Освітян Львівщини привітали із професійним святом (фото)\nОпубліковано: Вівторок, 26 вересня 2017\nСьогодні, 26 вересня, у приміщенні Львівського національного театру опери та балету імені Соломії Крушельницької відбулась урочиста академія з нагоди Дня працівника освіти. Участь у заході взяли представники влади, керівники органів управління освіти, педагоги, профспілковий актив, представники громадськості області.\nІз вітальним словом до освітянської спільноти звернувся голова Львівської облдержадміністрації Олег Синютка.\n«Я переконаний, що найбільше щастя кожного вчителя – побачити, коли твій учень перевершив тебе, зробив більше, коли учень є твоїм продовженням та натхненням і всі ті знання і сили, які вчитель вкладає в маленьку дитину, яка виростає великим мужем, це є велика ваша перемога. Від вас залежить, хто завтра очолить державу і стане на захист батьківщини. Я дякую за те, що у нас є такі вчителі, коли Львівщина є першою, це ваша заслуга», - зазначив очільник області.\nІз професійним святом педагогів Львівщини привітала директор департаменту освіти і науки Львівської ОДА Любомира Мандзій.\n«Хочу подякувати вам за невтомну і жертовну працю, вірю, що ваша мудрість і знання проростуть в майбутньому на користь нашої держави. Спільними зусиллями і спільною працею Львівщина демонструє високі знання в освітній галузі, нам є чим гордитись», - наголосила Любомира Мандзій.\nурочистостінагородженняДень працівника освіти\nПрацівників освіти Львівщини привітали із професійним святом (фото) Опубліковано: Четвер, 29 вересня 2016 У четвер, 29 вересня, у Львівському Національному академічному українському драматичному театрі імені Марії Заньковецької відбулись урочистості з нагоди Дня працівника освіти. На святкування зібрались кількасот освітян з усіх районів Львівської області. Із професійним святом педагогів привітав голова...\nЗ нагоди Дня науки відзначили найкращих працівників галузі (фото) Опубліковано: П`ятниця, 19 травня 2017 Сьогодні, 19 травня, в актовій залі Львівського національного університету імені Івана Франка відбулося урочисте засідання представників наукової громадськості Львівщини з нагоди Дня науки в Україні. Директор департаменту освіти і науки Любомира Мандзій від імені голови Львівської облдержадміністрації...


Свідки Єгови в Європі\nКІЛЬКІСТЬ КРАЇН І ТЕРИТОРІЙ: 47\nНАСЕЛЕННЯ: 741 311 996\nКІЛЬКІСТЬ ВІСНИКІВ: 1 611 036\nКІЛЬКІСТЬ ВИВЧЕНЬ: 847 343\nЕкскурсія до Залу Царства\nФінляндія. Учні четвертого класу на екскурсії у Залі Царства\nІнес з Фінляндії, яка вчиться у четвертому класі, довідавшись, що на уроці релігії будуть вивчати про Свідків Єгови, відразу вирішила запросити увесь свій клас до Залу Царства. Ця ідея сподобалась і вчительці, і однокласникам.\nНаступного тижня 38 учнів поїхали велосипедами до Залу Царства, який був приблизно за 5 кілометрів від школи. До них приєдналися ще дві вчительки та директор школи. Гостей радо зустріли двоє братів і троє сестер. Під час невеликого частування учні розпитували про зал, про Свідків і про те, що відбувається на зібраннях. Побачивши бібліотеку, діти поцікавилися: «Що у вас там?» Хтось, дивлячись на слова річного вірша з Матвія 6:10, запитав: «А чому на стіні написано шість поділити на десять?»\nОскільки ця школа бере участь у проекті з боротьби зі знущаннями, брати показали гостям з нашого сайту анімацію на дошці «Пам’ятай, що тільки так ти здолаєш задирак». Вони теж ознайомили їх з іншими рубриками на сайті та включили одну з пісень Царства. Цей візит тривав майже годину.\nЕкскурсія дуже сподобалася директору, вчителям та учням. До того ж директора зацікавив наш веб-сайт, адже, на його думку, матеріали з нього можна використовувати на уроках релігії. Також директор зрадів, дізнавшись, що брати готові зробити екскурсію й іншим класам. І вже наступного дня вчителька ще одного класу зв’язалася зі Свідками і домовилась про візит.\nВона знайшла скарб на сміттєзвалищі\nКрістіна з Румунії не вміла ні читати, ні писати, оскільки не ходила до школи. Вона жила в злиднях і заробляла на життя, збираючи на смітниках бляшанки та пластикові пляшки. Одного дня, коли Крістіна порпалась у смітті, її увагу привернули біблійні публікації з яскравими малюнками, на яких були зображені щасливі обличчя. Вона подумала: «Десь на світі мусять бути такі люди». Їй стало цікаво, про що йдеться у цих публікаціях, тож вона попросила знайомих прочитати їх для неї. Крістіна дуже засмутилася через те, що люди викидають у сміття літературу, яка ґрунтується на Божому Слові. Вона і далі збирала на смітниках наші брошури, буклети та журнали. Деякі з них були цілими, а деякі — порвані на шматки. Щоб розуміти ці публікації, вона навчилась читати.\nЗгодом Крістіна познайомилася зі Свідками, які розпочали з нею біблійне вивчення. Вона була щаслива, що Єгова притягнув її до себе завдяки публікаціям, які інші люди викидали у сміття. Крістіна з радістю набуває біблійних знань і ходить на зібрання. Але найбільше щастя їй приносить те, що тепер вона отримує нові журнали, книжки та брошури у Залі Царства і їй не потрібно шукати їх на смітнику. Крістіна знайшла справжній скарб на сміттєзвалищі.\n«Лісове» вивчення Біблії\nНімеччина. Маргрет проводить біблійне вивчення у лісі\nЩоранку Маргрет з Німеччини ходить на прогулянку зі своїм собакою до лісу. «Я стараюсь заговорювати з перехожими,— каже вона.— І, якщо вони не поспішають, я звертаю їхню увагу на Біблію».\nОдного дня Маргрет зустріла 70-літню жінку, яка теж гуляла з собакою. У них зав’язалася мила розмова, і жінка сказала, що молиться до Бога та щодня читає Біблію. Відтоді вони кожен день бачилися в лісі та спілкувалися на духовні теми. Якось жінка запитала Маргрет: «Звідки ви стільки знаєте про Біблію?» Тож Маргрет пояснила, що є Свідком Єгови.\nХоча наша сестра не один раз пропонувала жінці домашнє біблійне вивчення, та відмовлялася, однак їхнє спілкування продовжувалося. Пройшло ще кілька місяців, і Маргрет знову запропонувала біблійне вивчення. Тоді жінка зізналася, що боїться вивчати, адже чоловік, з яким вона живе, не любить Свідків Єгови.\nНаступного разу Маргрет взяла із собою до лісу Біблію та книжку «Чого вчить Біблія» і, побачивши ту жінку, сміливо промовила: «Цього разу я хочу запропонувати вам не домашнє, а “лісове” біблійне вивчення». Зі сльозами на очах жінка охоче погодилась, і тепер шість разів на тиждень вони навчаються в лісі. Іноді через погодні умови чи ранню або пізню пору їм доводиться вивчати під парасолею чи з ліхтариком.\nЗгоду сприйняли як відмову\nСестра, на ім’я Дельфіна, з Болгарії вивчала Біблію з Іриною. Жінці дуже подобалося вивчення, і вона регулярно ходила на зібрання. Проте її чоловік не хотів, аби вона спілкувалась зі Свідками. Він перевіз родину до маленького села у Швеції. Так Ірина втратила зв’язок зі Свідками. Якось вона зустріла двох піонерок, Александру і Ребеку. І, оскільки Ірина не розмовляла шведською, сестри дали їй прочитати біблійну звістку болгарською з брошури «Добра новина для людей з усіх народів». Потім з допомогою цієї брошури вони поцікавились, чи хотіла б Ірина отримувати літературу болгарською мовою, і та впевнено похитала головою зліва направо. Тож сестри зрозуміли, що правда не цікавить її, і пішли.\nЗгодом Александра пригадала, що через кілька днів до них приїжджає Лінда, сестра зі Швеції, яка служить у Болгарії. Вона подумала, що Ірину, можливо, зацікавить правда її рідною мовою. Коли приїхала Лінда, то Александра відразу запросила її на візит до Ірини. Під час зустрічі Ірина розповіла, що кожного вечора благає Єгову, аби Свідки продовжили з нею вивчати Біблію. Ірина постійно носить книжку «Чого вчить Біблія» болгарською, сподіваючись зустріти на вулиці Свідків. Як же зраділа Ірина, дізнавшись, що тепер зможе отримувати біблійну літературу рідною мовою!\nЛінда поцікавилася, чому сестри після першого візиту дійшли висновку, що Ірина байдужа до правди, і Александра відповіла, що зрозуміли це з того, як вона похитала головою. Усміхнувшись, Лінда пояснила, що жести в Болгарії дещо відрізняються: на знак незгоди болгари схвально кивають головою, а виражаючи згоду, хитають головою зліва направо, ніби відмовляються. Сьогодні Ірина вчить шведську і продовжує набувати знання з Біблії. Як саме? Дельфіна вивчає з нею рідною болгарською мовою через відеозв’язок.\nДобрий приклад батька\nХеміма з Іспанії виростала в правді, але у сім років її життя кардинально змінилося. Мама Хеміми більше не хотіла бути Свідком Єгови і розлучилася з батьком. У тринадцятилітньому віці Хеміма теж перестала спілкуватися зі Свідками і відмовилась від духовної допомоги батька.\nУ підліткові роки дівчина належала до різних соціальних і політичних рухів, які виборювали «справедливість» для простих людей. Згодом вона втратила роботу і її батько, якого звали Домінго, запросив Хеміму працювати разом з ним маляром.\nЯкось під час роботи батько запропонував Хемімі біблійне вивчення. Донька відмовилась, але сказала, що дасть йому знати, якщо це колись її зацікавить. На роботі Домінго слухав аудіозаписи Біблії та журналів, а Хеміма, одягнувши навушники, слухала поп-музику.\nУ листопаді 2012 року Домінго, який одружився вдруге, отримав запрошення на Біблійну школу для подружніх пар. Хеміму вразило те, що її батька на два місяці запрошують на таке навчання, після якого він, залишивши все, поїде туди, куди його призначать. Тоді вона зрозуміла, що правда дуже важлива для батька, і захотіла довідатись чому.\nДівчина стала слухати батькові аудіозаписи, і в неї виникли запитання. А одного дня, коли Домінго фарбував стіни на драбині, донька сказала: «Пригадуєш, я обіцяла, що, коли буду готова вивчати Біблію, дам тобі знати. Так ось, я готова».\nЯк же батькові було приємно почути це! У січні 2013 року вони почали вивчати двічі на тиждень. Хоча в квітні Домінго разом з дружиною поїхав на школу, він продовжував вивчення через відеозв’язок. Батько запросив Хеміму на випуск, і їй дуже сподобалася програма. А 14 грудня 2013 року Хеміма охрестилася.\nВона каже: «Єгова постійно виявляв до мене терпеливість, і я впевнена, що він ніколи не переставав вірити в мене. Він подарував мені те, чого я не змогла знайти у світі,— правдивих друзів. Завдяки всесвітньому братству я ще більше ціную безмежну любов Єгови».\nПовага до поліцейських сприяє свідченню\nВасиль вже багато років служить у Бетелі в Росії. Коли 30 березня 2014 року він свідчив неподалік філіалу з пересувним стендом, біля нього зупинилася поліцейська машина. З неї вийшов поліцейський та попросив припинити своє служіння, оскільки через це скаржаться сусіди. Інший поліцейський став записувати їхню розмову на відео. Василь вирішив послухатися і не встрявати в суперечку. У цей час кілька перехожих зупинилися і стали спостерігати за тим, що відбувається. Василь пішов, але через два дні попросив дозволу зустрітися з начальником поліції. Під час зустрічі Василь подякував начальнику за важливу для громадськості працю поліції і за те, що два дні тому його підлеглі ввічливо обійшлися з ним. Почувши це, начальник звернувся до свого помічника: «За 32 роки служби я ще не чув, щоб хтось дякував нам за нашу працю!» Упродовж подальшої розмови Василь пояснив, що наша проповідницька діяльність цілком законна. Тоді начальник запитав, чому Василь, знаючи, що не порушує закону, послухався поліцейських і пішов. Василь відповів: «З поваги до поліцейських. Уявіть, як би це виглядало, якщо б в присутності людей я став звинувачувати їх у тому, що вони не знають закону». Така відповідь дуже вразила начальника і його помічника. Вони запевнили Василя, що в майбутньому не буде жодних проблем зі свідченням із стендом.


