АФГАНІСТАН. В Афганістані екстремісти, які захопили трьох співробітників ООН і погрожують їх убити, продовжили термін ультиматуму до вівторка. Вони вимагають звільнити 26 талібів та бойовиків "Аль-Каїди", ув'язнених в тюрмах Афганістану та на базі Гуантанамо. Афганська влада веде переговори із викрадачами. Заручників: ірландця, косівську албанку та філіппінця -- викрали 28 жовтня у Кабулі.\nФРАНЦІЯ. Під час антиядерної маніфестації на сході Франції стався нещасний випадок -- загинув один із учасників, який потрапив під потяг. Демонстрант прикував себе до рейок на шляху поїзда, який віз ядерні відходи з французької АЕС до Німеччини, і не зміг вчасно звільнитися. У самій Німеччині, у місті Горлебені, куди й везли відходи, акція протесту зібрала чотири з половиною тисячі осіб.\nЕСТОНІЯ. Нічний грабіжник викрав з будинку міністра оборони Естонії Маргуса Хансона портфель із секретними документами. У приватний будинок міністра в місті Тарту злодій потрапив, коли сам глава оборонного відомства спав на другому поверсі. За даними естонських газет, у викраденому портфелі, окрім грошей, могли бути документи головного штабу сил оборони, що стосуються військових витрат країни.


"Картка киянина" отримала додаткові функції ᐉ Народна Правда\nГоловна › Новини › "Картка киянина" отримала додаткові функції ›\n“Картка киянина” отримала додаткові функції\nАвтор Желізняк Олександр — 10:20, 29.09.2017 в Новини/Соціальна правда\nСтолична влада планує “омолодити” “Картку киянина” і підключити до її функцій новий модуль спеціально для працівників IT-сфери Києва, яких налічується понад 26 тисяч. Про це повідомили в Департаменті інформаційно-комунікаційних технологій КМДА, де зараз спільно з Kyiv Smart City і співтовариством Kyiv IT Cluster працюють над його створенням. Планується, що запрацювати новий модуль може вже в наступному році.\nПро це інформує “Народна правда” з посиланням на Сегодня.\nУ мерії мають намір омолодити аудиторію користувачів “Картки киянина”. “Зараз ми активнопрацюємо над удосконаленням “Картки киянина”. Оновлений сервіс повинен статисучасним інструментом, спрямованим на поліпшення життя киян”, – заявив директорДепартаменту інформаційно-комунікаційних технологій КМДА Юрій Назаров.\n“З листопада ми презентуємо бачення того, яким може бути цей модуль, а далі стартуєетап публічного обговорення. І вже після прийматиметься рішення про додавання новогомодуля до “Картки киянина”, – говорить Тимчишин-Валевський. Реалізовувати проектбудуть за допомогою партнерів. У планах у розробників створити окремі модулі длястудентів і пенсіонерів.\nНагадаємо, нещодавно киян порадували новим сквером. У КМДА просять жителів столиці придумати ім’я скверу на Контрактовій площі, над облаштуванням якого зараз працюють комунальники.\nТакож в Києві був відкритий перший в столиці пункт гуманітарної допомоги та збору речей для малозабезпечених жителів міста і переселенців. «Банк одягу» відкрили на бульварі Дружби Народів, 32а в Печерському районі за сприяння адміністрації міста і фонду «Агапіт».\nДо слова, в Україні вперше в світі уклали угоду з купівлі-продажу нерухомості за криптовалюту (Etherеum). Власник квартири в Києві з США продав нерухомість через свого представника.\nТеги: "картка киянина"КиївКМДАмодульнові функціїпрацівники IT-сфери


Главная Коллекция "Otherreferats" Государство и право Поняття міжнародного приватного права\nМіжнародне право - виникло внаслідок реальних суспільних процесів. Вже на ранніх стадіях розвитку первісні общини і племена не існували відокремлено, а були об'єднані неписаними родовими законами. Перші звичаєві норми зароджувалися ще в період первіснообщинного ладу, до становлення державності. Поява ж міжнародного права в сучасному його розумінні як права міждержавного прямо пов'язано з процесами становлення державності.\nМіжнародне право є результатом суспільної практики. З'явившись як засіб усвідомлення людьми (групами, класами) свого матеріального інтересу, особливо в зв'язку з міжнародними відносинами, що постійно змінюються, воно справляло і справляє величезний вплив на розвиток держав і народів. З огляду на особливу значимість міжнародного права як соціального феномена, пошуком його визначення займається доктрина міжнародного права. Міжнародне право - це система юридичних принципів і норм договірного і звичаєвого характеру, що виникають у результаті угод між державами й іншими суб'єктами міжнародного спілкування і регулюючих відносини між ними з метою мирного співіснування.\nВиходячи з особливої значимості міжнародного права для становлення, розвитку й існування людського співтовариства і світового об'єднання держав, воно має різноманітні трактування, що даються як ученими-міжнародниками, так і різними міжнародними органами.\nТак, наприклад, проф. Н.Т. Блатова думала, що міжнародне право - це сукупність юридичних норм, договірних і звичаєвих, вироблюваних у результаті угоди між державами і регулюючих відносини між учасниками міжнародного спілкування. Л. Оппенгейм бачив у міжнародному праві сукупність звичаєво-правових і договірних норм, визнаних цивілізованими державами, юридично обов'язкових у взаєминах між ними. В.П. Панов вважає, що міжнародне право - це особлива правова система, що регулює відносини між його суб'єктами за допомогою юридичних норм. Ж. Тускоз визначає міжнародне право як сукупність юридичних норм та інститутів, що регулюють відносини в міжнародному співтоваристві з метою встановлення в ньому миру, справедливості і сприяння його розвитку. Як приклад визначення міжнародного права міжнародними органами можна навести рішення Постійної палати міжнародного правосуддя в справі пароплава «Лотос», у якому говорилося: «Міжнародне право регулює відносини між незалежними державами».\nТаким чином, можливо запропонувати узагальнююче трактування міжнародного права, відповідно до котрого міжнародне право - сукупність норм, що виникають у результаті угоди між суб'єктами державного права, що досягається в результаті взаємних поступок і компромісів, із метою підтримки міжнародного правопорядку й організації усіх форм спілкування між державами, реалізація яких забезпечена заходами примусового характеру. З наведених вище формулювань можливо виділити основні ознаки міжнародного права:\n- це сукупність юридичних норм і принципів;\n- ці норми створюються шляхом фіксованої (договір) або мовчазно вираженої (звичай) угоди між суб'єктами міжнародного права;\n- ці норми признаються суб'єктами міжнародного права в якості юридично обов'язкових;\n- це реалізація норм міжнародного права забезпечується примусом, форми, характер і межі якого визначаються в міждержавних угодах.\nВажливою характерною рисою міжнародного права є те, що воно виступає в якості окремої відособленої правової системи зі своїми галузями й інститутами. Таким чином, воно не є галуззю внутрішньодержавного права і не входить у його правову систему. Питання про співвідношення міжнародного і внутрішньодержавного (національного) права є одним із центральних у теорії міжнародного права.\nМіжнародна доктрина в цьому питанні виробила три основних напрямки: одне дуалістичне і два моністичних. В основі дуалістичного підходу лежить теза про те, що міжнародне право і право національне являють собою два різноманітних правопорядки. Відмічаючи це, основоположник цього напрямку німецький учений XIX сторіччя Г. Трипель писав: «Міжнародне і внутрішньодержавне право суть не тільки різноманітні галузі права, але і різноманітні правопорядки. Це два кола, що не більш ніж стикаються і ніколи не перетинаються».\nСуть моністичних концепцій полягає у визнанні єдності обох правових систем. Міжнародне і національне право розглядаються як частини єдиної системи права. При цьому прихильники цих концепцій розходяться тільки в питанні примату (першості, верховенства) цих правових систем. Одні з них виходять із примату внутрішньодержавного права над міжнародним (німецька юридична література другої половини XIX - початку XX в.).\nТак, один із видатних представників цього напрямку німецький вчений А. Цорн писав: «Міжнародне право юридично є правом лише тоді, коли воно є державним правом». А його колега А. Лассон стверджував, що «держава лишає за собою свободу вирішувати, дотримуватися міжнародного права або ні, в залежності від того, чи диктується це її інтересами».\nОбґрунтування позиції прихильників іншого різновиду моністичної концепції - примату міжнародного права над внутрішньодержавним, що одержала широке поширення, міститься в працях австрійського юриста XX в. X. Кельзена, у повоєнні роки, професора Каліфорнійського університету (США). Ототожнюючи державу з корпорацією, Кельзен писав: «Держава розглядається тільки як правове явище, як юридична особа, тобто корпорація». Тому співвідношення між міжнародним правопорядком і національними правопорядками «нагадує співвідношення національного правопорядку і внутрішніх норм корпорації». Радянська концепція по цьому питанню ґрунтувалася на таких посилках: - міжнародне і внутрішньодержавне право, будучи самостійними правовими системами, знаходяться в постійній взаємодії, що опосередковується волею держав-учасниць міжнародного спілкування; - оцінюючи обидві моністичні теорії як невідповідні об'єктивній реальності існування суверенних держав, не можна заперечувати можливого переважного значення тієї або іншої системи права в процесі їхньої тісної взаємодії; - якщо вплив норм внутрішньодержавного права на міжнародне можна назвати первинним, тому що кожна держава, що бере участь у створенні міжнародного права, виходить із характеру і можливостей свого внутрішнього права, то в процесі взаємодії вже існуючих норм вона не може не визнавати принципу переважного значення норм міжнародного права. Цей принцип одержав чітке вираження в статті 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів 1969 року, відповідно до якої учасник договору «не може посилатися на положення свого внутрішнього права в якості виправдання для невиконання ним договору».\nТаким чином, хоч і з досить туманними застереженнями, признавався примат норм міжнародного права над нормами національного законодавства. В даний час такий примат норм міжнародного права знаходить своє закріплення в поточному законодавстві України (див., наприклад, частина 2 статті 17 Закону України від 22 грудня 1993 року «Про міжнародні договори України»). Тут доречно торкнутися питання про взаємовплив міжнародного і національного права.\nДійсно, з одного боку, міжнародне право справляє суттєвий вплив на становлення, формування і динаміку норм національного права, покладаючи на держави виконання зобов'язань, узятих ними під час підписання різних міжнародних договорів (наприклад, до цього їх зобов'язував Віденський документ НБСЄ 1989 p.). Але, з іншого боку, і саме міжнародне право може відчувати на собі вплив норм внутрішньодержавного права. Наприклад, прийняття в 1951 році в СРСР Закону про заборону пропаганди війни призвело до того, що в статті 20 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, прийнятого Генеральною Асамблеєю ООН у 1966 році, з'явилася норма, відповідно до котрої «всяка пропаганда війни повинна бути заборонена законом».