Зеркало мира - Повітряні замки, або дещо з життя зрадників\nМаріонеткова влада окупованого Криму розродилася черговими переможними реляціями: за словами «голови Держради Республіки Крим» Владіміра Константінова (за сумісництвом - зрадника Батьківщини та шахрая в особливо великих розмірах), «вже за результатами цього року поріг у 6 мільйонів туристів, які приїхали на півострів, буде подолано». Утім, цей колоритний діяч «руссково міра», який, крім зради Батьківщини та багатомільйонного кредитного шахрайства, прославився своїми земельними оборудками в заповідній зоні Південного берега Криму, на цих словах не зупинився й почав розпатякувати далі. Мовляв, протягом «українського періоду» показник у 6 млн. туристів було досягнуто лише 1 раз (за результатами 2013 року - Ред.), а «ми» (окупанти та маріонеткова влада - Ред.) «з легкістю» досягли тих самих результатів. Ну й, звичайно, після такої заяви гаспадін Константінов вже не міг: відповідно до його віщувань, звичайний для Криму радянських часів туристичний потік - 10 млн. туристів - буде досягнуто вже 2019 року, після запуску залізничної частини Керченського мосту.\nЯк тут не пригадати славнозвісних Іллю Ільфа та Євгенія Петрова з їхнім романом «12 стільців»! Одразу на думку приходить епізод із Васюками - маленьким містечком на Волзі, де «Остапа понесло». У планах «великого комбінатора» було проведення у Нью-Васюках низки грандіозних заходів, аж до міжгалактичного шахового турніру. Щось нагадує з реалій окупованого Криму, чи не так?\nТа, незважаючи на цензурні рогатки, які з усіх сил установлюють окупанти на українському півострові, репресії та атмосферу залякування, час від часу правдива інформація звідти все ж таки просочується. Так. ще один видатний «русскомірєц» - власник ялтинського приватного зоопарку «Сказка» такий собі Зубков, який свого часу закликав Росію «прийти», скаржиться, що «порівняно з 2013 роком відвідуваність зоопарку впала у 8 разів».\nЕксперти туристичної галузі вважають, що показники відвідуваності «Сказки» відображають реальні потоки платоспроможних туристів на півострів. Ключове слово тут якраз є «платоспроможних», оскільки як влада всієї імперії, так і її кримських маріонеток, вже неодноразово була помічена в залученні відпочивальників до «націоналізованих», а в реальності - вкрадених у законних власників - кримських санаторіїв та пансіонатів. Іншими словами, «туристів» звозять до Криму за кошти як імперського, так і регіональних бюджетів. До того ж у добровільно-примусовому порядку: інсайдерська інформація свідчить, що відмовитися від такої «пропозиції» «відпочити» у Криму для середнього росіянина обертається відчутними неприємностями.\nАле й навіть з урахуванням таких от «туристів» поза власною волею, реальний туристичний потік на окупований півострів навіть близько не сягає цифр, озвучуваних кремлівсько-сімферопольськими комбі-наторами. Бо, як підраховано тими ж таки експертами туристичної галузі, сумарна провізна потужність Керченської переправи та Сімферопольського аеропорту навряд чи досягає мільйона пасажирів на рік. Так, колишній міністр туризму та курортів АР Крим Олександр Лієв вважає, що наявні шляхи сполучення не у змозі перевезти за рік більше, ніж 800 тисяч пасажирів.\nТа як би там не було, навряд чи реальні пасажиропотоки, а відтак і кількість туристів наближатиметься навіть до такої цифри. Адже, починаючи з 2017 року, окупаційна «влада» збирається учергове підвищувати ставки курортного збору від 300 рублів (близько 120 грн). Для порівняння, у Сочі ставку курортного збору планується встановити в розмірі від 20 рублів.\nЦікавою є розмова між українським експертом та представниками туристичної індустрії в окупованому Криму, яка відбулась на початку грудня 2016 року. На наш погляд, вона якнайкраще ілюструє реальну ситуацію в туристичній галузі в «русском мірє», частиною якого, на його нещастя, випало стати Криму. Можна, звичайно, в цьому випадку сподіватися на Керченський міст, та ймовірність його успішної «здачі» приблизно така ж сама, як і побудови повітряного замку ялтинською будівельною компанією «Консоль», яка, до речі, належить тому самому гаспадіну Константінову.\nНезалежні експерти у галузі мостобудування, наприклад, професор Хольгер Свенсон (ФРН), вважають оголошені терміни будівництва та здачі в експлуатацію Керченського мосту у грудні 2018 року фантастичними. За словами професора Свенсона, лише проектування подібних споруд має тривати щонайменше 2 роки, після чого власне процес будівництва займе ніяк не менше 3 років. Не забуваймо також про ґрунтовні геологічні та гідрогеологічні дослідження, які мають передувати власне проектуванню, особливо в таких складних акваторіях, як Керченська протока.\nЩо ж до сумарної вартості будівництва мосту, то професор Свенсон вважає, що за наявних умов вона складатиме щонайменше 5 млрд євро за найоптимістичнішими підрахунками. Враховуючи давню російську звичку споруджувати подібні проекти за допомогою «відкатів», ця сума, скоріш за все, збільшиться у 4-5 разів. Крім того, не варто забувати про сучасні техно-логії, без який подібний проект реалізувати неможливо, та які навряд чи російська імперія отримає через санкції. А що буває, якщо будувати подібні споруди за допомогою штурмовщини та без дотримання технологічного ланцюжка, показує приклад мосту через Керченську протоку, спорудженого радянськими військовими будівельниками під час Другої світової війни. Як відомо, цей міст не простояв і півроку.\nВраховуючи наведене, можна зробити висновок: ані в грудні 2018, ані в грудні 2028 року ніякого мосту через Керченську протоку не буде. А з ним не буде й 10-мільйонних туристичних потоків до окупованого Криму. Утім, будемо сподіватися, що 2028 року російська окупація згадуватиметься мешканцями українського Криму як страшний сон...


Feet up - ціни та акції | Моя Акція\nВведення > ... > > Товари > Feet up\nFeet up - акції та ціни\nВи шукаєте акції та знижки на продукт feet up? Можливо, ви витрачаєте багато часу, міркуючи про те, як заощадити гроші під час покупки таких товарів, як feet up. На цій сторінці ви знайдете огляд усіх акцій з шаленими цінами на такий товар, як feet up.\nУ розділі Моя акція ми зібрали всі акції, каталоги, знижки та ціни, які наразі наявні для такого товару, як feet up. Ми знайдемо найвигідніші знижки і відразу повідомимо вас, коли почнеться розпродаж такого товару, як feet up. А це значить, що ви зможете суттєво заощадити на щотижневих покупках. Лишень погляньте, скільки грошей ви заощадите завдяки нашій добірці акцій та знижок на такий товар, як feet up, адже ми зібрали усі пропозиції з найсвіжіших каталогів.\nПеревірте ціну на такий товар, як feet up, в магазинах своїх улюблених роздрібних продавців\nОзнайомтеся з поточними каталогами и та акціями щодо ваших улюблених товарів, таких як feidal, feisty pets, fernet, ferrero rocher, fa. У розділі Моя акція уся інформація зібрана докупи, від вигідних пропозицій вас відділяє лише клік миші. Регулярно заходьте на наш сайт, адже ми постійно вдосконалюємо наш сервіс і щодня додаємо нові акції та каталоги, щоб ви могли обрати найвигідніші знижки!\nFeet up - продавці\nfeet up Bershka\nfeet up Billa\nfeet up Brain\nfeet up Brocard\nfeet up Comfy\nfeet up Eldorado\nfeet up Eva\nfeet up Faberlic\nfeet up FARMACIA\nfeet up Flagman\nfeet up GOG\nfeet up Humble Bundle\nfeet up Intertop\nfeet up Lamoda\nfeet up MANGO\nfeet up Metro\nfeet up Moyo\nfeet up MYplay\nfeet up New Balance\nfeet up Novus\nfeet up OVS\nfeet up Pandora\nfeet up Parfums\nfeet up Prom.ua\nfeet up Prostor\nfeet up Puma


Domicad.com.ua: де купити саджанці гортензії - Панорама\nВід Адміністратор\t 05.02.2021\nЯкщо ви плануєте цієї весни розбити клумбу перед будинком або на дачі і вибираєте для цього відповідні рослини, радимо звернути увагу на таку квітку, як гортензія. Нижче ми розповімо про її особливості, які привертають до неї не тільки квіткарів, але і всіх, хто любить і знає сенс в квітах, а для початку поспішаємо повідомити, що придбати саджанці гортензії ви можете, наприклад, в інтернет-магазині “Дім и Сад” . На сьогодні в його каталозі представлено 36 сортів цієї красивої рослини.\n– Мабуть, головне достоїнство цієї квітки ми вже назвали. Гортензія – красива рослина, повітряна, пишна, що дарує радість. Її великі ажурні кулі і свічки дуже схожі на вспінене шампанське – біле, рожеве або блакитне. Глянеш на таку квітку – і мимоволі посміхнешся.\n– Гортензія – багаторічна рослина. Для деяких квітникарів це вагомий аргумент. Посадіть навесні або восени під вікном гортензію, і вона довгі роки буде вас радувати своєю пишною красою. А заодно служити живою зеленою огорожею.\n– Гортензія, як, втім, і всі квіти, – символічне рослина. Навколо неї навіяно безліч красивих казкових легенд. Ось одна з них. Один принц ніяк не міг вибрати собі наречену. Придворний маг порадив принцу проїхатись по королівству, подивитися, як живуть його піддані. Довго мандрував принц і дуже втомився. Одного разу він під’їхав до скромного, але охайного будиночку. На клумбі перед ним росли чудові квіти. У них була непомітна, тиха краса. Принц глянув на ті квіти – і втому з нього як рукою зняло. На ганок вийшла дівчина такий же скромній краси, як і у квітів. Принц з першого погляду закохався в незнайомку, а вона посміхнулася йому і простягла букет чудових квітів. Незнайомку звали Гортензія. Принц одружився з нею і попросив дружину посадити її улюблені квіти в королівському саду. З тієї пори ті квіти називають так само, як звали дружину принца – Гортензія. Астрологи, звіздарі, маги і звичайні люди люблять гортензію за чудові якості, з якими вона асоціюється:\nЦей перелік можна продовжувати ще довго. Але важливі не слова, а самі квіти, ті прекрасні емоції, які вони викликають. Вважається, що гортензія здатна помирити друзів і подружжя, які посварилися, воскресити в їх серцях колишню любов і дружбу. Словом, посадіть у себе перед будинком ці квіти – таким чином ви проявите свою любов до людей, життя і світу.\nОгляд деяких сортів гортензії в магазині domicad.com.ua\nГортензія волотиста Гранді Флора\nЇї конусоподібні білосніжні квітки схожі на чарівні шапки з овчини, які зазвичай носять в казках гноми. Гортензія волотіста Гранді Флора здатна вирости до висоти невеликого деревця. Уявіть собі за своїм вікном сад з білосніжних гортензій. Хіба це не диво!\nЦя гортензія не менше красива рослина з прекрасними блакитними бутонами-кулями. Здається, дунь на них, вони негайно відкриються – і виявиться, що в них живуть феї або дюймовочки. Такі квіти здатні прикрасити не тільки присадибну ділянку, але і підвіконня в вашому будинку.\nА у цій гортензії бутони схожі на маленькі багаття. Їх ніжне полум’я буде зігрівати вашу клумбу або будинок аж до пізнього жовтня. А якщо ви посадите Вогняну красу на одній ділянці з Блю і Гранді Флора, то отримаєте дивовижної краси квітник.\nКілька порад, як садити і доглядати за гортензією\nОптимальний час для посадки: навесні – в травні, восени – у вересні;\nГортензія теплолюбна рослина, але при цьому воно боїться відкритих палючих променів сонця. Місце для неї посадки повинно бути сонячним або з м’якої півтінню і захищене від сильного вітру;\nГрунт повинен бути родючим, багатою гумусом, з досить високою кислотністю і при цьому добре дренованим, тобто в місці, де буде посаджена рослина, не повинно бути застою грунтових вод. Якщо ж води є, потрібно буде зробити дренаж. А якщо кислотності не вистачає, то в грунт слід додавати хелат заліза;\nПід посадку саджанця гортензії викопується ямка глибиною до 45 см. Якщо ви збираєтеся посадити кілька саджанців, то відстань між ними повинна бути не менше 1,2 м;\nПри посадці на дно ямки кладуть дернову і листову землю, перегній, торф, хвою, а також поживні речовини: карбамід, сульфат калію і суперфосфат;\nПолив рослини рясний і регулярний: гортензія не терпить посухи;\nПідживлення включає в себе внесення мульчі (тирси, трісок, торфу, хвої) і різного роду добрив (кислих, калійно-фосфорних).\nБільш детальну інформацію про особливості посадки і догляду за гортензією, а також поради щодо вибору цієї рослини ви можете отримати, звернувшись до служби підтримки магазину “Дім и Сад”.\nгортензіяДім і Сад