У Російській православній церкві повідомляють про смерть протоєрея Дмітрія Смірнова - Духовний фронт\nУ Російській православній церкві повідомляють про смерть протоєрея Дмітрія Смірнова 69-річний священник важко переніс коронавірусну хворобу у травні 2020 року\nby Duhovnyy.Front.Ukraine 21.10.2020 0\nПротоєрей РПЦ Дмітрій Смірнов Фото: pravmir.ru\nПрес-секретар синодального відділу Російської православної церкви з церковної благодійності та соціального служіння Васілій Рулінскій написав у власному Телеграм-каналі про смерть протоєрея Дмітрія Смірнова, повідомляє “Ахилла”.\nПро померлого відомо, що протягом тривалого часу він очолював Патріаршу комісію РПЦ з питань сім’ї, захисту материнства і дитинства. Священник Дмітрій Смірнов висловлювався проти карантинних обмежень у зв’язку з епідемією коронавірусу, потім сам перехворів вказаним небезпечним захворюванням.\nПісля свого одужання, протоєрей Дмітрій Смірнов протягом певного часу зберігав медіа-тишу. Потім, він публічно «оголосив війну» засобам контрацепції, зазначивши, що православні родини мають контролювати народжуваність статевим утриманням, а не шляхом використання контрацептивів.\nВесь час з моменту одужання він проходив реабілітацію від наслідків небезпечного захворювання. 21 жовтня стало відомо про відхід з життя 69-річного священника РПЦ.\nTagged: коронарвірус протоєрей Дмітрій Смірнов РПЦ\tShare\n- 82 275 views


Конференція «Black Sea Oil Trade-2019»\nГотель Hilton Kyiv (бульвар Тараса Шевченка, 30)\n• Перспективи олійного сектору в Україні та Чорноморському регіоні. Сергій Феофілов, Генеральний директор, УкрАгроКонсалт, Україна\n• Світовий огляд: ринок олійних культур, олій та шротів. Артем Хаммершмідт, Старший аналітик, Oilword, Німеччина\n• Світовий ринок рослинних олій. Пальмова олія. Сценарії і тренди розвитку. Вікас Бхардвадж, Глава напрямки досліджень, ECTP, Сінгапур\n• Олійний комплекс Південної Америки. Перспективи соняшникової олії Аргентини на ринку Індії. Гільєрмо Россі, Market Intelligence Manager, BUNGE, Аргентина\nОЗНАЙОМИТИСЯ З ПРОГРАМОЮ КОНФЕРЕНЦІЇ І ЗАРЕЄСТРУВАТИСЯ МОЖНА ТУТ.


Рецепт густого вишневого варення з кісточками на зиму - Papaznaet\nРецепт густого вишневого варення з кісточками на зиму\nЯк приготувати вишневе варення на зиму? Питання, звичайно, цікаве. Одні обожнюють вишневе варення з кісточками. Інші воліють варення з вишні без кісточок.\nКожен варіант хороший по своєму, в кожному є своя родзинка і принадність. Пропоную вирішити питання «мирним» шляхом – запастися двома видами вишневого ласощі. Врахувати тим самим смаки всіх членів сім’ї. А заодно розширити свої кулінарні можливості.\nВишневе варення з кісточками приємно подати до чаювання. Ягоди без кісточок – це чудове частування для дітей і чудова начинка для тортів і пирогів. Вмовила? Тоді розглянемо різноманітні рецепти приготування.\nПростий рецепт вишневого варення з кісточками\nВишневе варення без кісточок п’ятихвилинка\nРецепт вишневого варення без кісточок з желатином\nЧаювання з вишневим варенням з кісточками це своєрідний ритуал. Шанувальники насолоджуються не тільки ароматними ягодами, але смакують і кожну кісточку. Багато хто навіть виявляють їх, і з задоволенням гризуть приємне на смак ядерце. Якщо варення витримує терміни реалізації, то це зовсім не шкідливо.\nА ось ще кілька рецептів варення:\nВарення з агрусу на зиму (царське або чудове варення): 7 смачних і простих рецептів\nПоради з приготування вишневого варення з кісточками\nВідразу обмовимося, що зберігати варення з кісточками довго не слід – з’їдайте в першу зиму.\nЯгоди відбирати потрібно стиглі, але не перестиглі.\nПосуд для варіння бажано вибирати емальований або з нержавіючої сталі.\nВіддавайте перевагу посуді з товстим і широким дном. Товсте дно застереже від пригорання, широке збільшить площу. Ягоди будуть відчувати себе вільно, не тиснути один одного. Та й зайва рідина в широкій тарі випарується швидше.\nГотовність варення перевіряйте невеликий крапелькою. Якщо вона не розтікається по тарілці в охолодженому вигляді, значить страва готова. В іншому випадку варення слід доварити.\nГотове варення закривати в стерильних банках під залізними кришками. Це буде 100 відсотковою гарантією надійного зберігання.\nВоди – 50 мл(додається в тому випадку, якщо сорт вишні важко виділяє сік)\nЯк варити варення з вишень з кісточками\nВишні перебрати, видаливши зіпсовані.\nГарненько промити в декількох водах, перекласти в друшляк.\nОкремо закип’ятіть води, обдати окропом ягоди. Так вони будуть ціліші в варення, та й зайва дезінфекція не завадить. До того ж шкірка на деяких ягідки лопне, що буде сприяти кращому соковыделению.\nЯгоди перекласти в посуд для варіння, засипати цукром. Якщо на вишні залишилися крапельки вологи – нічого страшного, швидше розчиниться цукор. Пересипати цукром потрібно шарами. Виклали трохи вишні, притрусіть цукром, і так далі. У такому вигляді ягоди швидше пустять сік. Час від часу вміст потрібно перетрушувати. Бажано не розмішувати ложкою, а саме перетрушувати – то ягоди будуть ціліші.\nМиску з ягодами потрібно відставити на час для виділення соку ягодами. Зручно це робити на ніч, а вранці приступати до термічної обробки.\nПрийшов час ставити варення на вогонь. Тепер дивіться – якщо навіть цукор не розчинився повністю, але є невелика кількість соку, то води додавати не потрібно. Якщо соку мало, то краще води додати, щоб уникнути пригорання. А зайва волога випарується при варінні.\nНа дуже повільному вогні, при постійному перемішуванні, нагріваємо варення. Не розчинився цукор починає швидко танути, з’являється багато соку.\nПеремішуємо, поступово доводимо до кипіння. Знімаємо пінку.\nКоли цукор розчиниться повністю, можна трохи додати вогню.\nВарити варення 15-20 хвилин, після чого вимкнути, залишити до повного охолодження.\nЧерез 10-12 годин, або на наступний день варення ще раз проварити 15-20 хвилин і відставити.\nПроцедуру проробити ще один раз. Таким чином, виходить, що ми варимо варення 3 рази про 15-20 хвилин після охолодження. Наприкінці третього етапу варення потрібно спробувати на готовність. Якщо крапля не розтікається, виріб готовий. Якщо ні, потрібно проварити варення ще деякий час до готовності, перевіряючи дії краплі через невеликі проміжки часу. Якщо варення дуже рідке, то можна третьої при варінні додати трохи цукру – 200-300 грамів. Таке трапляється іноді, якщо ягоди менш щільні і дуже соковиті.\nГотове вареннячко розподілити у стерильну тару, закатати металевими кришками.\nУ нас вийшло традиційне вишневе варення з кісточками – смачне, густе і дуже ароматне. Приємних Вам чаювань і задушевних розмов!\nПроцес варіння можна скоротити до одного разу, але тоді потрібно продовжити час. При частому перемішуванні тримати варення на вогні 45-50 хвилин. Критерій готовності – все та ж не розтікається крапля варення.\nЦе чудове варення ще називають королівським. Чому п’ятихвилинка? Варити його потрібно три рази по п’ять хвилин. Дуже смачне ласощі!\nВишні – 1 кг\nЦукру – 900 гр.\nВишневі листочки – штук 5-6.\nВишні перебрати, добре помити, обсушити.\nВидалити кісточки. Це потрібно робити в рукавичках. Допомогти тут може спеціальне пристосування, або звичайна шпилька. Булавочкой потрібно тільки акуратно підколупнути кісточку, вона легко вийде. Ягода залишиться целенькой. Оброблені вишні відразу складайте в той посуд, в якому будете варити варення.\nЯгоди треба засипати цукром, посуд потрусити. Так цукровий пісок рівномірно розподілиться між ягодами. Відставити на деякий час, години на 2-3, як мінімум. Якщо цукор повністю не розчиниться, не переживайте – все йде за планом.\nСтавимо посуд на маленький вогонь. При невеликій температурі і при постійному перемішуванні цукор почне швидко танути, а ягоди стануть випускати сік.\nКоли цукор розчиниться, вогонь можна посилити і довести до кипіння наше варення.\nПроварити 5 хвилин, вимкнути піч, відставити годин на 10-12. Маса повинна охолонути.\nВсього нам потрібно проварити варення три рази по п’ять хвилин з інтервалами на охолодження. Що це дає? Варення уварюється поступово, ягоди насичуються сиропом і залишаються ціленькими. При третьому кип’ятінні додайте варення чисті і сухі вишневі листочки. Їх потрібно проварити і вийняти. Вони додадуть варенню специфічний вишневий аромат.\nГотове варення розкласти в стерильні банки і закатати металевими кришками.\nОбов’язково приготуйте таке варення. Справді царський частування! А процес хай не лякає – очі бояться, руки роблять.\nНадзвичайно кулінарний виріб. Целенькая ягідка в кисло – солодкому желе, це дуже смачно і красиво. Варення виходить густе, його можна їсти ложками – домочадців за вуха не відтягнеш.\nВишні без кісточок – 2 кг\nЦукру – 1,5 кг\nВоди – 300 мл кип’яченої, але постигла)\nЖелатину – 40 гр.\nВишні без кісточок помістити в посуд, засипати цукром, залишити на 3 години для виділення соку.\nЖелатин висипати в окрему миску, залити водою, залишити для набухання. На це піде приблизно годину часу.\nПосуд з вишнями і цукром поставити на повільний вогонь, довести до кипіння. Помішуючи і знімаючи пінку.\nВарити 25 хвилин після закипання.\nЗняти з плити, поставити в прохолодне час ненадовго, хвилин на тридцять.\nПів години пройшло. Поставте каструлю на повільний вогонь, додайте набряклий желатин. Нагрівайте всю масу, постійно перемішуючи. Желатинова суміш повинна розчинитися в варення. Як тільки Ви побачите, що желатин рівномірно розійшовся, відразу вимикайте піч. Маса не повинна закипіти(!). Інакше варення не застигне.\nГотове варення швидко і акуратно розлийте в приготовані стерильні банки, загорніть залізними кришками.\nЗберігати таке варення краще в прохолодних місцях, або в холодильнику.\nПишаєтеся, не у кожної господині є в засіках така смакота.\nБудемо вважати, що ми наварили вишневого варення на будь-який смак, виконали всі побажання.\nпопередня статтяЯк зробити спорт постійним супутником вашого життя?\nнаступна статтяАнтиквариат: відлуння минулого для справжніх цінителів\nЗакуски на святковий стіл, 9 простих і смачних рецептів з фото ілюстраціями\nБаклажанна ікра на зиму: 3 прості і смачні рецепти, ну просто пальчики оближеш\n6 закладок для дитячих книг з цитатами про читанні\nТематична тиждень Домашні тварини\nМалювання долоньками. Літера Д\nМалювання долоньками. Буква Ф