\nНорми міжнародного права створюють права й обов'язки тільки для суб'єктів міжнародного права. Органи державної влади й інші суб'єкти, що знаходяться на території держави, безпосередньо нормам міжнародного права не підпорядковуються. Реалізація міжнародних зобов'язань на внутрішньодержавному рівні здійснюється шляхом входження норм міжнародного права в норми внутрішньодержавного права. Сам процес входження норм міжнародного права в національне законодавство називається імплементацією. Засоби входження іменуються трансформацією. У широкому значенні трансформація, на думку Р.А. Мюллерсона, являє собою «засіб здійснення міжнародного права за допомогою видання державою внутрішніх нормативних актів (законів, актів ратифікації і публікації міжнародних договорів, адміністративних постанов, розпоряджень і т.п.) і забезпечення виконання нею свого міжнародного зобов'язання або в інтересах використання нею своєї міжнародної правомочності».\nТаким чином, норма міжнародного права не перетворюється, вона зберігає свій статус. А от її змісту, правилу поводження надається статус норми національного права. Власне, як відзначає І.І. Лукашук, мова йде про імплементацію міжнародної норми за допомогою національного права. Трансформація може бути загальною й індивідуальною. При загальній трансформації держава встановлює, що усі або тільки визначені види прийнятих нею міжнародно-правових норм є частиною національного права країни. При індивідуальній трансформації необхідно в кожному випадку вводити міжнародні норми в національне право країни спеціальним актом. У деяких країнах, наприклад у Великобританії, у відношенні звичаєвого міжнародного права застосовується загальна трансформація, а у відношенні договорів - індивідуальна. В Україні у відношенні міжнародних договорів застосовується індивідуальна трансформація (Верховної Радою України видається спеціальний закон про ратифікацію). У доктрині міжнародного права розрізняють декілька засобів трансформації:\nа) пряму рецепцію - коли норма міжнародного права без зміни запозичується національним законодавством - має місце в Україні (див., наприклад, статтю 9Конституції України). Нерідко цей засіб іменується ін корпорацією, тобто включенням;\nб) бланкетну рецепцію - коли норма міжнародного права не запозичується, але на неї робиться відповідне посилання (див., наприклад, статтю 18 Конституції України);\nв) власне трансформацію - коли норма міжнародного права змінюється шляхом створення словесної національної транскрипції (перекладається на іншу мову) і закріплюється в національному нормативному акті, але її смислове значення при цьому не зазнає значних змін.\nМіжнародне право слід відрізняти від міжнародних відносин і дипломатії. Міжнародні відносини набагато ширші, ніж міжнародне право. Вони можуть виникати між фізичними і юридичними особами й іншими суб'єктами різних держав і міжнародних суб'єктів, у тому числі такими, що не є суб'єктами міжнародного права. Під міжнародними відносинами розуміють сукупність економічних, політичних, ідеологічних, правових, дипломатичних, військових, соціальних, культурних та інших зв'язків між державами, основними соціальними, економічними і суспільними рухами, що діють на міжнародній арені, тобто між народами в широкому значенні цього слова. Основними рисами міжнародних відносин є:\n- зміцнення різнопланового співробітництва між державами;\n- забезпечення миру;\n- зростання ролі науково-технічного прогресу;\n- посилення глобальної тенденції інтернаціоналізації господарського життя і зміцнення світової системи господарських зв'язків;\n- зростання ролі міжнародних організацій, у тому числі і неурядових, і їхньої кількості;\n- виникнення якісно нових міжнародних проблем (глобальні проблеми виживання людської цивілізації);\n- актуалізація глобальних проблем виживання людської цивілізації (особливо проблем миру, запобігання ядерній війні, роззброювання);\n- підвищення регулятивної, інтегруючої і координаційної ролі міжнародного права.\nОтже, можна стверджувати, що міжнародні відносини на порозі III тисячоліття стають усе більш універсальними, різноманітними, всеобіймаючими, рівнообов'язковими для всіх суб'єктів міжнародного права. Міжнародні відносини частіше всього виявляються зовні в таких видах:\n- міждержавні відносини (між державами, між державами і націями, що борються за незалежність);\n- міждержавні відносини недержавного характеру (наприклад, відносини між державами і міжнародними організаціями, а також державоподібними суб'єктами; між міжнародними організаціями;\n- між державами, міжнародними організаціями, з одного боку, і фізичними і юридичними особами - з іншого; між фізичними і юридичними особами);\n- внутрішньодержавні відносини, що входять, по суті, у внутрішню компетенцію держави, але включені в сферу міжнародно-правового регулювання (питання оборони і міжнародної безпеки, надання гуманітарної й іншої допомоги у разі стихійних лих в інших країнах і т.д.).\nМіжнародні відносини стають міжнародно-правовими відносинами в результаті угод (укладання договорів або усних угод) між державами й іншими суб'єктами міжнародного права, що містять правові норми, які регулюють їхню поведінку. Дипломатією називають сукупність прийомів і методів реалізації зовнішньої політики держав та інших суб'єктів міжнародного права, за допомогою яких:\nа) реалізується зовнішньополітична програма конкретної держави;\nб) реалізуються статутні задачі й функції міжнародної організації;\nв) реалізуються на практиці норми міжнародного права.\nМіжнародне право відрізняється від всіх інших правових систем предметом і методами правового регулювання, об'єктом і суб'єктами права, а також засобом нормотворення і забезпеченням виконання розпоряджень міжнародно-правових норм. Предметом регулювання міжнародного права є політичні, економічні й інші відносини між державами, що різні за своєю природою, характером, внутрішнім устроєм, територією і населенням і між іншими суб'єктами міжнародного права. Таким чином, міжнародне право регулює суспільні відносини, що виходять за межі як внутрішньої компетенції кожної конкретної держави, так і її територіальних меж. Має відмінності і метод правового регулювання, використовуваний у міжнародному публічному праві. В основному тут використовується імперативний метод правового регулювання суспільних відносин, обумовлений насамперед їхнім суб'єктним складом, і такий, що полягає в обов'язковому виконанні розпоряджень, що містяться в нормах міжнародного права. Особливість суб'єктів міжнародного права виявляється насамперед у передвстановленості їх персоніфікованого (названого, пойменованого) переліку, що є остаточним і не підлягає розширенню. Якщо у внутрішньодержавному праві суб'єкт - це носій прав і обов'язків, то суб'єкт міжнародного права - це носій міжнародних прав і обов'язків. Суб'єктами міжнародного права є:\nб) нації і народи, що борються за своє національне визволення (більш детально - ті, що борються за свободу, незалежність і створення власної державності);\nСеред самих суб'єктів міжнародного публічного права головне і визначальне місце належить суверенним державам, що виступають у якості основних суб'єктів міжнародного права. Саме від їхньої діяльності на міжнародній арені залежать стабільне існування і функціонування всієї міжнародної системи в цілому, збереження сформованої системи міжнародних відносин і ефективність самого міжнародного права. Адже тільки держави, діючи в рамках міжнародно-правових норм, володіють реальною силою і можливостями із забезпечення миру і міжнародної безпеки, у тому числі і з примусового забезпечення дотримання і виконання всіма суб'єктами міжнародного права своїх зобов'язань. Більш докладно характеристики й особливості суб'єктів міжнародного права будуть розглянуті нижче. Особливість об'єктів міжнародного права полягає в тому, що до них належить усе те, із приводу чого держави й інші суб'єкти міжнародного права вступають у правовідносини між собою на основі загальновизнаних принципів і норм міжнародного права. Таким чином, у коло об'єктів міжнародного права входять конкретні матеріальні і нематеріальні блага, що не належать винятково до внутрішньої компетенції держави і можуть виходити за межі державної території. Причому слід мати на увазі, що тільки держави вправі вступати в будь-які правовідносини (визначати будь-який об'єкт взаємовідносин), котрі вони вважають необхідними і вигідними для себе. Єдиним обмеженням для держав у цьому смислі може бути пряма заборона якогось об'єкта міжнародним правом (наприклад, не можуть бути об'єктом продажу жінки і діти, вирішення спорів між державами за допомогою оголошення війни і т.д.). У якості об'єктів міжнародно-правових відносин можуть виступати:\nТериторія виступає в якості об'єкта міжнародно-правових відносин дуже часто, особливо після закінчення війн, наприклад у мирних договорах. Дії можуть бути об'єктом у найрізноманітніших правовідносинах, наприклад у пактах про взаємодопомогу і союзні договори. Стримування від дій також є об'єктом міжнародно-правових відносин, наприклад у пактах про ненапад, про нейтралітет, про закони і звичаї війни. Слід, проте, мати на увазі, що об'єкт міжнародно-правових відносин, коли він виражається в дії або стримуванні від дії, повинний бути правомірний, тобто він не повинний суперечити принципам і нормам міжнародного права. Наприклад, втручання у внутрішні справи держав не може бути об'єктом міжнародно-правових відносин, тому що воно заборонено самим міжнародним правом, зокрема Статутом ООН. Засоби створення і забезпечення виконання чинних норм міжнародного права також мають свої особливості. Засоби створення норм міжнародного права носять координаційний характер, тобто норми міжнародного права створюються самими суб'єктами міжнародного права в результаті взаємних компромісів і поступок, що призводять до угоди з тих або інших питань міжнародних відносин. Тому норми міжнародного права - є результат узгодження воль держав.\nСлід мати на увазі, що процес узгодження воль держав або інших суб'єктів міжнародного права - це специфічний процес, що необхідно відрізняти, але не відривати від інших процесів, що відбуваються у світовій системі і навколишньому середовищі (основні аспекти узгодження воль держав будуть розглянуті нижче). Особливість порядку примуса до дотримання норм міжнародного права полягає в передбаченні в таких нормах можливості застосування примусових заходів для забезпечення їхнього беззаперечного дотримання. Такий примус здійснюється самими суб'єктами міжнародного права, як правило, державами, на основі чинних міжнародно-правових норм і в рамках відповідних міжнародних договорів. Примус для дотримання норм міжнародного права здійснюється у формі індивідуальних або колективних (групових): репресалій - правомірних примусових дій держави (держав), спрямованих на відновлення своїх прав, порушених державою-порушницею, за допомогою інших, ніж застосування сили або погроза її застосування; pemopciu - правомірних примусових дій держави (держав), спрямованих на зустрічне обмеження прав держави-порушниці (наприклад, відповідні дискримінаційні заходи у відношенні фізичних і юридичних осіб держави-порушниці, зустрічні митні обмеження і т.