Григорій Козловський: «Для Алієва у Львові «закрив» усі нічні клуби» | 19-27\nГригорій Козловський: «Для Алієва у Львові «закрив» усі нічні клуби»\nФутбол України 29 Грудня, 19:55 930\nСказати, що ця поразка вдарила по наших амбіціях, буде дуже м’яко. Це був удар нижче пояса, тому моя реакція була миттєвою та жорстокою. Це одразу відчули футболісти. Це був моральний удар не тільки для президента, а й для тренерів, самих футболістів та наших вболівальників.\nЦього року за «Рух» грали колишні динамівці Олександр Алієв та Максим Шацьких. Яку мету переслідували, коли запрошували цих гравців до команди?\nПерш за все, хотіли повернути вболівальників на стадіон, а також повернути дітей до спорту. Хотіли, щоб люди цікаво проводили свої вихідні, приходячи на футбольні поля. У Винниках з'явилася певна традиція, коли люди на футбол почали ходити сім’ями. Алієв та Шацьких – зіркові футболісти та неординарні люди. Вони притягували до себе вболівальників. Як то кажуть, один магніт – це добре, а два – це справжня магнітна бомба. На виїзних матчах нашої команди також був аншлаг. Приходило значно більше вболівальників, аніж на матчі «Карпат». Звісно, погано, що матчі «Карпат» відвідують мало людей, але добре те, що на рівні області у нас були аншлаги. У невеличких містах Львівщини приїзд Алієва та Шацьких – було свято та якась неординарна подія.\nМи дружимо. Спілкуємося з обома футболістами. З ними спілкуватися – одне задоволення. Чи залишаться вони у команді? Скоро про все дізнаєтеся. Нині така стратегія, що ми готуємося до ігор у Другій лізі, будемо омолоджувати свій склад. Попрощалися з такими гравцями, як Сергій Сєргєєв, Юрій Гусаковський та Юрій Фурта. Повертаємо з оренди своїх молодих гравців, а також, можливо, підпишемо одного гравця з «Гірника» із Соснівки. Перші три місяця будемо награвати молодь. Хочемо зрозуміти, чи готові ці гравці до Другої ліги. Також домовилися з братами Баранцями, що влітку вони гратимуть за «Рух». Хотів цих гравців бачити у команді раніше, але поки у них контракт з кіровоградською «Зіркою». Наразі ми ще думаємо, які позиції нам потрібно підсилювати. Вони будуть ближчими уже до старту чемпіонату у Другій лізі.\nЗ Ваших слів зрозуміло, що команда зараз проводить добірну селекцію.\nЯ б сказав, дуже добірну. Вважаю, що наша команда є добре укомплектованою. Можливо, нам би ще знадобився центральний захисник. У новому сезоні команда розпочне виступи у чемпіонаті області, основа стартуватиме у чемпіонаті Другої ліги, а наша молодь і дограватиме обласний чемпіонат.\nЩоб зрозуміти, що змінилося, варто почитати коментарі під теперішніми статтями про нього в інтернеті і ті, що були, скажімо, два роки тому. У Винники Алієв приїхав за всенародною любов’ю. Коли він з небес спустився до народу, то люди побачили, що він є простим хлопцем, який має свої плюси та мінуси. Він – веселий, прикольний футболіст, точно такий, як всі інші. Алієв був недоступним для людей. Винниківчани його щиро полюбили. Повірте, мені його також бракуватиме, з ним буду дружити до ста років. Його полюбили усі мої друзі, сім’я. Алієв став заочно членом кожної винниківської сім’ї. Коли Саша завершить з футболом, буду готовий показати відео з дуже відомими піснями у його виконанні. Повірте, у багатьох волосся стане дибки…\nУ Львові зустрівся з власниками нічних клубів, щоб його не пропускали на дискотеки. Президенту «Динамо» Ігорю Суркісу у Києві це зробити було набагато важче. Розумів і завжди підтримував Сашу у тому, що йому потрібно не забувати про свої вокальні здібності. Закривалися у моєму ресторані, брали команду, Сашу, музикантів, брали десять мікрофонів і співали разом. Повірте, було на що подивитися.\nМабуть, без «Руху» у чемпіонаті Львівщині інтрига не на жарт розгориться за перше місце між іншими командами…\nХочеться усім побажати, щоб були здоровими. Найголовніше те, що ці негаразди, які зараз пов’язані з війною, обходили наші сім’ї. Розумію, що на деяких матчах був хорошим подразником для вболівальників. Бувало таке, що кричали непристойні речі, а то й кидали чимось. Ймовірно, зараз їм мене бракуватиме, оскільки ми йдемо у Другу лігу. Завжди про себе будемо давати чути, особливо у таких містах як Соснівка, Ходорів, Миколаїв, Самбір. Чесно кажучи, злих і недобрих вболівальників також люблю. Без них не було б того адреналіну на футбольних матчах. Усім добра, миру, злагоди, фінансового достатку, а також перемог улюблених команд у новому 2016 році.


Дзвони,що б'ють у серця\nБакшанської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів\nСавранського району, Одеської області\nРобота відзначена дипломом ІІІ ступеня Обласного управління освіти та наукової діяльності ОДА\nГолодний 33-й рік! Скільки горя, сліз, смертей?! Страждала Україна, страждали старі і малі, сподівались на краще, але ніяких поліпшень не було. Українська земля, що завжди несла радість хліборобові, який горнувся до землі, жив у гармонії з природою, перетворилася для селян у зону смерті. Досить надовго прикривали цю трагічну подію від людських очей. Та чи можна таке приховувати? Настав час - заговорили відверто. Уже накопичилося досить багато інформації, щоб мати уявлення про той страшний 33-й рік. Пухли старі і малі, вимирали роди і села, назавжди зникали прізвища. Смерть йшла селами і містами, не випускаючи із рук своєї кривавої коси. У ті року Україна була більш схожа на поле бою, або просто на суцільну могилу:\nЛюди у селах їли мишей, щурів, горобців, траву, борошно із кісток, кору дерев. Тисячі селян йшли у міста, намагаючись врятуватися, але дороги були блоковані. Були випадки, коли батьки підкидали своїх дітей іншим людям, просто залишали їх напризволяще. Це був суцільний жах! За рік в Україні вмерло з голоду близько 10 мільйонів чоловік, зареєстровано 10 тисяч судів над людожерами.\nУчні нашої школи збирали матеріали щодо наших односельчан які загинули у 1932-33 рр.. Ми нарахували близько 200 чоловік, і це ще не враховуючи дітей які загинули в лонах матерів.\nВсе далі й далі відходять роки Голодомору. Все менше і менше залишається його свідків. Час невблаганний: відходять люди старшого покоління у вічність, відносячи з собою спогади.\nЛюдина – найкраще і найдосконаліше створіння. І ніяка сила, ніяка владна система не має права відбирати в людини життя, окрім самого Бога. В деяких країнах ця істина є непорушною, святою і беззаперечною.\nНа превеликий жаль, в історію нашого багатостраждального народу вписана кривава сторінка – це час, коли мільйони людей були приречені на вимирання від найлютішої смерті – геноциду. Ні зливи, ні посухи, ні інші природні катаклізми не знищували урожай тих років: Україна була з хлібом. „Перший хліб державі!” – вимальовувалось на радісних посмішках довірливого хлібороба, вже приреченого більшовицькою системою на рабське існування. Саме сталінська система керувала балом. Народ був утягнутий у зловісну гру, яка називалась побудовою світлого майбутнього. Колгоспний лад паралізував людську мораль, відібрав у селян право володіти землею.\nСкільки українців у сиру землю пішло! Хто полічить їх, хто підіб’є страшний підсумок? Мабуть, ніхто... Тільки матінка-земля відгомоніла болями людськими, приховала страшну таємницю й береже в своїх глибоких надрах спокій невинних душ. Так пішли в небуття наші пращури, родичі, співвітчизники.\nМи, молоде покоління, повинні знати і пам’ятати про важкі часи рідного краю, про лихо, якого могло і не бути... Створюючи історію нашого мальовничого села, що розкинулося серед Савранського лісу, не можна обійти стороною цю жахливу подію життя - Голодомор.\nЯ мала змогу розмовляти з невільними свідками і учасниками трагедії. Спілкуючись з односельчанами, людьми, які пам’ятають події того року, душа яких увібрала в себе весь жах і трагізм тих часів, то в уяві вимальовувались сумні картини тогочасного побуту сімей. Моїми співрозмовниками стали люди, які народились у 1910-1930 рр. Знаходячись у досить поважному віці, мої односельчани з оптимістичними поглядами дивляться у майбутнє. Нажаль деякі з них уже пішли, залишивши безсмертне - спогади. Але я встигла, таким чином перехопивши естафету яку по закону повинна передати. Безперечно - усі хвилювалися, і час від часу їх обличчя зрошували рясні сльози, та попри все вони продовжували розповідати, в надії що ці оповіді дійдуть до наших сердець.\nСпогади Кропивки Ольги Іванівни, 1913 року народження\n„Людей, що помирали, не хоронили в окремій могилі, а кидали на підводу, і везли в одну спільну могилу. Одну жінку, яка була напівмертва, також кинули в ту могилу , але вона, через деякий час, опритомніла і зрозуміла що знаходиться в ямі серед мертвих людей. Довго вона не могла вилізти, але якимось чином їй це вдалося, і вона з часом повернулася додому.\nПісля цього жахливого випадку жінка ще прожила 60 років.”\nГуляє вітер в вбогій хаті,\nЩемливо віє в димарі,\nНавколо пустка, і немає\nНі крихти хліба на столі.\nА на печі, як лід холодній\nЛедь жевріють дитячі очі.\nВід голоду опухли ноги,\nПідвестись немає мочі.\nЛиш, тихо вставши спозарання,\nМов тінь примарна, сива мати,\nЯк та вовчиця, йде поживи\nДля діточок своїх шукати.\nСело сповив у саван смуток,\nХолодний вітер люто свище.\nІ з кожним днем стає все ширшим\nСільське стареньке кладовище\nСвідчення Асаули Олександра Петровича, 1926 року народження\n„Сім’я наша складалася із 7 чоловік ( 5 дітей і двоє дорослих). Важко дуже було жити. Мати зранку йшла на роботу, старалася хоч декілька зернин принести додому щоб прогодувати сім’ю. Батько, був затриманий і навіть відсидів покарання за те, що у пляшці заховав зерно і не віддав на благо держави. Та попри все нас вважали куркулями за те, що на вікнах нашого будинку були ставні. У 1933 році помирає мій батько і чоловік старшої сестри Меланії – Яцунський Сергій, через деякий час їхня дворічна донька Таїсія.\nГоловою колгоспу ІІІ бригади, на той час, був Храпатий. На сучасній вулиці Гагаріна №1 був „комітет бідноти”, в приміщенні якого допитували людей і проводили судові справи. У селян відбирали все, навіть виганяли із домівок на вулицю і забивали вікна й двері. Хліб, який відбирали у них, зберігався у державних приміщеннях, які охороняли озброєні комсомольці. Як зараз пам’ятаю: за 45 кг. знайденого у схованках зерна давали 8 років, за 16 кг. 4 роки. Майже в кожній сім’ї помирала одна людина, якщо в сім’ї було 4-5 дітей, то виживала лише одна дитина. По селі їздила підвода на яку складали мертві тіла. Ті люди які відчували, що помруть, самі йшли на цвинтар. Страшно про це говорити й думати, але забути неможливо.”\nА таке і справді було. Одну з таких історій розповідав мені мій батько, якому у свій час розповів йому його дід .\nСвідчення Волошина Григорія Федоровича 1900 року народження\n„Страшні то були часи. Пам’ятаю, їздила по селі підвода, майже кожного дня попід хати її бачив. Бувало заходить до хати, тай питає: „Чи є ще хто в живих?”, іноді і всю сім’ю доводилось вивозити.\nВипадок був один у селі: чоловік ішов по селі, падав постійно, видно було що сили геть його покидають. Назустріч діду підвода з небіжчиками їхала, тоді і зав’язався між ними той фатальний діалог:\n„–Синку, ти на кладовище?\n–Так, а Вас додому підвести?\n–Та ні, сил моїх більше нема, до ранку навряд чи доживу.\nМолю, візьми з собою!\n–Коли так, то залазьте на воза.”\nЯ став невільним свідком цієї трагічної миті. Наступного дня мені розповіли що ж сталося із старим.\nДоїхавши до братської могили розмова продовжилась:\n„–Синку, виконай моє останнє бажання, благаю. Дай старому перед смертю сигаретку підкурити.\n–Бери діду. Дай тобі Бог до ранку дотягти. ”\nЛіг той бідолашний під дерево, провів віз поглядом і закурив. На другий день, коли добродій повернувся з новою „партією” трупів, то дід, закривши очі, так і лежав під деревом з недопалком у руках. Його серце припинило свою роботу одразу ж після виповнення його бажання. Ніколи не забуду цього випадку, він закарбувався у моїй пам’яті навіки! ”\nЗа даними опитування в нашому селі було зафіксований найбільший процент канібалізму по Савранському районі. Найчастіше жертвами канібалів були діти.\nСвідчення Недогоди Степаниди Сергіївни, 1926 року народження\n„Жила одна сім’я, зосталась у них маленька донька. Не було у них що їсти, як і у багатьох людей нашого села. Одного разу коли Аня, так її звали, гралася у дворі, мати позвала її до хати. Більше з неї вона не вийшла. Через деякий час приходить до них сусідка Катерина та й питає: „А що це у вас так м’ясом пахне?” „Та це ми коня зарізали” - відповідає мати. Проходить день, другий, а Аня на двір не виходить. Ніхто із сусідів її не бачить. Приходить до них знову та сусідка тай питає: „Де ж це ваша дочка поділася?” Мати відповіла: „Померла, її вже викинули на віз, що померлих збирає.”\nВиявляється, сама мати вбила дочку, а не коня, і сім’я з’їла її. Але через деякий час вони й самі померли. Наказав їх Бог за страшний гріх.”\nПрослухавши розповідь Степаниди Сергіївни перед очима вимальовується жахливий випадок. На вулиці лежить хлопчик, років десяти, повз нього йдуть люди тай кажуть: „О, цей вже помер.” У відповідь ледь чутний дитячий голосок:\n„ Я ще не вмер,\nЩе промінь в очах грає.\nХіба в такому віці помирають?”\nСаме серед дітей була зареєстрована найбільша смертність. А те, що скоїла влада проти селянства, без сумніву можна назвати злочином, або як тоді казали самі „злочинці” – колективізацією. А що ж в цьому слові такого страшного? Насправді, навесні 1932 року це був найстрашніший кошмар хлібороба. І взагалі, чи була того року весна, чи прилетіли до людських будинків довірливі лелеки? Здавалося, що сонце мало б перестати світити, земля - перестати крутитись, все живе на Землі вимерти. Але все, як недивно, йшло своїм ходом. Минають роки, ця страшна сторінка українського народу відходить все далі і далі у забуття, але очевидці згадують все так чітко, як наче це сталося учора.\nСвідчення Ласкурінської Ганни Андріївни\n„У 1933 році від голоду померли мої батько, мати і сестра. Було мені на той час 9 років. Зосталася я тоді із братом. Палити у хаті не було чим, тому люди йшли в поле шукати солому. Назбираємо трохи, принесемо до хати, а сірників немає. Беремо два камінці тай крешемо один об другий, іскорки йдуть і солома загорається. пропалимо соломою, а піч не нагрівається, виліземо на неї тай сидимо тулячись один до одного.\nПід час голодомору ми їли жолуді, гнилу картоплю. А багато людей ходили на скотомогильник і їли дохлих корів і коней. Навесні люди працювали в полі. Мене з подругою Ольгою послали нести робітникам куліш, наказавши нікому сторонньому його не давати. Іти було дуже далеко, кілометрів зо чотири. Як же важко було нам голодним нести той горщик. І лиш тайком вирішили з’їсти не більше 5-ти ложок, щоб не було помітно.\nМого п’ятирічного братика Сергія, який йшов з ясел додому, ледь не з’їли хлопці на прізвище Олійник. Вони закликали його до хати. Врятувала братика сусідка, Зарицка Зіна, яка побачила це, взяла палицю і почала стукати по дверях хати до тих пір, поки вони його не відпустили.\nМене завжди холодним потом обливає, коли про ці страшні роки згадую. Нехай вас Бог береже від такого зла. Мені й досі часто ті страшні картини ночами сняться. ”\nЯ записала ці спогади, ці історії. Хтось пережив голодомор з меншими втратами, а хтось - з більшими. Але так чи інакше важко було кожній родині.\nЯкщо прослухати уважніше ці розповіді, то майже у кожній з них ми можемо почути величне слово - „Бог”. З цього можна зробити висновок що у той напрочуд темний час люди не втрачали віри. Ще тоді, наче хором, селянська Україна возносила до неба молитву- волання: „Хліб наш насущний, дай нам, Господи сьогодні...” сьогодні, бо завтра вже буде пізно.\nУ ті роки великої руїни,\nТакий рясний нечуваний врожай.\nЗерно у купах пріло попід сонцем.\nМи тільки-тільки тьмяний зблиск,\nКоли я зустрічалася зі свідками Голодомору, спостерігала їхні рухи, жести, міміку, то хотілось обійняти їх і сказати: „Все вже позаду. Ми більше не допустимо цього лиха.” Ці люди наша історія. А історію ми маємо знати. Озиратися в минуле треба кожному. Людина живе не в одному часі, а одразу в трьох часових вимірах: у минулому, сьогоденні та в майбутньому. Дорога в майбутнє пролягає через минуле. Треба осмислити власне минуле, зрозуміти його, бо історія повторюється. І якщо люди не зроблять правильних висновків, вони ходитимуть по колу. Отож озиратись треба, і щоб поплакати, і головне, щоб зрозуміти. Наш священний обов’язок – знати і пам’ятати про Голодомор 1932-1933 років. Хай подібне ніде і ніколи не повториться!\nТема роботи: дослідження Голодомору 1932 – 1933 р.;\nпрізвище, ім’я, по батькові: Паламарчук Ольга Сергіївна;\nдата народження: 28 листопада 1992р.;\nдомашня адреса: Одеська обл., Савранський р-н., с. Бакша, вул. Радянської Армії 50;\nназва навчального закладу: Бакшанська СЗШ;\nклас, контактні телефони; 11 клас, дом. тел. 80486539190 моб. тел. +380964293190.


