Скачати 244.8 Kb.\nРозмір 244.8 Kb.\nІсаєнко Світлана Борисівна\nРозробка уроку світової літератури в 11 класі\nТЕМА УРОКУ: Своєрідність світобачення Франца Кафки та його художнє втілення в новелі «Перевтілення». Грегор Замза і його родина. Особливості стилю Кафки (2 год.)\nМЕТА УРОКУ: повторити відомості про модернізм, ознайомити учнів з долею Ф.Кафки; допомогти їм розібратися у складній ситуації, в якій опинився Грегор Замза, побачити підсумок життя «маленької людини», удосконалювати навички складання узагальнюючих таблиць, сприяти розвитку критичного мислення, вміння обгрунтовувати свою точку зору, навичок роботи з додатковою літературою, виховувати культуру дискусії, толерантне ставлення до чужої думки.\nОБЛАДНАННЯ: портрет письменника, текст новели, фрагменти «Листа до Батька», репродукції картин художників- модерністів (Пабло Пікассо, Е. Мунка, С.Далі, М.Шагала), узагальнюючі таблиці.\nМЕТОДИ НАВЧАННЯ: словесний (бесіда, лекція, коментоване читання ), проблемно-пошуковий (створення проблемної ситуації, відбір оптимальних шляхів вирішення проблеми, індуктивно- дедуктивний (оцінка фактів, явищ, узагальнення, встановлення причинно -наслідкових зв'язків).\nФОРМА ОРГАНІЗАЦІЇ НАВЧАЛЬНОЇ ДІЯЛЬНОСТІ: фронтальна\nІНТЕРАКТИВНІ ТЕХНОЛОГІЇ: технологія ситуативного моделювання ( рольова гра), технологія відпрацювання дискусійних питань ( дискусія в стилі телевізійного ток- шоу)\nЩасливим я був би тільки тоді, коли б зміг привести світ\nдо чистоти, правди, сталості\nПовідомлення теми, мети уроку. Мотивація учбової діяльності\nАвстрійський письменник Франц Кафка вважється однією з ключових фігур світової літератури ХХ століття. Він один з перших проникся тим трагічним світосприйняттям, до якого людство прийшло внаслідок апокаліптичних за своїми масштабами потрясінь: світових війн, падінь старих імперій, кривавих революцій, тоталітарних режимів. Твори Кафки складні для сприйняття. Щоб зрозуміти їх, потрібно осмислити наступне:\nте, яким письменник створює своїх героїв, органічно витікає з його життя, психології, світобачення, тісно пов»язане з епохою і середовищем, у якому він жив.\nСаме ці моменти в першу чергу стануть предметом нашого дослідження.\nІм»я Франца Кафки, наряду с именами Джеймса Джойса, Марселя Пруста, Вірджинії Вульф, називають серед творців модерністського романа.\nЗвернення до опорного листка (Додаток 1), ознайомлення учнів з поняттями, які вони повинні засвоїти протягом уроку.\n- Що ви знаєте про модернізм? Яка його філософська основа, естетична концепція? У яких літературних напрямах знайшло відображення модерністське світосприйняття?\nМОДЕРНІЗМ як напрямок у мистецтві формується на межі Х1Х-ХХ століть в атмосфері занепаду, декадансу. У художніх творах все частіше й виразніше звучать трагічні ноти песимізму і зневіри. У цей період відбувається дуже важливий процес переосмислення духовних цінностей. Художники почали шукати опору, ідеали не в зовнішньому, соціальному світі, що було притаманне реалістичній літературі Х1Х ст. ( Згадаймо хоча б імена М. Гоголя, Ф. Достоєвського, Л. Толстого, О. Бальзака, які будували свою творчість на соціальних програмах боротьби за краще життя), а в своєму внутрішньому світі, сутність якого визначалася пошуками духовних цінностей. Щоб зрозуміти себе і свою душу, потрібно хоча б на деякий час відвернутися від світу, позбутися залежності від його цінностей, найчастіше матеріальних, розуміти, що все в цьому матеріальному світі - швидко проходить, тлінне.\nВсі попередні епохи мали свою домінанту - або реалістичну (епоха Відродження, класицизм, просвітництво, власне реалізм), або романтичну (середньовічний романтизм, бароко, власне романтизм). Модернізм перший в історії європейської культури не має чітко вираженої домінанти, його головна риса - розмаїття стилів, об'єднань, теорій.\nКафка- модерніст - носій вельми своєрідного, деформованого бачення світу, який відображається у свідомості письменника, як у кривому дзеркалі. Все в цьому світі спотворено, позбавлено сенсу. Тому, читаючи його книги, потрібно відмовитися від буквального їх розуміння, а налаштуватися на переживання, проникнення в атмосферу жаху перед безглуздістю, безликістю і грубістю буття. Кафкінській персонаж - істота абсолютно самотня - виявляється жертвою незрозумілих містичних сил, що вриваються в його «я» нахабно і безцеремонно. Він не має надії на порятунок. Одним словом, у світі Кафки панує настрій похмурий, народжений болючою і, можна навіть сказати, хворою уявою. Цей світогляд і визначає логіку (якщо це можна називати логікою) побудови творів письменника.\nРОЗПОВІДЬ ВЧИТЕЛЯ. Учні отримують завдання зафіксувати основні положення лекції у формі хронологічної таблиці або опорної схеми.\nУ формуванні особистості письменника визначальну роль зіграло надзвичайно несприятливе поєднання факторів, що визначали його розвиток. Франц Кафка народився 3 липня 1883 року в Празі в сім'ї дрібного буржуа, власника невеликої фабрики і магазину. Його батько був сином напівзлиденного сільського різника, в молодості терпів злидні, але в зрілому віці сколотив деякий статок. Відносини з ним залишили на особистості Кафки глибокий відбиток (про що можна судити з «Листа до Батька», написаного в 1919 році, але так і не відправленого). Ця людина була вкрай грубою, він застосовував до сина досить жорсткі засоби виховання, перетворився на домашнього тирана, утискаючи всю сім'ю: дружину, сина і трьох дочок.\nЧитання уривків з « ЛИСТА ДО БАТЬКА »\n«Я з давніх пір ховався від Тебе - у свою кімнату, в книги, в навіжені ідеї, у недоумкуватих друзів; я ніколи не говорив з тобою відверто... ніколи не виявляв родинних почуттів... Я був дитиною боязкою, проте я, звичайно, був і впертий, як будь-яка дитина, звичайно, мати мене пестила, але я не можу повірити, що був особливо непідатливим, не можу повірити, що привітним словом, ласкавим дотиком, добрим поглядом не можна було б домогтися від мене чого завгодно. По суті своїй Ти добра і м'яка людина, але не кожна дитина здатна терпляче і безбоязно дошукуватися прихованої теплоти. Ти виховуєш дитину тільки у відповідності зі своїм власним характером - силою, криком, запальністю, а в даному випадку все це уявлялося Тобі ще й тому якомога більш відповідним, що Ти прагнув виховати в мені сильного і сміливого юнака... »\n«... Мені згадується лише одна подія дитячих років. Якось вночі я весь час скиглив, просячи пити. Після того як сильні загрози не допомогли, Ти вийняв мене з ліжка, виніс на балкон і залишив там на деякий час одного, в сорочці, перед замкненими дверима... Тоді я, звичайно, відразу затих, але мені було завдано глибоку шкоду. За своїм складом я так і не зміг встановити взаємозв'язку між абсолютно зрозумілим для мене, хай і безглуздим проханням дати попити і невимовним жахом, що відчув під час видворення з кімнати. Через роки я все ще страждав від болісного уявлення, як величезний чоловік, мій батько, вища інстанція, майже без причини вночі може підійти до мене, витягнути з ліжка і винести на балкон, - ось, значить, яким нікчемою я був для нього »\n«... Варто було захопитися якоюсь справою, загорітися нею, прийти додому і сказати про це - і відповіддю було іронічне зітхання, похитування головою, постукування пальцем по столу: « А нічого кращого не міг придумати», « Мені б твої турботи», «Не до тебе», «Теж мені подія!» Звичайно, не можна вимагати від Тебе захоплень з приводу кожної дитячої вигадки... Ти постійно повинен був доставляти такі розчарування дитині... достатньо було проявити хоч скільки-небудь інтересу до людини - а через мій характер це траплялося не дуже часто, - як Ти, анітрохи не шкодуючи моїх почуттів і не поважаючи моїх суджень, негайно втручався і починав чорнити, принижувати цю людину... »\nПРОДОВЖЕННЯ РОЗПОВІДІ ПРО ПИСЬМЕННИКА\nФранц ріс людиною слабкою і не здатною на активний протест (як його сестра Оттла, яка пішла з дому). Його незгода з сімейним деспотом носила характер внутрішньої втечі і зводилася до того, що він не цікавився справами фабрики, а самовираження намагався досягти в письменництві, якого батько не схвалював.\nВідносини в родині послужили своєрідним прообразом відносин Кафки зі світом і багато в чому визначили його долю. Головне почуття, яке він виніс з дитинства і юності, - це глибокий страх, що закріпився у підсвідомості. З дитячих років Франц відчував, що існує начебто у «пастці» (висловлювання Т. Ружевича). Джерело такого страху було йому незрозумілим, адже батька він уявляв богом-творцем цього світу (звертаючись до нього, він пише слово «батько» з великої літери). Таке сприйняття батьківської тиранії було обумовлено особливостями особистості самого Кафки, людини слабкохарактерної, наділеної хворобливою уявою (його нерідко називають «геніальним параноїком»). Ось один із зразків видінь, зафіксованих у його щоденниках: «відчуття, ніби в лівій половині черепа у мене набухає щось, що на дотик нагадує внутрішню проказу, і, коли я відволікаюся від неприємностей і хочу тільки спостерігати це відчуття, воно нагадує поперечний розріз черепа в шкільних підручниках або розтин живого тіла, що майже не заподіює болю, де ніж, трохи холодіючи, обережно, часто зупиняючись, повертаючись, інший раз застигаючи на місці, продовжує відокремлювати найтонші шари тканини зовсім близько від функціонуючих ділянок мозку».\nЗ відносин з батьком Кафка виніс ряд переконань і комплексів.\nПо-перше, світ в його уявленні побудований на протиставленні сили, грубої, нерозумної, сліпої, і слабкості, ''не здатної до опору, зосередженої лише на самоаналізі, - це місце, де люди тільки терзають один одного».\nПо-друге, він « втратив віру в себе, зате придбав почуття провини».\nПо-третє, невпевненість у собі призводила до того, що Кафка відчував себе невдахою.\nПо-четверте, безграничні відчай і страждання усвідомлювалися їм як єдиний стрижень його долі («відчай - моя доля»).\nПо-п'яте, він виплекав у собі ненависть до міщанства і буржуазності, втіленням яких у дитинстві Кафки були батьківські магазин і фабрика, структура його дитячого світу мала наступну ієрархію: перше - «я раб, жив за законами, які придумані тільки для мене і які я не зумію дотримати»; друге - «Ти < батько > - наказ і покора»; третє - «всі інші, щасливі і вільні».\nПРОДОВЖЕННЯ РОЗПОВІДІ ПРО Ф. КАФКУ\nСвідомість Кафки була зосереджена тільки на собі: «Скільки я себе пам'ятаю, у мене було стільки глибоких турбот, щоб затвердити своє духовне « я », що все інше було мені байдуже». Цією байдужістю зумовлюється вибір заняття: « мова йде про те, щоб знайти таку професію, яка з найбільшою легкістю дозволила б мені, не надто ущемляючи марнославства, проявляти подібну ж байдужість».\nКафка, не вникаючи глибоко в навчання, закінчив німецьку гімназію, вивчав юриспруденцію, слухав лекції з історії мистецтв і германістики. У 1906 - 1907 -му роках пройшов стажування в адвокатській конторі в Празі, став доктором права. Служив на посередній посаді в компанії, що займалася страхуванням від виробничих травм. У 1917 -му році захворів на туберкульоз. У 1922 -му - вийшов на пенсію. У «Листі до Батька» Кафка писав про те, що «професія чиновника повністю відповідала» його «становищу» (в силу того, що вона не заважала вищезазначеній байдужості), але це не зовсім так. Заняття ненависною справою призводило до гострого переживання несвободи. Ось як письменник характеризував свою професійну діяльність: «Моє здоров'я і моя натура не дозволяють мені жити, покладаючись на - у кращому випадку - невизначені заробітки. Тому я став чиновником у товаристві соціального страхування. Дві професії не можуть ужитися » (друга - письменництво). А дещо раніше він дав таку оцінку своїй службі: «Для мене це страшне життя, вихід з якого, ймовірно, один - безумство». Абсолютно зрозумілим стає бажання Кафки бігти з цього світу, щоб жити як вільний літератор. Мрія збулася тільки після виходу на пенсію в 1923 році. Він «утік » у Берлін, але там у нього погіршилося здоров'я. Кафка помер 3 червня 1924 на курорті Кірлінг поблизу Відня. Його прагнення знайти компроміс при виборі професії, яка дозволяла б йому зосередитися на своєму « я », обернулося катастрофою: він знову потрапив у «пастку».\n«Пасткою» виявилася і надія Кафки створити сім'ю. Одруження він уявляв як «спробу врятуватися», засіб здобути самостійність і свободу, але вона перетворилася на «найбільший жах» його життя. Він двічі був заручений з Феліцією Бауер, один раз з Юлією Вохрице, але шлюб так і не уклав. Крім цих двох жінок, у долі письменник важливу роль зіграли Мілена Єсенська, Дора Дімант, Грета Блох, але відносини з ними теж закінчилися нічим. Сам Кафка досить тверезо оцінював причини своїх невдач: «слабкість, відсутність впевненості у своїх силах, почуття провини». Він проявив «духовну нездатність одружуватися». «Жодна з дівчат не розчарувала мене - розчарував... тільки я ».\nІснувала різка межа між зовнішнім існуванням Кафки та його внутрішнім світом, про який знали тільки його нечисленні друзі: Оскар Поллак, Макс Брод, Оскар Баум, Фелікс Велч. Гострота переживань людини в «пастці» у Франца Кафки загострювалася його культурною орієнтацією: за народженням він був празьким німецькомовним євреєм, тому не міг повністю належати ні чеській, ні німецькій, ні єврейській культурам, залишаючись на межі між ними. Слід додати також і ту обставину, що він виявився людиною без батьківщини, так як держава, в якій він народився (Австро-Угорська імперія ) у 1918 році перестала існувати. Не слід забувати і про катастрофічні події, що відбувалися в навколишньому світі: «Війни, революція в РОСІЇ, біди усього світу здавалися мені повінню зла. Це мана. Війна відкрила шлюзи хаосу... » Таким чином, Франц Кафка, зі своїм слабким характером, страхами і чутливістю, відчував себе наодинці з вселенською «пасткою», жертвою, іграшкою великих і маленьких сил, що грубо і безцеремонно вриваються в його існування. Ось як характеризувала життя Кафки Мілена Єсенська, яка тонко і глибоко розуміла його особистість і його творчість: «Для нього життя є чимось зовсім іншим, ніж для всіх інших людей: гроші, біржа, пункт для обміну валюти, навіть друкарська машинка - речі в його очах абсолютно містичні, вони для нього самі дивовижні загадки. Немає в нього притулку, немає даху над головою. Тому він цілком у владі того, від чого ми захищені. Він - як « голий серед одягнених ».\nПисьменство в умовах існування в « пастці » мало для Кафки виняткове значення: воно було засобом втілення його реального «я», його страхів, його туги. Він писав головним чином ночами, створивши три романи: «Америка» ( 1911 – 1916 р.р. ), «Процес» ( 1915-1918 р.р., опублікований в 1925 - му) і « Замок» (лютий - серпень 1922- го, опубліковано у 1926 - му). І всі вони не були закінчені. Кафкою створено також кілька десятків новел, найвидатніші з яких - « Вирок» (1912), «Перевтілення» (1912), « У виправній колонії» (1914 ), «Звіт для Академії » (1917), « Сільський лікар » (1917), «Співачка Жозефіна, або Мишачий народ» ( 1924), «Енеїда» ( 1924).\nКафка не збирався публікувати свої твори за життя. Більше того, він заповів своєму другові Максу Броду після смерті спалити його рукописи, чого той, на щастя, не зробив. Навпаки, опублікував їх, часом вносячи власний порядок у розташування частин. Макс Брод був також першим біографом письменника. Слава прийшла до Кафки через кілька років після його смерті, і пік її припадає на період після другої світової війни. Щоб зрозуміти, чим була для Кафки літературна творчість, досить згадати наступний вислів: «Творчість художника - страждання, за допомогою якого він звільняє себе для нового страждання. Він не велетень, а тільки строкатий птах, замкнений в клітці власного існування... Мої крила відмерли. Сум'ятно я стрибаю серед людей ». ( За ст. Е.Волощук )\n3. КОНТРОЛЬ за ЗАСВОЄННЯМ ЗНАНЬ\nПеревірка записів учнів, складання опорної схеми. (Додаток 3)\n«Думки у подарунок» Як ці висловлювання характеризують письменника?\n«Є два людські гріхи,з яких витіає решта, - нетерпіття й лінощі душі. Через своє нетерпіння людей вигнано з раю, а через лінощі вони не можуть туди повернутися»\n«Зрозумій, що для щастя доволі клаптика землі, на якому вміщуються твої ноги».\nІнтерактивна вправа «Продовжи речення»\n«Найбільше мене зацікавило (вразило)…» «Для мене залишилось незрозумілим…»\nІндивідуальні завдання учням за новелою «Перетворення»:\nпідготуватися до рольової гри, розповісти про те, що сталося в сім'ї Г.Замзи від імені самого Грегора, членів його сім'ї (батька, сестри), служниці, постояльців.\nЗавдання класу: підготувати питання до учасників рольової гри, дати оцінку подіям, що сталися в сім'ї Грегора Замзи.\nТема уроку: Художній світ Франца Кафки за новелою "Перетворення". Особливості стилю письменника.\n1. ПОВІДОМЛЕННЯ ТЕМИ, МЕТИ УРОКУ, МОТИВАЦІЯ УЧБОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ\n- Визначте жанр "Перевтілення". Що таке новела, в чому її відмінність від оповідання?\nНовела (итал. Novella - "новина") - малий, порівняно з оповіданням, прозаїчний жанр, що відрізняється гострим, динамічним сюжетом, нерідко парадоксальним, відсутністю описовості, композиційною суворістю. Увесь життєвий матеріал в новелі зводиться у фокус однієї події. Новелістичний сюжет побудований на різких антитезах і метаморфозах, на раптових перетвореннях однієї ситуації на іншу. Особлива увага приділена діяльній, а не споглядальній стороні людського буття.\nХУДОЖНЯ СВОЄРІДНІСТЬ НОВЕЛИ "ПЕРЕВТІЛЕННЯ"\nНовела "Перетворення"(1912 р.) більше тяжіє до притчі. Притча — це невелика повчальна розповідь в дидактико-алегоричному жанрі літератури, що несе в собі моральну чи релігійну мудрість. Особливістю притчі є те, що повчальний характер в ній не лежить на поверхні. Істина відкривається кожному в певному ракурсі, в залежності від самої людини, її світосприйняття.\nРОБОТА НАД НАЗВОЮ\n"Кафка говорить образами, тому що мислить образами", - пише друг і біограф письменника Макс Брод.\n"Перевтілення" (гр. Метаморфоза) відоме з давніх давен. Згадаємо римського поета часів Октавіана Августа Публія Овідія Назона, який написав поему "Метаморфози", до якої увійшло близько 250 міфів, що закінчуються перетворенням людей на тварин, рослини, камені, зірки. Однією з основних тем "Метаморфоз" є любов, вона, за твердженням знавця античності А. Содомора, і є "тією прихованою пружиною, що приводить в дію феномен перетворення. Як від страхітливого сну рятує пробудження, так і тут, коли туга стає нестерпною, виникає прагнення зробити крок через невидимий бар'єр болю, вискочити зі свого тіла". Алкіона, побачивши свого чоловіка мертвим, стає чайкою. Страждаючи за Нарцисом, німфа Луна перетворюється на голос. Нарцис, луна, чайка – все це нещасні душі, які приховують під своїм виглядом історію людського страждання. Цей мотив часто використовувався і у фольклорних творах багатьох народів. У народних казках героям завжди повертався людський вигляд: добро перемагало зло. Цікаво те, що перетворений нічого не може зробити сам: повернути йому людську подобу допомагає любов іншої людини, яка для порятунку героя повинна подолати труднощі і страждання.\nМетаморфоза у Кафки – це теж біль і страждання, але дороги назад, у людську сутність, у героя Кафки немає: врятувати його нікому, тому що по суті його ніхто не любить, в ім'я нього на жертву йти нікому.\nУМОВНІСТЬ КАФКІНСЬКОГО ОПОВІДАННЯ\n- Що здалося вам незвичайним у кафкінському оповіданні? Як змальована дійсність? У яких творах ви стикалися з умовністю зображення?\nУмовність - принцип художньої образотворчості, що в цілому позначає нетотожність художнього образу об'єкту відтворення. Виділяють первинну і вторинну умовність.\nПервинна - пов'язана з природою самого мистецтва, характеризує будь-який художній твір.\nВторинна - демонстративне, свідоме порушення художньої правдоподібності у творі. Притаманна багатьом творам російської та зарубіжної літератури: М.Гоголь «Вечори на хуторі поблизу Диканьки», Гете «Фауст», М.Салтиков - Щедрін «Історія одного міста», М.Булгаков « Майстер і Маргарита » та ін..\nЗ поняттям умовність тісно пов'язаний гротеск.\nГротеск ( фран. Гротеск - «химерний») - тип художньої образотворчості, заснований на фантастиці, сміху, химерному поєднанні і контрасті фантастичного і реалістичного, прекрасного і потворного, трагічного і комічного. Гротескний світ - світ аномальний, неприродний, заснований на припущенні, і саме таким його уявляє автор.\n- З якою метою використовує Кафка умовність і гротеск?\nУ творі Ф.Кафки відбувається раптове перетворення нашого звичного світу в чужий, ворожий, в якому править «воно» - незбагненна, ворожа сила, яка перетворює людину на маріонетку ( що, втім, властиво багатьом творам модерністської літератури). Гротеск Кафки пронизаний «страхом життя», усвідомленням абсурдності буття.\n4. ІНТЕРАКТИВНА ЧАСТИНА УРОКУ\nДля активізації пізнавальної діяльності учнів використовуються ТЕХНОЛОГІЯ ситуативного МОДЕЛЮВАННЯ ( методика « рольової гри » ) і технологій відпрацьовування дискусійних питань (« дискусія в стилі телевізійного ток- шоу, наприклад, «Один проти всіх», «Детектор брехні» тощо»).\nМЕТОДИЧНЕ ОБГРУНТУВАННЯ ВИБОРУ ФОРМ РОБОТИ\n1.Модель навчання у формі гри - це побудова навчального процесу за допомогою включення учнів у гру. «Рольова гра» імітує реальність шляхом «проживання ситуації в ролі».\nМета «рольової гри» - визначити ставлення до конкретної життєвої ситуації, набути досвіду, необхідних навичок поведінки в конкретній ситуації. Крім того, рольові ігри сприяють розвитку уявлення, навичок критичного мислення.\nВикористання цієї методики роботи вимагає значної попередньої підготовки:\n- Необхідно сформулювати проблему, яку буде ілюструвати рольова гра;\n- Надати учням інформацію, щоб вони змогли заздалегідь відібрати матеріал, необхідний для «входження» в роль;\n- Застерегти «акторів» від суб'єктивності викладу ситуації, відхилення від авторської розповіді, розстановки аспектів.\n2. Дискусія в стилі телевізійного ток-шоу застосовується для широкого публічного обговорення будь-якого дискусійного питання, доцільне її використання в тому випадку, якщо кількість текстів досліджуваного твору обмежена. Ця методика дає можливість у нетрадиційній формі ознайомити учнів з текстом твору, залучити до обговорення піднятих автором проблем усіх присутніх.\nМета роботи - сприяти розвитку критичного мислення, дати можливість визначити власну позицію, формувати навички публічного виступу, аргументації, захисту власної точки зору.\nУчитель на такому уроці є ведучим ток-шоу. Він повідомляє тему, контролює хід дискусії, надає можливість висловитися з запропонованої теми «запрошеним» ( у даному випадку учасникам рольової гри), залучає до обговорення «глядачів», які можуть задавати учасникам питання, висловлювати свою точку зору.\nНеобхідно також ознайомити учнів з правилами проведення ток- шоу, в тому числі з правилами ведення дискусії..\nКУЛЬТУРА ПРОВЕДЕННЯ ДИСКУСІЇ\n1. Всі учасники дискусії повинні говорити коротко і конкретно.\n2. Слово для виступу може надати тільки ведучий. Він же має право зупинити виступаючого, якщо той перевищив ліміт часу або говорить не по суті питання.\n3. «Гості» можуть ставити питання всім учасникам ток- шоу, висловлювати свою точку зору, аргументуючи її.\n4. Не можна переривати мовця, критикувати можна ідею, а не особистість, що висловлює її.\nПотрібно уважно слухати інших, поважати чужу точку зору, навіть якщо вона діаметрально протилежна твоїй.\nДля рольової гри розповісти про те, що трапилось у родині Грегора Замзи від імені самого Грегора, його сестри, батьків (матері або батька), служниці.\nДля дискусії: експерт отримує завдання на основі новели розповісти про суспільно-політичну ситуацію Австро-Угорської імперії початку ХХ ст..; «гості» - питання до учасників рольової гри.\nУ ході гри потрібно з»ясувати такі питання:\nХто такий Грегор? Чим живе герой до перевтілення? Яке коло його інтересів, захоплень? Як сприймає своє перевтілення? Чому, ставши комахою, він навіть подумки не протестує проти свого жалюгідного становища та байдужості родини? Чи був у нього шлях «назад»?\nЯк сприймають рідні перетворення, що трапилось з сином? Чи могла родина допомагати Грегору утримувати сім»ю? Поведінка кого з рідних вас вразила найбільше? Чому Грегор не отримав підтримки рідних у найскладніший для себе час? Чи зацікавило колег по роботі зникнення Замзи?\nЧому помирає Грегор? Як сприймає цю смерть сім»я, суспільство? Чому Кафка не закінчив розповідь про цю фантастичну подію смертю героя?\nВизначення рівня розуміння учнями понять «художній світ Кафки».\n« Безперервний ланцюг думок »\n- Дайте визначення понять « світ Кафки », « люди, що живуть у ньому »\nЯк модерніст, Кафка створив страшний, парадоксальний, «розколотий» світ - реальність, в якій сплавлені сфери соціально - історичного і позачасового, ідеального і матеріального, достовірного і фантастичного, побутового та чудесного. Це світ, в якому панує самотність, ненависть, байдужість, егоїзм, світ, в якому люди втратили духовні орієнтири, а на перший план виходять гроші, матеріальні цінності. Люди не здатні співпереживати, допомагати один одному в біді. Перетворившись на комаху, Грегор відійшов від матеріального світу, крізь страждання він прийшов до істини, він зрозумів сам себе, і тепер ще більше, ніж сестра, був упевнений в тому, що повинен зникнути. «За вікном почало світати». Світло – це символ надії, початку нового життя, прозріння. На жаль, для Грегора світло за вікном - це початок кінця. Парадокс Кафки в його словах: «Перша ознака розпочатого прозріння - бажання смерті». Тому, хто прозрів, місця в цьому житті немає.\nЯкщо попередники Франца Кафки, показуючи спотворений світ, вірили у можливість жити за законами добра і справедливості (чи через віру в Бога, чи шляхом просвіти, чи через соціальні потрясіння), то Кафка не дає людству готових рецептів: у світі, де навіть рідні здатні відвернутися від нужденного, сподіватися немає на що.\nТак що ж все-таки здатне змінити світ?\nЗВЕРНЕННЯ ДО ЕПІГРАФУ. Кафку не вдалося привести світ до « чистоти, правди, стабільності». Щасливим він так і не став, але у спадок нащадкам залишив віру в те, що тільки любов, милосердя, прагнення творити добро здатні врятувати світ. У Римі є скульптурна композиція « Три грації ». Перша з них поширює добро, друга - створює його, третя - приймає. Їх руки зімкнуті як символ того, що добро завжди повертається до того, хто його творить.\n6. ОЦІНЮВАННЯ ДІЯЛЬНОСТІ УЧНІВ\n7. ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯ: Написати твір- мініатюру на одну з тем: « Над чим змусив мене задуматися Франц Кафка», «Діалог з Францем Кафкою», «Художній світ Кафки », « Найстрашніше в світі - бути заспокоєним»\nм. Прага туберкульозний санаторій поблизу Відня\n«Немає у нього притулку, немає даху над головою»\nєврей - за походженням чужий всьому:\nпражанин - за місцем проживання народам, культурам,\nавстрієць - за культурними традиціями державам\nнімець - за мовною традицією 1918р. розпад Австро - Угорської\n«У мене немає родинних почуттів »\n«Я живу у своїй родинібільш чужий, чим найчужіший»\nСім'я: батько - дрібний буржуа відчуженість, нерозуміння,\nмати, сестри образа\n«Одруження для мене - спроба врятуватися»\nНе був одружений, тричі був зарученим.\n« Жодна дівчина не розчарувала мене -\nрозчарував... тільки я »\n«Голий » серед одягнених »\n«Творчість художника - страждання... »\nРомани: «Америка » 1911-16 рр., « Процес » 1915-18 рр., « Замок» 1922 р.\nНовели:.. « Вирок» 1912 р, «Перетворення» 1912 р, « У виправній колонії »\n1914 р., « Співачка Жозефіна, або мишачий народ» 1924\nКінець Х1Х - початок ХХ століття\n« Століття пари» змінилося « століттям електрики »\nЗАГОСТРЕННЯ СОЦІАЛЬНИХ, НАЦІОНАЛЬНИХ, МІЖДЕРЖАВНИХ\nІспано-американська війна 1898р., російсько-японська війна 1904 - 1905р.\n1 Світова війна 1914 - 1918р.\nРосійські революції 1905-1907 р., 1917 р.\nІдеалістичного і матеріалістичного\nШопенгауер: філософія декадансу, упадництва, песимізму.\nНІЦШЕ: філософія «сильної особистості», «надлюдини», що живе\n«по той бік добра і зла», «у світі, де Бог помер»\nПесимізм, розчарування, зневіра, втрата моральних ідеалів, крах гуманізму, міфологізація «кінця світу»\nШколи і напрямки\nІмпресіонізм, символізм, «нова драма», « драма абсурду», футуризм, дадаїзм,\nегоцентризм, сюрреалізм та ін\nХУДОЖНІЙ СВІТ КАФКИ