д.).\nЯкщо в основі правомірності репресалій лежить обов'язок держави, що наміряється звернутися до них, використовувати для цього мирну процедуру відшкодування збитку, заподіяного їй правопорушенням, то реторсії мають на меті відновлення принципу взаємності у відносинах відповідних держав. Слід мати на увазі, що міжнародне право забороняє збройні, тобто пов'язані з застосуванням сили репресалії. Лише відмова держави-порушниці від мирної процедури відшкодування збитку або від виконання рішення, прийнятого внаслідок застосування такої процедури, дає правомірну можливість для звернення до таких репресалій. Причому заходи, використовувані в їхній якості, повинні бути пропорційні (розмірні) правопорушенню, що викликало їх, і підлягають припиненню з моменту відновлення положення, що йому передувало. Вимоги домірності й адекватності пред'являються і до реторсій. Причому дотримання принципу домірності, а також категорична вимога незастосування військової сили була висловлена Комісією з прогресивного розвитку і кодификації міжнародного права ООН, при розробці проекту міжнародної Конвенції про відповідальність держав.\nУ сучасний період викликає дискусії час виникнення сучасного міжнародного права. Радянська школа міжнародного права вела відлік із моменту Великої Жовтневої соціалістичної революції. Представники західної школи міжнародного права думають, що сучасне міжнародне право бере свій початок із часу закінчення Першої світової війни і підписання системи Версальских договорів у 1919 році. Існує і третя точка зору. її представники думають, що такий відлік необхідно вести з моменту створення в 1945 році ООН. Незважаючи на різноманітні підходи до вирішення цього питання, переважна кількість вчених-міжнародників сходяться на тому, що основними рисами сучасного міжнародного права є: - визнання політичних змін останніх років у світі, що носять «приголомшуючий» характер: зникнення глобального протистояння двох соціально-політичних систем (соціалістичної і капіталістичної), зникнення наддержав і поява тільки однієї наддержави - США, і модифікація міжнародно-правового регулювання зі сформованих реалій;\n- сприяння забезпеченню безпеки у світі, взаємовигідному співробітництву держав, розв'язанню глобальних проблем виживання людської цивілізації;\n- зростання інтеграції між народами і державами у всіх регіонах світу, створення загальних ринків і митних просторів (наприклад, Європейський Союз);\n- усвідомлення державами й об'єднання їхніх зусиль у вирішенні таких глобальних проблем сучасності, як загроза термоядерної катастрофи, загальної екологічної кризи, проблем економічного порядку в країнах, що розвиваються;\n- подолання класового підходу в міжнародному праві;\n- подолання конфронтації, зміна політики стосовно третіх країн - держави оцінюються як рівноправні суверенні суб'єкти міжнародної політики;\n- перехід від невизначеності в міжнародному праві до визначеності міжнародно-правових норм - відносини між державами закріплюються в міжнародних договорах, положення яких містять чітко визначені взаємні зобов'язання сторін (наприклад, гарантії США і Росії із роззброювання України);\n- взаємність і контрзаходи. Перше полягає у взаємному і найсуворішому дотриманні норм міжнародного права, друге - у створенні ефективного механізму відповідальності для держав-порушниць міжнародного права.\n1. Кравчук М. В. Теорія держави і права. Проблеми теорії держави і права: Навчальний посібник. - 3-тє вид., змін, й доп. - Тернопіль: Карт-бланш, 2002. - 247 с. - Теория государства и права.\n2. Шпаргалки по міжнародному праву - Шпаргалки по праву.\n3. Міжнародне право: підручник - Международное право, европейское право.\n4. Багатоманітність підходів у визначені держави. Поняття держави та її основні ознаки - Теория государства и права.\n5. Поняття суб'єктивного та об'єктивного юридичного, публічного і приватного права - Теория государства и права.\nдоклад "Поняття міжнародного приватного права" скачать\nДругие документы, подобные "Поняття міжнародного приватного права"


Найбільша група Європарламенту змінює правила, щоб вигнати партію Орбана » МІА Вектор Ньюз\nВектор Ньюз » НОВИНИ » Суспільство » Найбільша група Європарламенту змінює правила, щоб вигнати партію Орбана\nДепутати Європарламенту від Європейської народної партії на крок наблизилися до виключення партії "Фідес" прем'єр-міністра Угорщини Віктора Орбана зі своєї групи після узгодження нових правил призупинення повноважень.\nЯк повідомляє "Європейська правда", про це пише Politico з посиланням на свої джерела.\nПравила, узгоджені на закритому засіданні в п'ятницю лідером групи Манфредом Вебером і главами національних делегацій ЄНП, дозволять групі призупинити діяльність всієї партії, а не тільки одного депутата Європарламенту.\nОчікується, що правила будуть затверджені необхідною більшістю у дві третини голосів на зборах групи в наступну середу.\n"Зараз ми на правильному шляху, щоб відсторонити всіх членів Європарламенту від групи", - сказав Крістоф Хансен, глава люксембурзької делегації ЄНП, який брав участь у зустрічі з Вебером.\nПісля введення нових правил кілька офіційних осіб і депутатів Європарламенту заявили, що впевнені в тому, що група проголосує за призупинення членства фракції "Фідес", що складається з 11 осіб, хоча дата такого голосування ще не призначена.\nЯкщо обидва голосування пройдуть проти "Фідес", це стане важливим моментом у відносинах між угорською партією і правоцентристської європейською політичною сім'єю. Відносини довгий час були непростими через нападки офіційних осіб "Фідес" на лідерів і політику ЄНП, а також через побоювання з приводу верховенства закону в Угорщині. Але обидві сторони досі трималися разом в Європейському парламенті.\nПісля цього 13 консервативних партій, що входять до ЄНП, вимагали виключити партію Орбана через кампанію угорського уряду проти міграційної політики ЄС.\nВідповідаючи на питання про "Фідес" минулого місяція, новий лідер ХДС Армін Лашет передбачив важкі переговори, але не заявив чітко, чи підтримає він виключення угорської партії з ЄНП.\n» Німецькі консерватори критикують Вебера через відсторонення партії Орбана з ЄНП\n» Європейська народна партія не знімає своїх вимог до Орбана


Преподобний Кукша, Одеський чудотворець\nОлена КАРЕТНИК. Преподобний Кукша, Одеський чудотворець\nЦей угодник Божий любив людей. Та не всі відповідали йому взаємністю. Доля послала йому багато випробувань, але вони не зламали його віри. Чи від народження Бог наділив його даром прозорливості, чи за подвижницьке життя він був обдарований?\nОдного вечора на високому березі Чорного моря біля Одеси князь Олександр Теутул розпалив багаття. Капітан грецької шхуни вирішив, що той вогонь – маяк, що насправді ж знаходився трохи віддалік. Корабель узяв неправильний напрямок і розбився об скелі. Князь Теутул був людиною високодуховною та віруючою. Катастрофа, що трапилася, дуже засмутила його. І щоб якось спокутувати фатальну помилку, князь вирішив подарувати свої землі, що в районі Великого Фонтана, над морем, Православній Церкві.\nТак у 1814 році було засновано архієрейське подвір’я. А згодом виник чоловічий монастир на честь Успіння. У великій духовності та святості жила братія. В обителі оселялися великі подвижники православної віри. У 1960 році Провидінням Божим в монастирі подвизався преподобний Кукша. Шлях до Одеси для нього був довгим. Уже сивоглавим старцем потрапив сюди святий, уже людський поголос про чудеса та праведне життя його, розносилися по всьому світі…\n"САМ ГОСПОДЬ В ЧАСИ БЛАГОПОТРІБНІ ДАЄ ЛЮДЯМ І АПОСТОЛІВ І ПРОРОКІВ І ПАСТИРЕЙ І ВЧИТЕЛІВ"\nУ сім’ї Величків було три брати: старший – Феодор, середній - Косьма, молодший – Іоанн. Особлива доля чекала на Косьму. Ще коли він був маленьким, приходячи до церкви, завжди заглядав всередину вівтаря. Його запитували, що ж він хоче там побачити. Він відповідав: “Боженьку, Який там живе”.\nКоли Косьмі виповнилося двадцять, у 1894 році, хлопець зі своїми односельчанами, жителями села Гарбузинка, що в Миколаївській області, вирушив у паломництво на Святу Землю. Пізніше він згадував, що в ті часи простий селянин міг потрапити до Єрусалима. Спочатку йшли пішки, потім сідали на будь-яке судно й пливли. У ті часи так і вважалося – справжній прочанин – той, який, зносить усі незручності дороги, голод, холод, дощ і вітер…\nУ 1894 році паломники так описували Єрусалим: “Місто збудоване на чотирьох пагорбах. На північному пагорбі, поміж двома магометанськими мінаретами, постає великий мідний купол церкви Гробу Господнього. На свята юрба тут найцікавіша: чоловіки, жінки, старики та діти, священики та миряни із всіх країн, нагадують вавилонське змішання всіх мов, начебто ти знаходишся в тому ж граді, в древності в день П’ятдесятниці”.\nУ храмі Гробу Господнього з Косьмою Величком сталася дивниця. Всі паломники підійшли до Каменя помазання. Саме на нього було покладено тіло Господа нашого для помазання перед похованням. Протягом багатьох тисячоліть віруючі приходять до цієї святині з бажанням помазатися єлеєм. Прикладають рушники, хрестики, щоб забрати з собою святу краплину.\nКосьма теж підійшов до святині. Раптом він побачив, що одна з лампад, наче сама собою похилилася, і єлей полився на нього. Всі люди підбігли до Косьми й стали збирати руками єлей, що стікав по одязі, та з благоговінням помазували себе. Ця подія передрекла, що благодать Божа, яка рясно почиватиме на преподобному, через нього передаватиметься людям.