Суспільство за 02.09.2018 - Стрічка новин Одеси\nСім нових імен з'явилися на Алеї зірок в Одесі\nАлея зірок на вулиці Ланжеронівській в Одесі поповнилася сімома новими іменами. Про це повідомили в департаменті інформації Одеської міськради. 2 вересня відбулася урочиста церемонія відкриття нових зірок.\nВ Одесі відкрили Почесне консульство Кореї. Фото\nМер Одеси Геннадій Труханов: Консульство Кореї стане міцним мостом дружби і співпраці з одним з найбільш розвинених держав Далекого Сходу 1 вересня 2018 року в Одесі на території Дипломатичного клубу відкрито Почесне консульство Кореї. Відкриття відбулося напе...\nВ Одесі відкрито арт-зона Грецького парку. Фото\nнаймасштабнішим і довгоочікуваним подарунком Одесі до Дня народження стало відкриття арт-зони Грецького парку. . Я вдячний Михайлу Реві за прекрасну скульптуру фонтану, яка напевно увійде в світові каталоги знакових скульптур. Дякую всіх українських і грецьких...\nУ Літньому театрі одесити відзначають День міста прибиранням і творчістю\nТрадиційна недільна прибирання території, роботи з благоустрою та майстер-класи з рукоділля проходять сьогодні в одеському Літньому театрі. Активісти прибирають сміття, майструють лавки і підмітають.\nОдеську Алею зірок поповнили сім нових імен\nСьогодні одеська Алея Зірок, що знаходиться на вулиці Ланжеронівській, поповнилася сімома новими іменами. Тепер там можна побачити і такі імена: Віра Холодна, Василь Василько, Давид Ойстрах, Валентин Хрущ, Антоніна Нежданова, Юрій Кузнєцов та Юрій Дмитренко. Н...\n11:45Водителям на заметку: в Одессе перекрыли часть улиц\n11:36Депутаты Одесского горсовета не хотят досрочных выборов\n11:36В Одессе перекрыт проезд по части Люстдорфской дороги\n11:09Депутаты Одесского горсовета отказались ограничить застройку центра и Французского бульвара\n11:09Погода в Одессе сегодня: прогноз на 18 сентября


Різниця позолочених, Золотий Vermeil, Голдфілд, Karat Gold\nвід адміністратора на 18-04-10\nЦиркон є штучним каменем, використовуваним замість алмазів. Це кубічна кристалічна форма діоксиду цирконію. Синтезований матеріал важко, бездоганний і має велику схожість з досконалим алмазом. Через його низьку вартість і великий довговічності, CZs зазвичай використовуються з родієвим sterl ...\nДогляд за срібним покриттям золото ювелірні вироби\nДогляд за срібним покриття золота ювелірних виробів 1.Keep ювелірного виробу від твердих поверхонь, ударів і подряпин призведе до золотої шар зношується швидше. 2.Lightly протріть ваші ювелірні вироби з вологою тканиною. Це може допомогти усунути бруд на поверхні і зношування шар золота. 3.Gently терти го ...\nЧому обирають Gemnel ювелірні вироби\nІу Gemnel ювелірний завод спеціалізується на виробництві, розробці та проектуванні всіх видів срібла намиста, сережки, браслети, кільця і інші набори ювелірних виробів. Ми є одним з провідних виробників ювелірних виробів, які продають безпосередньо оптової та роздрібної торгівлі по всьому світу, і зосередитися на створенні ...\nАдреса No. 121, Chunhan Road, Yiwu, Китай\nелектронна пошта info@gemnice.com


Палає спортивна гордість Росії: перші кадри (відео). Politeka\n14 Червня 2017, 12:27 Читать на русском\nСтадіон «Волгоград Арена» повинен буде прийняти матчі Чемпіонату світу з футболу в 2018 році\nНа стадіоні «Волгоград Арена», який будується для проведення матчів Чемпіонату світу з футболу в 2018 році, сталася сильна пожежа.\nВідеоролики, на яких зображений процес пожежі, викладають в соціальних мережах місцеві жителі.\n12-річна дівчинка безслідно зникла в Одесі: "благають про допомогу", що відомо Знайдений маленький киянин, якого шукала вся країна: «дива не сталося», подробиці Раритетне фото Путіна видало його таємну «любов»: «Кабаєвій цього краще не бачити» Більше тисячі силовиків зігнали в центр Києва, ситуація загострюється: кадри з місця подій\nЗа даними МНС регіону, загорілися пінопласт і утеплювач, що дало потужні стовпи чорного диму, що піднялися над ареною. Причини виникнення пожежі в даний момент встановлюються співробітниками надзвичайних служб.\nВарто відзначити, що дану арену називають однією з кращих у Росії.\nНагадаємо, що у місті Тампер на стадіоні “Ратин” в рамках 6-го туру відбіркового етапу дл ЧС-2018 збірна Фінляндії приймала Україну. Перед матчем фінська збірна з одним набраним пунктом займала п’яту позицію в турнірній таблиці групи I. Що стосується нашої збірної, то підопічні Андрія Шевченка з вісьмома очками ділили третю і четверту сходинку в секстеті зі збірною Туреччини.\nТеги: Волгоград / ЧМ-2018\nМати чотирьох дітей змінилася до невпізнання: “стала справжнім демоном”, лякаючі фото\nРозстріляний голова Генштабу: перші подробиці\nНа мітингу в столиці побили пропагандистів Путіна, з’явилося відео: “сидіть вдома”


НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ . Код ЄДРПОУ: 09784167.\nПовне найменування юридичної особи НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ\nКод ЄДРПОУ 09784167\nМісцезнаходження 26100, Кіровоградська обл., Новоархангельський район\nВсі дані юридичної особи НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ відображені в таблиці.\nКлючова інформація про юридичну особу - НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ . Джерело цієї інформації: Єдиний державний веб-портал відкритих даних. Ідентифікаційний код юридичної особи НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ - 09784167. За кодом ЄДРПОУ, можна дізнатися, за якою адресою знаходиться бізнес. Юридична адреса компанії для НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ це: 26100, Кіровоградська обл., Новоархангельський район. На цьому сайті містяться також дані про засновників та кінцевих бенефіціарних власників, а також керівників юридичних осіб, їх прізвища, імена та по батькові. Ключова особа цієї компанії - керівник .\nЗасновники та кінцеві бенефіціарні власники у компанії НОВОАРХАНГЕЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ ВІЙСЬКОВИЙ КОМІСАРІАТ наступні:


Про нас :: Kalinkadnz10\nВ закладі виховується понад 100 дітей, функціонує 4 вікових групи. До послуг дітей спортивна і музична зали, кімната дитячої творчості, кімната відпочинку, спортивний і ігрові майданчики. Обладнано українську світлицю, логопедичний пункт\nМатеріально-технічна ДНЗ база дозволяє педагогам працювати згідно вимог сучасності.\nСправжньою інновацією, а саме методикою по навчанню швидкому читанню Л. Шелестової, займалася вісім років поспіль із своїми вихованцями Тетяна Василівна Мельник.\nАвторська методика навчання читанню Л. Шелестової спрямована з одного боку на інтелектуальний, мовленнєвий розвиток дітей, розвиток чуттєвої сфери, сенсорики, моторики тощо, задоволення вікових потреб, з іншого - на навчання малюків читанню, але не з метою підготовки до школи і набуття високої техніки цього виду діяльності, а задля формування позитивної мотивації, отримання позитивних емоцій від простої діяльності, прищеплення любові до навчання\nМайстер-клас на тему "Розвиток дрібної моторики рук за допомогою використання інноваційних методик роботи" провела вихователь молодшої групи Мельник Т.В.\nВихователь показала заняття на тему " Пригоди вітерця-пустунця", презентувала виставку дидактичного матеріалу для розвитку дрібної моторики рук, надала методичні рекомендації.\n12 квітня у Тетіївському ДНЗ «Калинка» відбувся методичний семінар-практикум для керівників дошкільних закладів на тему «Оптимальні умови та розвиваючий простір ДНЗ - гарант формування творчої особистості». Присутні мали нагоду обговорити питання про практичне вирішення завдань сучасної дошкільної освіти щодо формування творчої особистості дитини через організацію оптимальних умов та створення розвивального середовища. Методист РМК Волинець Т.Є. та завідувач ДНЗ «Калинка» Любаренко О.М. презентували рекомендації як організувати життя дошкільного навчального закладу так, щоб перед дітьми відкрився дивовижний світ у живих барвах, яскравих і трепетних звуках через казку, фантазію, гру, через неповторну дитячу творчість, як розкрити в кожній дитині джерело мислення і мовлення, щоб вона почувалася дослідником і мудрим мислителем, щоб власне досягнення викликало трепет серця, гартувало волю.\nНескоромюк Т.І. показала для учасників семінару із дітьми середньої групи заняття на тему « Квітуча планета Земля».\nУ старшій групі гості дивились заняття на тему «Ми козацького роду діти», яке провела вихователь Лях Н.М.\nМи всі в садочку, дорослі й діти, живемо однією дружною родиною, радощі й прикрощі у нас одні. Педагоги, батьки, керівництво, прагнуть зробити все для того, щоб садок став для наших вихованців другою домівкою.\nГоловна наша мета - реалізація державної політики в галузі дошкільної освіти.\n- створення розвивального середовища для малят;\n- розвиток творчих здібностей через всі види діяльності;\n- надання дитині свободи вибору, забезпечення гармонійних відносин між дитиною і навколишнім світом;\n- сприяння розвитку природної цікавості до пізнання світу;\n- створення умов для зміцнення, охорони життя та здоров'я дітей, зміцнення їх фізичного та психічного здоров'я.\nПроблема, над якою працює ДНЗ: «Зміст, форми і методи громадянського виховання дітей дошкільного віку». Над цією проблемою постійно працює творча група вихователів, керівником якої є досвідчений педагог Лях Н. М\nВихователь Ющенко К.А. на базі садка провела семінар-практикум для вихователів старших груп району на тему «Сучасні підходи до логіко- математичного розвитку дітей дошкільного віку у світлі вимог Базового компонента дошкільної освіти».