Законодавці-демократи подали до суду на Трампа за порушення Конституції\nПозивачі стверджують, що президент отримує гроші від іноземних урядів через свої підприємства\nБільше 190 законодавців-демократів в середу подали до федерального суду позов до президента Дональда Трампа, звинувативши його в тому, що він, порушуючи Конституцію США, отримував гроші від іноземних урядів через свої підприємства, без згоди Конгресу.\nУ позові йдеться, що Трамп не звертався до Конгресу за схваленням будь-яких виплат, які отримували контрольовані ним раніше компанії від іноземних урядів після його вступу на посаду в січні, незважаючи на відповідну вимогу Конституції.\nБілий дім поки що не відреагував на прохання про коментарі, але заявив, що ділові інтереси Трампа не порушують Конституцію.\nКомпанія Trump Organization заявляла, що буде перераховувати прибуток, отриманий від клієнтів, що представляють іноземні уряди, Міністерству фінансів США, але не буде просити таких клієнтів ідентифікувати себе.\nПозивачами виступили не менше 30 сенаторів і 166 членів Палати представників. Всі вони – демократи. Це найбільша кількість законодавців, які коли-небудь судилися з президентом США.\nКонституційне положення про «іноземні винагороди» забороняє американським посадовим особам приймати виплати або інші подарунки від іноземних органів влади - без згоди Конгресу.\nДивіться також: Питання надання Україні летальної зброї залишається відкритим у США - Андрій Парубій\nПрокурори штатів позиваються до Трампа через його бізнес\nПланований візит Трампа до Варшави деякі поляки уже характеризують як великий успіх


