чернігівське, Сіверське, Стародубське, Путивльське, Трубчевське і Козельське князівства. Окремі з цих князівств ділилися ще на менші частки. Таке роздріблення було вигідне ординцям. Відстоюючи свої уділи, дрібні чернігівські князі маневрували між Ордою, великими князями литовськими, рязанськими, смоленськими та московськими.\nСпільна загроза від агресії прибалтійських хрестоносців, а також невдала спроба польсько-угорської унії підштовхнули еліти Польщі та Литви до співпраці, яка завершилася Кревською унією (1385 р.): великий князь литовський Ягайло одружився з королевою Ядвігою і став одночасно польським королем, взявши зобов'язання хрестити Литву. Православні Гедиміновичі стали Католиками. Можливо, що певну роль тут зіграло і побоювання литовської еліти розчинитися серед білоруської знаті, яка брала верх в державі. Кревська унія вирішила долю Галицької землі. Спільні польсько-литовські війська у 1387 р. вступили на її територію. Владислав Опольський пробував оборонятися, присягнув королю Чехії, але допомоги не отримав. Патриціат великих міст і значна частина бояр присягнули польському королеві. Ті, що не погодилися з пануванням Польщі — емігрували на Волинь. Рівночасно було анексоване Холмське князівство. Белзьке князівство було передане мазовецькому князеві Земовитові Земовитовичу і проіснувало до 1462 р., коли за угодою з місцевою шляхтою було перетворене на воєводство у складі Польського королівства. Як слушно зауважив М.Крикун (902, с.24-32), процес перетворення князівства у воєводство почався значно раніше його формальної ліквідації. До 1434 р. Галицькі землі та Холмське князівство зберігали статус окремих політичних одиниць, об'єднаних з Польщею династичною унією. Ними управляли урядовці в ранзі руських старост і воєвод окремих земель. Для них карбувалися «руські» гроші. У битві під Грюнвальдом ополчення цих земель було об'єднане в окремі хорогви під своїми прапорами і з давніми гербами.\nПодальша політика литовського уряду, спрямована на ліквідацію удільних князівств, шляхом зрівнювання прав боярства та рядової шляхти з правами князів і злиття уділів з іншими приватними земельними володіннями, призвела до розриву польсько-литовської унії за великого князя Свидригайла Ольгердовича. Свидригайла підтримали майже всі удільні князі не залежно від релігійного визнання. Та й сам хрещений у православ'ї Свидригайло-Лев, перейшовши в католицьку віру як Свидригайло-Болеслав, так і залишився католиком і був похований в кафедральному соборі у Вільнюсі як і інші великі князі литовські. Під його проводом Рюриковичі і Гедиміновичі об'єдналися для захисту князівського права володіти хоч малими, але державами. В ході довгої боротьби, яка тривала протягом 1430-1440 рр., Свидригайло зберіг за собою тільки Волинську землю. Але його діяльність сприяла відновленню ліквідованого Київського князівства (1440 р.) і продовжила існування більшості удільних князівств ще майже на півстоліття.\nБоротьба за Поділля між Польщею і Литвою тривала з перемінним успіхом. У 1400 р. князівство було викуплене у вдови Спитка з Мельштина, який загинув на р. Ворсклі, і передане Свидригайлові Ольгердовичу. У 1405 р. цей князь отримав Сіверське князівство і Польща спробувала затримати Поділля за собою. Погодившись на повернення князівства у 1411 р., польський уряд фактично зривав присягу місцевої шляхти Вітовтові у 1414 та 1418 рр. У 1430 р. лідери польської шляхти, посадженої на Поділлю, єпископ Павло, Гриць Кирдеєвич, Михайло і Теодор Бучацькі підступом схопили намісника Довгирда і зайняли основні подільські замки. У 1430-1434 рр. васали Свидригайла князі Федір Острозький та Федір Несвіцький відвоювали частину Поділля. Але Польща утримала за собою Західне Поділля з Кам'янцем, яке було перетворене у Подільське воєводство (504, c. 114-115).\nАле поки існували потужні Волинське та Київське князівства, заходи уряду давали невеликий ефект. Обидва князівства скоріше формально визнавали зверхність великих князів литовських. Київське князівство було важливим політичним фактором в українських землях, підтримуючи самостійні дипломатичні і економічні зв'язки з Московською державою, Молдовою та кримськими державами. Київський князь титулувався «з ласки Божої великий князь київський». Ліквідація цих князівств, зафіксована відповідними привілеями Казимира Ягеллончика Волинській землі близько 1452 р. (підтверджений Олександром Казимировичем у 1501 р. і Сігізмундом Старим у 1509 р.) та Київській земліу 1471 р. (підтверджений Зигмунтом Старим у 1507 та 1529 рр.) (22, т. 2, с. 33-36, 64-66, 207-211; 1726, с. 105-200), змінила ситуацію. Названими привілеями дрібні удільні князі, які ще залишилися, були зрівнені з рештою шляхти, а їх володіння з приватними володіннями. Саме тому після ліквідації Київського князівства багато удільних князів, чиї володіння межували з Московською державою, перейшли на службу до московських князів. Решта змушені були погодитися з фактичним станом речей. Свою перемогу уряд закріпив Віленським привілеєм 1492 р. (305, s. 58-66). Цим привілеєм великокняжий уряд залишав за собою дипломатичні зносини з іноземними державами, надання урядів і земельних пожалувань, а також зміщення з цих урядів. Можна стверджувати, що саме Віленським привілеєм 1492 р. уряду вдалося зафіксувати свою перемогу у змаганні з удільними князями. Таке становище було закріплено у Статуті 1529 р. та наступних Статутах. Дальше існування окремих уділів у складі Польсько-Литовської держави носило суто номінальний характер. Більшість удільних князівств було і формально ліквідовано після прийняття Люблінської унії 1569 р. за якою послідували відміна земельних привілеїв і утворення Волинського та Брацлавського воєводств.\nПо іншому склалася доля чернігівських і сіверських удільних князів. Звільнившись від ординського впливу в останній третині XIV ст., вони певний час маневрували між великими смоленським, рязанським, володимирським і тверським князівствами та Литвою, витримуючи постійні ординські напади. До кінця панування Вітовта майже всі вони стали васалами Литви. Ці князі активно підтримували Свидригайла, а після ліквідації Київського князівства почали з своїми уділами переходити на службу до московських князів. Так само поступила частина і білоруських Гедиміновичів та Рюриковичів. Більшість їх уділів були ліквідовані у часи великого князя Василя Івановича (1505-1533 рр.). Масові репресії при Івані IV, в яких частина дослідників схильна бачити боротьбу з опором удільної знаті, носили скоріше випадковий характер і були пов'язані з особою царя (183; 184; 1285; 466; 698; 1426; 1428; 824, с.5-108). Опір удільних князів був зломлений раніше. В часи Івана IV вони нічим не відрізнялися від решти землевласників, а формальне існування деяких князівств, наприклад Воротинського, було питаням часу.\nДмитра першими також виступають місцевий єпископ, князь-васал (Данило Острозький), воєводи. Далі йдуть бояри без титулів. Пани-рада Свидригайла Ольгердовича також складалися з князів-васалів, воєвод та намісників. У XIV ст., по аналогії з сусідніми Чехією та Польшею, намісники князівств отримують титул старост. І з тим титулом потрапляють до панів-ради земельних князівств або старших уділів, відтісняючи воєвод. За аналогією можемо припускати, що склад думи дрібного удільного князівства був аналогічним. Місце єпископа в ньому посідав архімандрит або ігумен більшого монастиря чи настоятель головного храму. Навіть такі дрібні князівства, як Жидачівське, мали свого старосту і суддю (569, с.314; 504, c. 116-117). Пани-рада удільних князівств пережили саму удільну епоху і збереглися при дворах князів-магнатів (Острозьких, Вишневецьких і т.д.) навіть у XVII ст. (про що могна судити з багатьох грамот з т. з. Архіву Сангушків та ін.). Формально вони так не називалися, але суть і функції їх залишилися тими ж самими.\nГедиміновичі прийняли державний устрій, нічого не змінюючи, їх поява на князівських престолах, спочатку у Полоцькій, а потім і у інших землях, протікала переважно через угоди з місцевими елітами, скріплені для легітимності шлюбними зв'язками. Останні звістки про війну литовців з волинськими князями відносяться до 1315 р. Але це сумнівні відомості з легендарної частини литовсько-білоруських літописів. За ними в цій війні загинув князь Володимир (129, с.258, 311, 372-373, 437-438). Ще В.