Поведінка депутата Киви у парламенті надихнула Уляну Супрун на великий пост про мастурбацію — МЕДИА ЦЕНТР\n«Здорова сексуальність – це здорово. Залежності, парафілії порушення і мастурбація замість роботи – ні», – зазначила Супрун\nСупрун розповіла, що іноді мастурбація починає мати компульсивний характер, наприклад хапання за геніталії на робочому місці Об этом сообщает 032online.in.ua со ссылкой на СМИ.\nКолишня очільниця Міністерства охорони здоров’я Уляна Супрун на тлі обговорення пікантної поведінки народного депутата від «Опозиційної платформи – За життя» Іллі Киви розповіла українцям правду про мастурбацію.\n«Мастурбація – це неминуча складова нормального психосексуального розвитку. Вона передує сексуальній поведінці, спрямованій на іншу людину. Але буває і таке, що мастурбація дійсно стає проблемою», – написала Супрун.\nВона нагадала, що міф про шкоду мастурбації здоров’ю вигадав доктор Джон Гарві Келлогг. Він лякав молодь, яка займається «гріховним сексом», сліпотою та волохатими долонями.\n«Завдяки мастурбації діти та підлітки пізнають своє тіло, а жінки згодом усвідомлюють найкращі шляхи досягнення оргазму. Для когось важлива вагінальна стимуляція, інші жінки передусім відчувають оргазм завдяки стимуляції голівки клітора та уретри. Мастурбують (чи зізнаються в цьому) переважно чоловіки», — зазначила Супрун.\nЕксглава МОЗ наголосила, що мастурбація потрібна для підтримки кровообігу в геніталіях та малому тазу і для зняття сексуального напруження в разі відсутності постійного партнера/ки чи неможливості займатися сексом так часто, як хочеться.\n«Іноді мастурбація починає мати компульсивний характер, наприклад хапання за геніталії на робочому місці. Така поведінка, очевидно, не піддається вольовому контролю, а людина не усвідомлює негативні наслідки дій. Компульсивні мастурбації відносять до видів сексуальних залежностей», – розповіла вона.\n«Здорова сексуальність – це здорово. Залежності, парафілії порушення і мастурбація замість роботи – ні», – резюмувала Супрун.\nНагадаємо, ЗМІ зафіксували, як депутат фракції «Опозиційна платформа – За життя» Ілля Кива 2 жовтня в Раді попався на не дуже пристойній поведінці.\nПісля цього голова Верховної Ради Дмитро Разумков закликав народних обранців не їсти, не курити і не «задовольняти будь-які фізіологічні потреби» у сесійній залі парламенту.\nДжерело статті: “http://glavcom.ua/news/povedinka-deputata-kivi-u-parlamenti-nadihnula-ulyanu-suprun-na-velikiy-post-pro-masturbaciyu-629982.html”


Навчально -матеріальна база\nНавчально -матеріальна база\nСереда, 18 грудня 2019, 08:39\nМіжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій – це державний навчальний заклад, який знаходиться за адресою: 42001 Сумська область, м. Ромни, вул. Маяковського, 64.\nМіжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій був створений на базі 2 Спеціального регіонального центру швидкого реагування Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту МНС України відповідно до наказу ДСНС України від 08.05.2013 року №212.\nМіжрегіональний центр швидкого реагування Державної служби України з надзвичайних ситуацій – це типові та пристосовані забудови, які знаходяться на території 56,049 га. Загальна площа приміщень – 11558м2. Навчальна площа – 445 м2. На одного учня – 8,7 м2. Проектна потужність – 35 осіб. До навчально-матеріальної бази входить:\n- навчальні корпуса, де розміщені 7 кабінетів професійної та загальноосвітньої підготовки, а також їдальня, зимовий дресирувальний майданчик, хол;\n- 1 навчальний полігон (зимовий дресирувальник майданчик);\n- 1 навчально-тренувальний полігон (з робочими місцями: техногенний завал, природне середовище, слідові поле та розплідник для розміщення собак);\n- основний та тренувальний стадіон по перевірці слухняності та спритності собак;\n- загально-побутовий корпус на 2 поверхи, де розміщені кабінети адміністрації;\n- навчальний корпус на 2 поверхи, де розміщені: бібліотека, музей та актова зала;\n- інші приміщення (котельна, розплідник для розміщення хворих собак тощо).


1 Підготовка сировини і вибір способу заморозки\n2 цілими стручками\n3 Стручки після бланшировки\n4 Замороження лущеного гороху\n5 Замороження лущеного гороху, який злегка перезріло\n6 Кілька корисних порад\n6.1 Відео про замороження горошку\nЛюдство з давніх часів любить зелений горошок, як у сирому вигляді, так і в приготовленому, поєднуючи його з багатьма стравами. На жаль, цей чудовий овоч має сезонний характер, і доступний нам у свіжому вигляді всього кілька тижнів на рік. Люди здавна намагалися знайти спосіб його заготівлі про запас, але раніше горох було можливо зберегти тільки в сушеному варіанті. Використовувати такий продукт можна лише для супів або пюре, оскільки через велику жорсткості його доводиться довго проварювати.\nСьогодні кожна господиня має можливість зберегти всі унікальні якості зелених плодів найкращим способом, для цього треба просто знати, як заморозити горох на зиму.\nПідготовка сировини і вибір способу заморозки\nВ першу чергу, слід навчитися вибирати якісний горох. Вирощуючи цей прекрасний овоч на своїх грядках ви маєте можливість отримувати екологічно чистий горох без вмісту шкідливих речовин. правильний догляд за рослинами і своєчасне видалення шкідників допоможе отримати чисті неушкоджені плоди. Для заготовок бажано використовувати горох однаковою зрілості.\nВибирати треба молоді стручки, вони не повинні бути млявими, мати плями і пошкодження. Найкраще вибирати не довгі стручки, де міститься до 10 горошин, а звернути увагу на їх аналоги середнього розміру, в яких горошини знаходяться в кількості 5-6 штук.\nЗ представлених нижче способів виберіть один або два, максимально вам підходять. Заготовити горох в зиму можна декількома способами:\nСтручками після бланшування. Деякі господині готують дивовижні страви, використовуючи горох разом зі шкурками.\nЗамороження лущеного гороху.\nЗамороження лущеного гороху, який злегка перезріло.\nСтручки після бланшировки\nДля такого способу заготовки стручки зеленого горошку повинні бути обов’язково молодими і солодких сортів! Перестиглий горох не підійде!\nПоки стручок повністю не дозрів, горошини всередині нього знаходяться в стані молочної зрілості, а самі шкурки надзвичайно ніжні. Це відбувається тому, що всередині ще не утворилася пергаментовідная плівка.\nТакі стручки сортують, промивають, потім відрізають хвостики і жорсткі кінчики з іншого краю, після цього все заготовки шаткують, укладають в друшляк, недовго бланшують, опускаючи його в окріп. Потім швидко переміщують в холодну воду, відкидають, сушать, фасують в коробочки і заморожують. Такий варіант заморозки може зберігатися до наступного врожаю протягом року.\nЗібраний горох промивають, сушать, після чого видаляють шкурки, збираючи окремо зерна. М’яті, дрібні і зморщені горошини викидають. Оскільки стручки вже чисті, самі горошини мити не потрібно, що вполовину економить час. Це дуже вигідно — морозити саме такий горох на зиму.\nЗамороження лущеного гороху, який злегка перезріло\nКоли ми збираємо останній урожай гороху з грядки, як правило, він буває вже трохи перезрілих. Є його живцем не так смачно, а ось як збережений горох на зиму для готування будь-яких страв, він цілком підійде. Стручки миють, сушать, вишелушівают з них горошини, поміщають в друшляк дрібними партіями і опускають на кілька хвилин в каструлю з окропом. Це робиться для того, щоб зернятка не втратили колір, теплова обробка прибирає з горошин фермент, через якого вони можуть почорніти.\nПотім його швидко виймають і поміщають в крижану воду, після чого просушують на ганчірці або серветках і заморожують в кілька прийомів. Щоб такий горошок не склеюються і не деформувався, його поміщають на плоский лоток і ставлять в морозилку до затвердіння, потім його зсипають в контейнер і заморожують наступну партію.\nЯкщо потрібно заморозити велику партію гороху, краще знайти помічників, або проводити заморозку частинами. Справа в тому, що при тривалому контакті з повітрям, зернятка досить швидко тверднуть, оскільки огрубевает їх шкірка. Якщо помічників немає, варто очищати горох малими частинами, бланшувати, упаковувати, і тільки потім братися за наступну партію.\nСтручки гороху не можна сушити занадто довго, вони швидко сохнуть.\nПеред Бланшіровка горошку у каструлі з окропом потрібно поставити ємність з холодною водою і кубиками льоду. Після того, як горошок буде готовий, його треба швидко опустити в крижану воду, так він не перетравиться.\nПроцес бланшування не повинен перевищувати трьох хвилин.\nКожен пакет або будь-яку ємність з замороженим продуктом треба підписати, вказавши дату заморозки.\nМаксимальний термін зберігання замороженого гороху становить один рік.\nЯкщо з заготовленого горошку планується приготування якоїсь страви, не варто його розморожувати. Потрібно просто відсипати з морозилки необхідну кількість і відразу додати в каструлю або сковороду.\nЗаморожений зелений горошок можна не додавати в страви, а готувати окремо на пару.\nЗаморожений будь-яким з варіантів горошок не втрачає свої вітаміни і корисні речовини. Він має тривалий термін зберігання і служить відмінним доповненням до великої кількості страв. Все це буде доступно цілий рік, якщо навчитися заготовляти його в зиму правильно.\nВідео про замороження горошку\nЯк заморозити і зберегти горох на зиму + відео Ссылка на основную публикацию


Пара до Че Че: "Динамо" оголосило про ще одного бразильського новачка | Футбол | OBOZREVATEL\nПара до Че Че: "Динамо" оголосило про ще одного бразильського новачка\nКиївське "Динамо" здійснило другий гучний трансфер у літнє міжсезоння. "Біло-сині" підписали контракт із бразильським захисником Сідклеєм.\nЯк повідомляє офіційний сайт "Динамо", угода з бразильцем укладена на п'ять років - до закінчення сезону 2022/2023. У "Динамо" Сідклей виступатиме під 17-м номером, під яким у минулому сезоні грав Руслан Ротань.\nЗа неофіційною інформацією, трансфер 25-річного бразильця обійшовся киянам у 5 мільйонів євро.\nВідзначимо, що Сідклей грає на лівому фланзі захисту. У минулому сезоні він на правах оренди виступав за бразильський "Корінтіанс", у складі якого провів 16 матчів, забив 2 м'ячі і віддав 2 результативні передачі.\nЗа інформацією деяких джерел, у боротьбі за Сідклея кияни випередили "Шахтар" і "Зеніт".\nСідклей (повне ім'я - Сідклей Феррейра Перейра) народився 13 травня 1993 року в місті Віла-Велья (штат Еспіріту-Санту). Зріст - 176 см, вага - 76 кг. Є вихованцем клубу "Атлетіко-Паранаенсе".\nВідзначимо, що першим річним трансфером у "Динамо" став перехід бразильського хавбека Че Че.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, фанати "Динамо" відреагували на скандал із Відою.\nУкраїнаКиївТрансфериФК Динамо КиївСідклей