29 травня 1878 народився Петро Карманський — ГО "МС ДНІПРО "\nукраїнський поет, педагог,перекладач, член групи письменників «Молода муза». Представник раннього українського модернізму. Автор збірок віршів «З теки самовбивці», «Блудні огні», «До сонця». Переклав «Божественну комедію» Данте, окремі твори Гюго та ін.\nУ 1906 очолював редакційну колегію журналу «Світ», з якої бере свій початок літературна група галицьких модерністів «Молода муза». Карманський — одна з центральних фігур цього об’єднання. «Молода муза» — літературне угрупування у Львові, що виникло як ланка загальноєвропейського руху за оновлення літератури в 1906 році та проіснувало до 1909. До складу цього угрупування ввійшли Богдан Лепкий, Петро Карманський, Михайло Яцків, Сидір Твердохліб, Василь Пачовський, Остап Луцький та інші. Близькі до «Молодої музи» були представники різних жанрів і видів мистецтва, в тому числі, Михайло Рудницький, Станіслав Людкевич, Іван Северин та інші.\nОсновну рису його таланту І. Франко в рецензії на збірку «Ой люлі, смутку!» дуже точно окреслив як «високий тон і пафос, що нагадує церковні гімни, релігійний запал — релігійний не в значенні якої-небудь вузької конфесійності, але тим, що автор поневолі кожде явище, кожду життєву загадку підносить на той високий рівень, де щезають буденні дрібниці і відкриваються основні проблеми людського духу й людської етики, контрасти і конфлікти добра і зла, права й обов’язку».\nУ книзі «Блудні огні», а також інших збірниках чимало віршів на цивільні теми, в яких чуються іноді навіть нотки соціального протесту. Однак загальна налаштованість творчості П. Карманського — лірико-меланхолійна. По колу своїх емоцій і за формальними прийомам близький російському естетизму; на його поезію зробила також сильний вплив католицька містика.\nУ 1907 році потрапив до в’язниці за підтримку боротьби студентської молоді за український університет у Львові. Після того працює в редакціях журналів, домашнім учителем, потім у гімназіях Золочева, Львова та Тернополя. У липні 1913 виїхав до Канади читати лекції з української історії та літератури, заснував у Вінніпезі українську читальню. Згодом виконував дипломатичну місію Української Народної Республіки у Ватикані. Збирав кошти для підтримки Західно-Української Народної Республіки.\nУ 1917-1918 р.р. викладав українську літературу у вінницькому учительському інституті. У 1922-1932 роках жив у Бразилії та Аргентині. У 1922-1925 роках — представник ЗУНР у Бразилії. 25-26 грудня 1923 року в місті Порто-Уняйно відбувся ІІІ з’їзд делегатів Союзу українців Бразилії. Президентом союзу обрано П. Карманського, заступником О. Ананевича, секретарями — Ст. Кобилянського, Т. Петрицького. В лютому 1924 почав видаватися орган Української народної спілки в Бразилії «Український хлібороб» під редакцією Карманського. Після закінчення війни Карманський випустив сатиричну книгу на теми військової епохи («Al fresco», 1917). Збірка «За честь і волю» (1923). була наче антитезою до «Al fresco», замість іронії та гротеску тут з’являється піднесеність, викликана збуренням народу, що виступив за своє природне право бути «свобідним» на своїй землі, за право будувати власну державу.