Антонович звернув увагу на проблематичність існування князя Володимира. У 1288 р. в поході на поляків важко захворів володимирський князь Володимир Василькович. Не маючи спадкоєців і конфліктуючи з Левом Даниловичем, який міг успадкувати його землі, Володимир заповів їх луцькому князеві Мстиславові Даниловичу. Спроби Юрія Львовича зайняти хоча б частину спадку Володимира Васильковича закінчилися невдачею. Він мусив повернути захоплені землі. Мстислав помер до 1300 р., його син Данило востаннє згадується 1280 р. Напевно він помер при житті батька. Якби Володимир, згаданий під 1315 р., був сином Мстислава, то він мав би успадкувати володимирський престол. Навіть, якщо б цей князь Володимир був сином Данила Мстиславича, то і тоді як єдиний спадкоємець Мстислава Даниловича, мав би успадкувати Володимир (правило, за яким внук втрачав права на спадок діда, коли його батько помер при житті діда, було введене для обмеження числа спадкоємців, коли їх було багато, і не діяло коли вони були відсутні взагалі). Але після 1301 р. Юрій Львович титулувався королем галицьким і князем володимирським, що могло означати тільки одне — Володимирське князівство перейшло до нього через успадкування або завоювання. Останнє відпадає, бо відсутні будь-які відомості про конфронтацію галицьких і волинських князів на межі XIII-XIV ст. Якщо б такі події мали місце, їх неминуче відбили би наші літописи, польські хроніки або орденські документи. Отже Володимир не міг бути ні сином, ні внуком Мстислава Даниловича. Ми погоджуємося з думкою В.Антоновича і інших, що у литовсько-білоруських літописах знайшло відбиття повідомлення про смерть володимирського князя Володимира Васильковича, тільки сплутані час його смерті (1288 р., а не 1315 р.) та обставини. Цей князь часто воював з литовцями. Хвороба від якої він помер, могла бути наслідком поранення в такому поході.\nУ князівствах, які перебували у сфери впливу Москви, процес розділу всередині князівської верстви розпочався швидше. Втрачаючи свої уділи, князі йшли на службу до інших, займаючи в їх Думі перші місця. Згодом Дума московських князів заповнилася стародубськими, ростовськими та верхівськими (тобто з князівств, розташованих у верхів'ях Оки) князями. З другої половини XIV ст. в ній почали з'являтися Гедиміновичі. Першим був знаменитий полководець Дмитро Михайлович Боброк-Волинський (Корятович). У XVI ст., Гедиміновичі, які виїжджаючи в Москву втрачали свої уділи, зайняли в московській Думі провідні місця. Окремі з них служили і дрібним удільним князям, як, наприклад, князі Хованські. Цілий ряд князів продовжували зберігати свої уділи, розміри яких скоротилися до часток в одному чи двох селах (як у Пожарських та інших гілок стародубських князів).\nМонгольська навала і політичні зміни, а також етнічні процеси викликали зміни у суспільстві, причому розвиток українського і білоруського суспільства протікав у інших умовах і був відмінним від російського суспільства. Особливо ця відмінність стосувалася міст і міського середовища. Зачіпала вона і князіську верству. Перш за все у правовій сфері. Литва та Польща, проводячи з часів Кревської унії політику ліквідації уділів, старалися зрівняти боярство і шляхту з князівською верством, шляхом підняття перших до рівня других. Вирішували вони це завдання правовим шляхом, навіть жертвуючи інтересами великокнязівського скарбу (коли звільнювали боярські маєтки від данин і податків та роздавали доменальні володіння князям). Москва почала проводити таку політику на півстоліття пізніше. Але ця політика проводилася методами, відпрацьованими у попередній період стосовно до молодших князів московської династії. Тут також старалися зрівняти боярство з князями, але шляхом опускання других до рівня перших. Удільні князі були змушені заповідати свої володіння сюзеренам, навіть при наявності прямих спадкоємців (ще раніше сюзерени присвоїли собі право успадковувати князівства при відсутності прямих спадкоємців), або, звинувачені у зраді, гинули в ув'язненні, рідше — помирали в монастирях, їх спадкоємці або розділяли долю батьків, або ставали служилими князями, отримавши нові володіння, віддалені від колишніх родових володінь (821, с.77-81). Декому вдавалося емігрувати в Литву, але за ними слідкували, тому вдавалося це небагатьом.\nЯк і у попередню епоху князі продовжували ставити для управління окремими волостями своїх посадників, які від імені свого сюзерена виконували всі військові, адміністративні і судові функції і мали власні канцелярії. По меншій мірі з початку XIV ст. посадників, які сиділи в князівських столицях, стали титулувати воєводами, в такий спосіб відрізняючи від посадників менших волостей і територій. Військові функції воєвод як керівників княжих дружин на той час перейшли до князів-васалів. Коли у 1340 р. з'явився посадник-воєвода цілої Галицької (Руської) землі Дмитро Дедько, для відрізнення його від інших (молодших) воєвод було запозичено від сусідів титул старости. Протягом XIV ст. титул старости у значенні посадника волості (князівства) стає загальноприйнятим. І тому, анексувавши Руську (колишню Галицьку) землю, польський король ввів посаду «генерального старости», який був найвищим достойником королівства аж до ліквідації його автономії. Воєводи ж залишилися посадниками менших територіальних одиниць, а потім перетворилися у службовців старост і поступово зникали зовсім. З утворенням воєводств на польський зразок цей уряд в іншому значенні відродився знову.\nДвірський боярин протягом XIII ст. став другим після уряду тисяцького, а з рубежа XIII-XIV ст. витіснив тисяцького. З ліквідацією уділів уряд двірського також втратив своє попереднє значення, трасформувавшись у менш значимий уряд дворецького. Інші уряди (печатника, скарбника) також безпосередньо пов'язані з князівськими державними канцеляріями трасформувалися у менш значимі уряди скарбника, старшого секретаря (якого називали і канцлером) при князівських дворах. Там же збереглися і молодші двірські уряди (конюшого, мечника, чашника, стольника). Все це зберігало за князівськими дворами релікти державності. Збереження у воєводствах деяких з молодших двірських урядів, перетворених у пусті синекури, даровані провінційній шляхті, можливо було не стільки даниною традиції, скільки частиною продуманої політики ліквідації решток князівського сепаратизму. Окремі двірцеві уряди збереглися при князівських дворах служилих князів і у Московській державі, нерідко переходячи до слуг із недворянських станів.\nВищі судові функції, які князі перекладали на тіунів княхих і городових, перейшли до суддів, які зафіксовані у складі княжої ради з XIV ст. Такі судді по окремих землях навіть у Галицькому (Руському) королівстві зберігаються до реформи 1435 р. При них були підсудки, дяки-писарі і, звичайно, поліцейські чиновники. Згадки про вірників, ємців та ябетників після XIII ст. в джерелах не зустрічаються. Залишаючися верховним суддею і арбітром у судових справах поставлених ним судців, князі змушені були вдосконалювати судову систему, розмежовуючи та спеціалізуючи функції різних судців. Міське населення від XIII ст. і далі, з розвитком магдебургського права, розвивало своє судочинство. Судді земель, напевно розбирали справи боярства та інших військових станів, подібно до замкових судів у Польщі. Розмежуванням земель займалися спеціально призначені служебники (пізніше підкоморій). І нарешті нижча адміністрація (соцькі, десяцькі, тіуни, отамани, "князі"-кенезі і крайники) розглядала справи сільського населення. Статус князів як верховних суддів на своїх територіях зберігався не тільки тим, що ним призначалася вся судова влада,.включаючи міських війтів (пізніше цю традицію всупереч магдебурзькому праву перейняла королівська влада), що він видавав всі статути та інші законодавчі акти: його обов'язки "строгого батька" своїм "слугам-діткам" з усіх станів передбачали розляд конфліктів між різними станами, між різними поселеннями та регіонами. Мало або рідко втручаючися у справи станових судів, ці відносини князівський суд мусив розглядати регулярно. І у цій сфері відбувалися чи ненайголовніші контакти князів з іншими верствами та станами суспільства.