ОСББ ХАРКІВСЬКА-58 — Код ЄДРПОУ 39136476\nКонтрагент ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" зареєстрована 14.03.2014 за юридичною адресою 40007, Сумська обл., місто Суми, Зарічний район, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, будинок 58Б, квартира 117. Керівником організації є КОСЯНЕНКО ЄВГЕН ЄВГЕНОВИЧ. На момент останнього оновлення даних 27.06.2022 стан організації - Не перебуває в процесі припинення.\nОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ ХАРКІВСЬКА-58\n14.03.2014 (8 років 3 місяці)\nМісцезнаходження юридичної особи: 40007, Сумська обл., місто Суми, Зарічний район, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, будинок 58Б, квартира 117\nУчасники та бенефіціари 39136476\nЧЛЕНИ ОСББ ЗГІДНО ПЕРЕЛІКУ.\nЗа даними з податкових реєстрів України контрагент ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58", Перебуває на обліку в органах доходів та зборів, зафіксовано що по реєстру «Дізнайся більше про свого бізнес-партнера» на 17.01.2021 не має податкового боргу, Інформація про особу відсутня в базі в реєстрі платників ПДВ і Організація включена до Реєстру неприбуткових установ та організацій на підставі рішення контролюючого органу ДФС № 787 від 04.11.2016.\nОрганізація включена до Реєстру неприбуткових установ та організацій на підставі рішення контролюючого органу ДФС № 787 від 04.11.2016\n13.03.2014 Змінилася адреса 40007, СУМСЬКА ОБЛ., МІСТО СУМИ, ЗАРІЧНИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, БУДИНОК 58Б, КВАРТИРА 117\n14.03.2014 Змінилось найменування юридичної особи ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ХАРКІВСЬКА-58"\n03.04.2014 Змінилася адреса 40007, СУМСЬКА ОБЛ., МІСТО СУМИ, ЗАРІЧНИЙ РАЙОН, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, БУДИНОК 58Б, КВАРТИРА 117\nСумська обл., М.Суми, вул. Харківська, буд.58б, кв.117\nЯкий ЕГРПОУ компанії ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" ?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань код ЕГРПОУ ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" - 39136476.\nЯкий стан компанії ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" ?\nНа дату 27.06.2022 контрагент ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" має статус - Не перебуває в процесі припинення.\nЯка повна назва ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" ?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань контрагент 39136476 на 27.06.2022 має такую повну офіційну назву ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ХАРКІВСЬКА-58".\nЯка скорочена назва компанії 39136476 ?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань контрагент 39136476 на 27.06.2022 має таку офіційну скорочену назву ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58".\nЯкий основний КВЕД у контрагента 39136476 ?\nНа дату 27.06.2022 у 39136476 основний вид економічної діяльності 81.10 Комплексне обслуговування об'єктів (основний).\nВ якому регіоні зареєстрована ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ "ХАРКІВСЬКА-58" ?\nЗгідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на 27.06.2022 контрагент 39136476 зареєстрований в 40007, Сумська обл., місто Суми, Зарічний район, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, будинок 58Б, квартира 117.\nДані про компанію ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58"\nОтримайте юридичну інформацію про підприємство ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58".\nОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" зареєстрована 14.03.2014. Уповноважена особа компанії: Косяненко Євген Євгенович. Юридична адреса ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" — 40007, Сумська обл., місто Суми, Зарічний район, ВУЛИЦЯ ХАРКІВСЬКА, будинок 58Б, квартира 117.\nДані про компанію "ХАРКІВСЬКА-58"\nОсновним видом діяльності є 81.10 Комплексне обслуговування об'єктів (основний). Форма власності: ОБ'ЄДНАННЯ СПІВВЛАСНИКІВ БАГАТОКВАРТИРНОГО БУДИНКУ. Фірми "ХАРКІВСЬКА-58" присвоєно код ЄДРПОУ 39136476.\nСтатутний фонд фірми ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" становить 0,00 грн.\nКонтрагент ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" згадується в 0 судових документах.\nПеревірка фірми ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58" у списках санкцій — відсутня інформація по особі або пов'язаних особах.\nУ повній версії системи є більше важливої інформації про ОСББ "ХАРКІВСЬКА-58".\nШукайте компанії в Суми або в каталозі на букву Х.\nТОВ "КОМПАНІЯ ДЖЕЙ ЕС"


Вода. Основа нашої дієти! Отже, в день кожен організм повинен отримувати 2,5 л рідини, частина з якої міститься в їжі. Золоте правило - обов'язково пийте 1 л чистої води в день (не чай, не кава, що не соки, а саме проста вода). Інакше організм просто не зможе виводити отрути і токсини, робота обміну речовин стане повільної, ось звідси і беруться ненависні зайві кілограми. Рекомендуємо вам пити воду, коли відчуваєте голод між прийомами їжі.\nТому як іноді ми можемо відчуття спраги приймати за голод, так уже влаштований наш організм.