\nПісля паломництва до Палестини, Косьма вирішив відвідати Святу Гору Афон. Там у 19 сторіччі було понад 20 монастирів. Юнак побував у багатьох із них, а потрапивши до Пантелеймонівської обителі, попросив у настоятеля благословення залишитися на Афоні. Свята Гора вразила Косьму аскетизмом та високою духовністю. На півострові довжиною в 60, а шириною в 20 кілометрів – тиша та спокій, яку тільки підкреслюють умиротворені піснеспіви святогорців та шепіт хвиль Егейського моря. Наприкінці життя, вже в Одесі, преподобний Кукша скаже, що він знову, наче повернувся на Афон…\nПреподобний полюбив Святу Гору всією душею. Він просив благословення на постриг у рідних, і у київського старця та провидця отця Іони. “Я боявся, що отець Іона не благословить мене, а він сам підійшов, стукнув мене по голові хрестом та сказав: „Благословляю в монастир. Будеш жити на Афоні!” Мати Косьми теж благословила сина, подарувавши йому Казанську ікону Божої Матері. Цю святиню преподобний зберігав до самої смерті. Тільки батько був проти: “Зрубаю тебе, як гіляку, похороню й буду знати, де кістки твої лежать, а в монастир не пущу”. Всім селом умовляли старого, доки і той не погодився: “Хай молиться за весь наш рід”…\nПреподобний провів у Пантелеймонівському монастирі на Афоні сімнадцять років свого життя. У 1900 році в обителі мешкало біля 3000 насельників. Краса, порядок та внутрішня дисципліна. Всі послушники та монахи зобов’язані були ходити в чоботях. У похилому віці, коли ноги преподобного майже не діяли, він все одно не скидав взуття. „Мені здається, що ноги без чобіт у мене розсиплються”, – говорив преподобний. Всеношна на Афоні починалася о восьмій вечора, а закінчувалася, коли проголошували: “Слава Тобі, Показавшему нам світло” – на світанку. У цей момент усі мали непорушно стояти. Старець згадував: ”Якщо перейдеш з ноги на ногу, обов’язково хтось із старших пне кулаком у спину – невже зморився стояти, молодий…” До півночі несеш послух, а о першій годині ночі – мерщій на пустинь за три кілометри до свого духовного наставника, старця Мелхиседека, навчатися молитві …”\nЗгодом Косьма прийняв постриг з ім’ям Ксенофонт. Це ім’я він носив до того, як прийняв схиму. На Афоні монах Ксенофонт перейнявся спадщиною Святих Отців, пройшов школу монастирського життя, спілкувався з великими старцями Святої Гори.\nУ 1912 році він повернувся на батьківщину й оселився у Києво-Печерській Лаврі. Братія полюбила афонського монаха. Преподобний одразу став старанно трудитися. Він ніс послух в Дальніх печерах: переоблачав святі мощі, підтримував вогонь у лампадах. Монах Ксенофонт мав намір прийняти схиму, але, з огляду на молодий вік, йому відмовляли. Та все відбувається за Промислом Божим: „Я переодягав святі мощі схимника Силуана, — згадує преподобний, — потім, взявши їх на свої руки, став навколішки перед ракою і почав молитися про втілення мого бажання бути схимником. Заснув аж під ранок, стоячи навколішках. Прокинувся, коли прийшла братія”. Після цього Ксенофонт важко захворів. Усі вважали, що він вже не одужає. Тяжкохворого постригли у схиму – найвищий ступінь чернецтва. Ксенофонт отримав нове ім’я на честь священномученика Кукші. З ним він і увійшов у церковну історію.\nПісля постригу преподобний став малу-помалу одужувати і згодом піднявся на ноги. У 1934 році він став священиком.\n«Я так страшуся того, щоб жоден з вас не втратив палкої віри у Спасителя і повторно не став розпинати Його!»\nАрхієпископ Лука Кримський\nУ 1938 році отець Кукша був арештований і засуджений на п’ять років таборів і три роки заслання у Сибіру. Так вже немолодий священик опинився за колючим дротом. Труд був виснажливий і важкий. Працювали по чотирнадцять годин на день взимку, в люті морози. Їсти давали вдень по 400 грамів хліба й миску баланди. У найсильніші морози не шкодували нікого: ні жінок, ні старих: “Попы, выходите пилить дрова!”— чулося кожного ранку.\nБатюшка згадував: “Це сталося на Пасху. Я був такий слабкий і голодний, навіть від вітру качало. Світило сонце, щебетали пташки. Іду по зоні, вздовж дроту, їсти хочеться нестерпно. А по той бік огорожі кухарі для охоронців носять у їдальню пироги. А над ними варони кружляють. Я почав благати: “Вароне, ти годував пророка Іллю в пустелі, принеси й мені шматок”. Раптом чую над головою: „Кар-кар”, і під ноги впав пиріг, що його ворон стягнув у кухаря. Я їв і плакав, дякуючи Богові”.\nУ 1947 році закінчилося восьмирічне заслання преподобного Кукші і він повернувся до Києво-Печерської Лаври. Братія з радістю зустріла преподобного. Кукша став нести послух свічника у Ближніх печерах. Старець мав такий авторитет серед братії, що митрополит Іоанн благословив преподобного Кукшу таємно постригати тих, хто бажає прийняти чернецтво.\nЗалишилися спогади людей, які особисто знали преподобного: “Отець Кукша був лагідним та смиренним. Але не боявся викривати грішників. Ніколи не сміявся, але посміхався, як дитина. Голос мав тихий, голубиний. У його одязі, розмові, манерах – у всьому відчувалася смиренномудрість. Спілкуючись із ним, кожний відчував себе, як у лоні матері, якій можна з довірою передати всі таємниці своєї душі”.\nДо старця на сповідь приходило багато прихожан. Кукша говорив: ”Я сам грішний, і грішних люблю. Нема людини на землі, яка б не согрішила. Один Господь без гріха, а ми всі грішники”.\nПреподобний був прозорливим, і люди до нього тягнулися з різних місць. Влада вирішила відправити отця Кукшу з Києва. 1954 року преподобного Кукшу перевели в Почаївську Успенську Лавру. Тут преподобний ніс послух біля чудотворної ікони Божої Матері. І на цьому місці через отця Кукшу приходили до віри і богоборці, і сектанти. Всім преподобний знаходив місце у своєму серці. Але у праведника Божого були заздрісники. Недобрі люди намагалися всілякими засобами позбутися святого. Одного ранку отця Кукшу таємно вивезли з Почаєва на вантажівці в інший монастир, що знаходився за 160 кілометрів в селі Хрещатик. Але люди дізналися, де перебуває преподобний. І паломництва до прозорливого старця продовжувались. Але нова хвиля богоборства не обійшла й тихий Іоанно-Богословський монастир в селі Хрещатик. Монастир розформували. Старець Кукша переїхав до Одеси.\nТИМ, ХТО ЛЮБИТЬ БОГА, ... УСЕ СПРИЯЄ ДЛЯ ДОБРА\nВ Успенському монастирі Одеси Кукшу зустріли тепло. Митрополит виділив на годування старця кошти. Але преподобний завжди ходив на трапезу разом із братією. У цій обителі головним послухом подвижника було приймати сповіді. Батюшка завжди намагався бути на всіх монастирських богослужіннях. Спав мало, багато молився. Причащався кожного дня. Дуже любив ранню літургію і часто повторював: “Ранішня для подвижників, а пізня для посників”. Радив кожного дня окропляти святою водою келію. Преподобний часто навчав, що у храм не треба бігти, навіть коли запізнюєшся, а йти потихеньку, з молитвою. Багато було духовних чад у преподобного, всі слухали та вчилися у нього.\nНезважаючи на те що, до влада забороняла приходити до старця, до нього натовпом ішли прочани. Люди знали не тільки про великий дар прозорливості преподобного, а й про вплив його молитов, силою яких люди підводилися на ноги, одужували, позбавлялися шкідливих звичок. Угодник Божий любив дивитися на море та слухати шум прибою. Часто згадував Святу Гору Афон. У келії преподобного не було навіть куточка для ікон. Святі ікони кріпилися на стінній дошці. Донині збереглася його келія. У ній зараз живе інший старець, отець Никон. Старий монах пам’ятає преподобного Кукшу й дякує Богові, що живе в келії цього подвижника.\nСтарець передбачив свою смерть. Він говорив: “90 років – Кукші нема. А ховати будуть швиденько-швиденько. Візьмуть лопаточки та закопають”. Так і сталося. На дев’яностому році свого життя 24 грудня 1964 року угодник Божий спочив. Перед тим він прошепотів: “Матір Божа хоче забрати мене до Себе.” Преподобного Кукшу поховали на монастирському кладовищі. Влада наполягала поховати старця швидко й відвела для процесії дві години.\nОдразу після смерті преподобного на могилі стали відбуватися чудеса. Люди зцілювались від хвороб просто на кладовищі. З собою додому брали землю з могилки отця Кукші. У 1994 році були знайдені нетлінними мощі преподобного. Цього ж року Українська Православна Церква прославила його як святого.\nУ правому боковому вівтарі Успенського собору в Одесі покояться святі мощі преподобного Кукші, Одеського чудотворця. Кожного дня монастирська братія звершує молебень на честь святого. Велика кількість прочан сходиться до храму, щоб доторкнутися до святині, попросити допомоги. Преподобний Кукша був воістину святим. Послідовно пройшовши сходами євангельських заповідей, він показав істинну віру в Христа і сповідницьким подвигом досяг вершини цих сходів. Там, на вершині, він молиться за тих, хто зараз ще тільки піднімається ними.\n• Олена КАРЕТНИК. Преподобний Амфілохій Почаївський\n• Олена КАРЕТНИК. Преподобний Аліпій Іконописець\n• Олена КАРЕТНИК. Царственна інокиня\n• Олена КАРЕТНИК. Святий Феодосій Печерський\n• Олена КАРЕТНИК. Преподобний Феофіл, Христа заради юродивий


Стартував конкурс на звання кращого водія трамвая в Україні | Хрещатик - новини та життя української столиці.\n24/09/2002 надрукувати прочитало 4975 человек\nСтартував конкурс на звання кращого водія трамвая в Україні\nВсеукраїнський конкурс на професійну майстерність серед молодих водіїв трамвая розпочався сьогодні у Дарницькому трамвайному депо. Його організаторами виступили Державний комітет будівництва та архітектури, Головне столичне управління транспорту, корпорація “Укрелектротранс”, державне комунальне підприємство “Київпастранс”. А учасниками стали переможці регіональних конкурсів із дев’яти міст України. Фінал для 19 учасників, четверо з яких вагоноводи київських трамваїв, буде напруженим, цікавим і приємним на сюрпризи, обіцяють організатори. Для самих же водіїв участь у конкурсі не лише можливість, так би мовити, себе показати та людей побачити. Будуть і премії, і цінні подарунки, і підвищення заробітної плати. Бо конкурсантам присвоюють вищий клас, аніж був до того. Та не лише матеріальний стимул спонукає вагоноводів, відпрацювавши напружену робочу зміну, шукати час і можливості готуватися до таких відповідальних змагань. Це під силу лише відданим своїй професії людям. І саме такі фанати протягом п’яти днів виборюватимуть звання кращого. А зробити це дуже не просто. Бо не кількість відпрацьованих років чи симпатичне обличчя учасника або учасниці впливатимуть на оцінки принципових суддів. Лідером стане той, хто набере відповідну кількість балів, зуміє у суворо відведений час розповісти про свій маршрут, виконати домашнє завдання, продемонструвати практичне водіння...\nЯк проходитиме конкурс, читайте у найближчих номерах “Хрещатика”.\n24/09/2002 | Понад вісімдесят киян нагородили до Дня машинобудівника.\n: 0.3542 sec