Клара Петаччі увійшла в історію в першу чергу не як подруга дуче, а як жінка, любов якої гідна тільки захоплення і поваги: вона не могла дихати без свого Беніто, сеньйора Петаччі закрила собою тіло коханого і загинула першою, її не змогли відірвати від Муссоліні.\nМоже бути, і не варто захоплюватися love story фашистського диктатора, але Клара Петаччі не мала ніякого відношення до діянь Беніто Муссоліні, вона жила тільки любов'ю. Досить багата жінка, вона ніколи не використовувала свого становища коханої дуче в корисливих цілях. Найчастіше офіційні відомості про неї зводяться до повідомлень про те, що вона була італійською аристократкою і останньою коханкою фашистського диктатора. Але вона була і єдиною справжньою любов'ю «великого мачо» Муссоліні.\nКлара Петаччі (фото додається) була справжньою італійською красунею - білосніжне обличчя з величезними світяться очі, темні, густі, кучеряве волосся, дивовижна фігура з високою пишними грудьми, тонкою талією і широкими стегнами - не помітити її було неможливо. Народилася ця «раба любові» в 1912 році в сім'ї одного з особистих лікарів папи римського Пія XI Франческо Саверіо Петаччі. У будинку панував культ Муссоліні, і, за багатьма свідченнями, Клара обожнювала дуче з дитинства. Вона писала йому листи з визнаннями в любові, але вони осідали в секретаріаті, оскільки подібних послань були тисячі. В Італії за часів правління Муссоліні ставлення до нього жінок нагадувало масовий психоз або істерію: його любили і бажали жінки різного віку. Він умів подобатися не тільки жінкам, все із захопленням чекали його промов, вимовлених з балкона, за любов до яких італійці прозвали Муссоліні Джульєттою.\nКлара Петаччі в реальному житті вперше зустрілася зі своїм кумиром на автомобільній прогулянці в 1932 році. Їй було 20 років, Муссоліні - 50. Велелюбний дуче, про сексуальні здібності якого ходили легенди, не міг не звернути уваги на дивовижну красуню. І тут з диктатором починають відбуватися дивні речі, з якими він, загалом-то, не був знайомий - їх платонічні стосунки тривали чотири роки. Листування з визнаннями в любові була безперервною.\nВзагалі епістолярна спадщина, яке залишила Клара Петаччі, становить 15 томів. І всі листи присвячені єдиному обранцеві, до моменту зустрічі з яким вона була офіційною нареченою аристократа Ріккардо Федерічі, військового льотчика. Коханкою дуче Клара стає в 1936 році, і тоді ж розлучається з чоловіком. Відтепер її життя пов'язане тільки з Беніто Муссоліні, з яким вона не розлучилася до останнього подиху. Він був сенсом її життя, і любила вона його щиро й безкорисливо, чого не можна сказати про її брата. Марчелло Петаччі витягнув максимальну вигоду з взаємин сестри з дуче.\nЛегендарна любвеобильность Муссоліні\nМуссоліні і Клара Петаччі зустрічалися щодня в Палаццо Венеція. У неї був власний ключ. Є свідчення, що Клара не блищала розумом, проте їй вистачало мудрості ніколи не влаштовувати коханому сцен ревнощів, адже йому як і раніше поставляли в таємну кімнату побачень жінок. А Клара придушувала в собі муки ревнощів, від яких навіть непритомніла. Для Муссоліні нетривалі зустрічі з численними спраглими близькості з ним представницями слабкої статі були необхідні, як повітря. Для них він переривав навіть важливі урядові наради. За деякими свідченнями дуче черпав у цих зв'язках свою життєву енергію.\nАле любив він у вищому розумінні цього слова (за умови, що до Муссоліні застосовні вищі поняття) тільки Клару. Він дарував їй подарунки, одним з яких була вілла «Камілучча». А ще дуче, яка ні в чому не міг їй відмовити, організував цілий парламент, який розглядає прохання італійців, які зверталися за допомогою до його коханої. Клара Петаччі Беніто Муссоліні прощала все, не думаючи про себе. У 1941 році вона перенесла кримінальний аборт, після якого довго відновлювалася тільки для того, щоб знову зустрітися зі своїм Беніто.\nЗустріч з дружиною улюбленого\nУ цьому же 1941 року її провідала законна дружина дуче Ракель Муссоліні, у якої від диктатора було п'ятеро дітей - троє синів і дві дочки. Цікаво, що середній син Муссоліні став батьком італійського кінематографа, покровителем всіх великих неореалістів і господарем журналу "Чінема». Ракель при зустрічі прокляла Клару, передрікаючи їй майбутнє дешевої повії на відомій площі П'яццо Лорето. Але дійсність виявилася жахливішою.\nБеніто Муссоліні в моменти, коли йому загрожувала небезпека, завжди просив Клару покинути його і виїхати з країни, про це благали її і рідні, але вона жодного разу не зрадила коханого. Після арешту Муссоліні в 1943 році прямо на виході з палацу Віктора-Еммануїла, який нічим не зміг допомогти опальному дуче, диктатора уклали в готель «Альберго-Ріфуджіо», що знаходиться в Аппенінах. Звідти його викрав Отто Скарцені і вивіз до Німеччини у валізі. Сам хворий і втомлений від усього дуче хотів піти на спокій і оселитися десь зі своєю Кларою. Але Гітлер пригрозив йому руйнуванням Мілана, Турина та Генуї, якщо Муссоліні не повернеться в політику. І в Італії створюється нове фашистська держава, неофіційну назву якого - Республіка Сало (за назвою столиці).\nСмерть об'єднала їх\nКлара Петаччі, біографія якої тепер нерозривно пов'язана з Муссоліні, живе з ним в Ломбардії, на озері Гарда в Гарньяно. Вона продовжує любити всім серцем хворого, нікому не потрібного Муссоліні, який тепер є тільки жалюгідною маріонеткою в руках Гітлера. Кларита, як ласкаво називав її Муссоліні, має багато прізвиськ, її називають і останньою, і платонічної, і єдиною любов'ю дуче. Трагічна і навіть героїчна смерть цієї жінки, навіть якби Муссоліні її не любив, а він її любив дуже, піднімає Кларіта над рівнем простий коханки. Хоча де-факто вона залишалася саме подругою, і Єва Браун, вже приречена на смерть, зажадала від Гітлера укладення шлюбу, не бажаючи повторити долю Клари Петаччі - залишитися в історії всього лише коханкою диктатора.\nКоли війна уде наближалася до кінця і американці вже висадилися в Італії, мати знову почала благати Клару покинути країну, на що дочка відповіла, що не може жити без Беніто. 27 квітня 1945 загін СС спробував вивезти Муссоліні в Австрію. Клара, попрощавшись з близькими, вирушає в дорогу з Муссоліні. Але майже біля кордону італійські партизани оточують загін і, дізнавшись дуче, вимагають його видачі в обмін на збереження життів самих есесівців. Обмін відбувся, хоча німці були послані самим Гітлером саме за Муссоліні.\nКомандир партизанів відбив дуче від розлюченого натовпу і помістив в тимчасову в'язницю, куди відразу попросилася і Клара. Партизани не могли не оцінити жертовності жінки, і останню ніч люблячі провели вмести. За деякими твердженнями, це взагалі була єдина їх ніч: на озері Гарда Клара жила поруч з віллою Муссоліні, і вони просто бачилися щодня.\nКомандир партизанів Белліні, будучи кадровим офіцером, збирався в точності виконувати закон і передати Муссоліні в руки влади нової Італії, та й Америка вимагала видачі Муссоліні. Але в події втрутився полковник Валеріо, який відбив у партизан Муссоліні і відвіз їх разом з Кларою в сторону вілли Бельмонте, біля воріт якої і розігралася трагедія. Клару весь час відштовхували в сторону, а вона закривала собою коханого. Убили їх з третього разу - до цього були осічки.\nНад убитими, особливо над Муссоліні, жорстоко знущалися, в результаті чого тіло дуче перетворилося на місиво. Полковник упивався скоєним, але й цього йому здалося недостатнім. Закривавлені тіла були вивезені в Мілан, і тут на площі Лорето їх підвісили на м'ясних гаках вниз головами. Клара Петаччі, страта якої, з якого боку не подивитися, облагородила кончину кривавого диктатора, розділила з ним його долю до останньої хвилини. Зовсім небагато на цій землі можуть похвалитися такою любов'ю, вірністю і відданістю жінки. І як не крути, а біснуватий комуніст-терорист Валеріо в цій історії виглядає огидно. Красуня, аристократка і багата жінка добровільно прийняла бузувірську смерть, а натовп, яка зовсім недавно завивала від захвату, бачачи улюбленого дуче, плювала, танцювала (деякі публічно справляли нужду) на понівечені тіла Муссоліні і його подруги.\nСім'я Клари Петаччі після її смерті піддавалася гонінням. Правда, після арешту в 1943 році і звільнення німцями Північній Італії, де перебували під вартою багато родичів Клари, деяким з них вдалося покинути країну. Головний корупціонер - брат Марчелло - в 1945 році був захоплений і убитий при спробі переходу швейцарського кордону, при ньому знайдені були величезні суми грошей і коштовності.\nАктриса Клара Румянова: біографія, акторські роботи, озвучування мультфільмів\nНавряд чи хтось сьогодні не чув про мафію. У середині дев'ятнадцятого століття це слово увійшло до словника італійської мови. Відомо, що в 1866 році про мафію, або, принаймні, про те, що називали цим словом, знала владу. Британський консул в Силіції…\nБеніто Муссоліні: біографія, політична діяльність, сім'я. Основні дати та події його життя\nФашистський лідер Беніто Муссоліні впродовж 21 року керував Італією в якості диктаторського прем'єр-міністра. Будучи важкою дитиною з раннього дитинства, він виріс неслухняним і запальним. Бучі, так прозвали Муссоліні, зробив собі кар'єру в…\nДружина Гітлера - непроста роль. Зіграти її могла далеко не кожна. Однак одній дівчині це вдалося. Цивільна дружина Гітлера заради свого почуття була готова миритися з усім, закривати очі на все, що могло перешкодити щастя її чоловіка.Коли їй було…\nFAQukrn.ru » Освіта » Історія » Клара Петаччі: біографія, фото, сім'я Клари Петаччі після її смерті


Епідемічна обстановка у ЗСУ станом на ранок 27.07.2020\nWR » Військо » Епідемічна обстановка у ЗСУ станом на ранок 27.07.2020\nСтаном на 10.00 27 липня в Збройних Силах України на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, хворіє 156 осіб.\nВсього за час пандемії одужало – 570 осіб, летальних випадків – 5. На ізоляції (в тому числі самоізоляція) перебуває 428 осіб. Кількість військовослужбовців, у яких закінчується ізоляція найближчих три доби – 97 осіб.\nЗа минулу добу зареєстровано 2 нових випадків захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19.\nЗ них в закладах охорони здоров’я перебуває 1 особа (Західний регіон, медичний пункт військової частини – 1 військовослужбовець). Стан здоров’я пацієнта задовільний, спостерігається легкий перебіг захворювання, отримує необхідне лікування.\nНа лікуванні вдома під наглядом медичної служби знаходиться 1 особа (Львівська область – 1 працівник ЗСУ). Стан здоров’я пацієнта задовільний, спостерігається легкий перебіг захворювання.\nЕпідемічна обстановка у ЗСУ станом на ранок 21.07.2020\nЕпідемічна обстановка у ЗСУ станом на ранок 14.07.2020