В Івано-Франківську презентували соціальний кліп «Не мовчи, вони бояться, коли ти кричиш!» - ifrankivchanyn.com\nВ Івано-Франківську презентували соціальний кліп «Не мовчи, вони бояться, коли ти кричиш!»\nВ Івано-Франківську презентували соціальний відеоролик «Не мовчи!». У напрямку протидії насильству з його допомогою організатори діють на випередження аб’юзу в стосунках. Підготували відеороботу в рамках інформаційної кампанії, адресованої саме юним дівчатам. Далі на ifrankivchanyn.\nДаний соціальний кліп було створено громадською організацією “Д.О.М.48.24” завдяки підтримці уряду Канади в рамках проєкту “Голос жінок і лідерство – Україна”, що впроваджується Українським жіночим фондом.\nД.О.М.48.24 – громадська організація, що працює у трьох напрямках: захист прав жінок, розвиток соціального підприємництва, розвиток культури. Організація має на меті створення сприятливого та ефективного середовища для життя, роботи, психологічної реабілітації та соціально-культурної адаптації внутрішньо переміщених осіб.\nОсновний посил соціального кліпу «Не мовчи, вони бояться, коли ти кричиш!» – це заклик жінок ні в якому разі не терпіти насилля, а говорити про це , адже насилля любить тишу. За словами соціальних працівників організації, даний соціальний відеоролик є дуже важливим для нашої молоді та завданням подібних організацій є викорінення насильстива з нашого суспільства.\nВ Івано-Франківську презентували соціальний кліп\nнасильство у сім`ї\nPrevious articleЯлинки з Коломиї представлять на виставці у Німеччині як новорічні тренди\nNext articleВ Івано-Франківську пройшов конкурс на найкращу ялинку серед флористів


Особливості спілкування молодших школярів 2 | WARYXE.ru - Все рефераты Рунета. Дипломы, курсовые работы, сочинения, доклады.\nВы здесь: Home → Рефераты по астрономии → Особливості спілкування молодших школярів 2\nКоломийський педагогічний коледж$\nв) соціальне і експресивне с$пілкування;\nб) соціонічні функці$ї;\nІ. Важливим елементом людського співжиття взаємин є психічні контакти і спілкування. Потреба у контакті з подібними до себе існує й у тваринному світі$, однак спілкування – це величезний дар набуток суспільного буття людини. Завдяки спілкуванню людина пізнає світ, власну духовність, підтримує психологічний зв’язок з іншими людьми через масові з$асоби комунікації й безпосередні контакти на вулиці, у театрі й кіно.\nДефіцит спілкування, дружніх відносин викликає ускладнення і навіть напруженість, конфлікти між людьми, а то й захворювання. У спілкуванні дуже важливим є необхідність зрозуміти, що кожна людина – найбільша цінність суспільства. А тому слід поважати кожного, з ким $спілкуєшся.\n2) “рефлексивна гра” –$ взаємовідносини, коли людина прагне “обіграти” партнера, показати неспроможність його планів;\n$Американський психолог Е. Ю. Бьорн вважає, що є шість основних рівнів (або способів) спілкування.\nПерш$ий – це так би мовити “нуль спілкування” – “заглиблення в себе” (наприклад, мовчазна черга перед кабінетом лікаря або пасажири одного вагона метро). Тут слід зауважити: якщо це і “нуль”, то не “абсолютний”. За власним досвідом кожен знає, що навіть, коли не висловлено жодного слова, люди все одно придивляються один о одного, виникають гіпотези і оцінки про того чи іншого, складаєт$ься “орієнтовна основа” спілкування, хоча ми про неї і забудемо, коли вийдемо з черги чи вагону.\nЧетвертий – розваги. Є певні правила, тон, доречний для спілкування у різних з$а характером і складом компаніях, товариствах.\nП’ятий рівень – “ігри” в концепції Е. Бьорна одне з центральних понять. Ця книга, що одержала всесвітнє визнання так і називається: “Ігри, в які грають люди”. Що ж таке гра? Це – спілкування на двох рівнях, коли$ людина зображує одне, а насправді має на увазі зовсім інше. Будь-яка гра має свого роду пастку, яка спрацьовує при наявності у противн$ика слабкого місця (сентиментальність, дратівливість), на якому можна зіграти. Результат “гри” завжди обопільний і полягає у почуттях, інформації. Багато чого загадкового у людських стосунках зумовлено саме іграми. Беручи на себе певну “роль”, попадаючи в неї, людина зв’язує$ться нею, у спілкуванні відбувається своєрідний психологічний біг на місці… Ось достатньо типова ситуація: дитина одержала двійку і від неї вимагають запевнень, що надалі вона “старатиметься”, або “добре вчитиметься”. Нарешті запевнення в цьому одержане, але як воно власне, виконуватиметься, що для цього для цього потрібно – лишається за рамками, “гра закінчена”. Для мами її можна було назвати “я так для неї стараюся!”, а для д$итини – “Не засмучуй маму!”. Наступного разу гра почнеться з дебюту “Тобі не можна вірити!”, а відповідь буде “Я забув…” або “До мене чіпляються!”