П'ять головних причин авіакатастроф / Новое Время\nП'ять головних причин авіакатастроф\nСаймон Ешлі Беннет\nПілот з 12-річним стажем, викладач Університету Лестера (Великобританія)\n20 Травня, 2016, 20:11 0 0 коментувати\nПомилка пілота, тероризм або погані погодні умови. Що найчастіше стає причиною падіння літаків?\nНовини про чергову жахливу авіакатастрофу піднімають хвилю питань про безпеку польотів і загрозу тероризму. Але поки немає конкретних фактів, не варто спекулювати на тему того, що спровокувало катастрофу. Все, що ми знаємо - кілька головних причин, через які найчастіше стаються трагедії.\nЗ того часу як літаки стали більш надійними, частка аварій, викликаних помилками пілотів, збільшилася. На даний момент вона становить близько 50%. Літаки - складні механізми, що вимагають дотримання безлічі норм. Оскільки пілоти активно взаємодіють з повітряними судами на всіх етапах польоту, існує маса можливостей, щоб щось пішло не так - від невдалого програмування бортового комп'ютера до неправильного розрахунку необхідної кількості палива.\nТакі помилки жахливі, але важливо пам'ятати, що пілот також залишається і останньою надією, коли щось йде не так. У січні 2009 року Airbus A320 зіштовхнувся зі зграєю гусей над Нью-Йорком. Двигуни літака відмовили, капітан Чеслі Салленбергер зважив кілька варіантів і швидко відреагував на ситуацію. Виходячи зі свого чималого досвіду і знань (зокрема, щодо керованості даного літака), Салленбергер вирішив розвернути літак і посадити його на річку Гудзон. 150 пасажирів врятували не комп'ютер і не будь-які інші автоматичні системи. Їх врятували два пілоти - вони були тими елементами, які техно-ентузіасти мріють замінити комп'ютерами та диспетчерами.\nЧастка аварій, викликаних помилками пілотів, становить близько 50%\n2. Відмова техніки\nНезважаючи на поліпшений дизайн і якісне виробництво, відмова техніки на сьогоднішній день є причиною 20% катастроф. Двигуни стали надійнішими, ніж півстоліття тому, однак і сьогодні час від часу відбуваються жахливі поломки.\nУ 1989 році відділення лопаті компресора в першому (лівому) двигуні авіалайнера Boeing 737-400 авіакомпанії British Midland Airways призвело до його відмови. Вимірювальні прилади літака важко зчитувати. Пілоти неправильно визначили, який двигун перестав працювати. Заплутавшись, вони відключили другий (правий) двигун. При непрацюючих двигунах літаку не вистачило злітно-посадкової смуги аеропорту Східний Мідландс, щоб зробити успішну посадку. У катастрофі загинуло 47 осіб, багато хто був поранений, в тому числі капітан і старший помічник.\nУ 2010 році в небі над індонезійським островом Батам у авіалайнера Airbus A380-842 авіакомпанії Qantas вибухнув двигун. Завдяки майстерності пілотів літак благополучно приземлився.\nЧасом з новими технологіями виникають і нові типи несправностей. Наприклад, в 1950-і роки з'явилися літаки з турбореактивними двигунами, а з ними і абсолютно новий ризик - "втома" матеріалу конструкції, викликана надлишковим тиском наддуву. Кілька гучних катастроф з цієї причини призвели до того, що літак Havilland Comet вивели з використання для зміни конструкції.\nБлизько 20% аварій відбуваються через погані погодні умови. Незважаючи на безліч електронних пристроїв, таких як гіроскопічні компаси, супутникова навігація і дані про погоду, що оновлюються, повітряні судна як і раніше страждають від шторму, снігу, туману. У грудні 2005 року Boeing 737-7H4 авіакомпанії Southwest Airlines, що летів з Балтімора в Чикаго, спробував приземлитися під час хуртовини. Лайнер викотився за межі злітно-посадочної смуги і врізався в автомобілі, що стояли поблизу, убивши при цьому малюка.\nОдин з найвідоміших інцидентів, пов'язаних з поганими погодними умовами, стався в лютому 1958 року. Двомоторний пасажирський літак компанії British European Airways розбився при спробі зльоту з мюнхенського аеропорту. 23 людини загинули, багато хто з яких були гравцями футбольного клубу «Манчестер Юнайтед». Розслідування встановило, що через снігову кашу на злітно-посадковій смузі літак сповільнився до такої міри, що не зміг досягти необхідної для зльоту швидкості. До речі, блискавки, яких бояться деякі пасажири, не несуть такої вже великої загрози.\nСаботаж є причиною приблизно 10% падінь літаків. Як і у випадку з ударами блискавок, ризик саботажу набагато нижчий, ніж думають люди. Проте, відомо чимало шокуючих нападів диверсантів. У вересні 1970 року захоплення трьох пасажирських літаків в Йорданії став переломним моментом в історії авіації, привівши до перегляду політики безпеки. Три літаки, захоплені прихильниками Народного фронту звільнення Палестини, було підірвано буквально на очах світової преси.\nНезважаючи на посилення заходів безпеки, злочинцям як і раніше вдається обходити перешкоди - прикладом цього є так званий «взуттєвий терорист» Річард Рейд, який в 2001 році проніс на борт літака бомбу, заховану в черевику. На щастя, спроба Рейда підірвати літак посеред польоту виявилася невдалою.\n5. Інші людські помилки\nРешта втрат є причиною інших людських чинників: помилки авіадиспетчерів, диспетчерів, навантажувачів, автогазозаправників або інженерів з технічного обслуговування. Деякі з технічних співробітників, яким доводиться витримувати довгі зміни, можуть зробити потенційно катастрофічні помилки.\nУ 1990 році пробите лобое скло літака British Airways мало не коштувало життя його капітану. Згідно з даними розслідування інциденту, майже всі з 90 кріпильних болтів скла були меншими за необхідноий діаметр. Замість того, щоб зрозуміти, що різниця між болтами і отворами була викликана тим, що він взяв неправильні болти, технічний працівник, який прилаштовував скло, вирішив, що проблема в надто великих отворах. Він погано спав і зайнявся заміною скла в період, коли його біологічний годинник вимагав сну - а в цей час логічне мислення часто відмовляє.\nВперше опубліковано на The Conversation. Републіікування повної версії тексту заборонене\nПІДПИШІТЬСЯ НА РОЗСИЛКУ ПОГЛЯДIВ Саймон Ешлі Беннет ТА ЧИТАЙТЕ ТЕКСТИ ОБРАНИХ АВТОРІВ КОЖНОГО ВЕЧОРА О 21:00


Незвичайний Київ: у столичному лісі знайшли хатинку "індіанця". Фото | Курйози | OBOZREVATEL\nНезвичайний Київ: у столичному лісі знайшли хатинку "індіанця". Фото\nПід Києвом у Біличанському лісі була знайдена цікава хатина. Даний ліс знаходиться між столицею та Ірпинем, всього в 4 км від Києва.\nКореспондент "Обозревателя" майже випадково виявив дивну хатину. З вигляду житло здається житловим і доглянутим. Всередині будинку є диван, кухонне начиння і спорт інвентар. Мешканців будинку всередині не виявилося.\nМісцезнаходження будиночка на мапі\nАле кореспонденту "Обозревателя" вдалося в парі кілометрів побачити майже "індіанця". По лісі пересувався високий худорлявий чоловік з дредами по пояс. В руках він ніс саморобний спис з ножем замість вістря. А в іншій річці був бутель з водою, яку той набрав у річці.\nТаких київських "самоселів" можна також побачити на острові Муромець, район Московського мосту. Там також є схожі будиночки, де мешкають схожі "індіанці".


Конспекти - США у 1960-1970 pp. - США I КАНАДА - Опорні конспекти з всесвітньої історії для 11 класу\nВнутрішня політика адміністрації Дж. Кеннеді\nЗ цією метою планувалося:\n1. Розширити функції держави в економіці.\n2. Збільшити капіталовкладення в економіку.\n3. Зменшити інфляцію.\n4. Здійснювати підготовку кадрів за новими стандартами і потребами НТР.\n5. Розумно поєднувати ціни і зарплату.\n6. Удосконалювати загальну і спеціальну освіту.\n7. Збільшити допомогу з переустрою міст.\n8. Збільшити асигнування на соціальні програми.\n9. Сприяти розвиткові відсталих районів країни.\n10. Скоротити податки.\n11. Надати допомогу фермерам.\n12. Покращити становище негритянського населення.\n13. Покращити становище жінок, молоді.\nЩо було зроблено для реалізації програми “Нові рубежі”\n1. Були надані пільги великому капіталу.\n2. Зменшено податки з монополій, щоб вони збільшували інвестиції у промисловість та створювали нові робочі місця.\n3. Було збільшено допомогу безробітним.\n4. Продовжено строк, протягом якого безробітні отримували допомогу — з 26 до 39 тижнів.\n5. Розширено страхування від безробіття.\n6. Започатковано громадські роботи для безробітних.\n7. Збільшено масштаби житлового будівництва.\n8. Значно покращились взаємини з профспілками.\nНаслідки втілення в життя програми “Нові рубежі” Дж. Кеннедц\n1. Почалося значне зростання американської економіки (до 5,6-7% на рік).\n2. За 5 років валовий внутрішній продукт зріс на 35%.\n3. Скоротилося безробіття на 4,6%.\n4. Зарплата робітників зросла на 19%.\n5. Відбулася повна автоматизація виробництва. Досягнуто значних успіхів у здійсненні науково-технічної революції.\n6. Динамічно розвивалося сільськогосподарське виробництво.\n7. Було прийнято закон про допомогу сім’ям із низькими доходами.\nЗовнішня політика адміністрації Дж. Кеннеді\n1. Намагався зберегти й зміцнити позиції США на міжнародній арені як лідера “вільного світу”.\n2. Змінив доктрину “масової відплати” на доктрину “гнучкого реагування” на збройні конфлікти.\n3. Намагався не допустити експансії комунізму.\n4. Звернув головну увагу на політичні процеси в Азії, Африці, Латинській Америці у зв’язку з появою нових незалежних держав.\n5. Хотів обмежити вплив СРСР на країни “третього світу”.\n6. Реалістично підходив до розв’язування спірних питань, дотримувався позиції про необхідність конструктивного діалогу з СРСР. Це підтверджує “Карибська криза”.\nСічень 1962 р. За ініціативи США Організація Американських держав (ОАД) прийняла рішення про визнання кубинського режиму злочинним і про виключення Куби з ОАД та про заборону торгівлі країн Латинської Америки з Кубою, 15 країн Латинської Америки розірвали з Кубою відносини.\nУ відповідь на таку політику США СРСР почав надавати Кубі різноманітну допомогу і вирішив розмістити на Кубі ракети середньої дальності, почавши їх таємну доставку. На Кубу СРСР почав завозити ракети СС-4, бомбардувальники Іл-28 і тактичні ракети “Місяць”, які могли використовуватися як носії ядерних зарядів. У відповідь США оголосили морську блокаду.\n22 жовтня 1962 р. США сконцентрували навкруги Куби великі з’єднання військово-морського флоту (всього 183 кораблі), воєнну авіацію, морських піхотинців. Було приведено у повну бойову готовність війська США та війська союзників США по НАТО. Почалася небезпечна конфронтація, що загрожувала всьому світові термоядерною війною.\nВелику роль у подоланні кризи відіграли лідери обох держав — Дж. Кеннеді та М. Хрущов, які пішли на переговори і прийняли компромісні рішення, щоб запобігти ядерній війні; СРСР погодився вивезти з Куби ракети, а США відмовилися від вторгнення своїх військ на Кубу.\n1. СРСР і США зробили вибір на користь миру зі збереженням кубинського комуністичного режиму, а не термоядерної війни.\n2. Карибська криза стала поворотним пунктом для переорієнтації зовнішньої політики СРСР, США та інших великих держав у бік скорочення гонки озброєнь, послаблення міжнародного напруження.\n5 серпня 1963 р. У Москві США, СРСР та Велика Британія підписали Договір про заборону випробувань ядерної зброї в атмосфері, космосі і під водою.\n22 листопада 1963 р. Дж. Кеннеді був убитий в Далласі (штат Техас).\nВнутрішня політика адміністрації Л. Джонсона\n1963 р. Після вбивства Дж. Кеннеді посаду президента до нових виборів посів віце-президент Ліндон Джонсон.\n1964 р. Відбулися чергові президентські вибори. Президентом було обрано Ліндона Джонсона.\nВисунув план побудови “Великого суспільства” без злиднів, безробіття і злочинності. З цією метою:\n1. Був підвищений рівень мінімальної зарплати.\n2. Фермерам надано нові кредити й субсидії.\n3. Виділялися кошти на охорону здоров’я, підтримку спеціальних і середніх шкіл.\n4. Значні кошти було виділено на державне будівництво дешевого житла.\n5. Прийнято закон про допомогу сім’ям з низькими доходами.\n6. Введено безкоштовне медичне страхування для громадян похилого віку.