Весняну частину футбольного сезону розпочато — Липовецька районна державна адміністрація\nРухаючись невеликими кроками, для початку стабільно хороші виступи у обласному чемпіонаті, потім в минулому році спробувавши свої сили у розіграші Кубку України серед аматорів, у цьогорічному сезоні рішенням керівництва клубу був перехід від обласного рівня до всеукраїнського.\nСезон 2017-2018 рр. команда розпочала боротьбу на чотирьох різних «фронтах», вперше взявши участь у Чемпіонаті України серед аматорських команд. Також другий рік поспіль є учасниками розіграшу Кубка України з футболу серед аматорських команд, і вже мають певні успіхи – стали чвертьфіналістами Кубка України та після першого кола Чемпіонату посідають 3 місце у своїй групі. В обласному чемпіонаті після 9 турів липовчани посідають друге місце поступаючись «Світанок-Агросвіту» із Шляхової двома пунктами, а в кубку Вінницької області боротьба за вихід у півфінал.\nПротягом літньо-осінньої частини футбольного сезону було зіграно 21 гру, з яких лише 3 поразки, 5 поєдинків завершилися нічиєю і було здобуто 13 перемог. Незважаючи на щільний графік ігор, керівництво команди і тренер провели хорошу роботу по підготовці до матчів.Цей період для футболістів дійсно був складним, по-перше велика кількість матчів, по-друге постійні переїзди, багато годин провели в дорозі. В команді більшість гравців грали лише у внутрішньообласних змаганнях і не звикли до таких навантажень, грати у постійному ритмі на третій-четвертий день, немає часу на відновлення, адже у кожного своя робота, сім’я, діти. Проте, хлопці як під час тренувального процесу так і у кожній грі викладалися на повну, а тому грати доводилося на фоні втоми. Варто розуміти, що для аматорських команд типу «Факела» показник фізичної готовності є занадто важливим у комплексі підготовки, адже брак досвіду і техніки можна компенсувати саме «фізикою».\nПеред дебютом у Чемпіонаті України «Факелу» відводилась роль такої собі темної конячки і від неї можна було очікувати чого завгодно.В першу чергу як бійця за призові місця, так і стабільного середняка, але турнірна дистанція цілком підтвердила перше припущення. Так в 7 іграх здобуто 13 залікових пунктів і на екваторі чемпіонату підсумкове 3 місце. Вище у турнірній таблиці розташувались два колективи із Сумської області «Агробізнес-TSK» і «Вікторія» 17, 19 очок відповідно. Саме в наступному турі, який відбудеться 14 квітня 2018 року липівчан очікує непростий виїзд до лідера групи. Будемо надіятись, що команда підійде в найкращих фізичних кондиціях та позитивним настроєм.\nНинішній склад липовецького колективу можна назвати одним із найсильніших за всю історію функціонування команди, проте уникнути труднощів не вдалося і навряд чи вдасться у весняній частині сезону. Але все ж таки аналізуючи матчі, прийшли довисновку, що жодна команда не переграла «Факел» по грі. Колектив зі старту чемпіонату біг добре: це факт. У всіх без виключення матчах підопічні Петра Анісіма не поступались в рухові, активності та й взагалі домінували на полі, створювали багато моментів, проте були деякі проблеми із завершенням атак. В принципі аж до останнього туру літньо-осінньої частини, вдалося зберегти належну фізичну готовність футболістів, підтвердженням чого є виїзний поєдинок в Ромнах з місцевим «Агробіснес-TSK», який проходив на важкому газоні, мав дуже важливе турнірне значення і в якому липовчани, поступаючись з рахунком 2:0, знайшли в собі сили і відіграли 2 м’ячі.\nПровальним результатом можна вважати домашню гру у розіграші Кубка України із корюківським «Авангардом», та незважаючи на поразку 0:3 вже через тиждень чернігівчани були «биті» на домашньому стадіоні з рахунком 1:4. Чого в підсумку вистачило для виходу у вісімку кращих аматорських колективів України. І вже 11 квітня з нетерпінням чекаємо першу зустріч із чемпіоном Черкаської області «ЛНЗ-Лебедин». В попередніх двох етапах черкащани по черзі пройшли два інші колективи із Вінницької області, спочатку в 1/16 з загальним рахунком 4:0 (3:0 вдома і 0:1 на виїзді) «каменя на камені» не залишили від «Світанок-Агросвіту» Бершадського району, а в 1/8 також двічі обіграли «Агро-Астру» Немирівського району, 2:4 у Вінниці і 4:0 в домашньому поєдинку. Тож на нас очікує дуже цікаве протистояння за вихід у півфінал турніру, спочатку 11 квітня приймаємо черкащан на своєму полі, а матч-відповідь відбудеться 18 квітня на полі суперника.\nВесняну частину сезону липовчани розпочали ще з середини березня – спочатку навчально-тренувальні збори на СК «Нива» м. Вінниця, також було зіграно кілька контрольних матчів. А вже 1 квітня у першій офіційній зустрічі ¼ фіналу кубку Вінницької області на тому ж таки СК «Нива» впевнено з рахунком 6:0 розібралися із командою «Дністер-С» Серебрія Могилів-Подільського району. В тому поєдинку відзначилися Красносельський Дмитро (20 хв.), Білокур Вадим (45 хв.), Драган Андрій (68, 71, 89 хв.) та новачок команди Малка Сергій (81 хв.).\nНаступну гру липовчани проведуть матч-відповідь кубку області в Серебрії 7 квітня. Далі 11 квітня, в середу, на СК «Нива» м. Вінниця буде проходити перша зустріч ¼ фіналу кубку України з командою «ЛНЗ-Лебедин» Черкаської області. Гра відбудеться о 14-00 год. Запрошуємо усіх вболівальників приїхати та підтримати рідну команду. Також додатково буде організовано автобус з вболівальниками, звертайтеся за номерами телефонів (096) 95-84-770, (067) 92-14-270, (095) 901-30-03.\nДо Вашої уваги календар домашніх матчів (можливі зміни у разі виходу у півфінали кубків області та України).\n«Факел» – «Рубікон» Київ – 21.04.\n«Факел» – «Моноліт» Козятин – 09.05.\n«Факел» – «Чайка» Київ – 12.05.\n«Факел» – «Авангард» Ладижин – 19.05.\n«Факел» – «Агробізнес-TSK» Ромни – 02.06.