Харківські пристрасті по Жукову: знести не можна залишити » InfoKava.com - новини України та Світу\nПолітика / Головні новини / Харьків\nХарківські пристрасті по Жукову: знести не можна залишити\nРеванш проросійських сил, про який говорять націоналісти, мабуть, найяскравіше проявляється в Харкові на прикладі спору про увічнення пам'яті одіозного маршала Жукова.\nВідповідно до Закону про декомунізацію, який прийнятий ВР і підписаний президентом в березні 2015 року, в Харкові проспект імені Жукова був перейменований на проспект імені Григоренко. Мотив ясний: Жуков був не тільки героєм ВВВ, про який сучасні історики пишуть, що з його вини - жорстокості і некомпетентності - загинули десятки, якщо не сотні тисяч солдатів; він був і одним з керівників країни в повоєнний час. Тобто - він прямо підпадає під принцип декомунізації.\nЗ приходом команди Зеленського, для якої декомунізація не в пріоритеті, проросійські сили настільки активізувалися в Харкові під керівництвом міського голови Кернеса, що з'явилися петиції про скасування перейменування проспекту і повернення табличок з ім'ям Жукова, які і були підтримані як головою, так і депутатами міськради.\nГромадськість Харкова обурилася. Націоналісти влаштували показову акцію і знесли бюст Жукова, що чомусь зберігся до цього часу. Вони також не дали владі замінити таблички на спірному проспекті.\nВлада Харкова подала в суд на організатора знесення бюста. Активісти влаштували під судом мовчазний флешмоб з плакатами - "Я теж валив Жукова". В результаті суд встав на сторону активіста В'ячеслава Дуди і відмовився його карати, мотивуючи своє рішення все тим же законом про декомунізацію.\nТоді Кернес вирішив виконати свою обіцянку і відновив бюст скандального радянського воєначальника.\nТепер вже громадськість подала в суд, щоб закликати Кернеса та депутатів міської ради Харкова до відповідальності за порушення закону. У відповідь на скаргу народного депутата, лідера "Національного корпусу" Андрія Білецького, окружний адмінсуд Харкова відкрив провадження щодо перейменування проспекту Григоренка.\nПрогноз невтішний для Кернеса, тому що, поки діє закон про декомунізацію, його дії явно незаконні.\nОднак, є інформація, що команда Зеленського планує і в цей закон внести свої "п'ять копійок" і тоді дійсно може статися, як у приказці, в якій "найшла коса на камінь".\nХто буде "косою", а хто "каменем" - покаже час. Обидві сторони налаштовані більш ніж рішуче.


Подкасти для навчання: що слухати вчителям та учням\nМіста України «червоніють» через карантинні обмеження. Вчителі та учні проходять чергове «випробування дистанційкою». І тут важливо не лише виконати навчальний план, а й не «скиснути» від тривалого позашкільного усамітнення. Допоможуть подкасти! Це не лише популярний, а й дієвий освітній тренд, що дарує море пізнавальної інформації, збагачує навчальні активності та покращує настрій.\nМаленький секрет: незабаром «Освіторія» презентує власну серію суперпрактичних подкастів для вчителів — тож залишайтеся на нашій хвилі. А тим часом знайомимо вас із навчальними аудіо, що додадуть азарту під час вивчення української мови, полегшать сприймання англійської на слух, допоможуть скласти ЗНО з літератури і доступно розкажуть про суть винаходів сучасних вчених — лауреатів Нобелівки.\nАж до діброви чути ваші розмови: звідки взялись подкасти\nПодкастинг — актуальна інтернет-технологія. А сам термін «подкаст» народився від поєднання двох слів: iPod + broadcasting. Тому щойно вам закортить «українізувати» це слово в «підкаст» — будь ласка, згадайте про літеру «о» в написанні відомого гаджета. Неологізм запустив у маси журналіст Бен Хамерслі з Великої Британії. Ще у 2004 році йому доручили написати матеріал про «аудіоблоги, які можна завантажити із всесвітньої мережі Інтернет». Із того часу люди з ентузіазмом слухають тематичні подкасти, але з 2014 року жанр переживає нечуваний сплеск популярності. Рівно 7 років тому в США вийшов подкаст продюсерки Сари Кеніґ про розстріл 18-річного учня з Балтимора. Лишень уявіть, цю звукову передачу завантажили рекордних 340 мільйонів разів!\nЗа змістом подкаст може нагадувати як радіошоу, так і звукову виставу. Є подкасти-інтерв’ю, подкасти-лекції, музичні подкасти, навіть відеоподкасти, але головне, що їх об’єднує — усний жанр.\nНа те й два вуха, щоб більше слухати: чому варто спробувати «заподкаститись»\nЯкщо ви чи ваші учні слухаєте подкасти — необов’язково сидіти біля комп’ютера чи вдивлятися в екран гаджета. Завантажуєте підбірочку, натискаєте «плей» та йдете на променад — і мізки прокачуються, і очі відпочивають, і завдяки легкому кардіонавантаженню оздоровлюєтеся.\nДля того щоб прослухати готовий подкаст, не потрібно реєструватися на зустріч чи лекцію, як це відбувається в аудіосоцмережі Clubhouse. Жодних тобі «інвайтів», необхідності надавати особисту інформацію чи переживання, що ти не зможеш ще раз прослухати інформацію, що зацікавила. Подкаст можна зупинити, відмотати назад, переслухати скільки завгодно разів.\nЦе саме той випадок, коли контент підлаштовується під запит слухача. Підписуєтесь і слухаєте тільки ті подкасти, які будуть помічні у вирішенні ваших запитів. Багато «води» в подскасті? Не питання, давайте наступний — різномаїття вибору тем вражає!\nБільшість подкастів на сьогодні — у вільному доступі. Автори залишають посилання, за яким слухач за бажанням може підтримати проєкт копійчиною.\nБез візуального сміття та реклами\nКоли слухаєш подкаст, тебе не відволікають картинки, смайлики, емодзі. Є тільки звук і голос. Рекламні ролики теж вели-и-ика рідкість у подкастах, на відміну від контенту в YouTube, де лише власникам преміальних акаунтів не мозолять очі три ролики реклами поспіль.\nСлухати — не значить пам’ятати? Як працюють подкасти в навчанні\nПодкасти можуть покращити процес навчання учнів та підвищити мотивацію незалежно від того, як вони навчаються — дистанційно, очно чи за змішаною системою. Короткі й динамічні звукові передачі просто й органічно інтегруються в поточний матеріал. Як і відеоролики, подкасти не замінять традиційні методи навчання. Але стануть прекрасним додатковим засобом пізнання світу, що стимулює дослідницьку «жилку» в дітях.\nЛегкі способи інтегрувати подкасти у навчання:\nЗапропонуйте учням один з подкастів для самостійно опрацювання, а під час уроку проведіть дискусію чи мозковий штурм, спираючись на головну тему.\nВаші учні можуть опанувати мистецтво скетчингу завдяки подкастам. Дайте завдання не просто прослухати подкаст, а взяти альбомний аркуш паперу й робити нотатки: малювати невеликі малюночки, писати цитати різними шрифтами й кольорами, записувати власні спостереження й висновки або навіть створити цілий mindmap. Якщо є сюжет — спробувати намалювати комікс. Можна задіяти фантазію на повну й додати до скетчу аплікації, наліпки, блискітки. Так прослуханий подкаст «оживе», а в когось із дітей ще й перетвориться у візуальний шедевр!\nЗ’являється дедалі більше подкастів, які допомагають учням готуватися до ЗНО, тож якщо діти скаржаться, що штудіювати гори підручників немає сил, і «взагалі, я краще сприймаю інформацію на слух» — познайомте школярів із корисними аудіознахідками.\nЦікаве аудіювання. Завдяки подкастам учителі можуть суттєво підвищити навички сприйняття учнями іноземної мови на слух. А ще прослуховування подкастів допомагає відшліфувати вимову під час вивчення іноземної мови.\nФіналістка Global Teacher Prize, вчителька української мови та літератури Лідія Насонова спонукає дітей записувати власні подкасти — спробуйте і ви! Подкаст можна надиктувати в диктофон у смартфоні, а потім залити на один із подкаст-серверів — до прикладу, на Soundcloud. «Хтось із дітей обирає тему коралових рифів, бо стурбований станом світової екології. Хтось розмірковує, що робити із заводами, які шкодять довкіллю, та зберегти при цьому робочі місця. У такому занятті поєднуються IT, біологія, географія, українська мова, економіка», — надихає колег Лідія Насонова.\nВмикаємось! Підбірка подкастів для вибагливих учнівських вух\nКому слухати: учням старших класів\nПодкасти про науку, яку хочеться розуміти. Спікери розмовляють про наукові дослідження та відкриття з українськими та іноземними науковцями, щоб люди будь-якого віку краще розуміли себе та світ навколо. Ваші учні дізнаються більше про те, що відбувається під саркофагом четвертого енергоблока, про штучний інтелект і здорове харчування, про пандемію та «мрії антивакцинаторів».\nНобелівку з фізики присудили за два пов’язані між собою дослідження. Першу половину отримали японсько-американський кліматолог Сюкуро Манабе та німецький океанолог Клаус Гассельман, другу — італійський фізик-теоретик Джорджо Парізі. Чим займаються ці вчені і чому їхні дослідження визнали настільки важливими?\nКому слухати: учням, які готуються до ЗНО\nЛітературні подкасти від Артура Пройдакова\nАвтор цієї серії подкастів — креативний молодий педагог Артур Пройдаков, учитель української мови та літератури, фахівець із підготовки до ЗНО та цьогорічний переможець Global Teacher Prize Ukraine. Його подкасти не «присплять» ваших учнів, а розбурхають інтерес і уяву! У випусках, які тривають не більш ніж 20 хвилин, пан Артур розповідає про важливі аспекти творів, які включені до програми ЗНО, а також акцентує увагу на особливостях тестових завдань із літератури. Кожен подкаст присвячений окремому автору. Бонусом учні отримають цінні лайфхаки для додаткових балів під час складання тесту.\nКому слухати: учням середньої та старшої школи\nКрутий подкаст про психологію персонажів української літератури. Разом із його авторками ваші учні не просто повторять зміст знакових творів шкільної програми, а й проаналізують життєві стратегії кожного героя, стереотипи та сценарії поведінки.\nДо прикладу, у подкасті про дитячий роман Всеволода Нестайка «Тореадори з Васюківки» слухачі поринуть у роздуми про потребу в увазі та челенджі, про «сина маминої подруги» та образ ворога. І разом дадуть відповідь на запитання, чи можливо пронести дружбу з дитинства до дорослості.\nКому слухати: учням 1–11-х класів\nПодкаст — Українська мова\nДуже легкий та корисний подкаст-лайфхакер «Українська мова» курує молодий український ведучий Віктор Дяченко. Він розбирає по кісточках поширені мовленнєві помилки, допомагає збагачувати словниковий запас цікавими словами та придумує корисні вправи. «Дякуючи роботі лікарів ми здолаємо пандемію». Можливо, ваші учні чули схожі висловлювання в соцмережах або й самі так казали? Разом із паном Віктором діти з’ясують, де ж тут зачаїлася помилка.\nАвтрка подкасту цікавезно розповідає про світову літературу та найвидатніших письменників. До вас у навушники вже линуть розмови про Шекспіра, Камю, Орвелла, Гемінґвея, Сент-Екзюпері. Позіхнути не вдасться — настільки майстерно авторка вибудовує розповідь.\nКому слухати: учням з рівнем знання мови Intermediate, Elementary\nReal English Conversation: junk food\nКоли запитати у ваших учнів, що є найскладнішим у вивченні англійської — переважна більшість відповість: «Сприймати мову на слух і відповідати співрозмовнику в живій бесіді». А ті діти, які спілкувалися з іноземцями, підтвердять: щоб зрозуміти сказане й влучно відповісти, є лише кілька секунд. Що ж допоможе посилити розмовний скіл? Серіали, фільми і, звісно, захопливі подкасти. Учень не тільки починає краще розуміти живу мову та коригує вимову, а й дізнається багато цікавої інформації в процесі слухання.\nLearnEnglish Podcasts від Britishcouncil\nГолос радіоведучого Андрія Кобалії перенесе вас у забуті африканські імперії, дракари вікінгів і палаци вельмож. Ще в деяких подкастах венеційські дожі намагаються домовитися з турками, клан Дандоло продає свої резиденції, а португальський принц Енріке Мореплавець та генуезький пірат Коломбо знищують республіку без жодного нападу… Кожен історичний подкаст — у форматі короткої казки.\nНепересічний подкаст про культуру. Тут ваші учні зможуть дізнатися про особливості культових епох — романтизм, ренесанс, бароко, авангард. Познайомляться з Руссо, Клімтом, Фройдом. Вишенька на «аудіоторті» — філософські розмови про свободу і рабство, політику і людину, смерть і безсмертя. Вам неодмінно сподобається!\nОсвитория / Вчителям / Альтернативна освіта / Не скиснути на дистанційці: освітні подкасти, що розбурхають учнівську уяву


Абісинська кішка — фото породи, опис характеру і особливості - Royal Canin\nЗавзятий кіт, який любить перебувати в центрі всіх домашніх подій.\nПро абісинську кішку\nАбісинські кішки можуть бути дуже лагідними, але лише коли самі того захочуть. Вони неймовірно чарівні, але можуть бути дуже бешкетливими.\nАбісинська кішка весела, активна й любить, коли є з ким погратися. Ці коти прив’язуються до хазяїна та намагаються завжди бути поруч із ним. Абісинська кішка – це товариська, енергійна, віддана та відносно галаслива порода.\nДружелюбний / Активний / Відданий / Галасливий / Люблячий