\n7. Прийнято низку законів про надання громадянських прав негритянському населенню Америки:\n• 1964 р. Закон про обмеження расової дискримінації при наймі на роботу.\n• 1965 р. Закон про гарантування виборчих прав негрів.\n• 1968 р. Закон про громадянські права негрів (зрівняння в правах при здаванні житла, при обслуговуванні в громадських місцях).\nЗовнішня політика адміністрації Л. Джонсона\n1. Висунув доктрину “гнучкого реагування” про надання збройної підтримки антикомуністичним режимам.\n2. США розпочали війну у В’єтнамі у серпні 1964 p., спровокувавши збройний інцидент у Токійській затоці, що послугувало приводом для бомбування Північного В’єтнаму. Л. Джонсон направив у В’єтнам 500-тисячну армію американських солдатів. США підтримали Південна Корея, Таїланд, Нова Зеландія, Австралія.\n1968 р. США були змушені припинити бомбування і розпочали переговори з Демократичною Республікою В’єтнам.\n1973 р. Була підписана Паризька угода про припинення війни і відновлення миру у В’єтнамі. США, не досягнувши мети, змушені були вивести війська з В’єтнаму. У війні загинуло 60 тис. американських солдатів і офіцерів.\n3. Пожвавилися контакти США з СРСР. У період з 1963 по 1969 pp. СРСР і США уклали різних угод більше, ніж за 30 років з моменту встановлення між ними дипломатичних відносин.\n4. 1968 р. Було підписано Договір про нерозповсюдження ядерної зброї, який до кінця року підписали 83 країни світу.\nАктивізувала свою діяльність внутрішня реакція\n1968 р. Вбивство Мартіна-Лютера Кінга, відомого борця за громадянські права негритянського населення.\nБуло вбито сенатора Р. Кеннеді, який висунув свою кандидатуру на пост президента. Авторитет адміністрації Л. Джонсона впав, демократи зазнали поразки під час президентських виборів у листопаді 1968 р.\nДо влади доступився республіканець Р. Ніксон.\nНаціональний герой США, один із керівників боротьби за громадянські права негрів. Його називали “моральним лідером нації”.\nМолодий негритянський священик був ініціатором тактики ненасильницьких дій. Заснував у 1957 р. негритянську організацію “Південна конференція християнського керівництва”. Він виступав проти проявів расизму, дискримінації чорношкірих американців. Вимагав\nзабезпечення виборчих прав для чорношкірих, а також обмеження расової дискримінації при одержанні житла, при найманні на роботу, у школах та громадських місцях.\nДомігся прийняття у 1960 р. закону про громадянські права, який гарантував неграм виборчі права, захист від насильства.\nУ 1964 р. був прийнятий новий закон про громадянські права, який заборонив расову дискримінацію в громадських місцях, а також при найманні й звільненні робочої сили.\nУ 1964 р. одержав Нобелівську премію миру.\nУ 1965 р. домігся прийняття нового закону про громадянські права, який скасував у деяких штатах цілу низку цензів, введених, щоб не допустити негрів до участі у голосуванні.\nУ 1968 р. расисти вбили борця за громадянські права негрів Мартіна-Лютера Кінга. 150 тис. негрів і білих зібралися провести в останню путь великого борця за права людини.\nВнутрішня політика Р. Ніксона\n1969-1974 pp. Президентом США був республіканець Річард Ніксон. З метою оздоровлення економіки проголосив “нову економічну політику”.\n1. Збільшено капіталовкладення в нові галузі економіки.\n2. Великим компаніям, які інвестували виробництво, надано значні податкові пільги.\n3. Скасовано акцизний податок на продаж легкових автомобілів.\n4. В економіку США залучено іноземний капітал.\n5. Введено контроль над цінами.\n6. Зросла кількість американців, які отримували державну допомогу.\n7. Зріс мінімум погодинної оплати праці до 1,7 долара на годину.\n8. Оголошено про скорочення допомоги іншим державам.\n9. Розпочато структурну Перебудову економіки, спрямовану на розвиток наукомісткого виробництва.\nЗовнішня політика Р. Ніксона\n70-ті pp. — період становлення й розвитку розрядки міжнародної напруженості, послаблення “холодної війни”.\n1. 18 лютого 1970 р. президент Р. Ніксон у своєму посланні конгресу “Нова стратегія в інтересах миру” наголосив на необхідності “спиратися не лише на силу”, а й на переговори з протилежною стороною.\n2. Висунув концепцію “від ери конфронтації до ери переговорів”.\n3. Сприяв становленню взаємовідносин між СРСР і США на принципах мирного співіснування:\n• у 1971, 1973, 1974 pp. відбулися зустрічі між президентом і радянським керівництвом;\n• були укладені важливі радянсько-американські угоди: Договір про обмеження систем протиракетної оборони (ПРО), Договір про обмеження стратегічних наступальних озброєнь (ОСО-1).\n• За період 1972-1974 pp. СРСР і США уклали 41 угоду, які створили необхідну правову базу для розвитку співробітництва між країнами.\n4. Адміністрація Р. Ніксона підписала угоду про припинення війни у В’єтнамі й відновлення миру.\nЗагострення внутрішньополітичної боротьби у 70-х pp. “Уотергейтська справа”\nПід час виборчої кампанії 1972 р. було заарештовано кілька осіб, які проникли до штаб-квартири Демократичної партії в готелі “Уотергейт” у Вашингтоні, щоб встановити апаратуру для підслуховування.\nР. Ніксон заперечував свою причетність до цієї справи і на виборах президента 1972 р. знову переміг.\nУтім, у процесі слідства стало відомо, що до “уотергейтської справи” причетний Р. Ніксон, який 9 серпня 1974 р. під загрозою імпічменту змушений був подати у відставку. Президентом став віце-президент ДжералдФорд.\n1974-1976 pp. — президентство Д. Форда від республіканців, припало на гостру економічну кризу 1974-1975 pp., викликану збільшенням світових цін на нафту.\n• Збільшено державне регулювання.\n• Зменшено соціальні програми.\n• Значно зросло безробіття (до 10 млн осіб).\nУ зовнішній політиці проводив лінію свого попередника на розрядку міжнародної напруженості, ослаблення “холодної війни”.\n1975 р. Нарада з питань безпеки і співробітництва в Європі у Гельсинкі, в якій взяли участь керівники 33 європейських країн, США і Канади.\nБуло підписано Заключний акт, де зафіксовано 10 принципів взаємовідносин між країнами.\n1. Суверенна рівність, поважання прав, характерних суверенітету.\n2. Незастосування сили або загрози силою.\n7. Повага прав людини, основних свобод, включаючи свободу думки, совісті, релігій і переконань,\n8. Сумлінне виконання зобов’язань з міжнародного права.\n9. Рівноправність і право народу розпоряджатися своєю долею.\n10. Співробітництво між народами.\n1976 р. Новим президентом став Д. Картер.\nПочався відхід від політики розрядки в американсько-радянських відносинах. Джеймс Картер висунув доктрину “суперництва й співробітництва”. Зовнішньополітична доктрина Д. Картера виходила з необхідності активного втручання США в будь-якій точці планети, де виникла загроза американським життєвим інтересам. Для цього було створено “сили швидкого реагування”.\nЧервень 1979 р. Договір ОСО-2, підписаний Дж. Картером і Л. Брежнєвим у Відні, внаслідок вторгнення радянських військ в Афганістан не був ратифікований жодною зі сторін.\nДругий етап науково-технічної революції (НТР)\nСуть НТР — перехід від машинно-фабричного до комплексно-автоматизованого виробництва. Це якісно новий етап продуктивних сил на основі перетворення науки на безпосередню продуктивну силу, на провідний чинник розвитку суспільства.\nПерший етап — 50-ті pp. Це початок НТР, коли стали до ладу перші атомні електростанції, почалося застосування в промисловості електронно-обчислювальної техніки. Три великих винаходи створили базу сучасного виробництва: ядерний реактор (1942 p.), транзистор (1948 p.), лазер (1950 p.).\nДругий етап — 60-70-ті pp.\nШироко здійснюється автоматизація виробництва, роботизація, повсюдно запроваджувалися автоматизовані системи керування виробництвом. Це період масштабного впровадження досягнень науково-технічного прогресу у виробництво. Відбувається значна структурна перебудова в економіці. Швидкими темпами розвиваються: хімія та хімічні технології, атомна промисловість, космонавтика.\nТретій етап — початок 80-х pp.\n1. Автоматизація виробництва.\n2. Використання ЕОМ (електронно-обчислювальних машин) для обробки інформації.\n3. Проникнення мікроелектроніки у всі сфери життя.\n4. Зростання ролі хімії в народному господарстві.\n5. Зміни в паливно-енергетичному балансі (основними енергоносіями стали нафта і газ).\n6. Значне вкладання коштів у наукові дослідження.\n7. Скорочення термінів винаходів і наукових відкриттів до їхнього впровадження у виробництво.\n8. Використання новітніх досягнень НТР для військових та мирних потреб.\n1. Прискорення науково-технічних перетворень.\n2. Поєднання науки з виробництвом.\n3. Розвиток процесу опанування новими видами енергії.\n4. Здійснення виготовлення і масового застосування штучних матеріалів з наперед заданими властивостями.\n5. Перебудова господарства в напрямку енерго- та ресурсозбереження.\n6. Зростання Темпів комп’ютеризації виробництва.\n7. Застосування новітніх технологій.\n8. Розвиток біотехнології.\n9. Розвиток наукомістких галузей — освоєння космосу (16 червня 1969 р. здійснена посадка людини на місяць), електроніки тощо.\n10. Запровадження робототехніки.\n11. Впровадження автоматизованих систем керування.\n12. Широке застосування автоматизованих систем керування технологічними процесами.\n13. Масове оновлення побутової техніки (відеомагнітофонів, персональних комп’ютерів, мікрохвильових печей тощо) та засобів зв’язку.\n1. Підвищилася ефективність усієї виробничої діяльності.\n2. НТР сприяла збільшенню темпів і обсягів виробництва.\n3. Швидкими темпами зростала продуктивність праці.\n4. Змінилася структура продуктивних сил.\n5. Зросла роль сфери обслуговування. В 1970 р. у невиробничій сфері працювало 60% усіх працюючих. Формувалася економіка послуг.\n6. Відбулися значні зміни в сільському господарстві. Здійснено індустріалізацію сільськогосподарської праці, що сприяло:\n• зменшенню кількості ферм (у 1950 р. було 5,6 млн ферм, а в 1970 р. — 2,9 млн);\n• скороченню кількості зайнятих у сільському господарстві (1950 р. — зайнято в сільському господарстві 9,9 млн осіб, у 1984 р.-3,7 млн).\n7. Змінилися умови, характер та якість праці:\n• зросла роль творчих управлінських та контролюючих функцій;\n• зросли вимоги до освіти людини.\n8. Сталися зміни в аспектах життя суспільства й окремої людини.\n9. Змінилося обличчя промислового робітника.\n10. Відбувався перехід висококваліфікованих робітників до групи інтелігенції.\n11. Швидкими темпами зростав середній клас та їхній добробут (менеджерів, науковців, інженерно-технічних кадрів, працівників сфери послуг тощо).\n12. На зміну індустріальному суспільству прийшло постіндустріальне, головною рушійною силою якого є наука, виробництво, розподіл, використання інформації.\n13. Зросли і стали однією з основ господарської діяльності транснаціональні корпорації (ТНК). У 70-х pp. їх було 35 тис., які контролювали 170 тис. іноземних філій.\n14. Змінилися взаємовідносини суспільства і природи, що призвело до величезних екологічних проблем.