. У фіналі такої гри обох учасників чекає розрив, відчуження, гіркота, вза$ємна образа, втілені у формулах: “Це безнадійна дитина…” і “Я ні на що не здатний…”\nСпівставляючи ці й інші існуючі класифікації, можна все звести до трьох основних рівнів спілкування, або “ліній с$пілкування”:\n1 а). Соціально-комунікативна активність дитини як фактор розвитку її інди$відуальності.\nРозуміння суті соціально-комунікативної активності дитини, що є наслідком і водночас передумовою подальшого розвитку спілкування, неможливе без визначення змісту і структури, знання яких дає змогу визначити особистості функціонування$ даного феномена на різних етапах онтогеничного розвитку вихованця в конкретній навчально-виховній ситуації.\nЯк відомо система вибіркових ставлень особистості започатковується на етапі дошкільного дитинства. Вона розвивається від ситуативних до біл$ьш узагальнених і стійких. У процесі їх розвитку у дитини формуються стереотипи поведінки та способи взаємодії з людьми, що є підгрунтям її моральної вихованості. Моральні ставлення до ровесника передусім продукуються позитивною емоційною спрям$ованістю дітей одне на одного, яка виступає початковим етапом становлення і розвитку соціально-комунікативної активності, формування у них гуманістичної спрямованості на широкий загал людей. З цього приводу американський філософ Дж. Льюіс зазначає, що особистість, яка розвивається не та, що замикається, а яка постійно розширює коло спілкування. Особливо це стосується молодших школярів, в яких у цей час іде розвиток особистості.\nПроте, спілкування не існує без відособлення – якщо надмірне спілкування веде до розчинення особистост$і в масі, то надмірне відособлення – до індивіду$алізму.\nа) емоційне ставлення до ровесників навколишніх людей, уміння епатувати, співпереживати, співчувати, відчувати чужий $біль і чужу радість, уміння ставити себе на місце іншого, бачити світ його очима, уміння володіти своїм емоційно-почуттєвим станом;\nб) знання норм і правил спілкування з навколишніми і здатність осмислювати процес спілкування (спостерігати і розуміти), прогнозувати ситуації спілкування і вміння інтуїтивно визначати стан іншого, здатність до $рефлексії, заглиблення у свій внутрішній світ, зіставлення індивідуальних особливостей за вимогами довкілля;\nТаки$м чином у структурному плані соціально-комунікативної активності містить чотири компоненти: афективний, когніти$вний, аксіологічний та праксеологічний. Така структура дає змогу зрозуміти суть його, але й динаміку протягом навчання.\nв) проби до формальної орг-ї$, що пов’язані в систему безособових формалізованих зв’язків – норм, стосунків, які регул. його поведінку в таких “Правил для учнів”23\n4. У світі людських взаємин відносини, як прав$ило, розвиваються не виключно за однією з цих ліній, а реалізуються у системі взаємодій. Так, у сім’ї є й управління дітьми, і спроби дорослих керувати маж братами і сестрами, між дорослими за домінування.\nОтже, всюди переплітаються ці 3 начала спілкування, але моральна ціна їх, звичайно, нерівнозначна. Можливості і першого і другого шляху $обмежені. Більше того в якийсь момент вони виявляються гальмом навіть у тих ситуаціях, до яких здавалося, були і передбачені. Найчіткіша програма і чіткі вказівки губляться у пасивному опорі тих, чиєю поведінкою намагаються маніпулювати. Зрозуміло, що тільки справжнє співробітництво і спілкування, в яких, за словами Е. Канта, до іншої людини ставляться як до мети і ніколи, як до засобу, може зробити людські взаємини і стабільними, і здатними до розвитку.\nВажко назвати щось б$ільш важливе для людини, ніж її взаємини з іншими людьми. Від характеру цих взаємин багато що залежить в нашому житті: настрій, моральне самопочуття, працездатність. Людина, як суспільна істота, немислима поза взаєминами з іншими людьми. Саме завдяки спілкуванню і певним$ взаєминам, що складаються в процесі цього спілкування, людський індивід поступово стає особистістю, яка здатна усвідомлювати не лише інших, але й себе саму, свідомо й активно регулювати$ власну діяльність та поведінку, впливати на оточуючих, враховувати їх прагнення, інтереси.\nПотреба в позитивних взаєминах з’являється дуже рано. Вони необхідні вже немовляті. Перші переживання емоційного задоволення виникають у дитини, передусім при контактах з батьками. Сп$еціальні дослідження свідчать про те, що дефіцит належних емоційних контактів у перші роки життя може спричинитися до виникнення деяких вад у наступному психічному розвитку дитини. Нерідко це бувають підвищена нервозність, скованість, боязкість, замкненість.