У розвідку з ним пішли б -\nСаме закид Валентини Губіної щодо офіцерської честі Віктора Мовчана, спонукав нас, через газету, розказати правду про не колишнього офіцера, а справжнього, з незмінною позицією чесного патріота України. Тридцять років Віктор Петрович служив у Збройних Силах, був на відпові-дальних офіцерських посадах.\nПісля виходу на пенсію бере активну участь у громадському житті селища та району. У 2012 році організував і очолив громадську організацію «Громада рибалок Теофіпольщини» для захисту водойми від браконьєрів та «нових хазаїв» До речі, в Теофіполі за користування 127 га водойми не поступає жодної копійки до бюджету селищної ради. Проте це зовсім не турбує посадову особу Валентину Губіну. То ж Мовчан, разом із своїми однодумцями, хочуть щоб ставок належав громаді.\nОсобливо яскраво Віктор Петрович проявив свої оіфцерські навики, коли з перших днів Революції гідності організовував поїздки ло Києва. А також був одним з організаторів Майдану в Теофіполі. З перших днів військової агресії – він засновник та активний учасник волонтерського руху. З перших днів окупації стоїть на захисті рубежів нашої держави і його син Віталій, офіцер-прикордонник. Тоді, як син посадової особи Губіної, працює в країні агресора і, разом з мамою, стояв на Антимайдані.\nДорого вартують стосунки Віктора Петровича з його названою дочкою Анею, яка щиро називає його татом, бо він справжній, не фальшивий, він – найрідніший. А ще Віктор Петрович дев’ять років доглядав свою хвору, прикуту до ліжка неньку, бо він син з великим серцем.\nТож ніким і ніколи не сплюндрував Віктор Петрович честь офіцера. І промовчати нам, не відповісти на абсолютно не доречні докори Губіної на його адресу, було б не гідно, і не до честі. Дійсно, кожен по своєму розуміє поняття честі. Та й не лише офіцерської, а й суто людської. Суть Губіної зрозуміли багато теофіпольців – це лукавство.\nПрикро було дивитися на День Незалежності, що майже всі громади району на площі у Теофіполі виставили святково, в національному стилі оформлені намети, а найбільша та найбагатша Теофіпольська селищна рада цього не зробила. Людині, яка має честь, було б щонайменше совісно, тільки не Губіній. Бо гордо і пихато приєдналася до групи представників районної влади і пригощалася біля кожної палатки. Оце справжнє обличчя очільника Теофіпольської громади, з її спотвореним розумінням честі, гідності, совісті.\nА з Мовчаном ми б не вагаючись пішли б у розвідку. Він не підведе, бо має честь!\nСергій Мороз, голова ГО «Волонтерський рух Теофіпольщини-Патріот»,\nВасиль Яцух, голова ГО «Районна організація учасників АТО»,\nзаступник голови ГО «Громада рибалок\nКатегорія: Газета № 71-72 7.09.2017 | Переглядів: 151 | Додав: Korespondent_g | Рейтинг: 0.0/0


«Я мріяла, що в Україні мене почують» — Високий Замок\nУ Львові працює єдиний у світі музей відомої американської співачки з українським корінням Квітки Цісик\nМаргарита Савченко показує чобітки, в яких Квітка виступала на сцені\nРозташований він на вулиці Квітки Цісик, у приміщенні середньої школи № 54, яка названа іменем відомої співачки з унікальним голосом. Тут — особисті речі Квітки (сценічні чобітки, рукавички, шкатулка, в якій зберігала коштовності, улюблені квіти — маки, якими прикрашала свої сукні), ноти з її рукописом тексту пісень, афіші концертів у США та Україні, альбоми з її піснями, диск з документальним фільмом «Квітка. Голос в єдиному екземплярі» (єдина кінострічка, знята в Україні, про життя і творчість артистки), пам’ятна медаль з її портретом, виготовлена на честь 60-річчя від дня народження видатної українки.\nЗберігається також сертифікат, який свідчить: одна з зірок Всесвіту названа іменем Квітки. «Купив» її американець українського походження, музикант-віртуоз Алекс Гутмахер. Дізнавшись історію Квітки Цісик (відійшла у кращий світ у 45 років від онкозахворювання), вирішив присвятити своє життя цій жінці, аби розповісти світові про її співочий талант. Цікаво, що музей входить у заснований ним україно-американський благодійний проект «Незабутня Квітка».\nУ фойє школи оглядаю фотовиставку, присвячену 65-річчю від дня народження співачки. На світлинах — Квітка Цісик у молодіжній організації «Пласт», серед відомих людей, друзів, на сцені під час концертів. Поруч — малюнки учнів львівських шкіл «Українські народні мотиви у творчості Квітки Цісик».\n— Ці роботи, — каже координатор музею Маргарита Савченко, — діти малювали під пісні легендарної співачки. Адже її унікальному голосу були підвладні як естрадні твори, блюз та рок-музика, так і оперні партії.\nЇї родина жила у Львові, а після Другої світової війни емігрувала до США. Там у 1953-му народилася і виросла Квітка. Лише раз (на початку 1980-х) приїздила з матір’ю на Галичину. Виконувала українські народні та авторські твори, зокрема Володимира Івасюка, Ігоря Білозора. Музиканти, близькі друзі Білозора згадують: Ігор годинами міг слухати, як співає Цісик. Слухаючи пісні в її виконанні, розумієш: вони сповнені любові до України, до землі діда-прадіда. Так Квітку виховували батьки. Недаремно про неї кажуть: «Голос Америки — душа України». Сестра грала на піаніно, а мама працювала над українською вимовою дочки. Аранжування до пісень написав перший чоловік співачки Джек Кортнер.\nВиявляється, світ побачили лише два її альбоми, присвячені Україні: «Пісні з України» (у 1980-му) та «Два кольори» (у 1989-му) — обидва зберігаються в музеї. На їх створення разом з другим чоловіком, звукорежисером Едом Раковичем, Квітка витратила 200 тисяч доларів. Перш ніж ознайомити мене з історією музею, його експонатами, Маргарита Леонідівна вмикає диск з україномовними піснями Квітки. Тихенько ллється її ніжне ліричне сопрано…\n— Зверніть увагу на білі шкіряні рукавички Квітки, — каже пані Маргарита. — Співачка власноруч оздобила їх манюсінькими самоцвітами і намалювала ластівочку, яка летить в Україну.\nОсь її чобітки, в яких виступала на сцені. Носила, до речі, взуття 35-го розміру. Багато експонатів, зокрема її особисті речі, музеєві подарував чоловік Квітки Ед Ракович на відкриття музею. Створив музей сім років тому меценат, заслужений лікар України, голова правління громадської організації «Незабутня Квітка» Роман Грицевич.\nКоли у посольстві США в Україні дізнались про наш музей, подарували нам книги, буклети та журнали про історію, культуру та освіту в Америці. Адже в Америці, де Квітка прожила життя, такого «будинку скарбу» нема.\nЦікавлюся в Маргарити Савченко, чи живуть у Львові родичі видатної співачки. Виявляється, у Коледжі декоративного і ужиткового мистецтва імені І. Труша викладає троюрідна сестра Квітки Марта Качмарик-Цісик, а в США живе її двоюрідна сестра, журналістка Христина Лев, які також навідувались до музею.\nЩороку у дні народження Квітки Маргарита Леонідівна проводить вечори пам’яті Квітки Цісик. Поважними гостями свята були відомі митці: переможниця пісенного конкурсу імені Квітки Цісик Оксана Муха, заслужений артист України Володимир Кудовба та його вихованці Мистецького центру «Фора», молода співачка з Канади Стефанія Романюк, народний артист України Богдан Козак, письменник Ігор Калинець. Музей тісно співпрацює з інформаційним центром «Вікно в Америку» у Львові та його координатором Людмилою П’ясецькою.\nЦьогорічної весни під час урочистої академії до 65-річчя від дня народження Квітки письменник Роман Горак подарував свою книгу «Журавлі відлетіли» про її життя і творчість, а Богдан Стельмах — свій переклад на українську мову пісні You light up my life («Ти — світло мого життя»), яку свого часу виконувала Квітка.\nТут для своїх учнів вчителі проводять екскурсії, «музейні уроки» з християнської етики, музики, англійської мови, а для вчителів молодшої школи влаштовують семінари з патріотичного виховання. Маргарита Савченко написала книгу «Музика у нашому житті» (вона — теж серед експонатів), в якій висвітлила теми уроків про відомих співаків, зокрема про Квітку Цісик.\n— Віце-президент україноамериканської координаційної Ради Ендрю Ластовецький розповідав нам, як колись разом з Квіткою відвідував «Пласт», — продовжує розмову пані Маргарита. — До нас навідуються туристи з усіх куточків України, з-за кордону (Німеччини, Франції, США, Канади). Якось телефонує жінка. Питає, чи можна навідатись. Коли приїхала, з’ясувалося: це журналістка Орися Трач з Вінніпега (Канада), яку батько Квітки вчив грати на скрипці.\n…Відкриваю Книгу відгуків. Перший запис, на який натрапляю, — від родини киян: «Дякую Тобі, Боже, за Квітку Цісик, яка є окрасою українського народу і єднає нас своєю душевною красою…». А під світлиною Квітки — її найвідоміші слова: «Я мріяла, що в Україні мене почують».\nКвітка Цісик музей музика виховання


Авіакомпанія Brussels Airlines з’єднує Київ із Брюсселем – World of Tourism\nBrussels Airlines реагує на постійно зростаючий попит на перельоти між Києвом та Брюсселем. Протягом останніх двох років ринковий попит на ці перельоти зріс на 68%. Починаючи від сьогодні авіакомпанія Brussels Airlines здійснює перельоти, з’єднуючи Міжнародний аеропорт «Бориспіль» із європейською столицею чотири рази на тиждень, забезпечуючи таким чином повітряне сполучення Києва з рештою Європи. Сьогодні о 13.25 Посол Бельгії в Україні Алекс Ленартс, Міністр інфраструктури України Володимир Омелян та 30 дітей із SOS Children’s Villages Ukraine вітали літак Brussels Airlines – Trident з особливим дизайном із зображенням Belgian Red Devils – національна футбольна команда Бельгії.\nЗавдяки візовій лібералізації для українських громадян, які подорожують до країн Шенгенської зони, а також через те, що Україна рухається в напрямку до ЄС, за останні два роки попит на перельоти між Києвом та Брюсселем виріс на 68%. Щоб відповідати зростаючому попиту, Brussels Airlines розпочинає пряме сполучення між Києвом та Брюсселем 4 рази на тиждень. Київ є важливим промисловим, науковим, освітнім і культурним центром Східної Європи, він є осередком бізнесу, а також популярним напрямком для відпочинку, даючи бельгійській авіакомпанії можливість перевозит ивелику кількість представників бізнес індустрії та туристів у столицю України. Що стосується пасажирів, що подорожують з України до Бельгії, розклад польотів до Брюсселя дозволяє з’єднати країну з іншими основними напрямками Brussels Airlines у Європі, зокрема у Франції, Португалії, країнах Скандинавії, Іспанії та Великобританії. «Авіакомпанія Brussels Airlines зробила правильний вибір, коли розпочала здійснювати свої рейси до Києва, оскільки Україна стає важливим партнером для Бельгії та країн ЄС. Потенціал України у торгівлі та науковій співпраці, культурному та академічному обміні та міжособових відносинах є величезним. Зв’язок між Брюсселем та Києвом через авіалінії Brussels Airlines буде дуже успішним».\nАлекс Ленартс, Посол Бельгії в Україні.\n«Ми дуже раді можливості об’єднати географічний центр Європи (Україну) з політичною столицею Європи, Брюсселем. Україна є важливою для нас в авіакомпанії Brussels Airlines і в Lufthansa Group, до якої входить Brussels Airlines. Lufthansa Group працює вже більше 27 років на ринку України, і сьогоднішній запуск наших регулярних рейсів у Брюссель 4 рази на тиждень є ще однією віхою нашої історії в Україні».\nРене Койнзак, генеральний директор з продажів в Україні, Вірменії, Білорусі, Грузії,Азербайджані та Туркменістані Lufthansa Group\nБельгійський іконічний літак Trident, що належить Brussels Airlines, покритий розписаним вручну малюнком із зображенням Belgian Red Devils, здійснив свій перший політ за новим рейсом прямого сполучення. Літак з бортовим номером OO – SNA прибув до Києва о 13.25 у середу, 17 жовтня 2018 р.. Окрім Trident Brussels Airlines має у своєму складі ще інші 4 розписані літаки, усі вони типу А320. Aerosmurf – це літак, присвячений “Smurfs”, знаменитим маленьким блакитним персонажам Бельгії, які відзначають свій 60-річний ювілей цього року. Amare присвячується Tomorrowland найкращому музичному фестивалю в світі, що відбувається в Бельгії щороку. Поруч із Trident, Aerosmurf та Amare є також Magritte та Rackham. Brussels Airlines створили Magritte в 2016 році, щоб вшанувати знаменитого бельгійського художника. Це було через рік після того, як Rackham приєднався до флоту як перша бельгійська ікона, написана вручну з особливим малюнком TinTin.\nПрес-центр авіа компанії Brussels Airlines