\nНеобхідність заміни земського ополчення професійними вояками сприяла розширенню бази рекрутування дружинників. Частина селянства стала звільнюватися від податків та інших повинностей взамін несення військової служби. Так виникла перехідна категорія між боярством і тяглим землеробським населенням — панцирні і замкові слуги (сторожі, пушкарі, ловчі, осочники). З середини XIV ст. до них приєдналися слуги ординські (ординці, які переходили на службу до князів). Ліквідація уділів поступово перетворила означені категорії у особисто вільне підданське населення, зобов'язане князям умовами певних служб. Традиційно їх називали "боярами". Незначній частині цих служебників вдалося перетворитися на дрібну шляхту.\nЗолота Орда, як феодальна держава, що входила до складу Монгольської імперії, сформувалася у 1243 р. (663 А, с.27). Батий розділив свої володіння на 12 улусів (термін «улус» найкраще відповідає терміну «князівство», звичайно не у розумінні території, яка для кочовиків не була визначальною, а як певна кількість різних категорій населення, пов'язаних з одним сюзереном), які, в свою чергу, стали ділитися на дрібніші улуси, в залежності від рангу їх державця (темник, тисячник, сотник). П'ять ординських улусів охопили Північне і Західне Причорномор'я. Темник Ногай отримав Пониззя Дунаю і межиріччя Пруту і Дністра. Межиріччя Дністра і Дніпра дісталося Корейці (Куремсі). В Бакоті сидів його баскак. Болохівські князі були його прямими васалами. Лівобережжя Дніпра отримав Мауці. Його данниками були чернігівські князі. Правобережжя Дону було віддано Картану, одруженому з сестрою Бату. П'ятий улус охоплював Крим (40).\nКуремса відразу зіткнувся з намаганням Галицько-Волинської держави позбутися ординської опіки. У 1254 р. він безуспішно пробував здобути Кременець. Зимою 1254-1255 рр. були здобуті Меджибіж та Болохів. У 1256 р. вся Болохівська земля була спустошена під час карального походу галицько-волинських військ. У відповідь Куремса у 1257 р. виступив проти галицько-волинського короля. Цей похід закінчився безрезультатно. Хан Золотої Орди Берке, невдоволений успіхами Данила Романовича, змістив Куремсу і передав улус темникові Бурундаю, який у 1258 р. прийшов з «безліччю полків татарських» (112, стб.846). У 1259 р. Бурундай пройшов через волинські і галицькі землі, змусивши зруйнувати укріплення Крем'янця, Данилова, Стіжка, Львова, Луцька і Володимира. Наступні походи Бурундая (у 1259 р. до Любліна, у 1262 р. на Литву) свідчать про те, що залежність Галицько-Волинської держави від Орди була відновлена.\nНайбільших успіхів досягнув Ногай. Він був Чингізидом (його батько Татар був сином Бувала, сьомого сина Джучі, батька Бату і старшого з синів Чингіз-хана). Після успішного походу на Константинополь у 1264 р. Ногай отримав ще й кримський улус. Ставка його знаходилася на Дунаї в районі м.Ісакчі (663А, с.33-35). Залежність від Ногая признали болгарські Тирновське царство, Видинське і Бранічевське князівства, а з 1292 р. і король Сербії. Десь до початку 1270-х рр. Ногай підпорядкував собі все Правобережжя України. Фактично улус Ногая тільки номінальне входив у Золоту Орду. Цими протиріччями в стані Чингізидів спішили скористатися галицькі князі. Лев Данилович став данником Ногая (не пізніше 1280 р.) і використовував допомогу ординців у своїх виправах у Польщу, Угорщину та Литву. Облогу Львова ханом Телебугою у 1287 р. (112, стб.894) можна розглядати як реакцію Орди на таке зближення Ногая з галицькими князями. Можливо їх контигенти були в числі військ Ногая у вирішальній битві з ханом Токтою, яка відбулася 15.09.1300 р. десь у низов'ї Південного Бугу чи Дністра у місцевості Куканлик (1605, с. 15-16). У цій битві Ногай загинув. Його улус було передано молодшому братові Токти — Сарай-Бука, причому Крим було передано іншому Чингізиду. Після загибелі Сарай-Буки боротьбу за цей улус повели син Ногая Джеки та син Джеки — Кара-Кішек.\nЦя усобиця привела до втрати ординцями своїх позицій в ряді західних районів. Северинський Банат у 1307 р. відійшов до Угорщини. На якийсь час Гапицько-Волинська держава позбулася ординської опіки, яку знову відновив хан Узбек (1312-1342 рр.). Бл.1324 р. з'явилося князівство Валахія (1942, р. 308), а у 1359 р. князівство Молдова, основна територія якого розміщалася у межиріччі Пруту і Дністра (163, с.24, 35, 57-58, 62, 68,105,107). У 1362 р., коли Ольгерд Гедимінович зустрівся з ординцями на Синіх Водах (р.Синюха, притока Південного Бугу), йому протистояли війська трьох «царевичів»: Хаджибея, Кутлу-Буки і Дмитрія. На нашу думку Хаджибей був ханом Подільського улусу, якому належало Правобережжя Дніпра до Дністра, чиїм іменем було названо фортецю, яка стояла на місці теперішньої Одеси. Кутлу-Бука був сином Туглук-Тімура, хана Кримського улусу в часи Узбека, який успадкував цей улус і прийшов на допомогу Хаджибею. Дмитро Федорович, напевно, був князем Малого Поділя, нащадком болохівських князів, васалом Хаджибея (504, с. 107-109). Ф.Шабульдо вважає Дмитра ханом Ямболукської орди (1605, с.71-72).\nПеремога Ольгерда Гедиміновича на Синіх Водах і наступний похід на Лівобережжя започаткували процес повного звільнення від ординської залежності. Київське, Подільське і частина чернігівських князівств ще платили періодично ординську данину-вихід. Під 1374 р. зафіксовано похід литовського війська проти Темері (Тімура), який тримав Подільський улус (1556, с.153). Розгром Тохтамиша Тімуром Кульгавим і перемоги Вітовта на початку XV ст. дозволили, незважаючи на поразку на р.Ворсклі (1399 р.), позбутися ординської опіки повністю. З кінця першої третини XV ст. ординці тривожили хіба що сусідні з степом чернігівські князівства. Десятки великих ординських міст у Західному Причорномор'ї занепали і перетворилися в руїни. (** 3 другої половини XIII ст. в пониззі Дніпра та Дністра стали виростати ординські міста, такі як Кучугурське городище в 30 км на південь від Запорожжя (може, Мамаїв Сарай), Тавань (тут у XV ст. великий князь литовський Вітовт збудував митницю), Кінське городище на правому березі р.Конки, городище біля гирла р.Самари. Всі вони занепали у XV ст. Довше проіснувало містечко Хаджибей на місці нинішньої Одеси. У XV ст. через цей порт вивозили хліб з Поділля і Галицької землі, а з XVI ст. — сіль на Київщину та Волинь. Вітовт заснував поблизу гирла Дніпра фортецю Дашків, яку згодом турки відновили під назвою Очаків.) Тільки Білгород, Хаджібей та Юлія продовжували ще функціонувати. Правда, литовське панування на цих теренах було короткочасним і закінчилося невдовзі по смерті Вітовта. Як вважав М. Грушевський, передача Т.Бучацькому у 1442 р. чорноморських замків Чорного города, Качібея (Хаджібея) і Каравула на Дністрі з зобов'язанням відновити там укріплення, була вже безслідним відгомоном минулого (575, с.25).\nСтруктура ординського суспільства в принципі мало різнилося від структури руського суспільства удільного періоду. Може автономія міст була трохи меншою, а законодавство більш суворим. Хани великих улусів (улусбеки), які підлягали ханові Золотої Орди, намагались ослабити цю залежність. При них були дивани, подібні до боярських рад. Їх улуси ділилися на дрібніші улуси (тисячників, сотників, десятників) аж до рядових нукерів і уланів. Основні прибутки улусбеки отримували як данину-вихід з підлеглих князівств та податки з населення численних ординських міст. Степові улусники віддавали тільки частину здобичі. Джерела дозволяють стверджувати, що ординські баскаки (часом місцевого походження) були тільки у прикордонних і то дрібних князівствах. Данину-вихід в основному збирали безпосередньо самі князі. У всіх значних містах, столицях князівств-земель і старших уділах, виникли окремі ординські квартали, пов'язані не з ординськими гарнізонами, а виключно з торгівлею. З другої половини XIV ст. ординці (від рядових нукерів до Чингізидів) почали переходити на службу до окремих князів. Литовські і польські татари отримали привілеї близькі до привілеїв шляхти. Князі Бердіабіаковичі, Глинські, Долголгати, Лиходіївські, Уссаї та Яголдаї, які натуралізувалися на українських та білоруських землях у XIV-XV ст. так і не зайняли свого місця серед князівської знаті (за виключенням хіба що Глинських (2124). На відміну від них князі Сулешови, Урусови, Юсупови, які натуралізувалися у Московській державі, зуміли потрапити до числа московської знаті.