\nЗ віком значення в$заємин з оточуючими для дитини стає дедалі вагомішим. Стосунки з близькими не лише забезпечують їй позитивні емоційні переживання і хороше самопочуття, а й стають головним джерелом її зростання, як особистості. Неможливо, наприклад, уявити собі формування у дитини таких рис, як доброзичливість, співчутливість, самовідданість та багатьох інших, у відриві від відповідних взаємин, що$ складаються у неї у сім’ї, в дитячому садку чи в період її шкільного навчання.\nВ процесі взаємин люди постійно ви$являють те чи інше ставлення один до одного і повагу, доброзичливість, готовність допомогти. В них також проявляється взаємне оцінне ставлення до людей, що конче необхідне для самоствердження особистості, для розвитку її самосвідомості і діяльності з метою самовдосконалення.\nНаскільки важливим для людини є взаємини з оточуючими, свідчать сильні емоційні переживання у випадках погіршення її стосунків з товаришем, другом. А втрата рідних і близьких, внаслідок якої з$никає звичне і органічно необхідне спілкування, переживається люди$ною як глибока життєва драма.\nПроте вирішальну роль у цьому відношенні відіграють постійні взаємини, що виникають в процесі спілкування, спочатку в родинному колі, потім з ровесниками у дитячому садку, а згодом – з членами учнівського колективу класу, школи. $Якраз організовані дитячі колективи мають вирішальне значення у розвитку та формуванні підростаючої особистості.\nЦі поняття вперше ввів швейцарський психолог К. Юнг. Що вони означають? Це – відцентрова або доцентрова спрямованість особистості. Таке значення полягає, власне у структурі цих слів (intro – в себе, extra – зовні, versi$o – повертаю).\nІнтереси, увага, екстраверта спрямовані наз$овні, там він шукає себе, там самоутверджується. Для інтроверта істотніше, як світ відбивається у ньому самому, йому потрібно насамперед знати, що він є – від цього і залежатиме характер його “стосунків із дійсністю”. Коротко і спрощено можна було б сказати так: екстраверти дивляться, інтроверти – думають.\nЗрозуміло, що чистих екстравертів або інтровертів нема$є, мова йде про визначальну тенденцію у спілкуванні, чого більше: споглядання чи роздумів? Покладатися виключно на щось одне – небезпечно, важливо поєднувати зовнішні враження із здатністю відчути глибинний підтекст вчинків дитини2.\nНародившись, дитина входить у світ встановлен$их століттями звичаїв, способів поведінки, поглядів закріплених у рідній мові. Виховання полягає в тому, що людина, підростаючи, освоює, присвоює складний світ дорослих в якому опинилас$я вона.\nУ процесі живого спілкування з дитиною, дорослі навіть незалежно від своєї волі передають їй погляди на н$авколишній світ, свої моральні поняття і уявлення. Тому вплив дорослих дуже великий на особливості спілкування молодших школярів у майбутньому.\nОтже, вже з перших днів свого життя дитина засвоює прийняті в її середовищі стереотипи поведінки; іншими словами, дорослі свідомо і несвідомо навчають дітей і “зовнішніх” і$ “внутрішніх” алгоритмів спілкування, формують зразки поведінки і відносин своїх синів і доньок.\nЗмалку дитині кажуть: “Не плач, адже ти – мужчина!”, “Будь охайною, акуратною, адже ти – дівчинка!” Дитина одержує еталони “доброго”, “злого”, “красивого”, “потворного” і т. д. Згодом, зустрівшись із новим явищем, людина дивиться на нього через вироблені у дитинстві оцінки і ст$осунки.\nТакі оціночні еталони відіграють подвійну роль у стосунках, спілкуванні людей. З одно$го боку, вони допомагають швидко зорієнтуватись і правильно відреагувати на ті чи інші типові особливості людей, навіть малознайомих, але з другого боку, вони можуть викликати упередженість до людини, затулити її реальні якості і риси. Під впливом такого еталону, нерідко застосованого правильно, ми діємо за принципом: “Я його не знаю, але вже… не люблю”.\n3. Вміння слухати має першорядне значення у людському спілкуванні. Підраховано: із часу, що використовується для контактів з тими, що нас оточують, ми 9% пишемо, 16% — читаємо, 30% — говоримо, 45% — слухаємо. Відсотки$ молодших школярів дещо інші, відносно від осіб, які спілкуються. Найбільший відсоток на уроках, у розмові з дорослими. Але коли іде мова про спілкування з друзями? З друзями діти намагаються якомога більше говорити і якнайменше слухати. Це зв’язано із їхнім психічним станом. Діти при спілкуванні почуваються вільн$о, комфортно. Над вибором фраз і слів не задумуються, а словесно зразу відображають свої думки. Велику роль грає настрій, який вони і не намагаються приховати при спілкуванні. Кожен учасник розмови намагається розповісти якомога більше. Тема їхніх спілкувань – це цікаві пригоди, з якими так кортить поділитися з товаришами4$$.\n1. Чи прагнете ви завершити бесіду, коли тема, а то і співбесідник нецікаві вам?\n2. Чи дратують вас манери вашого партнера по спілкуванню?