Реферат - Етнічна територія України - История\nРеферат: Етнічна територія України\nОднією з головних ознак народу (етносу), нації як певної стійкої спільності людей є територія, на якій проживає ядро, основний масив цього народу і разом з якою він творить цілісний біогеографічний і етносоціальний організм. Отже, поняття етнічна, або національна, територія означає землю, яку з найдавніших часів заселяє той чи інший народ, яку цей народ освоював, захищав, був і є її корінним жителем та господарем. Етнічна територія – категорія більш стійка, ніж державна територія. Державні кордони нерідко пересуваються, встановлюються з порушенням етнографічних меж розселення народів. Особливо складною є доля народів, які втрачали державність і територія яких, залежно від певних політичних обставин, підлягала членуванню чи зазнавала утисків чужоземних завойовників. Але й за таких умов етнічна територія залишалася стійким утворенням, базисом цілісності народу і його державницьких потенцій.\nУкраїнська етнічна територія має вельми складну історію. Вона займає південну частину східної Європи. Чорне і Азовське моря творять природний південний кордон української етнічної території: від північного передгір'я Кавказу на сході до устя Дунаю на заході. На південному заході Україна межує з Румунією, Молдовою і Угорщиною, на заході – зі Словакією і Польщею, на півночі – з Білоруссю та Росією.\nМіж країнами східної Європи українська етнічна територія творить досить виразно визначену географічну одиницю: вона простягається між 43° і 53° північної широти та 21° і 45° східної довготи. Характерним є її окраїнне, межове розташування у Європі, на переході до Азії, на пограниччі лісів і степів, на північних окраїнах середземноморського басейну, на перехресті давніх комунікаційно-торгових шляхів зі сходу (з початком у Китаї) на захід і з півночі на південь. Переважаюча рівнинність, легка прохідність і багата річкова система об'єднує основну територію розселення українського народу в одне ціле. При цьому природа України відзначається розмаїттям ландшафтів (гірських, лісових, лісостепових, степових), багатством родючих ґрунтів, лагідним континентальним кліматом, пишною красою і привабливістю.\nТа ці безперечні переваги української землі, її вигідне географічне розташування були не тільки джерелом добра для її жителів, але й великою мірою спричинювали трагічні події в історії українського народу. Згаданими магістральними шляхами йшли не тільки купецькі каравани з багатими товарами, а й завойовники. Особливу небезпеку становили набіги кочових народів, що прямували з Азії в Європу. Україна змушена була часто приймати на себе перші удари, героїчно боронити рідну землю.\nПриродна відкритість і незахищеність етнічних кордонів України робили її територію об'єктом зазіхань і близьких сусідів, особливо в часи знесилення народу-оборонця боротьбою з кочовиками та внутрішніми чварами. Головним масивом поселень народу, осередком формування його етнічної території були в давнину північно-західна і західна частина теперішніх українських земель – смуга лісів і лісостепу, що охоплювала Київщину, Чернігівщину,\nВолинь, Полісся, Прикарпаття і Карпати. Захищені віковічними пущами, болотами і горами, ці землі давали притулок тим, хто полишив свої домівки під натиском ординців. Тут творилися певні стабільні форми побуту і культури.\nУкраїнський народ упродовж століть намагався просунутись у смугу степів, зайняти їх і дійти до Чорного моря, щоб опертися на тривкий природний кордон і мати зв'язок зі світом, передусім з тим вогнищем цивілізації, яким за княжої доби була Візантія. Але від моря його постійно відмежовували навали кочових народів, які прямували на захід (мадяри, печеніги, узи, половці, монголо-татари). У період Київсько-Руської держави наші предки лише на недовгий час оволоділи Причорномор'ям. Залежно від результатів битв і змагань українського народу з азіатськими кочовиками і загарбницької експансії сусідів його етнічна територія то збільшувалася, то зменшувалася. Особливо негативний вплив мала монгольська навала XIII ст., яка спричинилася до занепаду Київської Русі, а згодом і Галицько-Волинської держави. Втрата давньоукраїнської державності й поневолення українських земель чужинцями істотно позначалися на процесі формування української етнічної території. Внаслідок цього не тільки припинилося її розширення на заході й півночі, але й почалося витіснення українського населення з етнічних погранич та захоплення кращих українських земель. Однак межі основної території розселення українського народу загалом зберігалися. Навіть українське Закарпаття, яке ще з кінця XI ст. перебувало під пануванням Угорщини упродовж майже дев'яти століть, донесло до нашого часу свою етнографічно-українську сутність. І, більше того, в умовах поневолення України Великим князівством Литовським, Польщею, Московщиною не припинялося розселення українського народу, розширення його етнічного ландшафту на південь і схід. Зменшення набігів кочовиків у XVI ст. послужило поштовхом до української колонізації. Особливо вона посилилася за часів козаччини. Тоді сильні й мужні люди, що могли протистояти татаро-турецьким нападам, продовжували заселяти дикі необжиті степи.\nТривалі козацькі війни з татарами і турками та переможний поступ Росії у другій половині XVIII ст. до Чорного моря звільнили північне Причорномор'я від татаро-турецької експансії. Це створило нові можливості щодо колонізації цього терену, в результаті якої наприкінці XVIII – у першій половині XIX ст. український народ знову дістався узбережжя Чорного моря.\nУ той же час колонізація Причорномор'я і східних провінцій України здійснювалася не лише українцями. Це було зумовлено нестачею достатньої кількості українського населення для освоєння степових просторів, а також відповідною політикою царського уряду в Причорномор'ї, куди активно залучались поселенці з Росії, а також колоністи з-поза її меж.\nУкраїнська колонізація була спрямована і на північне Підкавказзя. Наприкінці XVIII ст. у басейні ріки Кубань поселилася велика кількість українських козаків. Після скасування кріпацтва в Росії 1861 р. колонізація півдня України і Підкавказзя ще більше активізувалася. Переважаючу більшість поселенців у цих регіонах становили українці. Так, навіть за даними офіційної радянської статистики, з початку 30-х років у західній частині Підкавказзя (Кубанщина і Чорноморщина) українці складали майже 64% усього населення (у селах – 68,5%), а росіяни – 28,2%, на Донеччині – відповідно 76,8 і 20,6%, на Слобожанщині – 64,2 і 35,4%. У південній причорноморській степовій смузі кількість українського населення становила 66%, а на 34% національних меншин тут припадало 14,3% росіян, 7,1% євреїв, 4,4% молдаван, 3,7% німців, 1,3% греків, 1,6% болгар.\nСучасні державні кордони України загалом оперті на суцільні українські етнічні території. Але поза ними залишаються не тільки численні острови давніх корінних українських поселень, а й півострови материкової етнічної української території: в околицях Сучави і провінції Марамуреш у Румунії; продовження українського Закарпаття (Пряшівщина) у Словаччині; лемківський півострів у Польщі, корінне українське населення якої після другої світової війни було насильно депортоване, а також східна частина Холмщини і Підляшшя, де віддавна тривала польська асиміляція аборигенного населення; південна частина Берестейщини і Пінщини в Білорусі; західна смуга Курської і Воронезької областей Росії, де українці проживали компактними поселеннями і, згідно з даними Всезагального перепису населення Російської імперії 1897 p., становили в середньому 70–75% усіх жителів цього регіону. Слід також зауважити, що північна і східна етнічні межі України досить невиразні, оскільки колонізація цих регіонів проводилася одночасно українським і російським населенням з перевагою у відповідних місцевостях тих чи інших.\nЗ теперішньої державної території України лише Кримський півострів не є корінною складовою її етнічного ландшафту. Його аборигенним населенням з XIII–XIV ст. були татари. Але як суміжна з Україною земля Крим у XIX–XX ст., особливо його північна степова частина, інтенсивно заселявся українцями. Навіть за дуже приблизними даними радянської статистики, з 1926 р. у Криму проживало 72–405 українців, себто 10,8% усього населення. Відчутно зріс приплив українців у Крим після другої світової війни, зокрема після офіційного приєднання його в 1954 р. до України.\nРозміщення населення на етнічній території України нерівномірне. Найгустіше заселена її середня смуга, що розташована між українсько-польським та російським кордонами. Її умовну північну межу можна провести по лінії Луцьк – Рівне – Житомир – Київ – Ніжин – Глухів, а на півдні вона сягає степової України. Середня густота населення тут становить 90 осіб на 1 км2. Це терен Лісостепу – найродючіших ґрунтів у Європі, що здавен освоювали для рільництва. Тому, хоча ця смуга займає менше третини української етнічної території, на ній скупчилося більше половини всього населення. Північна зона України має середню густоту населення 44 особи на 1 км2, а в заболочених місцевостях Полісся вона ще менша – 10–25 осіб. У південній степовій Україні цей показник становить 50 осіб на 1 км2 .\nУкраїна належить до густо заселених країн Європи. Ще донедавна природний приріст населення сягав тут найвищого європейського рівня. Так, за даними 1927 р., в Україні на 1000 жителів припадало 40,3 народжень, 17,8 смертей; природний приріст становив 22,5 особи. Але в наступні роки природний приріст населення України весь час знижувався і останнім часом сягнув від'ємної позначки. У 1990 р. коефіцієнт смертності в Україні перевищив народжуваність на 0,7%. Це найнижчий показник народжуваності в усьому світі. Особливо різко падає природний приріст населення у сільських місцевостях України. До середини нашого століття в Україні переважало сільське населення. Частка жителів міст на початку 30-х років становила лише 21%. Але в наступні десятиріччя внаслідок інтенсивної індустріалізації і міграції людей із сіл співвідношення сільського і міського населення різко змінилося: кількість першого зменшувалася, а другого стрімко зростала. За останнім переписом 1989 р., у селах України проживає 16,8 млн. осіб, а в містах і промислових осередках – 35,3 млн. осіб, себто відповідно 32 і 68%. У минулому за рахунок природного приросту населення освоювалися малозаселені регіони України. Значна частина населення виїжджала за межі своєї етнічної території. Те, що тисячі українців полишали рідну землю і шукали кращої долі в чужих краях, зумовлювалося національними утисками і антиукраїнською дискримінаційною політикою поневолювачів. У райони Сибіру і Далекого Сходу з 1871 р. до 1896 р. переселилося лише з українського Лівобережжя 725,6 тис. осіб. У наступні роки кількість переселенців зростала. Із західних земель українці цілими сім'ями емігрували до країн американського континенту. За кілька десятиліть кінця XIX – початку XX ст. тільки до СІЛА з цього регіону України прибуло понад 700 тис. осіб. У часи тоталітаризму до відносно добровільного виїзду українців з економічних мотивів додаються масове репресивне їх виселення у східні, північні й середньоазіатські регіони комуністичної імперії, а також численна політична еміграція в країни заходу. За, очевидно, дуже заниженими даними останнього перепису населення 1989 р., поза Україною у межах колишнього Радянського Союзу проживало 6,8 млн. українців, а в інших країнах Європи, північної і південної Америки, Азії, Австралії – понад 4 млн.\nЕтнічний склад населення й сучасні етнічні процеси в Україні\nНа українській етнічній території поряд з корінним народом цієї землі – українцями здавна проживали представники інших народів. їх поселення спричинювалося географічним положенням України, історичними умовами буття, політичними, економічними чинниками, участю у процесі колонізації та освоєння певних частин української території тощо. Залежно від дії цих факторів в Україні формувався і в різні періоди змінювався (не раз дуже істотно) склад національного населення та його співвідношення з корінними жителями. Особливо великий вплив на цей процес мала багатовікова експансіоністська політика чужоземних поневолювачів, для яких фактор заселення і освоєння захопленої української землі відігравав важливу роль. В Україні налічується понад 52 млн. населення. З них 37,4 млн. – українці й близько 15 млн. – представники інших народів. Найбільшу частину національного населення України становлять росіяни (11 млн. 340 тис., себто 21,9%). Інші національні групи в Україні репрезентовані таким чином: білорусів – 439,9 тис. (0,8%), євреїв – 486 тис. (0,9%), болгар – 232,8 тис. (0,4%), поляків – 218,9 тис. (близько 0,4%), молдаван – 324,9 тис. (0,6%), угорців – 163,3 тис. (0,3%), румунів – 134,7 тис. (0,25%), греків – 98,6 тис. (0,18%), поволзьких та кримських татар – 86,8 тис. (0,17%), вірменів – 60 тис. (0,12%), німців – 37,9 тис. (0,07%), гагаузів – 32 тис. (0,06%). Не згаданих представників інших національностей, що проживають в Україні, разом близько 800 тис. чоловік (1,5%). Ще порівняно недавно ці дані виглядали інакше. За офіційною статистикою початку 30-х років нашого століття, відсоток населення інших національностей в Україні становив 24,2%, а перепис 1989 р. зафіксував уже 27,3%.\nОсобливо стрімко зросла за останні 60 років частка російського населення (більш як у два рази). Така динаміка зміни етнічного складу населення України і співвідношення його корінної та інонаціональної частин – реальний результат «найсправедливішої» у світі ленінсько-сталіянської національної політики.\nВ Україні ця політика була спрямована передусім проти її корінного населення. Засобами імперської централізовано-економічної системи і всієї потуги партійно-бюрократичної, ідеологічної і державно-репресивної машини український народ був підданий перманентному винищенню, себто справжньому етноциду. Йдеться і про послідовне руйнування соціально-економічної та культурно-традиційної основи українства – українського села, і про організацію голодоморів, масових розстрілів, виселень, переселень, заслань та інших заходів, що коштували українському народові десятків мільйонів людських життів та знівечених доль, і про налагоджену на державному рівні індустрію системної русифікації українців з інтенсивним скороченням їх національного шкільництва, приглушенням і затуманенням історичної пам'яті, пригніченням національної свідомості та гідності, і про брутальне вилучення з державного обігу та звуження сфери вжитку української мови та багато інших чинників цього страхітливого механізму. Наслідки не забарилися. Уже в 30-ті роки темпи природного приросту населення України значно знизилися; до того ж помітно зменшилася частка українців у цьому прирості. І сьогодні дійшло до того, що українці, які ще якихось півсотні років тому належали до народів з найвищим природним приростом населення, мають найнижчий у світі показник – з переважанням коефіцієнта смертності над народжуваністю. В умовах тоталітаризму знекровлено, здеформовано національну свідомість, мораль, перервано міжпоколінну успадковуваність традицій, грубо зґвалтовано релігійні почуття, зміщено інші духовні ціннісні орієнтири. Чималих втрат від цієї політики зазнали й національні меншини в Україні, очевидно, крім російської. Унаслідок фактичного ігнорування їх прав на підтримання і розвиток своєї національної ідентичності, через відсутність шкіл з рідною мовою навчання, національних культурно-освітніх закладів, дискримінацію и переслідування, виселення і переселення значна кількість представників цих меншин або полишила Україну, або асимілювалася – здебільшого русифікувалася.\nУкраїнці рівномірно населяють майже всю територію України, за винятком Республіки Крим та деяких південних і східних промислових районів. Майже в усіх областях України українців у сільській місцевості понад 90%. Тільки в Криму українці становлять четверту частину сільського населення. Відсоток українців у містах значно менший – у середньому близько 67%. Населення інших національностей розміщено нерівномірно: значна частина проживає в містах, промислових центрах, на прикордонних землях і в південноукраїнських областях, де з часу їх колонізації приплив іноетнічного населення особливо великий. З XVI–XVII ст. на східних окраїнах України, на Слобожанщині, а з кінця XVIII ст. – на Півдні України, у Бессарабії виникали російські поселення, які утворювали цілі острівці. Крім природного приросту, приплив російського населення в Україну постійно збільшувався внаслідок міграцій, поміщицьких і урядових переселень з російських губерній, осідання в Україні значної частини військовослужбовців, великого відсотка росіян у числі робітників промислових підприємств, державних службовців різних рівнів і рангів. У колишній царській Росії, як і в радянський час, залучення та спеціальне «вживлення» росіян до органів державно-адміністративного апарату в Україні було важливою складовою великодержавної політики. Заохочувані пільгами і привілеями, з Росії в Україну в значній кількості переселялися спеціалісти різних галузей господарства. За роки тоталітаризму чисельність російського населення в Україні зросла втричі.\nПоселення поляків на українській землі веде свій початок з часу загарбання Польщею Галицько-Волинського князівства в XIV ст. На захоплених магнатами і багатою шляхтою масивах землі поселялися селяни і дрібна шляхта з Польщі, а в містах – польські ремісники. Особливо значна кількість поляків проживала на Правобережній Україні та в Галичині. Інтенсивна польська колонізація східної Галичини і Волині тривала і в період окупації цих земель у 20–30-х роках\nXX ст. Кількість поляків в Україні значно скоротилася після другої світової війни у зв'язку з міждержавними угодами про репатріацію поляків з Радянського Союзу і українців – з Польщі. Тоді до Польщі переселилося з України близько мільйона поляків.\nНайбільш значна кількість білорусів віддавна була розселена в пограничній з Білоруссю смузі України. Білоруси брали також участь у колонізації Слобожанщини і Південної України. Перепис населення 1989 р. свідчить, що лише 35,4% білорусів в Україні назвали рідною свою національну мову.\nДо кількісно найбільших національних меншин в Україні належать євреї. Вони поселялися в Україні ще ^ часів Київської Русі, займалися здебільшого торгівлею та різними ремеслами і становили значний відсоток міського населення – понад 60%. Вони володіли також і чималими земельними маєтками, особливо в східній Галичині. У роки другої світової війни єврейське населення України дуже зменшилося через масове його винищення фашистськими окупантами, а в наступні десятиліття – внаслідок еміграції до Ізраїлю та інших країн. Тепер євреї розселені переважно в містах України, більшість з них вважає рідною мовою російську.\nВиникнення болгарських поселень в Україні пов'язане з колонізацією Півдня України наприкінці XVIII – у перших десятиліттях XIX ст. і втечею болгар з рідної землі від турецько-османського поневолення. Нині більшість болгар живе у західних районах Одеської і приазовських Запорізької областей, а значна частина – у містах України. Здавна на українських землях, зокрема у їх південно-західних районах, поселялися молдовани («волохи»). Рятуючись від турецьких загарбників і феодального гноблення своїх правителів-господарів, вони масово переселялися в «козацький край», засновували тут власні окремі поселення чи підселялися до українських.\nСучасні греки у південній Україні ведуть свій родовід ще з грецьких поселень у VI ст. до н. е. Упродовж наступних віків формування грецької етнічної групи на території України зумовлювалося різними чинниками політичного й економічного характеру. Важливу роль ще з княжих часів відігравала спільність греко-візантійського віросповідання. У деяких містах Центральної України (Київ, Ніжин) теж існували окремі грецькі громади. Нині більшість греків в Україні асимільована, вважає рідною мовою російську. До найдавніших іноетнічних поселенців в Україні належать також вірмени. Поневолення Вірменії у X–XI ст. арабами і турками-сельджуками зумовило хвилі втікачів з цієї країни не тільки в Крим, а й на західноукраїнські землі. Тут виникли компактні вірменські поселення, а в ряді міст (Львові, Кам'янці-Подільському, Луцьку, Могилеві-Подільському) утворилися вірменські громади. У новіший час вірменські колонії в Україні втратили свою цілісність, розпалися, здебільшого асимілювалися. Уряди Росії і Австрії значною мірою стимулювали переселення в Україну вихідців з різних західноєвропейських країн, зокрема німців. Вони звільнялися від податків, військової служби, користувалися правом самоврядування та іншими пільгами. Так, у другій половині XVIII ст. виникли колонії німців на Чернігівщині, а в першій половині XIX ст. – у ряді місцевостей Півдня України, Поділля, Волині. З XVIII ст. німецькі поселення з'являються в Галичині, Буковині й Закарпатті. Наприкінці 20-х років нашого століття в Україні проживало більше півмільйона німців. У часи другої світової війни переважну більшість їх переселили у східні райони Радянського Союзу, а значна частина виїхала до Німеччини.\nУ другій половині XIX ст. на Волині, зокрема в Рівненському, Дубненському, Луцькому і Купичевському повітах, виникли чеські поселення. Згодом компактні оселі чеських колоністів з'явилися також у Криму, Приазов'ї і на Поділлі. У пограниччі зі Словаччиною, Угорщиною, Румунією на суміжних українських землях поселялися компактними колоніями і розпорошено представники корінних мешканців цих країн. Вони і сьогодні становлять тут значний відсоток населення.\nВ Україні (здебільшого в південних районах) проживають поволзькі і кримські татари, караїми (колонії їх відомі ще з XIV–XV ст. і в ряді центрально- і західноукраїнських міст – Галичі, Києві, Львові, Луцьку), гагаузи, а також представники інших народів, передусім колишнього\nРадянського Союзу, в національній політиці якого надавалося особливого значення розмиванню етнічної цілісності народів, їх перемішуванню.\nОтже, Україна, як і більшість сучасних європейських країн, – держава з багатонаціональним складом населення. Властиво, не багатонаціональна держава, до якої входять різні народи, нації зі своєю етнічною територією, як, скажімо, Росія, Югославія, Індія, Індонезія, а держава, на території корінної нації якої у різний час поселилися і проживають групи інших народів, етнічна територія і національне ядро яких здебільшого знаходиться поза межами України. Цю різницю понять (яку, до речі, не завжди розуміють) слід мати на увазі, бо вони володіють різною предметною сутністю. Лише кримські татари входять сьогодні до складу України зі своєю етнографічною територією.\nПрийнята Верховною Радою України 16 липня 1990 р. Декларація про державний суверенітет України і проголошення 24 серпня 1991 р. Акту про незалежність Української держави з наступним його всенародним підтвердженням на референдумі 1 грудня 1991 р. заклали основу вільного розвитку не тільки українського народу, а й усіх національних меншин, що проживають на території України.\nУ Декларації проголошено, що держава забезпечує національно-культурне відродження українського народу, його історичної свідомості й національних традицій, функціонування української мови як державної в усіх сферах суспільного життя, а також гарантує право вільного національно-культурного розвитку громадянам України інших національностей.\nВ умовах гострої економічної кризи, підступних і ворожих дій проти молодої Української держави учорашніх комуністичних правителів та їх слуг, багато з яких залишилося при владі і діє по-старому, все ж інтенсивно реалізуються визначальні принципи національної політики нової України. Виникають різні громадські культурно-просвітницькі товариства, які розгортають роботу щодо формування національної свідомості широких народних мас, відновлення історичної пам'яті, відродження кращих культурно-побутових традицій. Чимало зроблено за порівняно невеликий час для реформування шкільної освіти в Україні з тим, щоб вона краще служила потребам національно-культурного розвитку українців та інших національних груп населення України. Помітно пожвавилося освітнє і культурне життя національних меншин.\nУтворення самостійної Української держави позитивно вплинуло на моральний стан і активізацію національно-культурного руху українців поза межами України. Передусім це стосується українців, розпорошених на території колишнього Радянського Союзу, які внаслідок цілеспрямованої політики більшовицького режиму були приречені на асиміляцію. Тепер вони створюють свої суспільно-культурні організації, налагоджують зв'язки з відповідними громадськими і державними структурами в Україні. Активно діють, наприклад, товариство української культури «Славутич» у Москві, таке ж товариство «Кобза» в Уфі, український культурний центр в Алма-Аті, українські громади в Литві, на Далекому Сході та в багатьох інших регіонах.\nДух національного відродження і державотворення є сьогодні найголовнішим чинником єднання українців як на своїй рідній землі, так і поза нею сущих.