Сидітиме під цілодобовим домашнім арештом: суд обрав запобіжний захід 20-річному хмільничанину, якого підозрюють у розбої | Свіжі новини Хмільника сьогодні\nСидітиме під цілодобовим домашнім арештом: суд обрав запобіжний захід 20-річному хмільничанину, якого підозрюють у розбої\nДарина Сміла 17.07.2020 17.07.2020 Немає Коментарів до Сидітиме під цілодобовим домашнім арештом: суд обрав запобіжний захід 20-річному хмільничанину, якого підозрюють у розбої\nСьогодні у Хмільницькому міськрайонному суді обирався запобіжний захід юнаку, якого підозрюють у вчиненні кримінального злочину – розбою (частина перша статті 187 Кримінального кодексу України) відносно працівниці комунгоспу у центральному парку міста. Цей злочин сколихнув увесь Хмільник: NEWS Хмільника розповідав про цю подію. Прес-служба Хмільницького міськрайонного суду повідомила наступне:\n” За версією сторони обвинувачення, молодий чоловік, перебуваючи у стані алкогольного сп’яніння, намагався таємно заволодіти рюкзаком, де знаходились особисті речі (мобільний телефон, банківські картки, документи та ін.)громадянки М: навіть після того, як був викритий, хлопець продовжив рухатися в бік виходу парку. Слідство стверджує, що потерпіла разом зі своєю колегою, намагались зупинити хлопця, але він звалив на землю власницю рюкзака, двічі вдарив її по тулубу, а тоді завдав удар в голову дерев’яним руків’ям від сапи. Колега потерпілої викликала в цей час поліцію та відволікала чоловіка.\nМедики підтвердили у потерпілої закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку легкого ступеня та забій м’яких тканин потилиці.\nУ судовому засіданні сторона обвинувачення на час слідства просила у суду обрання для підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.\nСторона захисту у судовому засіданні наголошувала, що молодий чоловік одружений,має на утриманні малолітню дитину, має позитивну характеристику з місця проживання і навчання, має стійкі соціальні зв’язки. Адвокат зазначив, що підозрюваний працює у м. Хмельницький, де орендує квартиру, тому просив у суду або повністю відмовити у клопотанні прокурора або ж призначити юнакові нічний домашній арешт, аби він міг ходити на роботу та утримувати сім’ю. Однак сторона захисту такі і не надала суду доказів, що підозрюваний фактично проживає і працює не у Хмільнику, а в Хмельницькому, посилаючись, що роботодавець офіційно не оформив чоловіка, як працівника.\nСам підозрюваний стверджує, що жінку не бив, а рюкзак знайшов і хотів віддати охоронцю.\nСлідча суддя Хмільницького міськрайонного суду Марина Робак, врахувала усі докази і аргументи обох сторін і призначила підозрюваному на час слідства цілодобовий домашній арешт строком на два місяці за місцем прописки (будинок батьків) у Хмільнику.\nНа цей час підозрюваний:\nне має права залишати місце свого проживання за зазначеною адресою;\nзобов’язаний вчасно прибувати до слідчого, прокурора чи суду за вимогою;\nутриматись від спілкування з потерпілою та її колегою, що є свідком подій у центральному парку міста”.\nПонад 850 рослин маку виявили у мешканки Хмільницького району\nДо 1 серпня повинні оголосити конкурс на кращий ескізний проект пам’ятного знаку українським воїнам АТО


Відомий ужгородський художник представив свою «лаконічну» виставку - Карпатський об'єктив\nВідомий ужгородський художник представив свою «лаконічну» виставку\nВиставку представлено в ужгородській галереї “АРТ-ПРО”.\nУ п’ятницю, 21 квітня, в художньому салоні «Арт – Про» (директор Володимир Ньорба) відкрилася виставка живопису заслуженого художника України Владислава Габди.\nХудожник завжди вирізнявся серед митців Закарпаття як оригінальним світоглядом, так і власною системою образотворення, що формувалася ще й під час навчання в Ужгородському училищі прикладного мистецтва. І це не дивно, адже майбутній митець зростав і формувався у мистецькому середовищі. Батько – Василь Габда – талановитий художник, учень Адальберта Ерделі, Йосипа Бокшая та Федора Манайла, мати – вчитель у школі. Гостинна родина часто приймала вдома відомих митців Закарпаття, зачинателів крайової школи мистецтва. Серед них Адальберт Ерделі, Федір Манайло, Андрій Борецький, Андрій Коцка, Гаврило Глюк, Золтан Шолтес, Ернест Контратович, Антон Кашшай, Василь Свида та багато інших, чиї імена вже давно ввійшли в історію не тільки Закарпаття, але й України та Європи. Здоровий генофонд батьків, творча атмосфера в сім’ї зіграли позитивну роль у становленні Владислава Габди як людини, митця. Пригадує, лиш пустився ходити, як почав малювати.\nНині він цілком сформований художник зі своїм світобаченням, переконаннями, самобутнім внутрішнім світом. Владислав Габда складний і суперечливий як у житті, так і в своїй творчості. Категоричний і безапеляційний у своїх поглядах і судженнях він завжди відкритий до світу, нових віянь та мистецьких ідей, завжди у пошуку себе у мистецтві і – мистецтва у собі. За грубою і колючою личиною, ховається легко ранима душа. Це – митець мислячий, який завжди готовий аргументувати й відстоювати свою позицію у будь-який спосіб. Він з юних років намагається бути максимально незалежним у своїй творчості, ніколи не працює на замовлення і не намагається комусь догодити. Може собі це дозволити, маючи міцний тил, підтримку родини.\nНе вперше бачу його роботи, тому був щиро здивований його новими полотнами, що експонуються в художньому салоні. Вони свідчить про зміну поглядів, нові ідеї митця. Нині в центрі його мистецького дослідження звичайна сітка з дроту. Споглядаючи його варіації на цю тему зринають певні асоціації, логічний ряд; сітка – решітка – неволя. Автор спонукає нас до філософських роздумів про життя і фактори, які обмежують нашу особисту свободу. Гадаю, автор свідомо звертається до цієї теми, бо в його творчості, зазвичай, ідея займає першочергове місце. Визначальною рисою його творчості є провокація і мінімалізм. Провокація у всьому; у назві, сюжеті, у системі образотворення. До слова, його чергова виставка має назву « Холст. Масло. Влад Габда», що засвідчує вищесказане.\nВважаю, що це – певний прорив у його творчості. Незважаючи на те, що тематика його робіт майже не прив’язана до нашого краю, за виключенням небагатьох робіт, художник, без сумніву, належить до славної когорти митців Закарпаття, адже народився, формувався і живе тут.\nНині Владислав Габда – один із найяскравіших митців нашого краю, який своїми роботами робить вклад у національну мистецьку скарбницю.


Купити Pinnacle Studio 23 в Україні - softico.ua\nКупити Pinnacle Studio 23 в УкраїніYuliia Skladaniuk2020-08-11T12:25:59+03:00\nВи можете придбати ліцензії Pinnacle Studio 23, звернувшись до відділу продажу SOFTICO. Компанія SOFTICO є офіційним партнером Corel в Україні зі статусом Gold Partner. У нас Ви можете отримати оптимальні ціни, консультацію щодо ліцензування, а також професійну технічну підтримку по ряду виробників.\nPinnacle Studio 23 – це надійність, контроль і точність, необхідні для редагування відео на професійному рівні. Сучасне універсальне рішення пропонує оптимізований процес точного редагування відеоматеріалів.\nPinnacle Studio 23 містить все необхідне для редагування відео на професійному рівні. Інтуїтивні елементи управління, що відрізняються підвищеною точністю, дозволяють без затруднень перетягувати мультимедійні дані на монтажну лінійку, виконувати завдання кадрування, обрізки і повороти, а також кастомізувати відео при редагуванні на часовій шкалі з шістьма доріжками. Почніть з режиму розкадрівки, щоб наочно уявити, як буде розгортатися сюжет, а потім приступайте до редагування на часовій шкалі, щоб конкретизувати ваш план і остаточно оформити фільм. У програмі реалізована можливість додавання ефектів і виконання корекції в процесі редагування. Зручна функція сортування медіа-файлів по кошиках проектів допоможе вам ефективно організувати ваші проекти. Дводисплейна конфігурація сприяє безперебійному виробничому процесу, а засоби налаштування робочого простору дозволяють забезпечити зручний доступ до потрібних інструментів і матеріалів.\nОпераційна система: Windows 10 (рекомендується), Windows 8.x і Windows 7 (тільки 64 біта)\nОЗУ: 4 ГБ і більше (для редагування в UHD, мультикамерного редагування або роботи з 360 ° відео настійно рекомендується більше 8 ГБ)\nНОВИЙ Pinnacle Studio ™ 23 Ultimate – це надійність, контроль і точність, необхідні для редагування відео на професійному рівні. Сучасне рішення пропонує оптимізований процес точного редагування відеоматеріалів в HD, 4K і 360 ° на необмеженій кількості доріжок. До ваших послуг відео-маски, засоби поствиробничої обробки, покращені елементи управління ключовими кадрами, сотні креативних ефектів, плагіни преміум-класу, а також вбудоване програмне забезпечення для захоплення екрану. Процедура виведення готових проектів відрізняється простотою і зручністю.\nПредставлені в НОВОМУ Pinnacle Studio ™ 23 Plus професійні відео- та аудіо-інструменти допоможуть вам повністю розкрити ваш творчий потенціал! Засоби редагування відео на часовій шкалі з 24 доріжками, додаток для захоплення екрану, мультикамерний редактор, тематичні шаблони, вдосконалені засоби поствиробничої обробки, високоякісні інструменти виведення, а також понад 1800 фільтрів і ефектів допоможуть вам в створенні фільмів професійного рівня.\nЗ НОВИМ Pinnacle Studio ™ 23 ви зможете відчути себе справжнім відеоредактором! Користувачі можуть будувати свої унікальні проекти на основі тематичних шаблонів, а також самостійно комбінувати фотографії та відео прямо на часовій шкалі з декількома доріжками. Неймовірно креативний і комфортний в роботі відеоредактор Pinnacle Studio містить колекцію гнучких саундтреків і понад 1500 фільтрів і ефектів. Інструмент селективного кольору, засоби налаштування колірного балансу і корекції дисторсії об’єктиву, режим відео в форматі розділеного екрану і додаток для захоплення екрану і запису відео з веб-камери допоможуть вам у створенні незабутніх фільмів!


РЕМІНЯЧЧЯ – Академічний тлумачний словник української мови\nТлумачення, значення слова «реміняччя»:\nРЕМІНЯЧЧЯ 1, я, сер., розм. Збірн. до ремінь 1. Тепер уже можна б зайнятися і самим собою. Розсупонитись від солдатського реміняччя, поголитись, покупатись, поспівати на дозвіллі... (Олесь Гончар, III, 1959, 446).\nРЕМІНЯЧЧЯ 2, я, сер., розм. Збірн. до ремінь. Начепив на ніс окуляри, присунув до себе лампу-лобогрійку і заходився обшивати старим реміняччям здоровенні розтоптані валянки (Григорій Тютюнник, Вир, 1964, 468).\n♦ Драти реміняччя з кого — те саме, що Драти (спускати) ремінь і Наспускати ременів з кого (див. ремінь). — А сам ти реміняччя не дереш із кріпаків та хлопів? (Олександр Ільченко, Козацькому роду.., 1958, 124).


Перше офіційне засідання: Конкурсна комісія з добору членів ВККС розповіла про свої плани / Суд инфо / Судебно-юридическая газета\nЭтический совет по проверке добропорядочности членов Высшего совета правосудия сохранил видеозаписи бесед с ними.\nСтало відомо, які питання стануть на порядок денний.\nПротягом двох місяців з моменту першого підготовчого засідання члени Конкурсної комісії активно працювали над фундаментальними документами для своєї роботи.\nЯк повідомляє пресслужба Конкурсної комісії з добору членів ВККС, загалом було проведено близько 10 онлайн-засідань, під час яких розроблено Регламент роботи Конкурсної комісії, Положення про проведення конкурсу, Методологію оцінювання відповідності кандидата критеріям доброчесності та професійної компетентності.\nЦі документи, а також інші питання стануть на порядку денному першого офіційного засідання Конкурсної комісії, яке відбудеться 21 січня 2022 року о 10:00.\n«Судово-юридична газета» веде ТЕКСТОВУ та ОНЛАЙН-ТРАНСЛЯЦІЮ першого засідання Конкурсної комісії з обрання членів ВККС.\nТакож ми писали, що Конкурсна комісія з відбору ВККС проведе перше офіційне засідання: з’явився порядок денний.\nЗазначимо, що за квотою Ради суддів України до складу Конкурсної комісії увійшли суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Євген Мєзєнцев, суддя КГС ВС Іван Міщенко та суддя Київського апеляційного суду Сергій Верланов.\nЗ-поміж іноземних представників членами Конкурсної комісії були призначені американець Стівен Маркмен, голландець Роберт Брукхейсен та канадець Тед Зажечни.\nРаніше ми писали, що ВККС опублікувала дані стосовно призначень та вакансій у судах.