\n3. Чи може невдалий вираз вашого співбесідн$ика викликати у вас грубість?\n4. Чи уникаєте ви $вступати з невідомою вам людиною у розмову?\n6. Чи робите ви вигляд, що уважно слухаєте, а самі думаєте зовсім про інше?\n7. Чи змінюєте ви тон, голос, вираз обличчя у залежності від того, хто ваш співбесідник?\n8. Чи змінюєте ви тему розмови, якщо вона зачіпає неприємну вам тему?\n9. Чи виправляєте ви людину, якщо вона неправильно вимовила слово?\n10. Чи буває у вас зверхній тон до того, з ким говорите?\nРезультат визначаєтьс$я дуже просто: чим більше балів, тим у більшій мірі розвинуте у вас вміння слухати. Якщо ж ви набрали біл$ьше 62 балів, то ви слухач “вище середнього рівня”5.\nЯкі ж висновки. За дослідженнями більшість дітей вважають, що кращий співбесідник – близький друг (подруга). Це, певно, пояснюється тим, що саме дружба народилася на основі здатності слухати одне одного, ставитися з інтересом. Більшість вважають, що до числа кращих слухачів належать учні, які вчаться гірше або на думку колективу є гіршими. Тоді велику роль у спілкуванні надається кращому учневі$, відміннику. Тому при спілкуванні молодших школярів ведучу роль відіграє навчання. Але це не завжди та$к. Велике значення відіграє мода, яка опанувала всі сфери людського життя. Тому на сучасному етапі вона зачепила і наймолодших. Діти молодшого шкільного віку звертають увагу на зовнішній вигляд свого співрозмовника і відносно таких критеріїв іде розподіл кому слухати, а кому говорити.\nХлопчики слухають в першу чергу, що говорять (звертають увагу на зміст), у$ той час, коли дівчата слухають, як говорять (звертають увагу на форму передачі)6.\n3 $в). Соціальне спілкування вимагає, щоб співбесідники говорили або слухали по черзі, не перебиваючи одне одного. Молодші школярі навпаки, при такому виді спілкування намагаються всі взяти участь у спілкуванні одночасно. І часто такі бесіди починаються із виразів: “А я чув…”, “А я знаю…” Правильно слухати, коли метою бесіди є обмін інформацією діти здатні у тому випадку, коли$ це їх зацікавило. Тільки тоді вони чітко запам’ятовують сказане.\nПри експресивному спілкуванні доречні прийоми нерефлексивного слухання або вміння уважно мовчати, не втручатись у промову співбесідника. Адже він і без того емоційний, збуджений і відчуває ускладнення при формулюванні своїх думок. У дітей молодшого шкільного$ віку при експресивному спілкуванні не спостерігається даних навичок, ці навички вони набувають пізніше з власним розвитком. Хоча в них уже відчувається розуміння того про що говорить співбесідник, при умовах – виявлення жалю, здивованості.\nЯка б не була мета спілкування, завжди корисно знати$ технічні прийоми активного слухання та вміти користуватися. Уже у молодшому шкільному віці психолог може ознайомити дітей з ними:\n1. Пригадайте і обдумайте свої звички слухання.\n2. Умійте показати другові, що ви його слухаєте.\n3. Будьте уважні.\n4. Треба вміти зосередити свою увагу.\n5. Розумійте не тільки сло$ва, але і почуття.\n6. Стежте за мімікою, рухами.\nНайпоширенішими помилка$ми є:\n1. Перебивання співрозмовника.\n2. Не задавайте безліч запитань.\n3. Не вживайте зайвих слів, які завадили б розумінню основної думки7.\n3 г). Спілкування молодших школярів характеризується великою кількістю рухів та жестів. Діти ще не можуть лаконічно, т$очно побудувати свою розповідь. Часто переходять з однієї теми на іншу. Емоційність у їхньому спілкуванні не відіграє важливої ролі. Діти це не мають навичок самоконтролю. Часто у їх голосі відчувається впевненість у собі, але вона одразу зникає, коли у розмову вступає доросла людина.\nУ сучасній зарубіжній соціальній психології Е. Бьорна, який стверджує, що в кожному, незалежно від віку і статі, живе 3 особистісті (або “я”): “я” – батько, “я” – дорослий, “я” – дитя. У нас ця теорія дістала свій розви$ток у розробках Ю. М. Ємельянова. Скорочено схема теорії позначається трьома першими літерами Б.Д.Д. “Батько” (Б) – джерело наступності суспільного досвіду, $в якому на будь-який випадок життя є свої “правила”: думок, почуттів і поведінки. Основна схема міркування і поведінки “батька”: це можна, а це не можна. Обмеження схемами, рамками, нормами робить його завжди правим. З батьком на всякий випадок погоджується, довіряють його досвідові.\n“Дорослий” (Д) – джерело реалістичних думок почуттів і поведінки. Він нічого не приймає на віру, в усьому прагне розібратися$ сам. Самостійність думок, почуттів і поведінки дає йому можливість вести діалог з іншими людьми.