\nІнкорпорація земель і князівств у Литовську державу не супроводжувалася значними змінами адміністративного устрою. Землі отримали окремі привілеї. Тільки у Києві з 1471 р. було запроваджено воєводське управління, причому прерогативи воєводи цього періоду були такі ж самі (окрім зовнішніх відносин і спадковості уряду) як прерогативи князя. Волинська земля отримала двох старших урядовців — старосту луцького і маршалка волинського. Причому останній уряд, не характерний для інших регіонів, проіснував до смерті останнього маршалка князя В.-К. Острозького у 1608 р. В його обов'язки входив збір шляхетського ополчення (1999, s.377). З утворенням Волинського воєводства від юридикції маршалків відпала Луцька земля (повіт), де ополчення мав збирати каштелян. Якийсь час навіть було два маршалки: володимирський та кременецький (904, с. 102). Звичайно ці уряди займали виключно князі. В більш-менш значних центрах, що не були удільними столицями або втратили своє значення князівських столиць (Берестя, Брацлав, Кременець, Канів і т.д.), уряд ставив намісників у ранзі старост. Ці уряди також переважно займали князі. Згодом намісничі округи трансформувалися у повіти (назва запозичена з польського устрою). Таких повітів на Волині виникло три (Луцький, Володимирський і Кременецький), причому межі, наприклад Володимирського, відповідали давнім межам відповідного князівства. На Побужжі виник Берестейський повіт, на Підляшші — Дорогичинський, Мельницькій і Нільській повіти. Ці землі початкове входили уТроцьке воєводство. Як і на Волині у складі повітів або поряд з ними тут продовжували існувати окремі удільні князівства (Кобринське, Пінське, Турівське, Четвертинське, Дубровицьке), які зберігали свій устрій та адміністрацію, не підпорядковуючися старостам. У Київській землі початкове виникли Київський, Житомирський, Канівський, Черкаський, Мозирський, Путивльський, Чернігівський і Сіверський повіти. На Східному Поділлі — Вінницький, Брацлавський і Звенигородський.\nПершим, схоже, пробував запровадити польську адміністративну систему в Галицькому королівстві князь Владислав Опольський. У 1374, 1384 рр. згадуються львівські каштеляни, у 1377-1378 рр. — галицький каштелян (1980, s.l 15,42). Правда, "каштелян" міг бути латинським відповідником давнього "городничого", хоча перший мав значно ширші функції. Джерела не дозволяють з цього приводу зробити однозначний висновок. У 1430 р. Єдлінським привілеєм король Владислав Ягайло пообіцяв зрівняти в правах «всі землі Польського королівства, включаючи також землі Русі» (275, 1.12, р.228-234; 1900). Цей акт здійснив його син Владислав Ягеллончик у 1434 р., запровадивши польське право на теренах Руського і Подільського воєводств. Рівночасно це право стало поширюватися і у Белзькому князівстві, яке було тоді васалом Мазовії (902, с.24-32; 904, с.64).\nВоєвода (palatinus) керував оповіщенням і збором шляхетського ополчення своєї території; головував на елекційних сеймиках, що скликалися ним для обирання кандидатів на земські уряди; здійснював нагляд за цінами, вагами і мірами в королівських містах (що було важливою статею його доходів); чинив юридикцію щодо євреїв і до 1578 р. (коли було утворено коронний трибунал) очолював т. з. вічовий суд, який був апеляційною інстанцією щодо рішень земських і гродських судів воєводства. Крім того цей уряд давав право засідати у Сенаті. Руський воєвода мав титул «генерального» (palatinus generalis) і займав 15 місце серед 34 воєвод Речі Посполитої (1569 р.). Вище нього з українських воєвод був тільки київський, який займав 13 місце. Волинський воєвода займав 16 місце, подільський -17 місце, белзький — 21 місце, брацлавський — 32 місце, чернігівський — 36 (з огляду на пізню появу цього воєводства). (904, с. 65-122)\nКаштелян (від «castellum» — «град, замок»), як управитель замкової округи вже втратив своє значення, коли цей уряд з'явився на українських землях. Основні його функції перейшли до старост. А з 1454 р. відбулася передача каштелянської юридикції земському суду, що фактично перетворило цей уряд у почесну синекуру. Каштелян перетворився у заступника воєводи на час його відсутності. Він збирав також ополчення на території своєї землі. Уряд каштеляна давав право засідати у сенаті. Каштеляни були переважно у центрах воєводств і земель. У Руському воєводстві каштеляни були у Львові, Галичі, Перемишлі, Сяноку і Холмі. У сенаті львівський каштелян займав 12 місце серед «більших» каштелянів, яких у 1569 р. було 30. Всі інші займали місця серед «менших» каштелянів, яких у 1569 р. було 47: перемишльський — 12 місце, галицький — 13, сяноцький — 14, холмський — 15. Київський каштелян був 10 серед «більших», волинський — 13, кам'янецький — 14, белзький займав 18 місце, а брацлавський — 29. Чернігівський у 1633 р. отримав 33 місце серед «більших» каштелянів. Любачівський каштелян у Белзькому воєводстві був 45 серед «менших» (902, с. 24-41; 1741, t. l, s. 254-255, 454-455; 1769, s. 3-29; 1764, s. 26-27).\nЗемські уряди: підкоморій (succamerarius), староста гродський (capitaneus), хорунжий (vexillifer, рідше — signifer), суддя (iudex), стольник (dapifer), підчаший (subpincerna), підсудок (subiudex), підстолій (subdapifer), чашник (pincerna), ловчий (venator), войський більший (tribunus maior), писар (notarius), мечник (gradifer) і войський менший (tribunus minor) були, значною мірою, гоноровими титулами для шляхти, які відбивали давні традиції. З обов'язками були пов'язані тільки уряди підкоморія, старости гродського, хорунжого, судді, підсудка, писаря,скарбника і войського. Підкоморій відав розмежуванням спірних земель шляхетських маєтків за декретами земського суду, а також і в інших випадках. У його розпорядженні знаходилися призначені ним коморник (заступник), мірники і копачі. Підкоморіїв було стільки, скільки і каштелянів. Гродський староста виступав як комендант гродського замку (центру воєводства, землі або повіту) і очолював гродський суд. На час відсутності старости у суді головував підстароста. В суді засідали призначені старостою судді і писар. Гродський суд на своїх сесіях (рочках) розглядав кримінальні справи (зґвалтування, розбій, підпал, напад на чужий дім і т.д.), що стосувалися шляхти та селян королівщини, а також виконував рішення інших судів, що діяли на даній території, якщо останні не у змозі бутти їх виконати Апелювати на рішення гродського суду можна було до королівського суду, а з 1578 р. — до шляхетського коронного трибуналу. Канцелярія гродського суду вела спеціальні книги. Суддя, підсудок і писар становили земський суд, який на своїх сесіях розглядав цивільні справи, переважно з земельних і майнових питань, у межах свого адміністративного округу (воєводства, землі, повіту). Він також відносився до шляхти і селян королівщини. Міщани підлягали міським судам, а їх суперечки з шляхтою розглядали також міські суди. Арбітражним судом для міських судів, які діяли на Україні був асесорський трибунал у Любліні. Селяни піддані підлягали судові свого пана. Вони могли скаржитися у т. з. референдарські суди, які складалися з тих самих державців. Хорунжий був помічником воєводи і каштеляна. Він ніс хорогву ополчення своєї території у військових походах і на коронних урочистостях. Хорунжий також засідав у вічовому суді. Войський забезпечував громадський спокій на підлеглій території під час виступу ополчення в похід і мав у цей період постійно перебувати у замку адміністративного центру території (904, с.65-122; 1899, s.333-386; 1779; 736, с.189-197; 689, с.15-26; 1699, с.18-19).\nПеребування окремих князів на Закарпатті сприяло збереженню певної автономії, русинських традицій і навіть тенденцій до об'єднання з Галицьким королівством. Чернігівський князь Ростислав Михайлович, який претендував на галицький престол, бл. 1244 р. одружився з Анною, дочкою короля Бели IV. Спочатку він отримав замок Фізер у Земплині з селами Вишнево і Оріхово, а потім Земплинську і Березьку жупи, а, можливо, і всю колишню Руську марку, де набрав дружину, яка брала участь у битві під Ярославом (1245 р.). Після угоди з Данилом Романовичем у 1251 р. Бела IV перевів зятя у Мачву, декларуючи в такий спосіб його відмову від боротьби за галицьку корону (114, с.44-45; 115, с.29; 127, с.351-352; 217, 1.4, vol.3, dok. 15.07.1264; 1222, с.11-16; 1221, с.27-49; 2099, 463-475 L). Нащадки Ростислава Михайловича відзначилися і у болгарській та чеській історії.