чутки | Спільнота Apple\nУ минулому році компанія Apple зважилася на серйозний експеримент. Одночасно публіці були представлені відразу два нових смартфона - флагманська модель iPhone 5 s і простіший iPhone 5с. Досі громадськості цікаво, наскільки ж успішним виявився цей експеримент.\nЧитати далі about Чи є майбутнє у непопулярного iPhone 5c?\nЧитати далі about Скільки ж коштуватиме iPhone mini?\nЧитати далі about Фото пластикового корпусу iPhone mini\nУ той час як світ з нетерпінням чекає моменту, коли на сцені Каліфорнійського театру Тім Кук (а може, і Філ Шиллер) продемонструє новий iPad mini , в пресі також з'явилася інформація, що поновлення чекає і вже добре знайомий нам 9,7-дюймовий iPad. А блогерам з сайту Apple.Pro, що прославився як достовірний ресурс, вдалося навіть отримати фотографію корпусу оновленого девайса.\nЧитати далі about iPad третього покоління отримає Lightning\nЧитати далі about iPad 3: ще не прощаємося з Home\nЗемля повниться цікавими людьми, а засоби масової інформації - всюдисущими фотокореспондентами. Китайські мисливці за сенсацією пройшли шлях від складу заводу Foxconn до злітного поля, винюхуючи секрети. І знайшли те, що шукали - вантаж з надзвичайно високим ступенем охорони.\nЧитати далі about iPad 3 вилетів з Китаю в США


СБУ заблокувала контрабанду бурштину на майже 2,5 млн грн – Новини Полтавщини\nГоловна сторінка > Пригоди > Кримінал > СБУ заблокувала контрабанду бурштину на майже 2,5 млн грн\nСБУ заблокувала контрабанду бурштину на майже 2,5 млн грн\nСлужба безпеки України заблокувала у Рівненській області контрабанду нелегальних виробів з бурштину. Під час обшуків у ділків вилучено “сонячний камінь” та вироби з нього на майже 2,5 мільйона гривень.\nОперативники спецслужби встановили, що товар зловмисники планували контрабандно переправити до однієї з країн Східної Азії. За попередніми даними слідства, незаконний бізнес організували мешканці райцентру Сарни, які на даний час уже перебувають під слідством за аналогічний злочин.\nПопри це, ділки продовжили свою протиправну діяльність. Вони скуповували бурштин-сирець, з якого кустарним методом виготовляли бурштинові вироби для продажу, переважно, іноземним замовникам.\nПід час обшуків за місцями проживання та у підсобних приміщеннях організаторів протиправної діяльності правоохоронці вилучили: 235 кілограмів бурштину великих фракцій, 8 кілограмів готових виробів з бурштину, обладнання для обробки бурштину та чорну бухгалтерію.\nУ межах кримінального провадження за ч. 2 ст. 240-1 (незаконне видобування, збут, придбання, передача, пересилання, перевезення, переробка бурштину) Кримінального кодексу України вирішується питання щодо накладення арешту на вилучене майно та оголошення підозр причетним особам.\n“Блокування протиправної діяльності проводилось спільно зі слідчими Головного управління Національної поліції в Рівненській області за процесуального керівництва Рівненської обласної прокуратури”, – йдеться у повідомленні.\nЯкі права мають клієнти у закладах громадського харчування, – роз’яснення полтавського центру БВПД\nНБА: Михайлюк дебютував за Оклахому


Що подивитися в кіно з 11 липня 2019 року\nЩо подивитися в кіно з 11 липня\n10.07.2019 12.07.2019 lesya999 0 Comment\nПісля цілої серії гучних червневих прем'єр нас чекає невелике затишшя в липні. На цьому тижні в прокат традиційно виходить близько десяти новинок, але шанси на пристойні збори є лише у одного фільму. Що ж подивитися в кіно з 11 липня, і які стрічки можна сміливо пропускати, щоб не витрачати свій дорогоцінний час?\n«Красунчик зі стажем»\n«Фіш і Чіп. Шкідливі друзі »\nРосійська модель Анна виявляється підозрюваної в серії жорстоких вбивств. Дівчина заперечує свою провину, ретельно приховуючи сувору правду: вона є спеціальним агентом, який працює на розвідку. Спокушаючи чоловіків, Анна виконує найскладніші і часом смертельно небезпечні завдання.\nЗдається, Люк Бессон знайшов чергову музу. Модель Саша Лусс перевтілилася в традиційний для режисера образ: жінки-вбивці, чия сексуальність перевершує всі розумні межі. Звичайно, акторський склад фільму вражає, але будьте готові до можливих розчарувань. Справа в тому, що Бессон вже давно знаходиться в творчій кризі, а шедеврів рівня «Леона» і зовсім не знімає років 15.\nА це новинка зовсім іншого розряду. Фільми Джима Джармуша подобаються далеко не всім, і навіть високочолі критики в Каннах не залишилися в захваті від творіння режисера.\nУ маленькому американському містечку відбуваються дивні речі. Поки вчені б'ються над розгадкою паранормальних явищ, місцеві жителі здогадуються, що ось-ось настане зомбі-апокаліпсис. Аби не допустити вмирати, вони починають боротьбу з надприродним злом.\nАдам Драйвер, Тільда Суїнтон. Білл Мюррей, Стів Бушемі - тільки заради цих імен в титрах можна відправитися в кіно. Джармуш вміє зібрати хороший акторський склад, але судячи з відгуків на заході, сценарій картини кульгає на обидві ноги.\nХороша комедія, як відомо, дуже велика рідкість. Саме тому у фільму «Алі, керма!» Є всі шанси на те, щоб знайти свого глядача.\nГоловний герой картини - скромний водій Стю, який навіть не підозрює, який небезпечний пасажир йому дістався. Його новий знайомий працює поліцейським і йде по сліду небезпечного злочинця. Тепер дивна парочка буде полювати за вбивцею разом, попутно намагаючись не пошкодити кар'єри один одного.\nДля Кумейла Нанджіані і Дейва Батіста цей фільм може стати своєрідним пропуском в Голівуд. Обидва вже давно довели свій талант, але для прориву у вищу лігу потрібен хіт. Навряд чи «Алі, керма!» Збере багато грошей, але на визнання у стрічки є шанси.\nАлекс - успішний співак. Який переходить дорогу впливовим продюсерам. Тепер йому необхідно сховатися. У цій непростій справі йому допоможуть кілер Стьопа і німфоманка Настя. В дорозі хлопців підстерігає чимало небезпек, але випробування ще раз доведуть, що немає нічого важливішого дружби.\nВідбувся анонс триквела Plants vs Zombies\nУ мережі з'явився свіжий трейлер до фільму з Джоном Сіною\nФільм «Втікачі» не тягне на звання гучної прем'єри. Швидше за все, картина пройде непоміченою, але і назвати її однозначно провальною не можна. Це стандартне роуд-муві з елементами бойовика і комедії. Цінителям жанру може цілком сподобатися.\nАлекс - досвідчений мачо, який звик підкорювати найкрасивіших жінок. Можливо, він уже не молодий, але все ще здатний підкорити впливову і багату дамочку. Після кількох невдач на особистому фронті Алекс вирішує повернутися в гру, щоб не тільки знайти любов, а й поправити своє фінансове становище.\nФранцузькі комедії або подобаються вам, або виводять з себе. Третього зазвичай не дано. Найчастіше гумор тутешніх режисерів дуже своєрідний і не кожному доступний. Картина «Красунчик зі стажем» - класична комедія без бруду і надмірної вульгарності, і в цьому її певний плюс!\nЛіам повертається з в'язниці і єдине, про що він може мріяти - це возз'єднання з сім'єю. Здається, що кримінал назавжди залишився в минулому, але через своє почуття провини Ліам знову опиняється в епіцентрі бандитських розборок.\nФільм «Колекціонер» ніби прийшов до нас з початку 2010-х, коли такі бойовичку з нехитрим сюжетом і симпатичним актором у головній ролі були на піку. Вже по трейлеру видно, що картина не блищить потенціалом, але вона цілком підходить для вечірнього перегляду. Особливо, якщо мова йде про компанії, що складається цілком з чоловіків.\nКошеня Чіп і рибка Фіш раз у раз сваряться і не можуть вирішити, чи є вони друзями або ворогами. Чергова пригода змушує героїв по-новому поглянути на їх суперництво і колишні конфлікти.\nНе обійдеться і без прем'єр для самих маленьких. Хоча мультик з натяжкою можна назвати прем'єрою, адже він побачив світ ще в 2013 році. Так що любителі анімалістичні історій можуть ознайомитися з сюжетом у всіх подробицях в Мережі.\nXVII століття. Юну Персефону звинувачують в чаклунстві, після чого вона постає перед судом. Дівчині лише дивом вдається уникнути смертної кари, адже за неї заступається преподобна мати. Тепер головній героїні належить провести залишок днів у молитві в монастирі. Однак в святому місці Персефону наздоганяють дивні видіння, і тепер уже їй самій доведеться боротися за майбутнє власної душі.\nЩо може бути гірше вторинного фільму жахів? Тільки вторинний ужастик, який не оцінили ні критики, ні глядачі. Саме такою є «присягнули темряві». Вже по трейлеру було зрозуміло, що стрічка складається цілком з запозичень, і судячи по холодному прийому, це не єдиний її недолік.\nЗамикає наш список документальна стрічка про знамениту групу The Cure. У 2018 році члени колективу зібралися в Гайд-парку, щоб дати масштабний концерт. На заході були присутні глядачі різних поколінь, об'єднані спільною любов'ю до музики.\nЗвичайно, документальні історії, нехай і про культові музичні колективи, не можуть позмагатися в успішності з ігровим кіно. І все ж, цінителям мистецтва проходити мимо не варто: стрічка зроблена якісно, а головне, вона нітрохи не затягнута.\nобновлено: Июль 12, 2019 автором: lesya999 Що подивитися в кіно з 11 липня оновлено: Лип 12, 2019 автором: lesya999