Банк не відповідає за зміст цінностей в індивідуальному сейфі. Як клієнт може убезпечити свої заощадження і цінності в даному випадку?\nЗаступник Голови Правління з роздрібного бізнесу ТАСкомбанк\nНе можна говорити, що банк не відповідає за зміст цінностей в індивідуальному сейфі. Якщо банк надає таку послугу, то це вже говорить про готовність брати на себе відповідальність, а якщо цей напрям в банку успішний – то довіра клієнтів цій установі – найважливіша. Сама послуга ґрунтується на сліпій довірі банку і клієнта, так як банк не запитує, що клієнт зберігає в осередку, а тільки попереджає про заборонених об’єктах зберігання. Але якби у банку був інцидент, пов’язаний з втратою цінностей, що зберігаються – то банк відповів би своєю репутацією, в яку вкладається чимало коштів, часу і сил, і яка буде безповоротно втрачена, а це означає втрату клієнтів, частини бізнесу.\nЯкщо ж клієнт бажає додатково захистити вміст свого осередку і готовий заявити про вміст, то сьогодні він може використовувати кілька способів. Найпростіший варіант – укласти договір відповідального зберігання цінностей у банківському сейфі з повним описом майна, яке клієнт планує покласти в сейф. У цьому випадку банк має право контролювати вміст сейфа і буде зобов’язаний відшкодувати вартість цінностей, якщо з ними щось трапиться. Але ця послуга не дуже популярна в Україні, так як не всі хочуть афішувати своє майно, і надається тільки декількома банками за бажанням клієнтів.\nДругий спосіб – застрахувати осередок від злому. Страхувати вміст сейфів страховики не беруться, в першу чергу через складний бізнес-процесу, а ось застрахувати сам осередок від злому можна і, якщо настане страховий випадок, клієнт зможе компенсувати свої збитки за рахунок страхової виплати. Звичайно, якщо буде доведений злом або несанкціонований доступ до орендованого осередку.\nДиректор департаменту дистанційних продажів і CRM Platinum Bank\nБанки, які пропонують в оренду індивідуальні сейфи, забезпечують максимальну ступінь їх захисту. Але, якщо клієнт хоче додатково себе убезпечити, він може застрахувати збереження свого майна в банківському сейфі. У такому випадку клієнт самостійно запрошує страхового агента, який оформляє страховий договір. У цьому договорі складається докладний опис майна і вказується його вартість. Для клієнта даний вид страхування цікавий ще й тим, що страхова компанія покриває такі витрати, пов’язані з втратою клієнтом ключа від сейфа:\nоплачує вартість нового комплекту ключів;\nоплачує вартість нового замка від сейфа, який встановлюється внаслідок втрати ключа, і вартість робіт з його встановлення.\nЗаступник директора департаменту роздрібного бізнесу – начальник управління організації пасивних і касових операцій Ощадбанку\nЗгідно з умовами надання в оренду індивідуальних сейфів для зберігання цінностей (документів), банк забезпечує клієнтові можливість вкласти / вилучити цінності в / з індивідуального сейфа поза будь-якого контролю, в тому числі з боку банку. Оскільки немає документального підтвердження вмісту індивідуального сейфа, банк не може нести відповідальність за вміст сейфа.\nЗ іншого боку існує послуга відповідального зберігання цінностей (документів). Така послуга надається на умовах складання опису цінностей, які передаються на відповідальне зберігання. І в даному випадку банк несе відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження цінностей клієнта, переданих на зберігання банку.


Померла зірка серіалу «Кріпосна» | Волинь 24 - новини Волині та Луцька\n31 липень, 23:27\nВідома українська актриса театру імені Лесі України Оксана Вороніна померла після тривалої боротьби з важкою хворобою.\nЇй було 53 роки. Про смерть артистки повідомили на Facebook−сторінці театру, де вона працювала майже 20 років.\n“Зупинилося таке добре і вразливе серце актриси Оксани Вікторівни Вороніної. Вона була не просто уособленням краси, але і вміла її помічати і створювати. Королева і героїня на сцені до останнього подиху героїчно трималася за життя. У Театрі російської драми імені Лесі Українки Оксана Вороніна пропрацювала майже 20 років. Важка хвороба не дозволила їй відсвяткувати сценічний ювілей”, – написали в мережі.\nОксана Вікторівна Вороніна народилася 11 листопада 1967 в місті Путивль Сумської області України. Закінчила Київський державний інститут театрального мистецтва імені Івана Карпенка-Карого. Працювала в Бєлгородському державному академічному театрі імені Щепкіна. З 2001 року була актрисою київського театру російської драми імені Лесі Українки.\nВороніна грала в багатьох відомих виставах: “В полоні пристрастей (Камінний господар)”, “Дон Кіхот. 1938 рік”, “Новорічні сюрпризи”, “Ревізор”, “Маскарад”, “Дивна місіс Севідж” та інших.\nТакож вона запам’яталася по ролям у кіно і серіалах “У неділю рано зілля копала”, “Кріпосна”, “Поганий хороший коп”, “Тільки не відпускай мене”, “Владика Андрій”.\nТеги: кріпосна, Фільм, смерть\nНауковець розповів, хто помре у фіналі «Гри престолів»\n17 травень, 2018, 00:10\n26 жовтень, 10:16\nСама пішла за вбивцею: жінку зґвалтували, побили й обстригли. ФОТО\n26 жовтень, 09:41


Далеке близьке щастя – Ваш інтерес\nВАСЯ відслужив в армії строкову й понадстрокову за контрактом службу і повертався додому потягом «Харків – Одеса». В Полтаві до купе зайшла симпатична чорнява молода жінка з двома милими хлоп’ятами – близнюками років чотирьох.\nМалюки — без комплексів. Відразу, спитавши дозволу, Паша й Саша почали приміряти фуражку військовослужбовця, розглядали сержантські погони та значки, задавали безліч запитань. Василь з задоволенням розмовляв з ними. Врешті, поцікавився у їхньої мами:\n— Ви, мабуть, на море до Одеси зібралися?\n— Та ні, на жаль,— відповіла сумно.— До батьків у Балту.\n-Уявляю, як вас чекають, зрадіють онукам.То ви — балтянка?\n— Ні. Батьки п’ять років тому туди переїхали, сестра покликала.\n— А чого ж так сумувати? Балта — дивовижне містечко, я там виріс, ось після служби вирішив повернутись.\n— Просто не знаю, як сприймуть рідні, що я з чоловіком розлучилась.\n— Он воно що… Мабуть, серйозна причина була для цього…\n— Авжеж. Яка жінка хорошого чоловіка кине. Дістав своїм пияцтвом з дружками. Вигнали з роботи. А пити ж за щось треба, от і сів мені на шию й ноги звісив. На дітей — нуль уваги. Нема гірше, коли мужчина втрачає людську гідність і подобу. Два роки старалася я зберегти сім’ю. Більше терпіти не можу і не хочу. Я що — невдаха якась, ледарка чи страховисько, чого маю своє життя й дитячі марнувати?\n— Щодо вроди – то все при вас. А за сміливість хвалю. Пияцтво на очах дітей – поганий приклад для них. Я вважаю, що це немале благо для сім’ї – позбутися негідника. Нічого, не пропадете з синами. З часом на зміну негараздам знову прийде радість. Хочете, я допомагатиму? Ви вірите в кохання з першого погляду?\n— Я тепер навряд чи й з п’ятого повірю…\n— Гадаю, що хлоп’ята – іншої думки. Пашо, Сашо! Візьмете мене за татка?\n— А можна? – недовірливо запитав Сашко.\n— Візьмемо, візьмемо! – вигукував, весело підстрибуючи, Паша.\n— Це недозволений метод, товаришу сержант, — усміхнувшись, мовила Ніна.\n— Сержант у відставці. А на війні всі методи згодяться, аби вели до перемоги…\nТак за розмовами вони й прибули рано— вранці до Балти. Василя зустрічав молодший брат Костя на автівці, тож хлопці завантажили в багажник Нінині валізи й швидко доставили її з малюками за вказаною адресою.\n— Ти справді будеш нашим татком?— обіймаючи Василя на прощання прошепотів на вухо йому Саша.\n— Чесне сержантське!\n— Ну, дивись, ми з Пашею чекатимемо!\nОСЬ І рідний дім. Василева родина у повному зборі.\n— Ой, Василечку, який же ти став за сім років гарний та змужнілий,— щебетала мама.\n— А ти плакала й переживала. Я ж казав, що армія з нашого сина справжнього мужика зробить, — в тон їй відповів тато.\n— Цей мужик невдовзі може привести вам невістку відразу з двома онуками! – втрутився в розмову Костя.\n— Ого, аж з двома? Васю, що це він каже?— здивовано запитав батько.\n— Ви неначе Костю не знаєте, йому аби пожартувати.\n— Ну, хто зна, хто зна… В кожному жарті є трохи правди…— додав хмизу у вогонь, що розгорявся, Костя.\n— Чому ж ти відразу їх не привіз, сину? – з тривогою мовила мама.\n— Та не зважайте ви на Костині балачки. Все вилами по воді писано. Їхала зі мною в купе пасажирка з двома близнюками, сподобалась мені. Якщо відповість взаємністю — може колись і одружуся, — розхвилювався Василь.\nЦЕ «КОЛИСЬ» сталося за пів року. Шість місяців Вася відвідував Ніну з дітьми. Малюки стали йому рідними, а він їм. Хлопчики з нетерпінням чекали його приходу, називали татом. Ніна ж поводилася досить стримано.\nКоли прийшов з каблучкою — вагалася, не знала, що відповісти.\n— Я вже раз боляче обпеклася, не знаю, як би це мудро вчинити.\n— Та й я встиг обпектися. Але десь читав, що мудрість і любов ніколи не співпадають,— зазначив Василь.— Слухай своє серце.\n— Я даю згоду, проте офіційно оформлювати шлюб ми поки що не будемо.Поживемо – побачимо…\nТак з’явилася у двадцятип’ятирічного Василя родина. Батьки не втручалися. Синові добре — вони раді й спокійні. Душею прикипіли до малюків. Допомогли придбати будинок. Невдовзі він наповнився ще й голосочком донечки Лілії.\nОТАК жили вони, трудилися, дітей виховували, добра наживали.Паша й Саша школу закінчили, медичний виш. В Миколаєві влаштувалися в лікарнях практикувати. Коли Ліля на юрфак вступила — Ніна зачастила до Одеси. Мовляв, дівчині важко в гуртожитку, треба квартиру допомогти винайняти. Кожного разу інший привід знаходила, аби тільки з дому вибратися. Врешті, приїхала й забрала речі у відсутність Василя, і вже три роки не з’являється. Телефоном пояснила, що так буде всім краще. Діти горнуться більше до батька, на свята відвідують та дні народження. Ніна відмовчується. Ліля одного разу зізналася, що мама вже має власну трикімнатну квартиру і чоловіка по вихідних.\nВасиль намагався не брати до голови те, що трапилось. Значить, так і не змогла дружина його покохати. Всі діти носять його прізвище (всиновив хлопчиків), а Ніна до РАГСу з ним за всі роки не погодилася піти. І цим все сказано.\nМИНУЛОГО року шкільний друг перебував у відпустці й завітав до нього у гості. Бідкався, що приїхав до батьків сам, бо дружина ледве від коронавірусу відклигала, тож залишилася вдома. Чи друг «нагородив», чи сам десь інфікувався, але підчепив Василь «корону». Пішов на самоізоляцію, лікувався, консультуючись по мобільному з сімейним лікарем. Дітям не повідомляв, щоб не їхали й не наражалися на небезпеку. Ліки і деякі продукти привіз знайомий таксист, повішав торбинку на хвіртку.\nЦе не могла не помітити сусідка Тамара.\n— Володю, ти що, бомбу Василеві на хвіртку вчепив?\n— Яку там бомбу… «Коронований» він.\n— Васю, не по— сусідськи це, їй Богу. Сидиш хворий мовчки.Хіба так можна? — зателефонувала Тамара.\n— Ти ж бачиш, яка це страшна хвороба, всі люди її бояться. Навіть медики помирають.\n— Не турбуй більше нікого, я собі їжу готую й тобі носитиму. Мені не важко.\nТРИ тижні не залишав пекельний вірус Василя. Тамарині борщі, бульйони, вітамінізовані компоти й салати полегшили боротьбу з ним. Разом вони святкували у неділю ввечері перемогу в Тамариній вітальні.Сім років тому поховала вона чоловіка. Діти виросли й залишили родинне гніздечко. Тож жінка сама господарює, на роботу ходить. Видно, що порядок любить і готує дуже смачні страви. Має приємну зовнішність. «Як же це я досі не звернув на неї увагу?— милуючись сусідкою, думав гість. – Видно, коронавірус зір загострив».\n«Василь такий милий, розумний, і чому я досі цього не помічала?» — думала Тамара.\nВідтоді понад рік ходять вони одне до одного в гості. Прибігла Тома першою з роботи – готує вечерю і кличе Василя. Якщо ж першим повертається додому Василь – радує своїм кулінарним талантом сусідку. Тепер вони іншого життя собі й не уявляють.\nЧАСТО буває, що люди вважають щастя далеким від себе, а воно нечутними кроками вже прийшло до них…\n« Виявили вогнище спалаху — телефонуйте на 101!\nАРХІТЕКТОРСЬКИЙ ПОЧЕРК БАЛТЯНИНА ЙОСИПА КАРАКІСА »