ТОП 3 способи провести успішну відеоконференцію на віддаленні\nЗа останній рік відеоконференції, або відеодзвінки стали одним з основних способів зв’язку з іншими людьми. Чи то на професійному чи особистому рівні вона стала для нас частиною життя.\nНавіть після того, як соціальна ізоляція припиниться, компанії мають зробити вибір на користь відеодзвінків, щоб заощадити час та ресурси. Проте одна з труднощів цих віртуальних зустрічей – ефективний зв’язок між співрозмовником.\nСьогодні ми дамо кілька простих порад, як залучити аудиторію у відеоконференцію та утримувати увагу у віртуальному середовищі.\nПідвищення залученості до відеоконференції.\nДля того щоб привернути увагу співрозмовника, необхідно відразу ж зацікавити їх у розмові та постійно відновлювати цей інтерес. Важливо пам’ятати, що під час відеоконференції людина розмовляє не з групою, а з кількома людьми, які зазвичай знаходяться на самоті, сидять удома та дивляться відео. Це означає, що інші завдання та дії можуть легко відвернути їхню увагу.\nЩоб спробувати уникнути можливих відволікаючих факторів, почніть розмову з особистої історії, що стосується обговорюваної теми. Коли ви можете відкритися трохи більше, ніж зазвичай, це нормально. Настав час скористатися тим фактом, що особисте та професійне життя все більше взаємопов’язане. Потім попросіть тих, хто дивиться, взяти участь та якось відреагувати на історію.\nЯкщо група невелика, ви можете спочатку поставити запитання та перетворити презентацію на діалог. Потім модеруйте обговорення, якби ви це робили особисто за столом для переговорів. Якщо це велика група, проводіть опитування в стилі так або ні. Це закриті питання, на які люди можуть відповісти, піднявши руки або коментуючи в чаті.\nПід час відеоконференції доповідач також має спонукати учасників відповідати на запитання та робити коментарі. Ми рекомендуємо вам запросити когось для модерування вікна чату та залучити до розмови більше людей.\nПроеціювати енергію на екран.\nНа зустрічі чи живій презентації можна відчути атмосферу навколишнього середовища та зрозуміти, як публіка реагує на те, що відбувається. Це допомагає направити мову так, щоб вона зробила більший вплив на аудиторію. Але у відеоконференції це може ускладнитися через візуальне обмеження читання мови тіла та міміки.\nУ зв’язку з цим слід зазначити, що основними інструментами для проектування енергії через екран є голосові вібрації, жести рук, міміка та поза. Підвищення та зниження голосу, зміна висоти звуку, збільшення або зменшення швидкості – відмінні способи змусити аудиторію уважно слухати.\n3 поради, як правильно вести діалог у відеочаті?\n№1 Говори руками.\nДеякі платформи та інструменти дозволяють записувати відеоконференції. Скористайтеся цією можливістю, щоб записати себе і перевірити, чи ваші жести говорять те саме, що й повідомлення, яке ви хочете донести.\nДеякі рекомендації полягають у тому, щоб тримати жести в межах кадру екрана та відсувати тіло трохи від камери, щоб тримати руки у полі зору. Хороше практичне правило – голова повинна займати 1/3 екрана. Тим, хто використовує віртуальне тло, важливо тримати жести перед тілом, а не вбік, щоб уникнути небажаних ефектів.\n№2 Продемонструйте свою посмішку.\nПосмішка – чудовий спосіб випромінювати енергію. Але до неї також потрібно ставитись обережно. Професіонали не повинні посміхатися, якщо вони говорять про погані новини. Але навіть якщо це тема, можна посміхнутися під час презентації чи завершення виступу на відеоконференції. Посмішка показує, що доповідач готовий до розмови та знає, що вона має цінність.\nАле ваша посмішка має бути щирою, оскільки фальшива посмішка може втратити довіру. Також рекомендуємо дивитися глядачам у вічі, зосереджуючись прямо на об’єктиві камери.\n№3 Встаньте та уявіть.\nМи інстинктивно сідаємо за комп’ютер і вітаємо інших. Але в даному випадку, ми рекомендуємо вам стати і зробити це стоячи. Крім покращення постави та підвищення впевненості у собі, стоячи під час презентації можна використовувати для передачі енергії та залучення аудиторії. Тим більше, стоячи ми не почуваємося скутими.\nНа будь-якій віртуальній зустрічі найважливішими учасниками відеоконференції є люди, які сидять на самоті за своїми комп’ютерами. Тому доповідачі повинні створювати зв’язки через екран, щоб увімкнути їх у розмову та доставити бажане повідомлення.\nЯкщо ви вже освоїли важливі принципи спілкування з відеозв’язку, поділіться з нами. Дуже цікаво дізнатися, які нюанси ви помітили і як із ними справляєтеся.\nPrevious articleЧотири аспекти здоров’я та фізичної форми\nNext articleЗа якими ознаками можна розпізнати корисну людину?


ᐈ Ущільнювач скла бічного на Грейт Вол Хувер 6107013AK00XB потрібно купити? Низька ціна 205 грн в магазині CHERY.NET.UA\n→ Ущільнювач скла бічного\nУщільнювач скла бічного Грейт Вол Хувер 6107013AK00XB\nАвтомобільну запчастину ущільнювач скла бічного можна використовувати для ремонту автомобіля Грейт Вол Хувер. 6107013AK00XB розроблений для сервісного та технічного обслуговування.\nВідправимо ваше замовлення вже СЬОГОДНІ в будь-яку точку України, при замовленні до 16-00 з ПН-ПТ, СБ до 14.00. Все, що потрібно для китайських авто ви можете придбати в одному магазині! Ущільнювач скла бічного - Надається 14 днів гарантії на обмін або повернення.\nУщільнювач скла бічного. Артикул: 6107013AK00XB\nУщільнювач скла бічного на Хувер\n6107013AK00XB • Ущільнювач скла бічного • Great Wall Hover вибирають:\nУплотнитель капота Китай Грейт Вол Хувер\nОтзывы о товаре ущільнювач скла бічного Грейт Вол Хувер