\nБули здогадки, що Лев Данилович отримав Закарпаття як віно за дружиною Констанцією і вже з 1251 р. володів принаймні Березькою жупою. Ця проблема залишається дискусійною. Хоча у 1271 р., підписуючи угоду з чеським королем, Стефан V включив у неї і «зятя нашого Льва руського князя» («Leonem generum nostrum Ruthenorum ducem»). У цьому ж році Стефаном V був наданий привілей м.Ломпертсасу (Берегову), що було би порушенням прав сюзерена, якби жупа належала Левові Даниловичу. Але у 1281 р. Лев Данилович здійснив похід у сусідню жупу Угочу аж до Вишкова, що дозволяє припустити, що князь мав вже території за Карпатами. У 1283 та 1285 рр. зустрічаються звістки про походи Льва Даниловича в Ужанську жупу (другий раз з татарами). В 1291 р. у війні угорців з Австрією, галицькі війська допомагали королеві Андрію III (567, с. 98-100). І, нарешті, в документі 1299 р. наджупан березький Григорій названий «урядником Льва князя руського» («Gregorius comes de Beregh officialis Leu ducis Ruthenorum»). Під 1307 p. цей достойник згаданий вдруге (217, t. 6, vol. 2, p. 326, vol. 6, p. 60). А з листа короля Карла Роберта довідуємося, що замок Mackk (у жупі Шарош) до початку 1320-х рр. належав галицьким князям (217, t. 8, vol. 2, p. 326; vol. 6, p. 60).\nУ 1301 р. обірвалася династія Арпадовичів. В боротьбі за угорський престол взяли участь нащадки дочок Бели IV — неаполітанський принц Карл Роберт, чеський король Вацлав, баварський герцог Отто. Внуком Бели IV був і галицький король Юрій Львович. Спочатку він підтримував претензії герцога Отто, який через його володіння втік з Трансільванії. Деталі боротьби за угорський престол не зовсім ясні. Місцева знать і урядники часто змінювали орієнтацію. У знаменитій Розгонській битві (1312 р.) капітан замку Берег Петер та наджупан ужанський і земплинський Петро Петуня підтримували короля Карла Роберта. У 1315 р. Петро Петуня уклав угоду з палатином Копасом Боршею, чиї володіння були між Трансільванією і Дунаєм, угочанським жупаном І.Мойшем та іншими магнатами. Вони підняли повстання на користь галицького претендента. Петро Петуня навіть їздив до Львова, закликаючи синів Юрія Львовича активніше втрутитися в боротьбу. Повсталі отримали ряд перемог у 1316-1317 рр. У 1317 р. Копас потерпів поразку під Дебреценом, Петуня поступово втрачав замок за замком і до початку 1320-х був витіснений з краю. Останнім впав Невицький замок під Ужгородом. Володіння Петуні отримали Другети, які прийшли з Карпом Робертом з Італії (1736, 66-69 1.; 1088, с.36). До того часу всі колишні галицькі володіння відійшли знову до Угорщини.\nУ кінці XIV ст. в Угорщині при дворі Сигізмунда Люксембурга шукали притулку ряд руських князів, невдоволених політикою Владислава Ягайла, спрямованою на ліквідацію уділів і обмеження прав удільних князів (Федір Корятович, Свидригайло Ольгердович, Федір Любартович). Подільський князь Федір Корятович в обмін на свої права на Подільське князівство отримав жупи Берег і Шарош, а у 1396 р.в довічне володіння Мукачівську і Маковицьку домінії. Федір Корятович († 1414 р.) і його дружина Ольга († 1416 р.) зробили багато для підтримки українського населення (501,с.11).3 цим князем угорська традиція пов'язала легенду про українізацію Закарпаття через переселення 40 тисяч подільських селян, яку ввів у науковий обіг Юрій Венелін (Гуца) (1802-1839 рр.) і яку ще досі використовують прихильники політичного «русинства».\nПобережжя Криму, Північного та Східного Причорномор'я були традиційно пов'язані з Візантією. Після захоплення хрестоносцями у 1204 р. Константинополя, кримська фема Клімати (Готія) з Херсонесом визнала зверхність Трапезундської імперії. З 1223 р. відправлялися регулярні збори для трапезундської скарбниці, чим, зрештою і обмежувалася залежність Готії і Херсонеса від метрополії. Не отримавши ніякої допомоги після розгорому Ногаєм у 1299 р., Херсонес, однак був остаточно покинутий жителями тільки в 50-60-х роках XV ст., поступово втрачаючи більшість володінь і деградуючи до рівня генуезької факторії (1694).\nЩе у XII ст. італійська торговельна республіка Генуя добилася від Візантії виключних привілеїв на Чорному морі. Протягом XIII-XIV ст. Генуя утвердилася спочатку в Солдайї (Судаку), а потім у Кафі (Феодосії), яка стала центром північночорноморських володінь, Чембало (Балаклаві), Чіпріко та Боспоро (на Керченському півострові), Матрезі (Тмутаракані) та Копа (на Таманському півострові) та Монкастро (Білгороді) і Вичині (в гирлі Дунаю). Суперник Генуї — Венеція змогла у 1332 р. отримати тільки один порт на Азовському морі — Тану (Азов), та з 1356 р. — малесенький порт Провато, зв'язаний з татарською столицею Криму Солхатом (Старим Кримом). Різноетнічне населення (серед якого були і українці та литовці) генуезьких і венеціанських колоній управлялося консулами згідно своїх статутів. З 1453 р. всі колонії Генуї були передані в управління банку св. Георгія. Ці колонії своєю торгівлею були пов'язані з українськими землями, в першу чергу з Києвом та Львовом. Допомога Кафі розглядалася українсько-литовськими політиками у 1460- 1470-х рр. У 1475 р. турки оволоділи Кафою, Солдайєю та іншими колоніями Генуї, трохи пізніше припинила своє існування Тана. У більшості цих міст були поставлені турецькі гарнізони, які у Криму підлягали кафському паші. У 1568 р. в Кафі було утворено окреме бейлербейство. Саме місто стало найбільшим портом і торговельним центром, зокрема работоргівлі, на Чорному морі — «Кючук Стамбулом» — «Малим Стамбулом» (520, с.241-256; 837; 838; 1533, с.51; 691; 536; 898; 1857; 788; 789, с.82-97; 790, с.191-216).\nДесь на початку XIII ст. у гірському Криму виникло грецьке князівство Феодоро з центром у Мангупі. Князі Феодоро походили з вірменської аристократичної родини Гаврасів-Таронітів, засланих до Херсонесу у 1140 р. за участь у змові проти імператора. Після втрати Чембало, захопленого Генуеєю у 1357 р., зв'язок з зовнішнім світом та торгівля йшли через Каламіту (Інкерман), яка у 1456-1475 рр. була суперником Кафи, та Алустон (Алушту), за яку йшла постійна боротьба з генуезцями. Князівство підтримувало тісні контакти з Трапезундською імперією, Молдовою, Київським князівством та Московською державою. У 1426 р. мангупська княжна Марія вийшла заміж за майбутнього трапезундського імператора Давида Комнина, друга мангупська княжна у 1472 р. була видана за господаря Молдови Стефана Душана. Московський князь Іван III у 1474-1475 рр. вів переговори з князем Ісааком про шлюб свого сина з мангупською княжною. Були контакти князівства з київським князем Семеном Олельковичем. Князівство Феодоро було феодальною державою, яка ділилася на замкові округи, власники яких були васалами мангупських князів. У 1475 р. турки при допомозі кримських татар здобули Мангуп. Мангуп, Інкерман і Балаклава склали, Мангупський кадилик — судово-адміністративний округ, підпорядкований султанові (796, с.61-290; 958, с.48-56; 403; 404; 1339; 1478, с.329-333; 518, с.98-118; 1460, с.96-102; 643).\nНа початку XIII ст. у Криму з'явилося ще одне князівство з центром у Кирк-ер (Чуфут-Кале). Це аланське (осетинське) князівство було залежним від Херсонесу. Його верхівка була християнською і грекомовною. В складі населення значну частину складали караїми, общини яких користувалися автономією. У 1299 р. Ногай розгромив цю державу і передав її території бекам Яшлау (Сулешовим) (1696, с.82-85).\nКримський хан з династії Гіреїв був обмежений у своєму правлінні не тільки зверхністю турецького султана, але й Диваном, в якому засідали карачі (глави найбільших можновладних родів). Диван відав судом, фінансами і міжнародними відносинами. Калга-султан (перший спадкоємець хана) і нуреддін-султан (другий спадкоємець хана) відали військовими справами і заміщали хана під час його участі у походах. Власне Крим ділився на улуси (бейлики), очолені беями. Беї, які титулували себе на турецький манер пашами, були представниками родин Ширинів, Мансурів, Баринів, Сіджіутів, Аргінів, Яшлавських і Кипчанських. Кожен бейлик був по суті окремим князівством зі своїм диваном, військом та іншими атрибутами. Бейлик Ширинів з центром в Кара-су-базарі (нині Білогорськ) простягався від Перекопу до Азовського моря. Бейлик Мансурів охоплював території навколо Гезлеві (Євпаторія). Аргіни володіли землями між Кафою і Судаком, Яшлавські беї (Сулешови) — землями між Чуфут-кале і р. Альмою, Сіджіути тримали Перекоп, Барини — Старий Крим. Володіння Кипчанських були на сході півострова. Бейлики ділилися на менші улуси, очолені мурзами, які були васалами беїв. Нижче них стояли нукери і улани. Рядові татари в південих районах, де було розвинене землеробство, були об'єднані у сільські общини («джемаат» чи «ехалі») з колективною поземельною власністю і громадськими сінокосами та пасовиськами, які ділилися між сім'ями по паях («арканах»). Осіле татарське населення відбувало повинності (8-10 днів у році) на користь мурз чи беїв. Нетатарське населення (греки, вірмени, готи, алани, караїми, рештки латинян, українці і росіяни, число яких зростало за рахунок полоняників) жило переважно у містах, де користувалося певною автономією, платило численні податки та несло повинності. Були також слов'янські та аланські села, жителі яких також платили великі податки і несли різні повинності (1432; 959; 385, с.29-61; 1194; 1696, с. 104-160; 58).