Ви тут : Головна » Українська література » Людина і природа у творчості Максима Рильського\n«Мене захопила його глибоко поетична душа, величезна ерудиція, невичерпна любов до всього благородного, нового»,— писав видатний литовський поет Антанас Венцлова. А румунський поет Віктор Тульбуре у вірші «Максимові Рильському» проголошує:\nВ поезії твоїй знайшов я хліб.\nІ пахощі трояндового цвіту.\nДійсно, багатогранна творчість М. Рильського зумовлена й надихана трепетною любов’ю до всього справді прекрасного на землі — рідної України, всього світу, до людини, мистецтва, природи, краси.\nЩе у збірці «На білих островах» (1910 р.) п’ятнадцятирічний юнак з палкою любов’ю до природи рідного краю описує і повернення з вирію журавлів, і схід сонця:\nІ хвилями ясними грай.\nСаме це реалістичне бачення української природи зачарувало тоді багатьох читачів маленької збірки.\nЯк точно передає поет настрій людей через природу у вірші «Яблука доспілі». Нерозділене кохання — і «поля жовтіють, і синє небо», і благородство людей, які вміють прощати:\nГасне кохання, і природа теж імпонує настроєві героїв. Поезію високого філософського роздуму Максим Рильський органічно поєднує з великою поезією праці. Буденні події розкривають у розповіді поета свою животрепетну душу:\nВесною ми їздили в поле Візком однокінним старим. Котилися вруна поволі, Гаї зеленіли, як дим,—\nпочинається важкий день орача. Та ввечері в серці зростало відчуття добре виконаної роботи: «І стомлені душі зливались з живою душею землі».\nВідчуваєш величезну насолоду, читаючи цикл «Чотири вірші». Пейзажні картини М. Рильського не безлюдні. Радість буття поет бачить у з’єднанні людини з оновленою землею.\nІ у грізні роки Вітчизняної війни поет-громадянин своїм палким словом доводив свою любов до рідної землі, бо аксіома те, що хто любить природу рідного краю, той патріот своєї рідної землі. У поемі-ораторії «Слово про рідну матір» природа персоніфікована, вона діє, бореться з ворогом:\nЦими риторичними запитаннями автор стверджує, що ніколи фашисти не будуть володіти красотами України. У 1957 році виходить збірка «Троянди й виноград», яка була відзначена найвищою нагородою.\nГерої віршів — люди праці, що «в творчість перейшла». Вони люблять натхненний труд на благо Вітчизни, чудову природу рідного краю, вони закохані в квіти, пісні і музику.\nПоказовим є вірш «Лісник». Звичайна людина, але все-таки і незвичайна, бо закохана у природу, не може бути до неї байдужою. У лісі він щеплює дикі груші з культурними живцями, хоч це і не його обов’язок, але він знає, що через деякий час ці дерева принесуть користь, будуть радувати своїм цвітінням людське око, і «плоди пахучі зірвуть наші діти». Усе це він робить безкоштовно, але це радує його душу.\nВірш «Розмова з другом» написаний трохи раніше (1954 р.), але пройнятий духом збірки «Троянди й виноград».\nПрирода — це мати, яка дає щедрі матеріальні й духовні дари людині. Розмова з другом-лісом — це промовиста деталь громадянської позиції автора і його закоханості у природу як людини-лірика, високовихованої людини з тонким душевним настроєм.\nСрібним шемранням осик. Яка неймовірна спостережливість, любов до природи. І природа людині відповідає тим же, бо вони друзі.\nБільше сорока років цьому віршеві, а як злободенно він звучить сьогодні, бо природа-матінка настільки сплюндрована, засмічена, що, мабуть, прийшла вже їй пора помститися за зло, заподіяне людьми. І якби кожен господарник, кожна взагалі людина прагнула перетворити нашу землю в прекрасне і затишне житло, то було б як у поета:\nВ інтимній, пейзажній, громадянській ліриці М. Рильський завжди вірний своєму кредо: природа — це життя, це насолода для людини, тому й треба натхненно працювати в усіх галузях, щоб віддячити їй за щедрі дари.\nІ хочеться закінчити твір словами поета:\nУ музику палку, що ніжно серце тисне.\nТроянди й виноград, красиве й корисне.\nХай буде так у нас сьогодні, хай буде так і у майбутньому, нехай люди повернуться обличчям до найнеобхіднішого у житті — природи і зроблять все можливе для її збереження.\nКраса природи рідної землі надихала багатьох митців на створення визначних шедеврів. Природа, її гармонійна краса і щедрість присутні і в ліриці та поетичному епосі М. Рильського, в його нарисах і оповіданнях. Про роль природи в розвитку літератури та мистецтва поет висловив ряд цінних думок в наукових стаття «Природа і література», «Про людину, для людини». У них митець обгрунтував «благотвірний вплив природи на всі ділянки людського життя».\nРильський з дитинства кохався у природі, працював збагнути її таємниці: Хіба звичайно шелестить трава,\nДля неї — казка і краса безкрая! Ліричний герой Рильського ніколи не вважав себе «царем природи». Він — її талановита дитина, вірний і дбайливий син, а природа — вічне й невичерпне джерело життя і творчості.\nВона — це мати. Будь же сином, А не естетом.\nІ станеш ти не папіряним — Живим поетом. З відчуття краси своєї медвяної землі — цієї «хліборобської» народилися в душі поета високі почуття патріотизму й любові до людини, яка своєю працею оживляє, прикрашає землю.\nУ поезії Рильського природа — «храм і майстерня».\nОбраз билинного багатиря Микули Селяниновича в поезії «Лягла зима» є символом молодої людини, яка, здобувши в місті освіту, повертається в село, щоб своїми знаннями і працею збагатити землю:\nВін дасть землі, Микула, новочасний, Незнану міць — процвіте земля І стане лан — як стан злото поясний, І нові вруна випестить рілля. У роздумах про добробут народу митець не продивляє цивілізацію первісній природі, а стверджує, що тільки гармонійне єднання природи і культури стане джерелом людського щастя:\nІ для тебе, племено земне, І зірки палатимуть і домни, Розіллються ріками скрипки, Килимом простеляться метали. Символ «братерського єднання» ланів і гаїв благоуханих з електричним колом світляним — «ластівки на телеграфнім дроті».


Народний депутат Ліза Богуцька розкритикувала українців за реакцію на евакуацію співгромадян\nІстерія з евакуацією українців з Уханя, що стала топ-темою 20 лютого, коли літак з Китаю приземлився в Харкові, оголила головну проблему українців\nВірус ненависті вразив громадян нашої країни, і він набагато небезпечніший, ніж китайський коронавірус.\nПро це на своїй сторінці у Фейсбуці пише депутат партії «Слуга народу» Ліза Богуцька, передає Politeka.\nВона попросила українців уявити, як би виглядало, якби 1986 року після вибуху на ЧАЕС люди відмовилися приймати постраждалих із зони лиха. Або якщо б ті ж українці обкопували венерологічні або тубдиспансери, щоб ізолювати людей з туберкульозом чи венеричними захворюваннями.\n«Не уявляєте? Подивіться на тих, хто це робить сьогодні. Подивіться на тих, хто буде вити вовком, коли біда торкнеться їх. Я розумію глибокодумних дегенератів. Їм просто нема чим думати. Але ж ними хтось керує? Адже комусь вигідна всеукраїнська ненависть один до одного? Адже хто цю хрінь розпалює?», – пише парламентарій.\nВона щиро співчуває тим, хто опинився на борту літака з Уханя, адже чимало співвітчизників буквально готові зробити що завгодно, аж до знищення борту, лише б не пустити їх в країну.\nІ в цьому, впевнена Богуцька, криється справжня причина всіх бід українців.\n«Саме така людиноненависницька діяльність дозволила Путіну окупувати Крим та розпалити війну на Донбасі. Саме такі ідіоти, які зараз палять шини проти своїх співгромадян, підливали тоді масла у вогонь, волаючи до російських окупантів рятувати їх тут, в Україні! Жах. Люди! Ви звірі!», – підкреслює Богуцька.\nЗа її словами, вона готова була б узяти кількох евакуйованих громадян до себе додому, якщо б не було такого страху у супроводжуючих перед інфекцією:\n«Просто з солідарності. Просто співчуття. Просто тому що вчасно простягнута рука допомоги іноді допомагає більше, ніж маска на носі».\nДепутат закликала СБУ та Генпрокуратуру знайти призвідників масових заворушень й ізолювати їх від суспільства, щоб уникнути «поширення вірусу ненависті як смертельно небезпечного і високо контагіозного».\nТим часом у Нових Санжарах, куди везуть евакуйованих українців на карантин, заблоковані дороги та вишикувалися багатокілометрові пробки з машин, які не можуть проїхати через райцентр через масові протести мирних жителів.\nНагадаємо, зіткнення почалися через повернення українців з Китаю, стягують Нацгвардію.\nЯк повідомляла Politeka, харків'яни збунтувалися через літак з українцями з Китаю.\nТеги: коронавірус эвакуация


ЄСВ зросте в два рази | Бізнес новини України | Бізнес UA\nПодатки та законодавство 10:30, 31.12.2016 Автор: RomanK Друкувати\nДжерело: gazeta.ua. → Ключові теги: ЄСВ, податки\nДля більшості підприємців розмір єдиного соціального внеску збільшать удвічі. Сума внеску до Пенсійного фонду становитиме 704 грн від розміру мінімальної заробітньої плати, тобто 22%, незалежно від прибутків.\n"Тепер за право мати невелике видавництво на п'ять книг за рік я платитиму державі майже тисячу гривень на місяць. Як ви розумієте, саме на цих книгах я заробив свій перший мільйон. А на роботу ходжу просто із задоволення", - іронізує видавець Олексій Росовецький.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Названо "схудлу" реальну зарплату українців за листопад\nРаніше податок становив 352 грн. Більшість підприємців платитиме ЄСВ майже вдвічі більший. Фізичні особи-підприємці з 2017-го сплачуватимуть ЄСВ й за ті місяці, коли не мали прибутку.\nНа мінімалку 3200 грн у бюджет заклали додаткові 28 млрд грн. Із 1 грудня в Україні на 10% підняли прожитковий мінімум і мінімальні зарплати.


На Волині сапери ДСНС знешкодили 11 боєприпасів часів минулих воєн\nОпубліковано: 21.03.2019, 14:15\n20 березня працівники групи піротехнічних робіт Управління ДСНС у Волинській області провели розмінування на території Ковельського району, де місцеві жителі виявили застарілі боєприпаси часів минулих воєн.\nСапери прибули за викликом до сіл Нові Кошари та Велицьк Ковельського району, де селяни виявили підозрілі металеві предмети. Піротехніки обстежили територію і вилучили два артснаряди калібру 76 міліметрів, три- реактивних снаряда калібру 82 міліметри, одну ручну гранату та п’ять фугасних авіаційних бомб. Роботи з ліквідації вибухонебезпечних предметів відбулися у спеціально встановленому місці.\nЗакликаємо громадян під час виявлення підозрілих предметів, схожих на боєприпаси, не переносити та не вдаряти по них. Натомість місце виявлення необхідно огородити, щоб запобігти доступу інших осіб, та негайно викликати піротехніків за номером «101».