У День ВДВ, крім святкування, традиційно вшанували хвилиною мовчання пам'ять загиблих побратимів\n80-та десантно-штурмова бригада, яка однією з перших вирушила на схід боронити країну від російського агресора, відзначає 25-ту річницю створення Високомобільних десантних військ. Урочистості влаштували у військовій частині, де дислокується підрозділ. Там побувала кореспондент "5 каналу" Марта Шикула.\nНіяких гучних святкувань бійці не влаштовують від 2014 року. У День ВДВ традиційно вшанували хвилиною мовчання пам'ять загиблих побратимів, потому поставили квіти та запалили свічки біля пам'ятного знака. Самі бійці розповіли, що цей день дня них не лише свято, а й спогади про за загиблими у боях побратимами. "І радість, і печаль. Одночасно. Ти згадуєш тих, хто з тобою служив, кого вбили, хто загинув. Воно двояко", – відзначає десантник Роман Панченко.\n80-та бригада побувала у найгарячіших точках Донбасу, тримали оборону Луганського та Донецького аеропорту, брали участь у визволенні Слов'янська. Крім вшанування пам'яті полеглих героїв, у цей день також нагородили тих, хто відзначився у зоні АТО. Десантникам вручили нагороди, пам'ятні значки та подарунки.\nу Львові вперше відзначили День курсанта\nДесантно-штурмові війська (ДШВ) свято вшанування пам'яті українські військові Львів


Посуд туристичний Bergamo • Купити в Києві, Україні • Інтернет-магазин Епіцентр\nПосуд туристичний Bergamo\nBergamo Sea To Summit Wildo Lifeventure Другое Brizoll Primus Tramp Tatonka Light My Fire Силумин Силумін Mil-Tec BRS SUMMIT REGENT INTERNATIONAL LTD Easy Camp Terra Incognita Stenson Acropolis Агрик Empire Zelart Ranger Kovea KAI Cabinet Biol BBQ AceCamp Lesko McKinley HMD 2Life Esbit P1G SKIF Outdoor REDCLIFFS OUTDOOR Pinguin Laken Grilland MHZ Kronos Summit Ружес Інше Schwarzwolf Supretto DUKE\nщипці стакани складані ємності для води каструлі кухлі миски і тарілки складані відра сковорідки фляги жаровня казанки столові прибори термочашка чайники триноги склянки\nалюміній нержавіюча сталь пластик поліпропілен анодований алюміній метал сталь чавун кераміка силікон\nТермочашка Bergamo Bravo 0,4 л біла із зеленим\nВид посуду: термочашка\nТермочашка Bergamo Bravo 0,4 л біла із синім\nТермочашка Bergamo Classico 0,4 л зелена\nТермочашка Bergamo Promo 0,4 л біла із чорним\nТермочашка Bergamo Bravo 0,4 л біла із чорним\nТермочашка Bergamo Promo 0,4 л біла із зеленим\nВідгуки: Посуд туристичний Bergamo\nВирішили купити Посуд туристичний Bergamo?\nВ інтернет-магазині Епіцентр представлений широкий асортимент Посуд туристичний Bergamo. За шуканою характеристикою на сайті Ви знайдете 6 товарів, і їх кількість поступово збільшується. У кожній картці товарів зібрані якісні фото, відгуки від покупців, а також усі необхідні технічні характеристики для правильного вибору. Вигідний прайс на Посуд туристичний Bergamo діє завдяки завжди актуальним акціям і знижкам, зокрема і на абсолютно нові моделі 2022 року. Реальна вартість від 23 до 5 990 грн. Також є можливість покупки в кредит або розстрочку. Якщо у Вас виникнуть питання, їх допоможуть вирішити наші кваліфіковані фахівці. Після оплати Ви зможете забрати товар безкоштовним самовивозом у центрі обслуговування покупців у Києві або в одному з 32 міст України. Також можна оформити доставку в будь-яке місто через «Нова Пошта» або «Міст Експрес».\nЦіни на Посуд туристичний Bergamo\nТермочашка Bergamo Bravo 0,4 л біла із зеленим 279 грн\nТермочашка Bergamo Bravo 0,4 л біла із синім 279 грн\nТермочашка Bergamo Classico 0,4 л зелена 219 грн\nТермочашка Bergamo Promo 0,4 л біла із чорним 209 грн\nТермочашка Bergamo Promo 0,4 л біла із зеленим 209 грн


У Вінницькій області вмер цілий район людей | Новости\nУ Вінницькій області вмер цілий район людей\nЗа 24 роки незалежності населення України скоротилося на 6 мільйонів людей. Вінницька область за цей період втратила від 6 до 8 відсотки населення.\nПро це повідомив директор Інституту регіональних досліджень імені М. І. Долішнього НАН України Василь Кравців.\nЗа словами науковця, зараз населення України складає фактично 46 мільйонів людей. За незалежні роки в результаті негативного природного приросту населення скоротилось більш ніж на 6 мільйонів людей.\nАле в західних областях, зокрема в Закарпатській області зросла кількість населення в 2014 року в порівнянні з 1990 роком. Це сталося за рахунок природного приросту. Також в Івано-Франківській області населення скоротилося всього лише на 10,5 тисяч людей.\n- Аутсайдерами в кількісних показниках демографічного відтворення виступають, на жаль, східні регіони України: Донецька - майже мінус мільйон, Дніпропетровська і Луганська - по півмільйона, - сказав він.\nТакож меншає людей і в Сумській, Чернігівській, Кіровоградській, Черкаській та Полтавській, Житомирській, Хмельницькій і Вінницькійт областях. Там з 1990 по 2014 рік населення скоротилось від 6% до 8%.\n- На такий розвиток подій, безумовно, основний вплив має економічний фактор і економічна політика уряду та країни, - зазначає Кравців.\nСтаном на 1 вересня 2015 року на Вінниччині, за інформацією Держстату, проживає 1 605 553 людей, а у Вінницькому районі - 80798 людей.\nНагадаємо, що в минулому році станом на 1 серпня кількість населення складала 1 609 210 людей.\nВарто зазначити, що за останніх 11 років мешканців Вінниці стало на 15 тисяч більше.


Авіакомпанії, що пропонують квитки на рейси до аеропорту Вестманаейджар\nНижче наведено список авіакомпаній, що здійснюють рейси до аеропорту Вестманаейджар. Тут можна переглянути інформацію про маршрути авіакомпаній, що здійснюють рейси до аеропорту Вестманаейджар, порівняти ціни бюджетних і традиційних авіакомпаній, що виконують авіаперевезення до аеропорту Вестманаейджар, та забронювати авіаквитки, клацнувши на посилання нижче\nЗа допомогою служби Skyscanner також можна знайти найдешевші авіаквитки до аеропорту Вестманаейджар (із сотень авіакомпаній, включаючи Delta, American Airlines, jetBlue) без вказання конкретних дат і пунктів призначення. Саме тому це найзручніший веб-сайт для пошуку дешевих квитків для вашої подорожі.\nЩоб забронювати дешевий квиток до Вестманаейджар, виберіть потрібний рейс у списку рейсів до аеропорту Вестманаейджар нижче або клацніть на посилання збоку на сторінці, щоб переглянути додаткові відомості про рейс. Щоб почати новий пошук авіаквитків, скористайтесь елементами керування вище.\nЦіни на квитки до Вестманаейджар\nДешеві авіаквитки до Вестманаейджар\nДешеві авіаквитки з Вестманаейджар\nАеропорт міста Вестманаейджар\nПрокат авто в аеропорту Вестманаейджар


Дар’я Шестель: «Перед виходом на поміст я не дивлюся на вагу штанги» — Інформаційний портал Кіровоградщини - Гречка - Новини Кропивницький\nДар’я Шестель: «Перед виходом на поміст я не дивлюся на вагу штанги»\n08 вересня 2021 . 4056\nНагороди європейського рівня з олімпійських видів спорту – останнім часом велика рідкість для спортсменів з Кропивницького. Тож новина про те, що Дар’я Шестель завоювала дві срібні медалі на чемпіонаті Європи з важкої атлетики серед юнаків і дівчат до 17 років, зацікавила також і наш інформаційний портал.\nЗ талановитою спортсменкою та її тренером поспілкувався кореспондент «Гречки».\n- Давно займаєшся важкою атлетикою, як прийшла у цей спорт?\n- Займаюся вже майже чотири роки у заслуженого тренера України В’ячеслава Жукова. Тренери ходили по школах, вели набір дітей у секції. Зайшли в наш клас, казали, що набирають групи на фітнес, а оскільки в мене була зайва вага, вирішила ходити щоб схуднути, підкачатися. Потім мене затягнуло, а за місяць після тренувань я зрозуміла, що займаюся важкою атлетикою. У нас пройшли перші змагання, мені сподобалося, тому вирішила тренуватися далі. До спорту я шість років танцювала, зрозуміла, що це не моє, а важка атлетика – мені сподобалася, я загорілася.\n- Твої дві медалі європейського рівня перші у кар’єрі?\n- Це мій другий чемпіонат Європи. Перший був у 2019 році в Ізраїлі в місті Ейлат. Там я стала дев’ятою. На нинішньому чемпіонаті Європи у Польші я дуже хвилювалася, але завоювала дві срібні медалі, вони стали першими.\n- Які ти показала результати і наскільки вони відрізнялися від спортсменки, яка стала чемпіонкою Європи?\n- У ривку я підняла вагу 75 кг, а моя суперниця 93 кг. У поштовху показала результат 100 кг, а переможниця 111 кг. У сумі двоборства набрала 175 кг, а чемпіонка - 204 кг.\n- Як ти пройшла відбір на чемпіонат Європи і була включена до складу збірної України?\n- Цього року перемогла у Дніпрі на чемпіонаті України з важкої атлетики серед дівчат до 17 років. Стала чемпіонкою навіть незалежно від вагових категорій.\n- Скільки доводилося на тренуваннях віддавати часу, сил, щоб стати медалісткою? Поділися ціною медалі, адже читачі не знають як доводиться виборювати нагороди європейського рівня?\n- До цього чемпіонату Європи я готувалася з 2019 року. У 2020 році його скасували через коронавірусні обмеження. Я поставила собі за мету, що у 2021 році мені обв’язково треба увійти до призової трійки. Тренувалася сім разів у тиждень по півтори години. В окремі дні тренувалася двічі на день. На навчально-тренувальних зборах там кожен день проходили годинні тренування. Але на зборах ми всі ще більше викладалися ніж удома. Нас там багато «ганяли», там дуже жорстка дисципліна і був лише певний час, коли ми могли кудись вийти, прогулятися. В основному сиділи вдома, там все за розкладом.\n- Перед поїздкою до Польщі ти знала результати своїх суперниць?\n- Я дивилася в інтернеті на сайті європейської та української федерацій важкої атлетики попередні заявки, бачила, що стояла третьою. Але спортсменки собі місця не забезпечують, і думати, що хтось із нас стане медалістками – зарано. Розуміла, що якщо підніму свою вагу, то буду в трійці. Тренери подають заявку, де пишуть попередню суму кожного спортсмена. Бачила, що моїми основними суперницями будуть дві полячки – одна, яка стала першою, а друга у ривку отримала «баранку». Вона не змогла у трьох підходах підняти вагу. Треба було ще боротися з турчанкою та білорускою.\n- Зазвичай результати спортсменів під час тренувань вище, ніж під час виступів на змаганнях. Взята тобою вага відрізнялася від тієї, яку піднімала на тренуваннях?\n- Після зборів я додала у поштовху три кілограми, але на змаганнях показала ті ж самі результати.\n- Як ти себе налаштовувала перед виходом на поміст?\n- Я жену всі думки подалі від себе. Я знаю, що мені потрібно вийти на поміст і підняти вагу. Я навіть не дивлюся на штангу, яка на ній вага. Знаю, як мені взяти гриф у руки, головне – виконати все правильно технічно, підняти та зафіксувати вагу, інших думок немає.\n- Хто тебе вітав крім тренера В’ячеслава Григоровича Жукова?\n- Дівчата зі збірної, з якими я готувалася, тренери збірної України, польської команди, всі родичі, також голова обласної державної адміністрації.\n- До яких подальших змагань ти готуєшся?\n- У жовтні пройде чемпіонат світу, де я налаштована гідно виступити. Підготовка вже триває, їду найближчим часом на навчально-тренувальні збори до Харкова.\n- Бажаю показати високі результати на чемпіонаті світу та порадувати себе, тренера, батьків і всіх, хто тебе підтримує.\n- В’ячеславе Григоровичу, як далися вашій спортсменці дві медалі європейського рівня?\n- Даша триразова чемпіонка України – до 13, до 15 та до 17 років. У зв’язку з тим, що була пандемія, пов’язана з поширенням коронавірусної інфекції, минулого року чемпіонат Європи до 15 років не проводився. У 2020-му якби проводилися змагання, вона могла б теж бути в призерах. Чемпіонат Європи у Польщі був складним. В Європі багато сильних спортсменів і результати їхні ідуть буквально кілограм у кілограм. Результати проявляються переважно не за рахунок сили, а характеру. Даша проявила характер і волю, показала в сумі двоборства солідну вагу, але це не найкращі її результати, їх можна ще покращувати. Найближчим часом буде проходити чемпіонат світу в Саудівській Аравії. Розраховую, що вона увійде до шістки та побореться за медаль у поштовху. Головне, щоб її підтримали фінансово у процесі підготовки, та з участю. Покращенню результатів важкоатлетів сприятиме проведення капітального ремонту в СДЮСШОР «Надія», який вже розпочато. Планується розширення важкоатлетичного залу на п’ять помостів для елітних спортсменів.\n- Давно побачили перспективу в Дарші?\n- Її перший тренер - Юлія Кондратенко. Коли я зайшов у зал і помітив її, побачив одразу, який у нової дівчини потенціал. В неї є природні задатки для хорошого спортивного росту, тому сказав Юлії – «Я Дашу забираю собі». Це було, здається, друге її тренування. Якщо вона буде серйозно ставитися до тренувань, як в останні півроку, то думаю, буде як спортсменка рости та піднімати далі.\n- Бажаю вам і вашій підопічній на чемпіонаті світу показати гідний результат.\n- Головне, щоб вона зрозуміла – це її життя і від успіху на міжнародній арені буде багато що залежати.\n10 нових муралів Кропивницького: які і де намалюють (ОНОВЛЕНО)\n10:46 Завтра обіцяють відновити водопостачання в населених пунктах, які другий тиждень без води