\n“Дитя” (Д) – $джерело емоційних бажань, незрілості думок, почуттів і поведінки, живе “тепер” і “тут”, для нього важливе тільки одне: “я хочу” і “я не хочу”. Слова “треба”, “необхідно” не існують – вони атрибут поведінки “батьків”. “Я – дитя” включає імпульси, притаманні дитині: емоційну прив’язливість і довірливість, вередливість. Від “батька” і “дорослого” відрізняється істотною егоїстичністю своїх д$умок, почуттів, поведінки, що може призводити до впертості у задоволенні потреб та інтересів.\nЯкщо уважно придивитися до стилю спілкування окремих дітей у конфліктних ситуаціях, можна помітити, що їхні стосунки, що будуються на позиції “Дитя – Дорослий”8. Такі стосун$ки відбуваються на певному негативному рівні. при розмові спостерігається зверхність одного із співрозмовників.\n4 а). Діагностичне обстеження виявило прямий зв’язок між$ низьким загальним рівнем між особистісних взаємин, здібніший інтелектуальний рівень. Взаємини, як правило складаються інтуїтивно. Що таке інтуїція? Уміння здогадатися про що-небудь, минаючи логічні роздуми і одразу зрозуміти у чому суть.\nГоворячи про інтуїцію, ва$рто завжди пам’ятати, що це – інформативно найцільніший канал. Інтуїтивне прозріння у спресованому вигляді містить величезну кількість логічної, етичної чи сенсорної інформації. Цей канал єдиний спосіб здобуття принципово нових знань.\nЗ яким фізіологічним рецептором пов’язана інтуїція? Інтуїтивний здогад грунтується на якомусь здоровому образі. Інт$уїція – продукт спостереження. Взаємини дітей також складаються інтуїтивно. Діти не в змозі пояснити й обгрунтувати своє негативне ставлення до ровесників. Не стурбовані таким станом і у більшості випадків уже звикли до грубості, несправедливості, а подекуди до жорстокості.\nВисокий рівень: максимально гуманістичні стосунки: як стиль, як спосі$б життя.\n· не говорити повчал$ьно, виявляти інтерес до захоплення інших;\n· глибоке володіння ідеєю і задумом діалогу;\n· урахуван$ня віку;\n· щоб всі брали участь у спілкуванні;\n· створення ситуації успіху;\n· елементи загальності.\nОргани чуття дитини спеціалізовані по дис$танції прийому-передачі, тобто вони найефективніше переробляють ту інформацію, джерело якої знаходиться на певній відстані від них.\nНа найкоротшій дистанції, що називається “обличчям до обличчя”, і за тривалих тісних контактів між лю$дьми інформація транслюється через відчуття – сенсорику. Сенсорна інформація завжди наочна і відчувається фізично. В$она зашифровується в основному, в таких формах – дотиках, смаках, запахах, тепловідчутті.\nКожна дитина перебуває в якомусь емоційному стані. Коливання емоційного фону дуже інформативні. Діти не вміють користуватися цим видом інформації. Вони не здатні відчути настрій, ставлення, схвильованість, переживання свого друга. Для цього пот$рібні ще слова. Хоча мова супроводжується відповідними жестами, блиском очей, виразом обличчя, інтонацією голосу. Головними каналами трансляції повідомлень стає мова. Мовне спілкування відбувається за допомогою голосу й слуху.\nІндивідуаль$ні особливості мови звичайно відтворюють особливості людини. Перед усім особистість характеризується змістом і $образом думок. А думки не існують поза мовним оформленням. І хоча деколи людина може приховувати свої думки, але зміст її мови, теми розмови відображають особливості людини. Наприклад, любима тематика розмови відображає основні інтереси, життєві установки. Російське прислів’я говорить: “У кого что болит, тот про то и го$ворит”.\nСпілкування $дитини складається під вирішальним впливом спілкування із дорослими, слухання їх мови. Мова розвивається поступово, процес розвитку складається із декількох етапів. На першому році життя дитини створюються анатомо-фіз$іологічні і психологічні передумови опанування мовою. Цей етап розвитку мови підготовчий. Дитина другого року життя практично опановує людську мову. Але ця мова носить аграматичний характер: в ній немає відмінювання, прислівників, прийменників, хоча дитина уже будує речення. Граматична правильна усна мова починає формуватися на третьому році життя. Але і тут дитина робить багато помилок. У старшому дошкільному віці в дитини розвинуте усне мовлення.\n4 в). Як переконують$ наслідки психолого-педагогічних досліджень, причинами соц. дезадаптації уч. мол. шк. віку можуть бути:\nб) ін$д. психічні (аномалії псих. розвитку в дошк. віці, пед. запущеність);\nБагаточисленні дослідження дають підставу стверджувати той факт, що рівень адаптації до навч.-пізн. д-ст$і та рівень адаптації до формальної орг-ї шкільного життя значною мірою залежить від рівня комунікативних здатностей і сформованого вміння встановлювати взаємини зі своїми однокласниками.