Володимир-Василь Всеволодович Мономах\nРеферати, твори, дипломи, практика » Лекции » Володимир-Василь Всеволодович Мономах\nРеферат Володимир-Василь Всеволодович Мономах\nВолодимир-Василь Всеволодович, на прізвисько Мономах, син Всеволода Ярославича (прозваний Мономахом по імені матері - дочки візантійського імператора Костянтина IX Мономаха), один з чудових російських князів Київської Русі. Народився в 1053 р. В юності був князем Ростова <# "justify"> Організатор антіполовецкого союзу при Святополку\nМирне населення однаково страждало тоді і від князівських усобиць, і від нападів половців. Володимир вжив багато зусиль на боротьбу з тими і іншими. Ранні його виступи проти половців були не зовсім вдалі; так, в 1093 р. він, діючи в союзі з Святополком Ізяславичем, зазнав від них подвійне поразка - на річці Стугні і при селі Желані. Точно так само не завжди вдавалися йому спочатку і спроби згуртувати російських князів для боротьби зі спільним ворогом; завдяки його впливу, було досягнуто об'єднання князів на Любецькому з'їзді (1097), але незабаром воно було порушене, і половці знову з'явилися на Русі, закликувані самими князями . З плином часу, однак, зусилля Володимира увінчалися успіхом: він домігся того, що після низки поразок, нанесених об'єдналися російськими князями (наприклад, на урочищі Сутень і при Лубнах), половці припинили на час свої набіги. br/>\nНе раз сприяв Володимир мирного результату виникали чвар, будучи, звичайно, захисником скривдженої сторони. Коли, наприклад, Василько Ростиславич був засліплений Давидом Волинським, за згодою київського великого князя Святополка, Володимир попередив загрожувала стати спільною усобицу, переконавши князів відновити порушену справедливість покаранням винуватця. Ця миротворча діяльність Володимира приймає особливо широкі розміри з того часу, як він стає великим князем Київським. Окремі його заходи тепер починають складатися в певну політичну систему. Він прагне до зосередження у своїх руках найбільш важливих російських областей, доручаючи їх своїм синам; в Новгороді садить Мстислава, в Переяславі - Святополка, а після його смерті - Ярополка, в Смоленську - В'ячеслава, в Суздальській землі - Юрія. Шляхом шлюбних зв'язків, а частиною і з допомогою сили, він підпорядковує своєму впливу і віддаленіші землі - турово-Пінську, Волинську і полоцкую. В результаті Володимир стає дійсно "найстарішим князем" в Руській землі, який міг направляти на загальну справу розрізнені сили удільних князів і страхом покарання утримувати їх у покорі. З іншого боку, в політиці Володимира помітно виступає бажання закріпити досягнуте об'єднання володінь, а з ним і старейшінство за своїм родом, щоб саму ідею старійшинства поставити на більш міцне династичне підставу. У цих видах він ще за життя переводить старшого сина свого Мстислава з Новгорода в Білгород, забезпечуючи тим можливість передати йому київський стіл, вже за новим порядком. Велику увагу приділяв Володимир і внутрішнього життя населення, зокрема - влаштуванню суду і управління. З його ім'ям, наприклад, пов'язані ввійшли до складу "Руської Правди" постанови про відсотки ("про резе") і закупів, прийняті на скликаному ним у Берестові з'їзді "чоловіків" його та Олега Святославича. p align="justify"> Письменник\nТвори Володимира Мономаха дійшли до нас у єдиному списку у складі Лаврентіївському літописі <# "justify"> Характеристика правління\nКнязювання Володимира Мономаха було періодом останнього посилення Київської Русі <# "justify"> Володимир-Василь Всеволодович і Придністров'я\nУ другій половині XI ст. (1068-1096 рр..) Почалося широке наступ на Русь половців. Літописи згадують про 46 великих половецьких В«ратяхВ», більше 30 разів половецькі хани втручалися в усобиці руських князів. У бурхливих подіях другої половини XI - початку XII в. висунувся князь Володимир Всеволодович на прізвисько Мономах (1053-1125), правитель прикордонного зі степом Переяславського князівства. У 1103 р. на Долобському княжому з'їзді Володимир Мономах закликав російських князів до об'єднаного весняному походу на половців, який увінчався успіхом. Великі військові операції в Половецькім полі були зроблені дружинами кількох російських князівств в 1109, ПЮіППгг. p align="justify"> Походи Володимира Мономаха змусили половців піти на схід - за Дон і на південь - у Предкавказские степу. Частина розбитих орд откочевала на захід - до Візантії, Болгарію й Угорщину, де вони на правах васалів отримали прикордонні степові ділянки землі. Одним з результатів походів Володимира Мономаха було фізичне знищення великої кількості половців, руйнування у них кровноспоріднених (курінних) зв'язків, поділ орд. Цей процес привів до виділення у донських половців В«аіловВ» - великих сімей і ...\nРеферат на тему: Володимир Мономах і його сини\nРеферат на тему: Великий київський князь Володимир Мономах\nРеферат на тему: Проведення уроку истории По темі "Київська Русь за наступніків Ярослав ...


Вітаємо! З вами Олексій Кравченко. Сьогодні Legal Talks у гостях у Наталії Тищенко – власниці юридичної компанії Nobili, арбітражної керуючої та бізнес-леді, що входить в ТОП-100 «Жінок-лідерів думок» і ТОП-5 рейтингу практики з питань банкрутства за 2020 рік\nХочу почати розмову з животрепетного для всіх питання. Як ви пережили або переживаєте досі кризу?\nЯ дуже пишаюся тим, що ми залишилися у тому ж складі. Нікого не втратили, і немає втрат ні в бюджеті, ні в зарплатах. Ми, навпаки, набули нових клієнтів і вийшли на хорошу ефективність у 2020 році. Моїй компанії зараз 13 років, арбітражною керуючою я працюю 18 років, тобто для мене це вже третя криза. А під час кризи завжди банкрутство актуалізується. Тому для мене було дуже важливим зберегти людей. Коли почався карантин, ми трохи загубилися – що робити, куди бігти, що буде далі. Але ми швидко актуалізувалися. У нас все було готово до онлайну, так як напередодні в нас була атака на офіс від опонента. Тому восени ми повністю перепрошили сервера і вийшли в онлайн. Нам залишалося тільки зібрати речі і розійтися по домівках. Але коли всі пішли по домівках, я зрозуміла, що не можу зібрати команду. Людина потрапила в домашні умови, у неї з’явилися справи, які вона довго відкладав, з’явилося дуже багато домашніх обов’язків. І я зрозуміла, що в першу чергу потрібно самій організуватися. У компанії все залежить від керівника – як він налаштований, чи може зібрати людей і дати свою енергетику. Я тут же розібралася із зумом, ми почали проводити планерки. Ми домовилися, що ти вдома, але ти повинен відпрацьовувати свої години. Плюс у нас пішла робота. Ми спільно з JUSCUTUM підготували для «Дії» пул захисних заходів при банкрутстві. Ми почали випускати абсолютно інший контент.\nЗ’явилося розуміння, що є сенс використовувати сучасні інструменти PR і просування для юрбіза?\nТак, ми активізувалися і почали перше, що робити, це показувати, що банкрутство – це інструмент. По-перше, для того, щоб зупинити процес стягнення. Ми почали показувати, чому потрібно йти в банкрутство, як це все працює. Наше завдання було – показати бізнесу, що не варто боятися банкрутства, що це правильний, потрібний інструмент, який може використовуватися як для виходу з ринку, так і для зупинки певних процесів. Наприклад, у нас був клієнт, у якого повністю зупинилися поставки. Йому потрібно було 3 місяці, щоб зупинитися, перечекати і далі запуститися і працювати.\nДивно, що ви прийняли таке рішення – пояснити бізнесу, що не варто боятися процедури банкрутства. Адже це те, що вирішує проблему тут і зараз, особливо під час кризи і пандемії.\nЦе була наша тема у 2018 році, коли ми робили ребрендинг. Ми колись як символ використовували дерево чорного кольору, ми такі чорно-білі. Але нам захотілося показати позитивну сторону банкрутства. Адже дійсно світ сприймає банкрутство дуже круто, світ використовує це. У США банкрутство фізичних осіб – це вже якийсь бізнес. Розповідаю «чорну схему». Збирається 10-20 чоловік, хтось бере споживчий кредит на відпустку. Вони всі їдуть і відпочивають. Приїжджають. Потім банк починає вимагати кредит, подає на банкрутство – і кредитора банкрутують. А на наступний відпочинок вони їдуть за рахунок іншого. Банкрутство має свій термін для відновлення репутації. Через 3 роки відновив репутацію – можеш знову брати кредит у банку. У нас відміна в цій схемі в тому, що банк не може довести до банкрутства людину.\nУ нас такий інструмент, як банкрутство фізичної особи, не розвинений?\nВін не додуманий до кінця. Потрібно враховувати, що кодекс приймався, коли змінювався Президент. І Президент довго не підписував його, тому що в нас банкрутство сприймається негативно, і, я думаю, що були ризики отримати погану репутацію саме від електорату за положення про банкрутство фізичних осіб. Але насправді в Європі, Америці як банк може банкрутувати фізичну особу, так і вона сама може оголосити себе банкрутом. Хороший приклад Трамп – він 4 рази був банкрутом.\nІ це не завадила йому стати Президентом.\nТак, але у нас негатив цей пов’язаний ще з минулим. Коли, починаючи з 2000-х років, буквально за місяць ліквідовувалися підприємства. Це було зроблено для уникнення штрафних санкцій, від податків і т.д.\nАле я думаю, що і зараз деякі компанії використовують цю схему для ухилення від податків. Податкова знаходиться в числі кредиторів, і при банкрутстві все по закону і можна не платити податки, правильно я розумію?\nСкажу тобі відверто, зараз податкова не працює. Ми в справах про банкрутство бачимо їх інертність. У них немає марок, у них немає бажання. У нас недавно був в Одесі суд, де я бачу заборгованість за судовим реєстром – податкова виграла мільярдний суд. Через це і почалося, по суті, банкрутство підприємства. І я як арбітражний керуючий розумію, що якщо я не включу податкову до реєстру кредиторів, то завтра вона буде це оскаржувати. Я подаю до суду дані, що є рішення ВСУ про величезну суму, а податкова такої заяви не подає. І якщо раніше арбітражний керуючий відповідав за реєстр кредиторів, то зараз його затверджує суд, а арбітражний керуючий перетворився в якогось діловода. який може тільки вести реєстр. І виходить колізія, оскільки податкова не подає заяви. Довелося скарги писати в усі інстанції податкової, щоб вони «подалися» до банкрутства, тому що без їх заяви ми не можемо включити податкову до реєстру.\nЩо ти можеш сказати мені про юридичний бутік Nobili, що спеціалізується виключно тільки на практиці банкрутства? Склад команди? Які проекти ви ведете?\nУ нас у команді 5 чоловік. У нас все настільки під контролем і настільки стисло, що бути 4 в ТОП-100 юридичних компаній не складає труднощів. У нас немає тих витрат, роздутих штатів і т.д. Ми не беремося за дрібні справи і працюємо тільки над великими проектами. Можемо дозволити собі не брати текучку, а взяти 1 проект – і на ньому фірма буде жити 5 років. Чому бутик? Тому що крім самої процедури банкрутства, потрібно багато різних інструментів, що використовуються для підтримки арбітражного керуючого. Наприклад, у мене окремо є кримінальна практика, тому що практично будь-який процес з банкрутства пов’язаний з кримінальною відповідальністю.\nДля мене неймовірно, як можна входити до «п’ятірки» при складі у 5 чоловік. Як до цього прийти? Як ти прийшла до того, що можеш собі дозволити відмовитися від проекту?\nБанкрутство настільки специфічне, тут дуже важлива практика. Без напрацювань дуже складно розібратися. Наприклад, зараз дуже популярна досудова санація. Санаційний план може прийти клієнту заднім числом, і тоді клієнт розуміє, що свої мільйони він отримає через 2 роки, якщо отримає взагалі. І наше завдання знайти в цьому санаційному плані дірку. А там важливо все, але коли ти зробив це мільйон разів, то вже знаєш, де і що шукати. Тому будь-яка компанія, яка поверхнево веде банкрутство, не може запропонувати клієнту те, що можемо запропонувати ми. І компанії говорять, що нам простіше з вами співпрацювати, ніж вирощувати своїх. Плюс питання в репутації – для топових компаній вона важлива. А ми єдині з непорушною репутацією, і я вважаю, що це мій актив, яким я дуже пишаюся. Тому я не беру якихось «чорних» справ. Якщо клієнт прийшов, а я відчуваю, що там щось не так, – я його в житті не візьму.\nІ чому ти обрала цю непросту практику?\nУ мене колись була справа про банкрутство цукрового заводу. Не будучи тоді арбітражною керуючою, я захищала цей завод як керівниця юридичного відділу, як то кажуть, грудьми, щоб не вивезли мішки з цукром, щоб не порізали завод. Опір був дуже серйозним. Нам вдалося перепрошити завод. Ми все-таки провели там процедуру банкрутства, але з метою відновити завод. Мій керівник, власник заводу, долив туди дуже багато грошей, і завод таки працює. Саме в той період я побачила, що банкрутство – це класна штука. Я тоді як юристка брала участь у банкрутствах хлібоприймального підприємства, маслозаводів. Ми тоді перетрансформували весь бізнес власника. Після цього я пішла вчитися на курси, мені було цікаво і я бачила в цьому якесь майбутнє.\nКоли ти зрозуміла, що ти хочеш створити свою компанію?\nУ мене була компанія, але там на першому місці були гроші. Я пішла звідти, ми нормально розійшлися з партнером, він тепер мій клієнт. Я пішла працювати в будівельну компанію. Я обслуговувала інтереси цієї компанії і могла брати клієнтів на аутсорсинг. Але в якийсь момент вона розорилася. Нас просто поставили перед фактом, що ми прощаємося. Я боялася якоїсь відповідальності – кожен місяць платити за офіс, платити зарплату. Але в мене, напевно, материнські почуття спрацювали. У мене були хороші дівчата, потім приїхав клієнт, який запропонував взяти у нього офіс. Перший місяць ми працювали фактично на підлозі, поки чекали меблі. Але розвиток був стрімким. Клієнтів було дуже багато.\nРебрендинг був пов’язаний зі знаком. Ми вийшли з чорно-білого формату. Ми сказали, що банкрутство – це інструмент. Ми перевернули негатив на позитив. Але сама назва з’явилася 13 років тому, вона була замовлена в крутому агентстві. Мені хотілося створити бренд такий сильний, стильний. Спочатку в цю компанію було закладено люксовість. Перший наш сайт був мальованим вручну, з вензелями. Це коштувало дуже багато грошей, але ми тоді могли дозволити собі це. Зовсім інший час був. Це зараз ми вийшли на певний рівень, показуємо, що ми платимо податки, офіційно оформляємо співробітників. Для мене це важливо. Нам сподобалося ця назва. Ми перший тиждень її тестили, і все говорили, мовляв, це щось таке знайоме. Хоча «нобілі» – це стан у Древньому Римі, вища каста, яка займалася розглядом суперечок. Дерево тоді було частиною концепції, що є коріння – це державні органи, суди, прокуратура, а є небо – це клієнти. А ми між ними є тією екосистемою, що допомагає співпрацювати. Тоді насправді у багатьох адвокатів була функція – прийти, домовитися, віддати і все. І мене це коробило, це було не моє. Я довго не могла зрозуміти – начебто, і професія подобається, але ось ці ось передавання валіз…\nЯк у компанії Nobili ставляться до партнерств? І як ти мотивуєш співробітників?\nДо 2018 року у мене був партнер. У 2018 році компанія була перепрошита – повністю набраний новий штат. Рік ми притиралися, у 2020-му в нас усе остаточно доформувалося. І поки я партнерство не розглядаю. На сьогоднішній день ми можемо сказати, що ми – команда. Я вважаю, що в компанії потрібно рости всім. Я агітую за те, щоб усі співробітники будували собі особистий бренд, ставали публічними. Можливо, у майбутньому хтось і виросте в партнери.\nЯкі ти ставиш критерії, щоб потрапити до партнерства?\nУ першу чергу юрист повинен відповідати моєму баченню щирості. Це найперше. Я повинна бачити, що людина чесна по відношенню до мене і по відношенню до клієнтів. Для мене це важливо, тому що це моя репутація. По-друге, здатність давати клієнту емоції. Клієнту неважливо, скільки він заплатить за послугу, він готовий заплатити дорожче, якщо він отримає ту емоцію, за якою прийшов. Наприклад, у нас є справа, пов’язана з медициною. Клієнт прийшов і каже, я хочу отримати таку-то суму за моральну шкоду. Ми у справі розуміємо, що можемо забрати більше, але при цьому виходимо на мирову угоду. Це означає, що справа закінчиться для клієнта швидше. А якщо судитися, то і у нас погодинна оплата буде більше, і кінцева сума і наш гонорар будуть вищими. І ми питаємо клієнта, погоджуватися або йдемо далі? Ми ж можемо отримати більше. А клієнт говорить, що я не хочу, не хочу цих довгих процесів, я хочу мирову і я хочу тільки ось цю суму. Ось це називається дати клієнту емоцію. І цей клієнт буде нас рекомендувати ще багатьом іншим. Дуже важливо давати клієнту те, навіщо він прийшов. І якщо ви не може це дати, тоді не обіцяйте.\nРозкажи, будь ласка, про розвиток особистого бренду.\nЯ вважаю, що сьогодні відбулася трансформація – і клієнт йде не на ім’я компанії, хіба що, якщо взяти монстрів, де все, можливо, по-іншому. Клієнт, знову-таки повторюся, йде на емоцію. Мені часто пишуть і питають: «Ось ти пости у ФБ пишеш. І що, допомагає?». Я пояснюю, що інструмент працює по-іншому. Є сарафанне радіо. Тебе порекомендував клієнт, інший клієнт прийшов, і у нього склалося враження, що він тебе вже десь бачив. Плюс я проводила опитування «З ким або чим ви мене асоціюєте?». І ця штука працює. Відповідають ж не тільки твої знайомі, у нас зараз по 5 000 друзів-підписників, але що вони про тебе думають, хто твоя аудиторія і хто ти для них? Ось це важливо. А не просто написати і викласти картинку.\nЧи потрібен юридичній компанії зовнішній юридичний маркетолог?\nУ мене всього один PR-менеджер, який виконує все – картинки, тексти, усе інше. Це молода людина з освітою програміста. За рік роботи він став тим, чию роботу видно на сторінці Nobili. Якщо зараз подивитися PR-менеджерів по ринку, то ви побачите, що це величезні відділи, роздуті, якщо зіставити з тією роботою, що ми бачимо на сайтах, у соціальних мережах, на форумах, у ЗМІ. У мого піарника є завзяття, він, якщо чогось не знає, то він сидить і копає. А я люблю вчити тих, у кого очі горять.