\nВихід з Прикаспію ногайських орд, яких тіснили калмики, привів до появи залежних від Криму васальних орд у Приазов’ї та Причорномор'ї. Орди Великих Ногаїв (Іштерековці) на Малих Ногаїв (Казиєвці і Кантемирівці) після сутичок з кримськими ханами і спробами порозуміння з запорозькими козаками та польським урядом з другої половини XVI ст. до 1620-х рр. стали кримськими васалами утворивши Буджацьку (Білгородську), Єдичкульську і Єдисанську (Очаківську) орди, які кочували між Дніпром та Дунаєм на Правобережжі. Ближче до Перекопу і Азовського моря кочувала Джамбулуцька орда у складі якої був киргизький улус. Буджацьку орда очолював князь з числа потомків Кантеміра, решту васальних орд — сераскір або князь з династії Гіреїв. Структура їх була такою ж, як кримських бейликів (1194; 1696, с. 154-160; 58, с.79 і далі). Кримський фактор на довгі роки став домінуючим у політичних проблемах Польсько-Литовської і Московської держав. В його нейтралізації Московська держава добилася більших успіхів.\nЗ кінця XV — початку XVI ст. процес розшарування у князівському середовищі став масовим і незворотнім. Цілі княжі родини у майновому стані опинилися значно нижче нетитулованих магнатів, стали служебниками інших князів або займали уряди підстарост, підсудків чи городничих. В Московській державі такі князі опустилися до розряду дітей боярських. Втрачаючи основні ознаки князівської верстви як верстви правлячої, навіть дрібні князі-слуги зберігали статус вищий від статусу нетитулованої шляхти. У середньовічному суспільстві надзвичайно високою була сила традиції, яка сприяла цьому. Ці дрібні князі-слуги залишалися носіями менталітету, притаманного всій князівській верстві. Показовим є приклад відприска чернігівських Ольговичів князя Семена Івановича Лико, який, не маючи власних володінь, отримав у 1614 р. за лицарські заслуги три села у Любецькому старостві і до смерті у 1624 р. займав незначні уряди підстарости у князів Вишневеньких, тим не менше велів утопити королівського возного, який у 1620 р. наважився принести йому королівський судовий позов писаний польською мовою. Цей же небагатий і незначний князь був похований у Києво-Печерському монастирі і удостоївся пишного панегірика (1700, c. 103-104). Магія князівського титулу була такою великою, що більше 250 шляхетських родин пробували присвоїти собі князівський титул (2112, s. 650-687). Найбільші магнати Литви і Польщі добивалися князівського титулу. Князями Священної Римської імперії у 1547 р. стали Миколай Чорний Радзивіл («князь на Олиці і Несвіжу») та Миколай Рудий Радзивіл («князь на Біржах і Дубинках»). Довший час титулована знать цього надання не визнавала, а Барбару Радзивіл відмовлялися визнати королевою. У 1647 р. князівського титулу добився Станіслав Любомирський. І тут же родина Любомирських почала шукати свого походження від дрібних городенських князів (1467, с.255). Навіть у Московській державі, де з часів Івана IV і князі стають царськими «холопами», князівський титул не втратив своєї ваги. ,


У Чорне море спрямовується есмінець США у зв'язку з подіями довкола України (У Чорне море прямує американський есмінець «Дональд Кук», оснащений системою протиракетної оборони «Іджіс», повідомив телеканал «Ен-Бі-Сі», посилаючись на представників Пентагону)\nУ Чорне море спрямовується есмінець США у зв'язку з подіями довкола України\n03.04.2014 12:07 387\nУ Чорне море прямує американський есмінець «Дональд Кук», оснащений системою протиракетної оборони «Іджіс», повідомив телеканал «Ен-Бі-Сі», посилаючись на представників Пентагону.\nЗа їхніми словами, він прибуде в акваторію Чорного моря «орієнтовно наступного тижня», і його присутність у регіоні має стати символічним жестом підтримки України і союзників по НАТО в регіоні, зазначає телеканал. Скільки часу корабель пробуде в Чорному морі, не повідомляється. Очікується, що він візьме участь у спільних навчаннях з кораблями ВМФ країн-членів НАТО у Чорному морі і відвідає низку портів.\nОфіційний представник Пентагону Стів Воррен підтвердив, що ВМС найближчими днями спрямує американський есмінець в Чорне море, «щоб запевнити наших союзників у нашій вірності зобов'язанням у регіоні». При цьому він підкреслив, що це рішення є «прямим наслідком нинішньої ситуації в Україні». Воррен не вказав, який саме корабель планується спрямувати в регіон.\nЗгідно з повідомленням Інформаційної служби ВМС США, наразі есмінець «Дональд Кук», що базується в іспанському порту Рота на Атлантиці, перебуває в акваторії Середземного моря, передає «Інтерфакс».\nКорабель прибув до Іспанії 11 лютого. Вашингтон вирішив розмістити його на постійній основі в Європі у рамках програми Поетапної побудови адаптивної системи ПРО.\nЗа даними інформаційної служби ВМС США, у 2014 році на військово-морську базу в Роті для постійного базування прибуде ще один есмінець - «Росс» (Ross), а у 2015 році - есмінці «Карні» (Carney) та «Портер» (Porter).\nЦі кораблі, які здатні відстежувати балістичні ракети і з високою ймовірністю збивати їх, здійснюватимуть патрулювання в східній частині акваторії Середземного моря. Як зазначають представники ВМС, метою розміщення кораблів є захист європейських союзників, країн-партнерів, що знаходяться в регіоні американських військ, а також США від нинішніх і перспективних ракетних загроз.\nЯк уже повідомлялося, у березні в Чорному морі побував американський есмінець «Тракстан» (Truxtun). Він взяв участь у ряді навчань з кораблями ВМФ Румунії і Болгарії. Корабель залишив регіон 21 березня.\nЗа даними ВМС США, нині в східному Середземномор'ї перебуває авіаносна ударна група на чолі з атомним авіаносцем «Гаррі Трумен» (Garry Truman), яка, завершивши бойове чергування в районі Перської затоки, спрямовується на бази приписки на Атлантиці. У березні авіаносна група на чолі з авіаносцем «Джордж Буш» (George Bush), яка йшла їй на зміну на Близький Схід, за рішенням Пентагону затрималася в східному Середземномор'ї у зв'язку із подіями в Україні.\nпопередня новина Держдума готується ухвалити заяву про політичні репресії в Україні наступна новина Медведчук: Питання про устрій країни має вирішувати український народ


На Житомирщині водій Volvo збив велосипедиста, чоловік загинув на місці ДТП\n13:01 - 18 лют. 2022\nУ Коростенській громаді поліція встановлює обставини смертельної ДТП з велосипедистом. Дорожньо-транспортна пригода сталася увечері 17 лютого на 136 км автодороги Київ-Ковель, поблизу с. Стремигорода Коростенського району. Внаслідок наїзду вантажівкою загинув велосипедист. Правоохоронці встановлюють всі причини та обставини події.\nЗа останню добу до лікарень Житомира госпіталізували 44 особи із COVID-19\n12:37 - 18 лют. 2022\nСтаном на ранок 18 лютого кількість госпіталізованих за останню добу в лікарнях складає 44 чол.\nВвечері на Мазепи у Житомирі Ford збив жінку, а на Ріхтера водій Honda наїхав на підлітка: пішоходи в лікарні\n12:15 - 18 лют. 2022\nДорожньо-транспортні пригоди сталися 17 лютого увечері у Житомирі. По вулиці Івана Мазепи під колеса автомобіля потрапила житомирянка. А по вулиці Святослава Ріхтера – 14-річний хлопець. Нині поліцейські встановлюють всі причини та обставини пригод.\nМинулої доби щеплення від COVID-19 отримало понад 2 тисячі мешканців Житомирської області\n12:00 - 18 лют. 2022\nСтаном на 18 лютого від COVID-19 у Житомирській області вакциновано 933 689 осіб (вакциною COVISHIELD – 17 291 (перша доза) та 0 (друга доза), вакциною CORONAVAC – 183 426 (перша доза), 174 072 (друга доза), 51 (додаткова доза), 265 (третя доза), вакциною COMIRNATY – 169 011 (перша доза), 162 177 (друга доза), 76 (додаткова доза), 16 407 (третя доза), вакциною ASTRAZENECA – 57 137 (перша доза), 71 286 (друга доза), 1 (додаткова доза), 165 (третя доза), вакциною MODERNA – 40 843 (перша доза), 40 761 (друга доза), 2 (додаткова доза), 718 (третя доза), з яких 2 178 – за минулу добу 17 лютого.