Мохноногі хом’ячки – види і особливості\nОсоби сімейства Хомякова підрозділяються на різні роди. Мохноногі хом’ячки – гризуни невеликих розмірів, що живуть, як в диких умовах, так і в умовах приручення їх людиною. Даний рід представлений декількома видами тварин, поділ яких ґрунтується на ареалі їх проживання і особливості життєдіяльності.\nМохноногі хом’ячки – особини, які мають певні відмінні риси, що визначають їх приналежність до зазначеного роду. До них відносяться:\nневеликі розміри – тільце в довжину досягає максимум десяти сантиметрів;\nареал проживання – в основному, вони проживають в степах, напівстепів, лісах Центральної Азії (райони Сибіру, Китаю, Монголії, Казахстану);\nможливість групового проживання, участь самців у вихованні потомства;\nможливість проживання в екстремально низьких і високих температурах.\nДеякі з видів зазначеної групи тварин вважаються сільськогосподарськими шкідниками. Багатьох з них розводять в домашніх умовах, використовують для проведення досліджень в умовах лабораторій. Тваринки ніколи не впадають в сплячку і ведуть переважно нічний спосіб життя.\nМохноногі хом’ячки як рід поділяються на такі види:\nджунгарский – їх довжина різниться від 7 до 10 см, вага варіюється від 35 до 65 грам. Відмітна особливість виду – зміна шерстки на білу в зимовий період при житті в дикій природі. Мають темну смугу, що проходить по спині. Виведені від чистокровних особин малюки, що виховуються в домашніх умовах, відрізняються поступливим характером і відсутністю генетичних та інших захворювань. У зоомагазинах найчастіше зустрічаються гібридні особини, виведені від «джунгаріков», схрещених з представниками інших видів. Для підтвердження «чистоти крові» звірка заводчик повинен надати відповідні документи;\nхом’ячок Роборовского – довжина їх тільця сягає максимум 5 см, відрізняються сірувато-бурим забарвленням шерстки з білими плямами на черевці. Мешкаючи в диких умовах, зиму переживають під землею, зариваючи туди зібраний корм. Вирощені в домашніх умовах, відрізняються досить мирним характером, практично не проявляють агресії по відношенню до людини і родичам, розміщеним в тій же клітині. Відрізняються спритністю, а тому не варто відпускати їх гуляти по квартирі без спеціального бігового кулі;\nхом’ячок Кемпбелла – довжина їх тільця може досягати 10 см. В умовах дикої природи виживають, збираючись в колонії. Самці після народження дитинчат не покидають самку, а допомагають їй виховувати потомство. Основний пік активності звірків зазначеного виду припадають на світанкове і сутінковий час, іншу частину доби вони проводять в підземних норах, які виривають. Зазначений вид хомок відрізняється схильністю до розвитку діабету, катаракти, ракових пухлин, які видаляються за допомогою проведення хірургічних операцій.\nКожен з видів широко поширені, а тому не вважаються особами, які перебувають на межі вимирання. І все ж, вчені до цих пір займаються вивченням їх постійного ареалу проживання, так як відомо, що хомки, які проживають в диких умовах, постійно мігрують.\nЗважившись завести таких вихованців, як мохноногі хом’ячки, варто дотримуватися певних правил, що визначає їх догляд та утримання. До них відносяться:\nпридбання клітини середніх розмірів, її облаштування додатковими аксесуарами для організації життєдіяльності та дозвілля звірків;\nщоденне вичісування хомок для того, щоб в шерсті не утворювалися грудки, щоб до неї не прилипали шматочки їжі.\nКрім того, важливо проводити щоденний огляд особин, щоб виключити утворення пухлин, не пропустити початок хвороби малюка. При бажанні сформувати пару з двох різностатевих особин, важливо підсаджувати звірків один до одного в віці трьох-п’яти тижнів. Більш дорослі особини можуть не ужитися. Тоді виникнуть бійки, викликані бажанням знищити конкурента, що займає територію.\nМохноногі хом’ячки – види і особливості Ссылка на основную публикацию\nгодування козенят Лебідь Володимир, начальник цеху тваринництва ЗАТ ПХ ...


Доставка в/з Південно-Східної Азії | Good Logistics\nGood Logistics > Напрями > Доставка в/з Південно-Східної Азії\nКраїни Південно-Східної Азії стрімко розвиваються, нарощуючи свій економічний потенціал. Регіон характеризується швидкими темпами приросту населення, що потребує імпорту продукції сільськогосподарського сектору. Торгівля з країнами Азії для України має позитивну тенденцію, однак є ще великий невикористаний потенціал. Доставка вантажів з Південно-Східної Азії в Україну та в зворотному напрямку можлива двома шляхами: авіасполученням та морськими контейнерними перевезеннями. Ми допоможемо транспортувати ваш вантаж в цьому напрямку, складемо зручний маршрут та забезпечимо оперативність та зручність доставки.\nАвіаперевезення вантажів в/з Південно-Східної Азії\nЯкщо ви бажаєте перевезти невелику партію вантажу за мінімальний час, використайте можливість доставки вантажів літаком. В більшості країн Південно-Східної Азії функціонують аеропорти, які займаються міжнародними авіаперевезеннями. Єдиним нюансом цього способу доставки виступає відносно висока вартість послуги.\nПеревезення вантажу морем — найбільш вигідне рішення з точки зору вартості. Транспортувати можна великі партії товару будь-якої комплектації та габаритів. Для кожної групи товарів передбачено використання контейнерів певного типу. Це забезпечує зручність та безпечність транспортування. Морські контейнерні перевезення з/в Південно-Східну Азію можуть тривати до місяця, тому необхідно відразу враховувати пролонговане отримання багажу.\nДоставка з України в Південно-Східну Азію — які товари експортують частіше за все?\nОстаннім часом експорт українських товарів в країни Південно-Східної Азії виріс. Наприклад, за перше півріччя 2016 року експорт склав 574 млн доларів, тоді як в аналогічний період 2016 року цей показник дорівнював 215,4 млн доларів. Простежується тенденція до щорічного збільшення показника експорту.\nТовари, які формують основу експорту:\nолія рослинного походження (в більшості випадків, соняшникова);\nДоставка з Південно-Східної Азії в Україну — які вантажі імпортуються?\nСтрімкий розвиток регіону стає привабливим для інвесторів, які налагоджують в країнах виробництво конкурентноспроможних товарів. Особливо прогрес можна прослідкувати в області електроніки та машинобудівництва.\nНа імпорт йдуть такі групи товарів:


У центрі Луцька вболівальники перекрили рух | ВолиньPost\nПісля перемоги збірної України над збірною Швеції у матчі першого туру групового раунду Євро-2012 у центрі Луцька виникла стихійна акція – люди йшли центральним проспектом Волі, вигукували гасла і фактично перекрили рух.\nНагадаємо, гра відбулася у понеділок, 11 червня, на НСК «Олімпійський» в Києві. Після цього поєдинку Україна вийшла у лідери групи D.\nПісля того, як закінчилася пряма трансляція матчу, з усіх барів, кафе, решти місць, де вболівальники дивилися футбол, висипали юрби радісних людей: вони кричали «Слава Україні!» і йшли просто проїжджою частиною проспекту Волі, фактично перекривши рух.\nВодії авто сигналили, намагалися об’їхати людей. Обійшлося без інцидентів\nВідео Юрія Конкевича\nВідео на Youtube користувача MrUkyf\nБОГДАН 12 червень, 2012, 10:10\nВОДІЇ СИГНАЛИЛИ В ЧЕСТЬ ПЕРЕМОГИ А НЕ НА ЛЮДЕЙ\nВаля 12 червень, 2012, 10:35\nCity-fan 12 червень, 2012, 11:21\nЭти безграмотные журналисты... Тихий ужас!!! :)))\nТолян 12 червень, 2012, 11:24\nСпочатку знімати навчитеся, щоб хоч в інет викладати відео! :) Знімаючий, швидше за все, піддатий був, що в більшості ліхтарі назнімав! :)))\nВадім 12 червень, 2012, 11:39\nУкраїна молодець, після матчу з Францією буде ще більше людей на вулиці.\nHAMBURG 12 червень, 2012, 12:21\nУКРАЇНА В ПЕРЕД З ВАМИ НІМЕЧЧИНА\nКостя 12 червень, 2012, 12:54\nА чому в м. Луцьку, на театральному майдані не зорганізували фанзону і не встановили ретрансляційний екран? тоді й правоохоронці б отьримали кращі умови для контролю дій, і інші організатори б краще контролювали порядок.\nMax Payn 12 червень, 2012, 13:25\nА они только 21-го числа раздупляются и то КИА спонсирует, а сами, как всегда - ума не хватает!\nМиша 13 червень, 2012, 16:25\nчитач 12 червень, 2012, 15:15\nдо речі, Романюк, а де обіцяний екран і реальна фан-зона?\nза слова треба відповісти?\nчи може будемо дивитись тільки фінал, де Україна може і не бути?\nЛУЦЬК 12 червень, 2012, 16:11\nУКРАЇНЦІ ПРАПОРЦІ ВІШАЙТЕ НА АВТО ЩО СВЯТО ЧУСТВУВАЛИ МИ НА НАШІЙ ЗЕМЛІ\nБудинок рипить і вібрує, - сусіди обвалу\n12 червень, 2012, 10:19


Допомогти знайти роботу – основне завдання! – Надвірнянська районна державна адміністрація\nДопомогти знайти роботу – основне завдання!\nВ умовах невеликої кількості вільних робочих місць та у зв’язку з недостатньою кількістю вакансій, що подаються роботодавцями району, спеціалісти Надвірнянського районного центру зайнятості докладають всі зусилля для розширення можливостей щодо надання послуг шукачам роботи у вирішенні питання працевлаштування, залучаючи до співпраці підприємства.\nЗ цією метою в с. Пнів був проведений Ярмарок вакансій та послуг служби зайнятості для осіб, які шукають роботу .\nОсновна мета проведення ярмарку – формування позитивного іміджу служби зайнятості серед роботодавців, укомплектування вільних робочих місць та надання послуг незайнятому населенню. Враховуючи потребу сучасного ринку праці у професійних робітничих кадрах, для участі у Ярмарку запросили представників семи підприємств, роботодавців району, приватних осіб т понад 50 осіб з числа шукачів роботи.\nПід час проведення Ярмарку вакансій роботодавці презентували свої підприємства, надавали особам, які шукають роботу, розширену інформацію про вакансії, проводили співбесіди з претендентами з метою підбору майбутніх працівників, запрошували на роботу. Шукачі роботи також могли самостійно підібрати вакансію з метою свого подальшого працевлаштування, ознайомитись з послугами служби зайнятості щодо можливості пройти стажування під замовлення працедавців тащодо отримання ваучера для проходження перепідготовки, спеціалізації, підвищення кваліфікації.\nФахівцями служби зайнятості надавались консультації з питань законодавства про працю та зайнятість населення, трудової міграції, пошуку роботи, формування резюме.\nНа завершення заходу приватний підприємець Валентина Савчук подякувала за даний захід, адже в сучасних умовах – це актуальна і ефективна форма співпраці служби зайнятості з роботодавцями, соціальними партнерами та безробітними.\nБагато шукачів роботи зацікавились такими вакансіями, як касир, кухар, бармен, офіціант, охоронник.\nЗагалом, присутні роботодавці залишились задоволені заходом. Їх влаштовує така форма підбору персоналу, адже за короткий час можна поспілкуватися з багатьма шукачами роботи та вибрати саме того, хто потрібний тепер та на перспективу. Безробітні залишили представникам роботодавців свої дані, анкети, резюме для подальшого працевлаштування на вільні робочі місця або з метою включення у склад резерву.\nВідвідувачі ярмарку дякували організаторам за можливість безпосередньо поспілкуватися з роботодавцями, отримати вичерпну інформацію про наявність вільних робочих місць та вакантних посад, заробітну плату, умови праці тощо. Ярмарок дав унікальну можливість звести віч-на-віч роботодавців і шукаючих роботу, у вільному і безпосередньому спілкуванні з'ясувати всі плюси і мінуси, як передбачуваної роботи, так і потенційного працівника.