З Купертіно повідомляють, що в рамках івенту будуть представлені оновлена платформа для iPhone, iPad і iPod Touch - iOS 5, а також нова операційна система Mac OS X під кодовою назвою Lion. У наступній версії Mac OS X 10.7 реалізовані безліч нових функцій, серед яких Launchpad, Mission Control, повноекранний режим, підтримка жестів і багато інших. Про iOS 5, на відміну від майбутньої Mac OS X, поки мало що відомо. Аналітики припускають, що система може запозичити ряд функцій у Google Android. Зокрема, це можуть бути віджети, а також поліпшена система оповіщень. Одним з важливих нововведень в iOS 5 стане підтримка бездротового оновлення, яка не вимагає підключення до комп'ютера. На Всесвітній конференції розробників також розкажуть про нову службу iCloud. Передбачається, що це буде сервіс для зберігання мультимедійних даних користувачів, а також трансляції музики на мобільні пристрої Apple.\nНагадаємо, замовлення квитків на WWDC через Інтернет відкрилося 28 березня. Квитки ціною в 1600 доларів були розпродані менш ніж за 12 годин. У рамках конференції, яка пройде з 6 по 10 червня, співробітники Apple проведуть для розробників близько ста технічних семінарів. Раніше саме на цій щорічній конференції Apple анонсувала нові версії смартфона iPhone. Проте цього року, швидше за все, Apple обмежиться тільки презентацією софтверних новинок.


Чому гріх вбиває радість? – Про Головне\nЧому гріх вбиває радість?\nby Valera1608@ukr.net / On 7 Червня, 2018 / In Біблія\nДругий з плодів Святого Духа, згаданий у Посланні до Галатів – це радість. Так, радість є справа благочестива, угодна Богові, навіть свята. «Бо Царство Боже – не їжа і питво, але праведність, і мир, і радість у Святому Духові» (Рим. 14:17) – свідчить Біблія. Нам прямо заповідано радіти – «Радійте завжди в Господі, і ще кажу: радійте» (Флп. 4:4)\nБіблія повна закликів радіти.\nСмуток – гріх. Як із заповіддю любити, це може здатися незрозумілим. Радість – це саме емоція, переживання, яке ми і раді б відчувати, та не можемо. Радість не можна включити якоюсь кнопкою – а то ми б усі включили. Люди навіть намагаються зробити це, вживаючи алкоголь або наркотики.\nПроте не можна сказати і того, що радість абсолютно не в нашій владі. Людина не може вмить створити зрілі колосся на своєму полі – але вона повинна трудитися, саджати насіння і виполювати бур’яни. Радість вимагає терпіння, і завзятості, її потрібно вирощувати, як рослину, і, що дуже важливо, її не потрібно вбивати.\nПарадокс нашої пропащої природи в тому, що ми відчайдушно хочемо щастя – але робимо все, щоб зробити себе нещасним. Так і з радістю – так, ми хочемо радості, але в той же час робимо все, щоб убити її.\nГріх вбиває радість; мабуть, найбільш яскравий приклад – ті самі алкоголь і наркотики, які не збільшують об’єм радості в житті людини. Услід за короткою ейфорією слідує ще глибший емоційний спад. Люди, які радять людині в стані горя чи смутку «пити з горя» страшенно помиляються, – найбільше число самогубств здійснюється саме під впливом алкоголю. Він тільки посилює смуток і доводить людину до відчаю. Але це так відносно будь-якого гріха – людина думає, що вона нарешті знайде радість, що крадені гроші або розпуста зроблять її щасливим, але це знову виявляється не так. Люди часто кажуть, що християнство вимагає відмовитися від «радощів життя». Це вірно з точністю до навпаки – християнство вимагає відмовитися від того, що вбиває радість.\nОдин з гріхів, що вбиває радість негайно, прямо і безпосередньо – це нарікання. Гнівні претензії до Бога, до людей, до обставин, буркотливе невдоволення усім, почуття особистої образи і залишення, що старанно підігрівається. Парадокс людини, яка постійно нарікає, у тому, що вона ремствує через те, що вона нещасна, але вона не може бути щаслива саме тому, що вона ремствує. Жодні зміни обставин не можуть їй допомогти – просто людина, яка раніше бурчала на занадто рідку кашу, бурчатиме на занадто дрібні діаманти. Радість неможлива без упокореного і вдячного серця – як каже Святе Письмо: «Завжди радійте. Безперестанно моліться. За все дякуйте: бо така щодо вас воля Божа у Христі Ісусі» (1Сол. 5:16-18).\nІнший вбивця радості – гнів, лють і засудження стосовно інших людей. Подивіться на соціальні мережі – як люди розгнівані! І які вони сумні!\nТому шлях до радості – це покаяння. Усвідомлення своїх гріхів, їх сповідання, зусилля, спрямовані на те, щоб виправити своє життя. Коли ми гніваємося на чужі гріхи, ми приходимо в усе більший смуток; коли усвідомлюємо свої і розкаюємося в них – ми змінюємося і стаємо здатними до радості. Ми стаємо ґрунтом, на якому вона росте.\nАле, звичайно, мало віддалятися від того, що вбиває радість; ми повинні звернутися до того, хто її творить – до Бога Святого Духа. Ми повинні шукати Його в молитві – особистій і церковній, і, особливо, в Євхаристії.\nРадість пов’язана з вдячністю і надією. Радість – це коли ми знаємо щось дуже, дуже хороше. Щось, настільки прекрасне і утішливе, що ми не сміємо в це повірити – але знаємо, що це правда. Христос каже апостолам радіти, бо їх імена записані на небесах.\nУ самій глибині нашої особистості, набагато глибше, ніж досягають будь-які життєві бурі, у нас є надія і радість – ми знаємо, що є першою і останньою істиною про реальність. Бог є любов, Його любов переможе, Його промисел веде нас у Його Царство. Тут, на землі, нам може бути доступне передчуття цієї радості. Як каже апостол Павло: «Знаю чоловіка у Христі, який чотирнадцять років тому (чи в тілі – не знаю, чи без тіла – не знаю‚ Бог відає) узятий був до третього неба. І знаю про такого чоловіка (не знаю – в тілі чи без тіла‚ Бог відає), що він був узятий в рай і чув невимовні слова, яких людині не можна переказати» (2Кор. 12:2-4).\nДитина, яка знає, що відразу ж після закінчення уроку батьки прийдуть за нею і повезуть її на море, уся вже там – де пісок і хвилі, і величезні південні зірки. Християнин, який знає, що Господь веде його в Небесний Єрусалим, думками вже там, і зі страхом і радістю великою чекає свого переселення додому. Як сказав преподобний Єфрем Сирин, «Покаяння – це трепет перед воротами раю».\nДжерело цієї радості і благоговійного трепету – наше розуміння і відчуття близькості Бога, Який став людиною, щоб спасти нас, і невпинно піклується про нашу вічну радість.\nПопередній пост Проти тих, хто...\nНаступний пост Про любов