\nУ селі Житомирської області на пожежі врятували літнє подружжя\n11:47 - 18 лют. 2022\nУ селі Сташки Гладковицької територіальної громади Коростенського району під час ліквідації пожежі в приватній оселі вогнеборці врятували літнє подружжя.\nУ Коростені зіткнулись Volkswagen та Hyundai: обидва водії та одна пасажирка в лікарні\n10:19 - 18 лют. 2022\nУ Коростені внаслідок зіткнення Volkswagen та Hyundai травми отримали троє людей. Поліція відкрила кримінальне провадження.\nУ Житомирській області 1706 нових хворих на COVID і 5 летальних випадків за добу\n10:00 - 18 лют. 2022\nУ Житомирській області 16 лютого зареєстровано 1706 нових лабораторно підтверджених випадків захворювання на COVID-19 і 5 летальних.\nЗа низкою адрес у Житомирі буде обмежено водопостачання\n09:36 - 18 лют. 2022\n18 лютого бригади водоканалу проводять аварійно-відновлювальні роботи на водогоні міста за такими адресами:\nЖитомирського нардепа Кузьміних примусово доставлять до суду, аби врешті обрати йому запобіжний захід\n09:15 - 18 лют. 2022\nВищий актикорупційний суд постановив здійснити привід підозрюваного у зловживанні впливом нардепа від "Слуги народу" Сергія Кузьміних на засідання для обрання запобіжного заходу.\nЩе майже 35 тисяч нових випадків COVID зафіксували за добу в Україні\n08:53 - 18 лют. 2022\nЗа добу 17 лютого в Україні зафіксовано 34 938 нових підтверджених випадків коронавірусної хвороби COVID-19 (з них дітей – 2 879, медпрацівників – 870).\nНа Житомирщині молода жінка принесла засудженому співмешканцю наркотики, заховавши їх у котлетах\n18:00 - 17 лют. 2022\nДнями під час перевірки посилки засудженому працівники пенітенціарної установи у м. Коростені виявили пакунки з білим порошком у… котлетах. Поліцейські управління боротьби з наркозлочинністю ДБН Нацполіції та Коростенського райуправління ГУНП встановили причетність до оригінальної начинки жительки райцентру. Триває досудове розслідування.\nВерховна рада ухвалила провести амністію з нагоди 30-річчя Незалежності України: на волю можуть вийти 1200 засуджених\n17:29 - 17 лют. 2022\nВерховна рада під час пленарного засідання 17 лютого прийняла за основу проєкт закону «Про амністію з нагоди 30-ї річниці незалежності України».\nЖитомиряни, які мають почесне звання «Заслужений донор України», отримають пільги на оплату комуналки\n17:22 - 17 лют. 2022\nВідповідний проєкт рішення виноситься на розгляд виконавчого комітету міської ради. Розроблено Порядок надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг особам, які мають почесне звання «Заслужений донор України», за рахунок коштів бюджету Житомирської міської територіальної громади.\nНа Коростенщині чоловік побив 8-річну доньку, бо не зміг зробити їй зачіску\n17:03 - 17 лют. 2022\n17 лютого дізнавачі районного управління поліції за погодженням з Коростенською окружною прокуратурою оголосили 31-річному чоловікові підозру у нанесенні тілесних ушкоджень своїй дитині. Правопорушнику загрожує штраф, громадські або виправні роботи. Досудове розслідування триває.\nЧерез порив каналізаційного колектору у Житомирі неочищені стоки вкотре потрапили в Тетерів\n17:00 - 17 лют. 2022\nЧерез порив каналізаційного колектору "Житомирводоканалу" в районі провулку Івана Гонти, неочищені стоки знову потрапили в річку Тетерів.\nПоліція та рідні розшукують мешканку Житомирщини, яка зникла 8 місяців тому\n16:45 - 17 лют. 2022\nПравоохоронці Ємільчинського відділення поліції встановлюють місце знаходження Каріни Зориківни Алєксандрової, жительки смт Яблунця Барашівської громади, 1986 року народження. За словами рідних зниклої, жінка 16 липня 2021 року пішла зі свого будинку у невідомому напрямку та до теперішнього часу не повернулася.\nНа Житомирщині сержант Нацгвардії відбив солдату селезінку, бо думав той вживав наркотики: чоловіку загрожує до 10 років\n16:19 - 17 лют. 2022\nПрацівники ДБР за сприяння внутрішньої безпеки Нацполіції завершили досудове розслідування стосовно головного сержанта першої патрульної роти військової частини Нацгвардії України Житомирщини, який завдав тяжких тілесних ушкоджень солдату.\nІз понеділка відновлюється очне навчання для учнів усіх житомирських шкіл\n16:09 - 17 лют. 2022\nЗ понеділка, 21 лютого, учні 1-11 класів житомирських шкіл повертаються до очного навчання.\nЖитомирянка виборола бронзу у становій тязі Чемпіонату України з пауерліфтингу\n15:51 - 17 лют. 2022\n13 лютого у місті Коломия Івано-Франківської області відбувся чемпіонат України з пауерліфтингу. Житомирянка Неля Косенко виборола бронзу у становій тязі Чемпіонату України з пауерліфтингу.\nПоліція затримала жителя Житомирщини, який кілька років був у державному розшуку: побив знайомого і втік, а чоловік помер\n15:22 - 17 лют. 2022\nДнями у Черкаській області поліцейські затримали 32-річного звягельчанина, який кілька років переховувався від правоохоронців після тяжкого травмування свого знайомого. Нині підозрюваний знаходиться під вартою.


Кредити готівкою Міусинськ ▷ Взяти кредит у Міусинську – Мінфін\nКредити готівкою в Міусинську\nКредит готівкою в Міусинську є одним з найбільш популярних банківських продуктів. Наш каталог допоможе вам швидко вибрати найкращі умови кредитування, запропонованих банками Міусинська. Для цього просто виберіть суму, яку ви хочете отримати в кредит і термін погашення кредиту. Кредитний калькулятор допоможе вам розрахувати суму переплати. Якщо ж гроші потрібні Вам терміново і у вас немає часу на похід в банк і збір безлічі документів, ви можете оформити кредит онлайн, що допоможе значно заощадити час.\nСпоживчий кредит в Міусинську можна отримати на будь-які потреби: на покупку квартири або автомобіля, на проведення весілля чи інші побутові потреби. Наш сервіс допоможе вам порівняти і підібрати кращу пропозицію з умовами, що вас цікавлять. Ви можете взяти кредит готівкою в Міусинську під заставу нерухомості або оформити кредит без застави. Навіть якщо ви не працевлаштовані офіційно, деякі організації дозволяють взяти гроші в кредит без довідки про доходи і навіть видають кредити без перевірки кредитної історії. Швидкість отримання кредиту в Міусинську залежить від компанії-кредитора: у деяких організаціях можна отримати кредит практично миттєво, у банках, найчастіше, на розгляд заявки йде кілька днів.


Сьогодні стартує реєстрація для зовнішнього незалежного оцінювання 2015. Новини Полтави та області.\nСьогодні стартує реєстрація для зовнішнього незалежного оцінювання 2015\nСьогодні 5 січня Українським центром оцінювання якості освіти розпочинається реєстрація майбутніх абітурієнтів для проходження у 2015 році зовнішнього незалежного оцінювання. Реєстрація триватиме до 20 лютого.\nЦього року, на відміну в 2014 року є декілька суттєвих нововведень. Так, для вступу до вищого навчального закладу абітурієнти подають сертифікати ЗНО лише 2015 року. Кожен учасник ЗНО має право скласти тести не більш як із чотирьох навчальних предметів. Іншою особливістю проведення ЗНО у 2015 році є виділення окремих днів для проведення тестувань з іноземних мов. У попередні роки зовнішнє оцінювання з іноземних мов проводилося в один день, а абітурієнти мали можливість обрати лише один тест з чотирьох іноземних мов.\n·українська мова і література - 24 квітня 2015 року (п’ятниця);\n·французька мова – 03 червня 2015 року (середа);\n·німецька мова – 05 червня 2015 року (п’ятниця);\n·іспанська мова – 08 червня 2015 року (понеділок);\n·англійська мова – 10 червня 2015 року (середа);\n·математика – 12 червня 2015 року (п’ятниця);\n·російська мова – 15 червня 2015 року (понеділок);\n·біологія – 17 червня 2015 року (середа);\n·історія України – 19 червня 2015 року (п’ятниця);\n·фізика – 22 червня 2015 року (понеділок);\n·географія – 24 червня 2015 року (середа);\n·хімія – 26 червня 2015 року (п’ятниця).\nВсі області України розподілені між дев’ятьма регіональними центрами оцінювання якості освіти. За проведенням ЗНО 2015 в Полтавській області відповідатиме Харківський регіональний центр якості освіти (ХРЦЯО).