$ Відомо, що низький неофіційний статус слабковсигаючого учня у класі, що є наслідком вибіркових взаємин однокласників, призводить до формування у нього зниженої самооцінки та зневіри у власних не тільки навчальних, а й інших можливостях.12\nБільше того, у значної частини невстигаючих учнів виникають$ невротичні явища, деформація характеру а в майбутньому – деформація особистості, що особливо проявляються вже в підлітковому віці. Саме тому, так важливо велику увагу приділяти соц. псих. адапт., передумовою і наслідком якої є соц. ком. д‑сть молодшого школяра. Саме за допомогою останньої дитина має змогу реалізувати свої прагнення, інтереси, нахили, виявити серед ровесників.\nСпостереження показують, що значна частина дітей, хто не перебував у дитячому садку мають низькі показники до соц. ком. активності. Вони не виявляють бажання спілкуватис$я, почуваються невпевнено соромляться, під час спілкування ніяковіють. Таких дітей приблизно 20%. Особливо важко з тимчасовою затримкою псих. розвитку.13\n4 г). Таким чином, говорячи пр$о спілкування молодших школярів, передусім можна виділити конструктивні і деконструктивні її ознаки. Серед конструктивних це, передусім, почуття симпатії до однолітків, емпатії, товариськості, дружби; це співпереживання, турбота про нього і допомога йому.\nДеструктивні – антипатія, неприязнь, агресивність, що спрямована на заподіяння фізичної чи психологічної шкоди ровеснику; нечесність або заперечення того, що відповідає д-сті, ігнорування соціальних норм “пра$вил для учнів”, тощо.\nВодночас у молодшому шкільному віці спостерігається і соц. комун. активність стосовно однолітків має вибірковий характер, оскільки в осно$вному емоційною експансивністю, почуттями симпатії чи антипатії об’єктом яких може бути різна кількість однокласників від одного (низький рівень СКА) до чотирьох і більше (високий рівень СКА). Саме з цим пов’язана кількість ровесників, до яких$ однокласних виявляє симпатію чи антипатію. Почуття співпереживання або неприязні, помічає чи не помічає їхні радощі і невдачі, заради яких може відмовитись від власних інтересів.14\n4 д). При звичайні й організації навчальної діяльності навчаючих міжособистісні відношення молодших школярів носять$ аморфний характер. Структура міжособистісних стосунків складається із двох незалежних підструктур: відносин хлопців і відносин дівчат.\nОсновним елементом структури є парний зв’язок. Міжособистісні стосунки будуються на емоційній основі. Клас не є референтним для $дитини.\nВ класах, де інтенсивно формується навчальна діяльність, створюється єдина структура міжособистісних$ стосунків, основним елементом якої є домінуюча група учнів; група – діловий лідер, об’єднуючий до 20% найбільш авторитетних учнів двох статей. В цьому випадку цінності морально-етичного плану в кінці 3 класу витісняють цінності успіхів у навчанні. Клас отримує функцію референтної групи для навчаючих і стає основою мікросередовища, в якій проходить розвиток особистості молодшого школяра$15.\nДля тра$диційного навчання характерна відсутність власне навчальних стосунків, відношень між дітьми на уроках, що пояснюється переважанням фронтального способу організації діяльності дітей, за якого всі учні зв’язані з учителем, спілкува$ння замкнуто на ньому.\nПсихологи всього світу довели, що, відсікаючи пряме спілкування між дітьми під час занять (не дозволяючи їм перемовлятися, підходити один до одного, обмінюватися думками), ми робимо кожну дитину більш безпорадною, незахищеною, несамостійною, а тому значною мірою залежною від учителя, схильною у всьому наслідувати його й н$е шукати власної точки зору. Роз’єднуючи дітей, ми робимо їх більш піддатливими нашому впливу, але менш творчими і самобутними. З’єднуючи дітей, ми створюємо для них грунт, у як$ому виросте самоповага, почуття особистої гідності, які можливі тільки серед рівних собі.\nА з почуттям особистої гідності, з цією основою емоційного благополуччя у багатьох дітей не все гаразд. Є, наприклад, учні, які ніколи не підтримують руку, мало всміхаються, на виклик до дошки реагують боляче. А ми й не запрошуємо їх до дошки поодинці. Такі діти вибирають с$обі надійних товаришів і виходять удвох, утрьох. Навіть найтривожніша дитина у такій компанії почуватиметься впевнено і через деякий час переконається, що нічого страшного біля дошки немає. На деякі запитання вчитель пропонує відповідати колективно. Він дає час на обговорення: “якщо ти знаєш відповідь, скажи сусідові пошепки,$ якщо він згоден, візьміться за руки і покажіть, що ви готові відповідати. Якщо не згоден, спитай його думку. Може ти не зовсім правий, а він тобі допоможе?” – і так у класі на одне і те ж запитання народжуються нові варіанти, адже діти у грі талановитіші за своїх учителів. Дитячі знахідки о$бов’язково оголошуються, обговорюються, заохочуються, виділяються найбільш раціональні. Кожен, хто відповідає звертається до всіх учнів. Кожен, хто слухає, може бути захопленим, згідним, незгідним, невдоволеним відповіддю. Він має право на будь-яку реакцію, крім неуваги, і тому на перших же уроках вводять$ся жести, які виражають різні ставлення до сказаного. Мета всього цього – звести до мінімуму пасивне перебування дитини на уроці, яке потім вплине на подальший розвиток комунікативного розвитку.