Малюк в автомобілі (вибираємо автокрісло) | Новости и советы для прекрасной половины! | Женский Журнал - «Мелитополь»\nМалюк в автомобілі (вибираємо автокрісло)\nМи живемо трохи далеченько від центру міста. Ви самі розумієте, що таке опинитися з дитиною на громадському транспорті в годину пік! Ось і переді мною постала дилема: що робити, коли необхідна свобода пересування, а користування міським транспортом перетворюється на випробування з присмаком «фактор страху»?\nВихід є — викликати таксі або спробувати себе в ролі водія сімейного автомобіля. Я зупинилася на другому варіанті. Уява малювала картинки ідилії: сумки в багажнику, синку в автокріслі, донька затишно влаштувалася на задньому сидінні разом з ляльками, в салоні приємна музика, з кондиціонером не страшна червнева спека, а я вся така елегантна і красива впевнено вписуюся в віраж...\nАле як тільки справа торкнулася безпосередньо виїзду з дітьми в місто — прийшов час поглянути на речі реально. Не буду розповідати про те страху, який ніяк не дозволяв мені рушити з місця (чомусь одній мені було легко, а з діточками — страшнувато). Скажу одне: водіння машини дійсно полегшує життя, але в той же час піднімає багато питань, про які раніше не доводилося замислюватися. Про них по порядку...\nПо-перше, дитині автокрісло не просто потрібно — необхідно! Щоб вибрати дійсно якісну модель, має сенс обійти кілька спеціалізованих відділів дитячих магазинів (бажано разом з чоловіком, а якщо є можливість, то і з малюком), де уважно оглянути і випробувати пропоновані крісла.\nМІЦНІСТЬ і в той же час мобільність і вага — крісло повинно бути достатньо легким і маневреним, щоб ви не зіпсували собі спину, якщо виникне необхідність дістати його з машини (особливо це стосується крісел-переносок для самих маленьких).\nГАБАРИТИ — крісло повинно бути досить широким і просторим, (є моделі, регульовані по ширині в залежності від розмірів дитини і одягу на ньому), оснащений бічними захисними виступами у голови по обидва боки особи, мати хорошу систему пристяжних ременів (найнадійнішою вважається система з 5 ременів) краще з декількома рівнями регулювання в залежності від росту дитини.\nРІВЕНЬ НАХИЛУ — бажано, щоб крісло можна було встановити під різними рівнями нахилу, хоча моя практика показала, що найбільш активно використовуються лише два положення — сидячи і напівлежачи.\nВІДПОВІДНІСТЬ ВАГИ дитини, а не тільки зростанню, оскільки система забезпечення безпеки розрахована на певну вагу.\nПоки ви пристрасно обговорюєте з консультантом переваги і недоліки різних моделей, дозвольте дитині допомогти вам з вибором: нехай малюк посидить на різних кріслах, повірте, дитина не стане затримуватися там, де йому незручно, а це вже важливий критерій вибору!\nЩе одне: ми відразу під'їжджали за кріслом на машині і спробували по черзі встановити кілька цікавих, на нашу думку, моделей в салоні нашого автомобіля. У кожної машини, як і кожного крісла, є свої особливості, і після «примірки» деякі моделі самі собою «відсіялися», залишилися лише дві.\nОтже, визначилися з моделлю. Якщо ціна вас влаштовує, то можна привітати вас з вдалою покупкою. Якщо ж модель дорогувата, можна відправитися в інших магазинах у пошуках дешевшого крісла даної моделі, піти на ринок або купити крісло з рук. Однак будьте обережні, інакше ви сильно ризикуєте, купуючи крісло «б/у». Ніхто не зможе вам гарантувати, що воно не бувало в аварії, або не втратила терміну експлуатації: зовні, можливо, воно виглядає як нове, але всередині може мати пошкодження.\nЯкщо крісло вже куплено, справа за малим — встановити його в машині. Найбільш безпечним вважається місце навскоси від водія на задньому сидінні.\nПотрібно сказати, що ми побоювалися того, що син відмовиться сидіти всю дорогу пристебнутим. Тут наші очікування не виправдалися: малюк легко переносив тригодинні переїзди і ні разу не плакав.


Яскравим концертом у Каневі відсвяткували День працівників сільського господарства (фото) - Новини Канос, слідами твого міста\n20.11.2019, 12:01 0 1 509\nІз нагоди відзначення Дня працівників сільського господарства у міському будинку культури канівці вітали із професійним святом працівників та фахівців 3-ох тисячного колективу ПрАТ «Миронівська птахофабрика» МХП.\nПро це повідомляє «Kanos» із посиланням на інформацію із сторінки «ВО Черкащини – м.Канів».\nІз вітальним словом до працівників звернулася директор ПрАТ «Миронівська птахофабрика» Ольга Форостяна. Вона висловила щиру вдячність робітникам та фахівцям підприємства за старанну працю по забезпеченню продовольчої безпеки нашої держави. Побажала щастя, здоров’я, добробуту, невичерпної наснаги та подальших успіхів кожному робітнику та фахівцю підприємства.\nРазом з Канівським міським головою Ігорем Ренькасом та головами сільських ОТГ, з професійними святом робітників привітав і очільник Канівської районної організації ВО «ЧЕРКАЩАНИ», голова ГО «РІДНА ЧЕРКАЩИНА» Микола Фесенко.\nНа святі крім вітань, кращим робітникам ПрАТ були врученні грамоти та подарунки від МХП, а на завершення заходів подарована – концертна програма від кращих колективів міста.


Подорож хорошого пса | Афіша Вінниці: кінотеатри, дискотеки, клуби, ресторани, концерти\n13.06.19 - 10.07.19\nВ. Брюс Камерон, Майя Форбс\nУ головних ролях: Денніс Куейд, Бетті Джілпін, Джош Ґед, Джейк Менлі, Єн Чен\nЦе історія про справжню відданість собаки. Для Бейлі Ітан не просто господар, а друг на все життя. На жаль, пси живуть набагато менше, ніж люди. Але це ніколи не заважало Бейлі знаходити Ітана в тілі нового собаки.\nТер'єр, бульдог або дворняга – ким би він не був, завжди знаходив свого друга. І головне, що Ітан завжди впізнавав свого вихованця. Але роки йдуть, у чоловіка вже є внучка Сі Джей – тепер Бейлі повинен піклуватися про дівчинку. Як мінімум, так попросив Ітан, та й сам пес перейнявся любов'ю до Сі Джей. Кожен раз, коли він буде перероджуватися, знайде свою дівчинку та робитиме її життя трохи кращим і спокійнішим.


"Північний потік-2" не потрібен ЄС для енергопостачання, – віцепрезидент Єврокомісії | Новинарня\nHome / Світ / Європа / “Північний потік-2” не потрібен ЄС для енергопостачання, – віцепрезидент Єврокомісії\nВіцепрезидент Єврокомісії Франс Тіммерманс. Фото: REUTERS/Eduardo Munoz\nВіцепрезидент Єврокомісії Франс Тіммерманс заявив, що газопровід “Північний потік-2” не потрібен Євросоюзу для енергопостачання.\nПро це нідерландець сказав в інтерв’ю Tagesspiegel, передає “Укрінформ“.\nЄврокомісар, який курирує кліматичну стратегію Green Deal, відповів на запитання про свою незгоду з позицією Німеччини щодо російського проєкту.\n“Нам не потрібен “Північний потік-2”, – заявив він на запитання, чи має сенс трубопровід з точки зору енергетичної політики.\nКомісар Тіммерманс повторив, що Європейська комісія завжди говорила, що з її точки зору проєкт не є необхідним для енергопостачання ЄС. Але враховуючи те, що труба вже існує, Комісія ЄС повинна принаймні забезпечити її використання відповідно до правил ЄС, подобається це Росії чи ні.\nПов’язані публікаціїЄврокомісіяЄСПівнічний потік


Crullé Serenity C3 | Alensa UA\nCrullé Serenity C3\nCrullé Serenity C3 829 грн.\nФорма цієї оправи кругла, що ідеально підходить для квадратної і прямокутної форм обличчя. Колір оправи в основному чорний, який є відмінним і надійним вибором для повсякденного, але елегантного стилю. Колір лінз є блакитним, що ідеально підходить для зменшення загальної яскравості. Дані сонцезахисні окуляри є поляризовані. Поляризовані лінзи містять спеціальний фільтр, який блокує інтенсивне відбите світло, що, по суті, зменшує відблиски і надає додатковий захист для ваших очей. Ці окуляри підходять для керування автомобілем. Вони оснащені поляризаційним фільтром, який сприяє зменшенню відблисків та відбиття світла. Оправи переважно виготовлені з легкого та міцного пластику. Хочете побачити чи окуляри ідеально підходять для Вас? Ознайомтеся з нашою віртуальною приміркою!


КПП Тиса: на Закарпатті трапилися сутички між прикордонниками та заробітчанами\nНа КПП "Тиса" на Закарпатті 31 травня відбулися зіткнення між перевізниками-заробітчанами і прикордонниками\nВодії і пасажири міжнародних бусів із посилками українців в Італії відмовилися розмитнювати свій вантаж\nВони перекрили виїзд із КПП для всіх, зі свого боку митники залучили до врегулювання ситуації силовиків\nУ результаті з угорської сторони на в'їзд до України черга розтяглася на 8-10 кілометрів\nПісля виїзду на місце подій глав ДМС та Держприкордонслужби здійснення пропускних операцій на КПП "Тиса" було відновлено\nНа Закарпатті заробітчани-водії міжнародних автобусів заблокували роботу контрольно-пропускного пункту "Тиса". На місце стягнули силовиків, які перекрили рух. У результаті з угорської сторони на в'їзд до України черга розтяглася майже на 10 кілометрів.\nПро це спочатку в своєму Telegram-каналі повідомив журналіст Віталій Глагола. У МВС пізніше пояснили, що причиною блокування став протест проти перевірки посилок із Італії, адже деякі з водіїв відмовляються письмово декларувати переміщувані товари та подавати документи до митного контролю (щоб подивитися фото і відео, доскрольте новину до кінця).\n"Там водії і пасажири бусів із посилками італійських заробітчан відмовляються розмитнювати свій вантаж і перекривають виїзд із КПП для всіх. Зараз стоїть 50 неоформлених бусів", – написав журналіст.\nЗа його словами, на місце сутички одразу стягнули усі резерви Чопського прикордонного загону та додатково 50 прикордонників із міста Львів, які на авто й зі щитками заблокували можливість без оформлення покинути пункт пропуску "Тиса".\n"За моєю інформацією, передісторія така: раніше водії бусів із посилками платили за те, аби в‘їхати без розмитнення на територію України 500€ з буса, а зараз від них вимагають розмитнити вміст мікроавтобуса за ціною 1€/кг, а ті відмовляються", – пояснив журналіст.\nВідомо, що з угорського боку на в’їзд в Україну черга розтягнулася на 8-10 кілометрів. Як повідомляє ТСН, угорці не запускали нікого на територію свого КПП – вони розклали намет для українців, які вже декілька днів стояли у черзі.\nЯк пише місцеве видання Mukachevo.net, голова Закарпатської ОДА Олексій Петров раніше доручив силовим органам Закарпаття створити групи мобільного реагування для перевірки посилок громадян.\nСам Петров пояснив схему перевізників із посилками, зазначивши, що ті провозили товари незаконно за хабарі. Як йому доповіли правоохоронці, така схема запрацювала після пом'якшення карантину.\n"Водії мікроавтобусів, які наразі перебувають на митному посту, окрім особистих речей громадян, переміщують посилки на замовлення. Деякі з них відмовляються письмово декларувати переміщувані товари та подавати документи до митного контролю. Складено декілька карток відмов. Це унеможливлює перетин кордону на законних підставах", – повідомили митники, підкресливши, що саме це і стало перепоною на кордоні.\nУ зв’язку з "діями окремих осіб", котрі прямують на в’їзд в Україну та не пройшли належні види контролю, здійснення пропускних операцій у пункті пропуску "Тиса" на кордоні з Угорщиною було призупинено.\n"Від ранку 31 травня водії транспортних засобів унеможливлюють в’їзд та виїзд автомобілів через пункт пропуску. Їхні дії часом носять провокативний характер, адже намагаються чинити тиск на контрольні служби", – пояснили в пресслужбі Міністерства внутрішніх справ.\nТам підкреслили, що для недопущення провокацій та порушення режиму в пункті пропуску було залучено додаткові сили Державної прикордонної служби України.\n"Радимо врахувати ситуацію, що склалася, під час планування подорожі через кордон та, за можливості, утриматися від поїздки або обрати інші пункти пропуску", – додали в МВС.\nЩоправда, після виїзду до Ужгорода в.о. голови Державної митної служби Ігор Мураєва та голови державної прикордонної служби Сергій Дайнеки ситуацію з протестами водіїв, які заблокували КПП "Тиса", вдалося врегулювати. Пропускні операції у пункті пропуску на кордоні з Угорщиною було поновлено.\nЯк повідомляв OBOZREVATEL, у Польщі під час спроби перетнути кордон із Чехією затримали 33 українців і двох чехів, які хотіли уникнути проходження обов'язкового 14-денного карантину.\nУкраїнаУжгородзаробітчаникордонДержавна міграційна служба УкраїниДержавна прикордонна служба України


4 травня біля пам’ятника воїнам-медикам відбулися урочисті заходи з нагоди Дня Перемоги та Дня пам’яті та примирення. Серед присутніх були представники різних поколінь – ветерани, викладачі, студенти, ліцеїсти, які долучилися до церемонії вшанування пам’яті полеглих воїнів і жертв Другої світової війни. Цього дня усіх їх об’єднало розуміння того, що це знакова і трагічна подія для історії людства, яка вплинула на долі людей і цілих держав. Виступаючі наголосили, що це свято є зворушливим і світлим днем, який має нагадувати про героїв, які віддали свої життя за мир та майбутнє нашого народу.\nЗ надихаючою промовою до присутніх звернувся наш ветеран війни Ковров Яков Григорович, який назвав цей день найдорожчим святом та символом незламності і боротьби за свободу та гідність усього людства. Він звернув увагу студентів на необхідності гідного вшанування подвигу ветеранів та увічнення перемоги над нацизмом.\nЗі святковим концертом перед присутніми виступили колективи художньої самодіяльності студентського клубу академії, які виконали патріотичні пісні. За участі ветеранів, викладачів, студентів та співробітників академії відбулося урочисте покладання квітів до пам’ятника загиблим воїнам-медикам, які загинули у роки Другої світової війни.\nНа святі також відбулося урочисте нагородження переможців олімпіади ім. Галини Романової з 9 видів спорту. Перше місце посіла команда студентів І медичного факультету, друге місце – команда ІІ медичного факультету, третє місце – об’єднана студентська команда стоматологічного та ІІІ медичного факультетів.\nУсі хто доклав зусиль для Перемоги навіки залишаться у пам’яті вдячних нащадків. Історія про їхні героїчні вчинки буде передаватися з покоління до покоління і нагадуватиме молоді про цінність свободи та миру!