Рада відхилила постанову щодо зниження цін на світло і розподіл газу - Діло\nВерховна Рада відхилила постанову, якою пропонувалося знизити ціни на електрику та тарифи на послуги розподілу природного газу. "За" проголосували лише 197 народних депутатів.\nВідповідне рішення нардепи ухвалили 13 квітня на позачерговому засіданні.\nТак, згідно з проєктом постанови №4587 “про звернення до Кабінету Міністрів щодо вжиття невідкладних заходів з метою зниження ціни на електричну енергію та тарифів на послуги розподілу природного газу”, уряд мав би повернути всі тарифи на електроенергію для населення, які діяли до підвищення 1 січня 2021 року, а також змінити механізм формування ціни на газ для населення.\nЗгідно з текстом документу, основною метою ухвалення постанови є встановлення справедливої та обґрунтованої вартості для споживачів електричної енергії та природного газу, вжиття заходів щодо забезпечення економічного балансу між інтересами українців та держави. Документом передбачається повернення всіх пільгових цін на електропостачання для соціально вразливих верств населення, а також споживачів з пільгами.\n“Як наслідок, запровадження державного регулювання цін на комунальні послуги, витрати на які є доволі значними, призведе до формування справедливого тарифу та зменшення фінансового навантаження на споживачів таких послуг”, – йдеться в пояснювальній записці.\nТеги:комуналка, Рада, ціни


Вперше фінал Кубка України з футболу, з відомих причин, пройшов за порожніх трибун і почався з хвилини мовчання. Таким чином команди вшанували пам’ять легендарного футболіста «Динамо» Володимира Трошкіна.\nВже на 10-й хвилині «Ворскла», яку вважали аутсайдером, повела в рахунку. Після розіграшу кутового Кане навісив в штрафний майданчик «Динамо», Сидорчук впустив Степанюка, і Руслану на дальній штанзі залишалося просто відправити м’яч у незахищені ворота.\nСкладалося враження, що пропущений м’яч тільки розлютив «Динамо». Навіть зрівнявши рахунок, кияни не зменшували обертів, і рівний рахунок після першого тайму однозначно не був поганим результатом для «Ворскли».\nНа 55-й хвилині Цітаішвілі небезпечно пробивав з дальньої дистанції, м’яч пролетів поруч зі штангою. Потім була хороша контратака від «Ворскли», Кулач міг виводити полтавчан вперед, але Бущан перехопив передачу ціною неприємного зіткнення.\nБеньямін Вербич (28) – Руслан Степанюк (11)\nОлександр Сирота (9), Артем Шабанов (80), Віталій Буяльський (89), Беньямін Вербич (113) – Олександр Скляр (41), Ігор Пердута (105+1)\n«Динамо»: Георгій Бущан – Віталій Миколенко, Артем Шабанов, Олександр Сирота, Томаш Кендзьора – Сергій Сидорчук, Володимир Шепелєв (Олександр Андрієвський, 117), Віталій Буяльський (Микола Шапаренко, 99) – Карлос Де Пена, Георгій Цітаішвілі (Віктор Циганков, 60) – Беньямін Вербич.\n«Ворскла»: Дмитро Різник – Ігор Пердута, Володимир Чеснаков, Альюн Ндіайе, Вадим Сапай – Олександр Скляр (Едін Шехіч, 95), Давид Пуцлін, Найджел Якубу (Євген Опанасенко, 73), Ібрахім Кане – Владислав Кулач (Луїзао, 76), Руслан Степанюк (Володимир Баєнко, 115).\nФедерер захопив крутою грою, але Джокович виявився...\nЗавдяки Хардену Х’юстон переміг Шарлотт...\nМануель Нойєр згадав поразку 1:5 від Айнтрахта...


«Гра престолів»: український гурт представив оригінальний саундтрек (ВІДЕО)\nwatch_later 17 липня 2017, 19:10\nУкpaїнський гуpт «B&B project» пpедстaвив свoю кaвеp-веpсію сaундтpекa з культoвoгo сеpіaлу «Гpa пpестoлів».\nВідеo викoнaння гoлoвнoї мелoдії фільму – «Main Title», нaписaнoї кoмпoзитopoм Paмінoм Джaвaді, учaсники «B&B project» виклaли нa свoєму кaнaлі в YouTube. Цей кaвеp музикaнти Тетянa Мaзуp тa Сеpгій Шaмpaй зaписaли нa честь пpем'єpи сьoмoгo сезoну «Гpи пpестoлів».\nУ свoїх кліпaх «B&B Project» пoпуляpизують не тільки укpaїнське нapoдне звучaння, a й неopдинapні місця нaшoї кpaїни. Poлик з гoлoвнoю темoю «Гpи пpестoлів» був знятий в oднoму із семи чудес Укpaїни – Кaм'янець-Пoдільській фopтеці.\n«B&B Project» (Bandura&Bayan Project) – укpaїнський кoлектив, кaвеp-гуpт, oснoвнoю метoю якoгo є пoпуляpизaція укpaїнських нapoдних інстpументів шляхoм пoшуку нoвoгo pепеpтуapу. Музикaнти викoнують кoмпoзиції pізних жaнpів: клaсикa, poк, джaз, електpoннa і сучaснa укpaїнськa музикa.\nЧитaйте тaкoж: На найбільшому фестивалі РФ російський гурт заспівав хіт «Океану Ельзи» (ВІДЕО)\nКіт Херінгтон може повернутись у "Гру престолів" visibility 49 переглядів\nРежисер «Ігри престолів» зніме серіал про порноіндустрію visibility 723 перегляда\n"Гра престолів" найбільше постраждала від піратства у 2015 visibility 31 перегляд


Збій Cloudflare що з найбільшою мережею серверів у світі й чому не працювала частина інтернету - Техно\nТехно Інтернет Збій Cloudflare: що з найбільшою мережею серверів у світі й чому не працювала частина інтернету\nЗбій Cloudflare: що з найбільшою мережею серверів у світі й чому не працювала частина інтернету\n15:31, 21 червня Читать новость на русском\nCloudflare / Колаж 24 каналу\nВранці 21 червня користувачі десятків сервісів зіткнулися з масштабними збоями. Проблема, як з'ясувалося, виникла на стороні компанії Cloudflare, яка обслуговує ледь не весь інтернет.\nCloudflare — американська компанія, що надає мережеві послуги доставки контенту, захисту від DDoS атак, роботи служб безпеки в інтернеті та сервіси сервера розподілених доменних імен. Служби Cloudflare працюють посередником між відвідувачем вебсайту і хостинг-провайдером.\nПерші проблеми помітили ще до 10:00.\nПостраждало багато відомих сервісів, серед яких месенджер Discord, новинний агрегатор Feedly, сервіс доставки їжі DoorDash, потоковий сервіс Crunchyroll, NordVPN, новинні ресурси Register та Medium, сервіси Groww, Buffer, iSpirt, Upstox, Social Blade, Zerodha. Зачепило криптовалютні біржі FTX, Bitfinex, Coinbase, WhiteBit, DeFi-протокол PancakeSwap. Крім того, "лягла" інтернет-компанія, яка займається розробкою програмного забезпечення для онлайнових і роздрібних магазинів Shopify та комп'ютерна онлайн-гра League of Legends.\nМожна говорити про те, що збій тим чи іншим чином зачепив майже весь інтернет.\nКомпанія практично одразу повідомила, що знає про проблему й працює над її подоланням.\nЗа даними джерела, найбільші проблеми спостерігалися у користувачів служби DNS Cloudflare. Кілька співробітників Verge виявили, що вони взагалі не змогли отримати доступ до жодного вебсайту під час відключення. Тимчасовим рішенням пропонували зміну конфігурації DNS – перехід до використання стандартних налаштувань DNS провайдера вирішував більшість проблем.\nЗбій усунули менш ніж за дві години: об 11:08 за Києвом компанія опублікувала повідомлення про розв'язання проблеми.\nЦе не перший подібний випадок в історії компанії. У липні та серпні 2020 року два інциденти також призводили до падіння сервісів. Зокрема, не працювали тоді Patreon, Deliveroo, GitLab, Zendesk, Medium, Discord.\nНагадаємо, нещодавно Cloudflare відбила рекордну DDoS-атаку потужністю в 26 мільйонів запитів за секунду. брав участь невеликий, але потужний ботнет, що складається з 5067 пристроїв, об'єднаних в одну мережу. Кожен такий комп'ютер здатен генерувати приблизно 5200 запитів за секунду. Ціллю називають одного з клієнтів компанії, що використовує безплатний тарифний план.