17:57, 17 квітня 2020\nДвадцять девʼятого березня народний депутат Гео Лерос заявив, що Денис Єрмак (брат голови Офісу президента Андрія Єрмака) «барижить державними посадами», і на підтвердження своїх слів опублікував відеозаписи, зняті прихованою камерою. На записах Денис Єрмак веде переговори про призначення на державні посади. Разом з ним у кадрі зʼявляється його помічник Сергій Шумський і знайомий — Дмитро Штанько, який, імовірно, веде зйомку (їхні імена оприлюднили журналісти «Схем»). Восьмого квітня Шумський і Штанько дали велике інтервʼю виданню Bihus.Info. За словами Дмитра Штанька, до 2014 року він працював в органах внутрішніх справ, після цього практикував як юрист. Сергій Шумський розповів журналістам, що з 2015 року є позаштатним співробітником СБУ, займався розвідкою та контррозвідкою в АТО і ОСС — там і познайомився з Денисом Єрмаком. На записах Лероса видно, що Сергій Шумський складає графік зустрічей Дениса Єрмака з кандидатами на посади. Дмитро Штанько пропонує кандидатів і допомагає організувати зустрічі. «Бабель» вже публікував великі профайли Гео Лероса і Дениса Єрмака. Тепер кореспондентка Оксана Коваленко зустрілася з Сергієм Шумським і Дмитром Штаньком. Їхню розмову ми публікуємо у двох частинах. У першій частині вони розповідають про те, як познайомилися один з одним і з братами Єрмаками, а також озвучують свою версію того, як працювала схема «співбесід» на державні посади. Другу частину інтервʼю ми опублікуємо завтра, 18 квітня.\nДмитре, чим ви займалися до того, як почали співпрацювати з Денисом Єрмаком?\nДмитро: За освітою я слідчий, криміналіст, юрист-правознавець, кандидат юридичних наук. Довго працював у міліції, числився в Інституті внутрішніх справ. Мене відряджали в різні структури, там я проходив «стажування». Потім у мене виникли проблеми — посадив одного афериста в Харкові, він мені помстився і в 2014 році через це довелося піти з органів МВС.\nЗараз у мене є невелика частка сільгосппідприємства в Рівненській області. Є непрацююча фінкомпанія, яку ніяк не можу запустити — то грошей бракує, то часу. Ще є юридична практика, якою я займаюся останні пʼять років — це супровід бізнесу.\nНа фото Дмитро Штанько. Сергій Шумський фотографуватися відмовився.\nУ минулому ви фігурували у справі про дачу хабара: як керівник компанії «Фінгрант» самі його й давали. Але у справі проходили як свідок. Чому такий статус?\nДмитро: Я хотів розмістити політичну партію, домовився про приміщення, але мене вирішили «розвести» і вимагали гроші за приміщення для партії. Я написав заяву до правоохоронних органів і дав хабар під їхнім контролем.\nДмитро: Не має значення.\nУ вас залишилися звʼязки в правоохоронних органах?\nДмитро: Звісно. Як може колишній міліціонер не спілкуватися з купою правоохоронців? Це приватне спілкування.\nСергію, як ви почали співпрацювати з СБУ? До того моменту ви були знайомі з Денисом Єрмаком?\nСергій: З СБУ я почав співпрацювати приблизно з 2015 року. Зараз я штатний негласний співробітник — людина із зарплатою, але без погонів. Все почалося зі спеціальних операцій при штабі АТО — займався питаннями розвідки і контррозвідки. У мене була антитерористична і антидиверсійна група, яка безпосередньо підпорядковувалася генералу [Віталію] Малікову, який потім став заступником голови СБУ.\nТоді ми збили російський безпілотник — він став першим доказом присутності на Донбасі російських військ. Відразу роблю застереження: жодного стосунку до цієї операції Денис Єрмак не мав, ні в якій групі він не був. Я з ним тоді перетинався просто на дружній нозі, і все. Розповідь [командира 5-ї роти батальйону «Дніпро-1» Володимира] Шилова — це його думки [більше про цю історію читайте тут]. Він фактажу не знає.\nДенис Єрмак приїжджав у Піски — це правда. Влітку 2015 року ми там познайомилися, мене попросили його зустріти, супроводити в Красноармійськ, посадити на поїзд до Києва. Ми спілкувалися з третьої години дня до пів на пʼяту ранку. Заприятелювали. Ось нещодавно він мав хрестити мою дитину. Тоді Денис кілька разів супроводжував заступника секретаря РНБО [Олександра Литвиненка].\nЩо він робив у Пісках?\nСергій: Не знаю. Я тільки згодом дізнався, що його по лінії РНБО просили приїжджати в АТО і збирати інформацію про ситуацію там. У нас було кілька зустрічей, коли він супроводжував Литвиненка — могли чай попити, поспілкуватися. Але коли говорять, що Денис воював, можу сказати: сидіти в окопі і на чиєсь прохання дивитися в потрібний бік — це не бойові дії.\nУ нього була зброя — гвинтівка?\nСергій: Так, зброя в АТО — це логічно. Я в нього нічого не питав — там не годилося ставити зайві запитання. Він говорив, що зустрічається з хлопцями з «Правого сектора», з батальйону «Айдар».\nСергію і Дмитре, як ви познайомилися один з одним?\nДмитро: З Сергієм ми познайомилися випадково, через спільного знайомого Ігоря, прізвища не знаю. Він був товаришем по службі Сергія. Після знайомства ми якось зійшлися. Сергій дізнався, що у мене багато цікавих і багатих клієнтів [в юридичній практиці] і запропонував зайнятися підбором кадрів на державні посади.\nСергію, розкажіть детальніше про вашу першу зустріч з Андрієм Єрмаком.\nСергій: Після президентських виборів Денис запросив мене до себе додому — це в районі метро «Дружби народів». Сказав, що нова команда не дуже орієнтується в ситуації і потрібна моя порада. Попередив, що на зустрічі буде Андрій [Єрмак]. Я приїхав, ми поспілкувалися і так познайомилися.\nДмитро: Андрій [Єрмак] почав користуватися послугами Сергія [Шумського]. Сергій пробивав людей — зʼясовував їхні звʼязки, дізнавався, хто сидів [у вʼязниці], перевіряв на токсичність.\nСергію, про гроші тоді не говорили? У бесіді вас нічого не насторожило?\nСергій: Ні, абсолютно. Просто поспілкувалися. Мене просили висловити думку про деяких людей, яких вони [команда Зеленського] збиралися залучити до роботи.\nСергій: Це закрита інформація. Зараз ці люди при владі. Можу сказати, що до моєї думки стосовно деяких кандидатів не дослухалися.\nДмитре, як ви познайомилися з Денисом Єрмаком?\nДмитро: Сергій познайомив нас наприкінці літа 2019 року. У мене до того моменту було багато забезпечених клієнтів, частина з них раніше була при владі й воліла б туди повернутися.\nСергій: Дмитро [Штанько] розповів про своїх знайомих, і ми домовилися працювати разом.\nУ чому був ваш інтерес, ви отримували гроші за роботу?\nДмитро: Спочатку переслідували вищі цілі. Мені було цікаво мати знайомих на різних посадах. Мова не про корупцію, тільки про бізнес-інтереси. Грошей мені це не приносило — пару разів по три копійки.\nА як люди на високих посадах могли задовольнити ваші бізнес-інтереси без корупції?\nА як же актуальна інформація, розуміння реальної ситуації? Це теж корисно і краще, ніж із заплющеними очима стріляти по горобцях.\nЯк відбувався відбір людей, проєктів? Які були критерії?\nДмитро: Головні критерії прості: проєкт має бути корисним для України, її економіки, позитивно впливати на міжнародний імідж країни.\nХто визначав, чи відповідає проєкт цим критеріям?\nДмитро: Певно, експертиза Національного інституту стратегічних досліджень [НІСД]. Денис [Єрмак] вже там працював.\nКоли ви вперше почули, що автори проєктів повинні платити гроші за участь у відборі?\nДмитро: Про гроші при мені говорили одразу. Йшлося про те, що платити потрібно за експертизу в НІСД і покривати мінімальні представницькі витрати — це нормальна практика.\nЯкі озвучували цифри?\nСергій: Від 150 до 900 тисяч гривень за одну експертизу. Сума залежала від масштабу проєкту.\nДмитро: Це був так званий «вхідний квиток». Людям, які давали гроші, як ми вважали, на експертизу та представницькі витрати, Денис казав, що вони прийняті в команду.\nХто мав підписувати договір з Інститутом про проведення експертизи? Автор проєкту? Адже гроші не могли передавати просто так, а у вас ще не було організації, яка могла б проводити такі операції.\nСергій: Все це було на Денисі [Єрмаку] — він працював в Інституті і займався такими питаннями. Ми розподілили завдання. Діма [Штанько] шукав людей з проєктами. Мені передавали резюме претендентів, я їх оцінював на предмет токсичності, звʼязків із «злочинною владою», кримінального минулого і так далі. Якщо людина була чиста, я говорив про це Денису, а він зустрічався з людьми і вирішував, чи цікавий проєкт. Якщо цікавий, НІСД мав провести експертизу і визначити, наскільки проєкт життєздатний. Якщо життєздатний, то його автор, за задумом, йшов до Андрія Єрмака — флагмана всієї цієї історії.\nДалі принцип був такий: якщо проєкт підходить, його автор має його реалізувати. Для цього він повинен отримати відповідну посаду. Така ідея мала право на життя. Нічого кримінального в ній не помітив, тому ми вплуталися в цю історію.\nПоговорімо про одного з авторів проєктів — Олександра Луцького. Він проходив співбесіду у Дениса і претендував на посаду голови Держгеокадастру. Ви стверджуєте, що за це призначення Луцький мав заплатити 100 тисяч доларів, 10 тисяч з яких передали Андрію Єрмаку. Як Луцький зʼявився в цій історії?\nДмитро: Мене з ним познайомили люди під цей проєкт.\nСергій: Його проєкт був повʼязаний з геокадастром. Він готував його близько пʼяти років. Проєкт сильний, проходив експертизу в США, Євросоюзі, Японії і, здається, навіть через ООН проходив.\nЧому і за що Луцький мав заплатити 100 тисяч доларів?\nДмитро: Просто Денис [Єрмак] з подачі брата вирішив, що треба платити 100 тисяч. Фактично передали тільки 10 тисяч доларів Денису. Я збирався подати заяву по цьому епізоду з грошима, але, як на записі чути, я ці 100 тисяч до рук не брав. А потім ми з Луцьким цими 100 тисячами маніпулювали Денисом.\nНа плівках ви говорите Луцькому, що він даремно сказав Денису, що гроші у нього. У чому сенс цих ігор?\nДмитро: Поясню. Денис почав затягувати процес з Луцьким — той не потрапив ні до президента, як йому обіцяли, ні до Андрія. До того часу вже почалися конкурси щодо призначення в органи держвлади.\nА Луцький подав свої документи на конкурс?\nДмитро: Подав, але двічі не пройшов конкурс. Перший раз завалився на праві, другий раз — на логіці. Англійську здав дивом.\nА ці 100 тисяч — це була маніпуляція. Денис мене періодично питав про ці гроші: «Сто тисяч у тебе?» Я говорив: «Звісно, у мене». Ми так з Луцьким підганяли Дениса виконувати свої зобовʼязання.\nАле яке рішення міг прийняти президент або Єрмак-старший, якщо Луцький не пройшов конкурси?\nСергій: Дуже просте. Ось приклад: Уляна Супрун була міністром охорони здоровʼя?\nВона була виконувачкою обовʼязків.\nСергій: Правильно, а в. о. у нас може бути дуже надовго. Важливо, що конкурси Луцький завалив значно пізніше, ніж ми почали переговори... На мою думку, Луцький не потрапив на Банкову, тому що зʼявилася особа зі своїм претендентом і схожим проєктом. Я не буду називати її прізвище, людина зараз при владі. Тоді йшла боротьба між нею і Єрмаком...\nДмитро: І [тодішнім главою ОП Андрієм] Богданом, давай називати речі своїми іменами. Богдан тоді його [Андрія Єрмака] переборов.\nПереборов і дозволили реалізувати проєкт, який готував Луцький?\nДмитро: Так, це був заступник [тоді міністра економіки Тимофія] Милованова. Але це зі слів нашої «агентури».\nВ інтервʼю Bihus.Іnfo ви сказали, що Андрій Єрмак точно отримав 10 тисяч доларів. Як ви можете це підтвердити?\nДмитро: Мені про це сказав Сергій.\nСергій: Я ці гроші особисто передав Денису [Єрмаку].\nА як їх отримав Андрій Єрмак?\nСергій: А це ж їхні взаємини — брат-брат.\nДмитро: Коли Луцький ніяк не міг зустрітися з Андрієм [Єрмаком], я почав уточнювати у Сергія, чи отримав Андрій гроші.\nСергій: А я питав у Дениса [Єрмака].\nДмитро: Була відповідь, що всі все отримали.\nПо-вашому, Денис хотів заробити, спекулюючи на впливовості брата, чи Андрій справді брав у цьому участь?\nСергій: Андрій [Єрмак], скоріше, мав брати участь у реалізації проєктів. На мою думку, його цікавили суми від 100 тисяч доларів і вище, а не 10 тисяч.