"ND Group Development" предста | RealtyBestUA\nПродажа 2-x этажного дома, , Чумака\n"ND Group Development" представляє до продажу неповторну європейську концепцію котеджних будинків з продуманим архітектурним рішенням для затишного та комфортного життя. Котеджне містечко "City Villa Club" знаходиться за адресою: вул. Чумака, село Вовчинець, Івано-Франківської міської ради, Івано-Франківської області. Розташоване в тихому місці, в оточенні зеленого масиву поряд з річкою та елітним приватним сектором. Площа земельної ділянки 2,8 га. Комплекс включає в себе 86 котеджів з різноманітним плануванням, індивідуальним подвірям, власним гаражем в будинку, приватною терасою на останньому поверсі з чудовими краєвидами. Проектом забудови передбачено будівництво житлових будинків двох типів: дуплекси та таунхауси. Площі житлових будинків від м2 до 175,70 м2. Прибудинкові земельні ділянки від 1,5 до 4 соток. "City Villa Club" сучасне, компактне, безпечне котеджне містечко для тих, хто обирає для себе та своєї сімї тільки найкраще. Територія містечка щедро озеленена з елементами ландшафтного дизайну, облаштована дитячим та спортивним майданчиками, відкритим басейном, власним магазином, паркомісцями для мешканців будинків та гостей. В радіусі пішохідної доступності знаходяться великі супермаркети: ТЦ Велес, Торба, Метро та будівельний гіпермаркет Епіцентр. Індивідуальні будівельні рішення підкреслять унікальність власника та задовольнять потребу в заміському комфорті в абсолютній приватності з власним простором і безпекою, яку створює закрита територія та охорона котеджного містечка. Концепція "City Villa Club" створена для втілення мрії в життя будь-якого покоління та задає кардинально новий стиль життя! Подробно: Чумака, таунхаус, стены: керамический кирпич, жилых этажей: 2, участок:\nНомер предложение: 384337\n1 668 577 грн\n61 550 USD\nДобрый день Петро, У меня есть вопрос по Продажа 2-x этажного дома, , Чумака :


1 квітня у Великий четвер владика Юліян відслужив у Катедральному храмі м. Дрогобича Літургію св. Василія Великого. "Умиваючи ноги своїм учням, а такий звичай у ці часи могли сповнювати тільки слуги, Христос показує нам як і ми повинні поширювати поміж собою Христове царство, яке утверджується тільки у любові та взаємному служінні," - зазначив владика Юліян звертаючись вірних під час Літургії. Цьогоріч владика Юліян освятив нові антимінси після завершення Вечірні, яка служилась разом з Літургією св. Василія Великого.\nПід час чину освячення при допомозі священноєреїв архиєрей заклав у антимінси мощі святих, які попередньо помащуються гарячою воскомастикою. Після завершення Літургії владика здійснив чин омиття ніг. Архиєрею спіслужив митр.прот. Тарас Гарасимчук (канцлер єпархії) та 17 священноєреїв з 10-ти деканатів єпархії.\nАнтимінс - це чотирикутне полотно, виготовлене з льону або шовку. На теперішніх антимінсах зображується покладення Ісуса Христа до гробу після зняття з хреста, а також чотири євангелисти. Антимінс знаходиться на престолі. Він виник з давнього християнського звичаю звершувати Літургію на гробі мученика. На зламі VIII-IХ стт. частинки мощей святих почали вкладати у матерію і класти на престолі.


Juice Lubes\t1\nВіддаєте перевагу велопоїздки галасливому і запорошеному громадському транспорту? Не хочете витрачати час на простий в пробках і витрачати гроші на бензин? Ведете здоровий спосіб життя і хочете виглядати струнким і підтягнутим? Тоді велосипед-Це ваш вид транспорту! Але для того, щоб їздити на ньому можна було комфортно і безпечно для вас і оточуючих, йому потрібен постійний догляд і регулярне обслуговування. Для цього використовуються найрізноманітніші сучасні інструменти та аксесуари, одним з яких є мийка ланцюга.\nМийка ланцюга – або цепемойка) - це вкрай необхідний аксесуар в обслуговуванні велосипедного ланцюга, який потрібен для продовження періоду використання ланцюга і всієї системи трансмісії в цілому.\nМийка ланцюга має вигляд простого контейнера, виконаного з пластика, всередині якого обертаються дві або три спеціальні щітки.\nЯк проводиться очищення ланцюга?\nДля того, щоб очистити ланцюг свого велосипеда за допомогою спеціальної мийки ланцюга необхідно надіти таку цепемойку на ланцюг, всередину неї налити спеціальний миючий засіб і за допомогою простого обертання педалей привести в активність очисні щітки (ролики), які дуже ретельно промивають ланцюг велосипеда без особливих зусиль. Щоб велосипедна ланцюг повністю очистилася, рекомендується проводити кілька таких чисток, змінюючи при цьому засіб для чищення всередині цепемойки.\nНа сайті нашого інтернет магазину представлений широкий асортимент мийок ланцюга високої якості від відомих виробників. Ми пропонуємо вам найвигідніші моделі мийок ланцюга за доступними і прийнятними цінами. З нашими цепемойкамі ваш велосипед прослужить вам довгий час, гарантуючи вам тільки комфорт і зручність від велопрогулянок на свіжому повітрі.


Ялівець горизонтальний Andorra Compact 3 річний, Можжевельник горизонтальный Андорра Компакт, Juniperus : продажа, цена в Івано-Франківській області. саджанці декоративних дерев і чагарників от "Інтернет-магазин "РАЙський Куточок"" - 447655180\nЯлівець горизонтальний Andorra Compact 3 річний, Можжевельник горизонтальный Андорра Компакт, Juniperus\nЯлівець горизонтальний Andorra Compact 3 річний в 1,5л контейнері.\nМАКСИМАЛЬНА ВИСОТА / ШИРИНА: 0,4-0,5м /2-3м.\nФорма: популярний декоративний невисокий вічнозелений ялівець, плоскоокруглий, подушковидний карликовий чагарник, гілки розташовані дуже густо, з середини спрямовані назовні і трохи підняті. Характеризується середньою швидкістю росту.\nРозмір: в 10 років досягає висоти 0,4 м, діаметра крони 2м. Щорічний приріст у висоту 5-10см, в ширину 15-25см.\nОсобливості: здоровий і морозостійкий вид.\nХвоя: влітку сіро-зелена, взимку фіолетова луската неймовірно декоративна, дуже дрібна.\nГрунт: росте на всіх сухих і свіжих, добре дренованих, навіть бідних грунтах, від кислотних до лужних.\nЗастосування: використовується в групах, альпінаріях або в одиночних посадках.\nХарактеристика сорту: всі декоративні види ялівців дуже світлолюбні і люблять відкриті сонячні місця. Фітонцидні властивості ялівцю давно відомі в профілактичній медицині. У тіні інших дерев вони марніють і швидко втрачають свою природну красу і чарівність. Ялівці чудово співіснують з іншими рослинами.


Чарівний бал квітів, сонця і краси... Милуйтеся! Фото\nЦього липневого дня малеча і дорослі очікували по-особливому, бо малювати, аплікувати, створювати композиції та ще створити КВІТКОВИЙ БАЛ з живих квітів та ще в їх чарівному оточенні - то Свято Душі…\nБал квітковий Липень влаштував,\nВ кольори розкішні наш Садок прибрав,\nЗаквітчав дівчаток – їх і не впізнати...\nЯк тепер найкращу Квітку обирати ?\nНамалюємо й заплікуєм наші квіти,\nЩоб всміхнувся Липень і раділи діти,\nВ ніжинський Квітучий Дивограй !\nЩоб навчити дитину бачити прекрасне, треба носити красу і щирість у серці, а ще - непересічну любов до країни Дошкілля. Творчі педагоги нашого садочка, щиро віддані улюбленій справі і серед них є нагода відмітити кращих - Колесник А.В., Парубець Н.Г., Нагорна І.В., Гавриляко Ю.В., Мархель І.В., Бабич А.В.\nУ кожній квіточці , у кожній справі їх руки і серце, їх відданість і щира увага до дитини. Ось малюки милуються чорнобривцями і майорами, гладіолусами і космеєю, нагідками і розкішними трояндами, петунією і дзвіночками… Цю красу творили, доглядали разом з дітками і батьківською родиною з ранньої весни, і вона перетворилася у ці липневі дні у Квітковий Рай. Милуємося разом…\nІ ось урочиста мить - звучить "Вальс Квітів" (музкерівник Нагорна І.В.) П.І.Чайковського і наші діти – квіти , які уявили себе улюбленою квіткою, закружляли легко під чарівну мелодію вальсу. Квітковий бал зачаровує і дорослих і малечу . Художній вернісаж «Квітковий Рай» із дитячих робіт сьогодні прикрасив садочок, по-особливому, щемко і незабутньо.\nМилуйтеся і радійте разом з нами. У такі хвилини ще раз переконуємося - що Любов і Краса врятують Світ для нашої малечі.\nДНЗ №13 , Бал квітів


Студент помер після вакцинації на Київщині: МОЗ назвало попередню причину | Здоров'я\n21 Вересня 2021, 07:50\nОстаточна причина смерті 19-річного студента стане відома приблизно за місяць. Наразі є підстави для подальших досліджень. Медики вилучили матеріал для проведення гістологічної та токсикологічної експертизи.\nПро смерть 19-річного студента повідомила адміністрація Українського гуманітарного інституту, де він здобував освіту. Померлого звали Володимир Сало, він навчався на третьому курсі за спеціальністю Філологія.\nВідомо, що хлопець приїхав на навчання до Бучі із Львівської області. Він народився у багатодітній сім’ї, під час навчання працював репетитором англійської мови.\nВакцина Pfizer і BioNTech від коронавірусу Вакцинація Коронавирус Covid-19 МОЗ МОЗ України Смерть


Відмовитись від імпорту можливо: як Україні збільшити видобуток газу | Факти ICTV\nЛипень, 09 , 2019 в 16:40\nЗа рік Україна споживає майже 32 млрд кубів газу. З них 21 млрд – це власний видобуток, а ще 11 ми змушені постачати з ЄС. Хоча за своїм потенціалом Україна здатна з імпортера перетворитися в експортера газу. За запасами вуглеводнів, ми треті в Європі. За найскромнішими підрахунками, у вітчизняних надрах від 600 млрд до трильйона кубів газу. Найбільші поклади у Харківській та Полтавській областях, на Західній території Україні, а також поблизу Одеси.\nТеги: Газ, нафта, Україна