\nКеруючись метою виховання навичок спілкування та спі$вробітництва для того, щоб навчити вчитися маленького школяра, докорінно змінюється зміст діяльності вчителя в розвивальному навчанні. Тепер головне його завдання не “донести”, “пояснити” і “показати” учням, а організовувати спільний пошук розв’язання завдання, яке виникло перед ним. Учитель виступає як режисер міні-вистави, що народжується безпосередньо в класі. Нові умови навчання потребують від учителя вм$іння вислухати всіх бажаючих з кожного питання, не відкидаючи жодної відповіді, стати на позицію кожного відповідаючого, щоб зрозуміти логіку його міркування й знайти вихід з постійно мінливої навчальної ситуації, аналізувати відповіді, пропозиції дітей і не$помітно вести їх до розв’язання проблеми. Навчання логіки, дискусії, діалогу розв’язання навчального завдання не передбачає швидкого одержання правильної відповіді, можливі ситуації, за яки$х діти не зможуть на одному уроці відкрити істину. Виправданість такої логіки, будування процесу навчання підтверджується дослідами Н. Н. Подьякова, який писав, що правильно побудований процес мислення характеризується тим, що виникнення нечітких, невиразних знань, питань випереджає процес мислення, тим менше можливостей його розвитку.\nРозвивальне навчання може існувати без постійного навчального спілкування, при якому учень, зрозумівши, чого він не знає, не вміє робити, сам починає активно діяти, включаючи в $цей процес учителя, як досвідченого партнера. Думка вчителя при цьому сприймається дітьми як одна з можливих точок зору, яку треба співвіднести з власною, і думками інших учнів. Необхідність такого спілкування випливає з природи пошукової, дослідницької діяльності за$ якої пошук істини поодинці неможливий, необхідний колективний пошук, який супроводжується постійним обміном думками. Дорослий може реально будувати спілкування з дитиною на уроці лише в тому випадку, коли він постійно утримує особливості дитячої точки зору на предмет на самого себе.\nЗ перших уроків впровадження групових форм робот$и повинно бути спрямоване на те, щоб ситуативна допитливість переросла в стійкі пізнавальні інтереси, щоб культура $дискусії відшліфовувалась, щоб дитячі питання й здогадки, випереджуючи плани вчителя, виникли на завтрашньому уроці, щоб діти самі ставили проблему наступного уроку, спонукаючи вчителя повідомляти нову інформацію. Психологи розвивального навчання виділили три провідні характеристики навчального співробітництва дитини з дорослим:\n1) воно несиметричне, дитина не імітує дорослого. Пошук відсутніх у дитини знань чи способів дій $може відбуватися тільки тоді, коли дорослий не дає готових зразків та визначень. Учитель може стимулювати й раціоналізувати дитячий пошук, але не повинен його продемонструвати. Отже, основна форма спілкування учителя й учня – неімітаційна, несиметрична, де дитина не робить теж саме$, що й дорослий;\nУ ситуації невизначеності, а це ситуація перших шкільних днів, коли дитина ще не знає, чого від неї чекають оточуючі, різко зро$стають імітаційні тенденції. Першокласники копіюють учителя буквально у всьому. Вчитель може закріпити імітаційну форму взаємодії з класом, і учні будуть наслідувати його, з задоволенням повторюючи дії, слова, думки дорослого. Але дуже важливо з першого дня показати класу, що від нього чекають здатності говори$ти і діяти по-своєму.\nЗавдання розвивального навчання – навчити дітей самостійно міркувати, уміння сперечатися, відстоювати свої думки, ставити запитання один одному. Психологи стверджують, що “інкубатором” самостійного мислення, пізнавальна ініціатива дитини є не індивідуальна ро$бота під керівництвом найчутливішого вчителя, а робота в групі спільно діючих дітей. Усовою народження перших пізнавальних запитань до вчителя є суперечка між дітьми, які пропонують різні способи розв’язання спільного завдання. Тут з’$являється ще одна важлива проблема: організувати роботу так, щоб їхня дискусія була змістовною, не переросла у взаємо-звинувачення, конфлікт. Для цього співбесідники повинні в$міти:\nПочаткова узгодженість дій досягається на пе$рших порах за допомогою введення “етикету”, правил ввічливості суперечки.\nЗвичайно, не всі першокласники здатні виробити та аргументувати особисте м$іркування навіть у найелементарніших завданнях. Багато з них ще не здогадуються про те, що вони щось знають, не довіряють собі і потребують підтримки. Учитель розуміє, що нормальна, рівноправна дискусія можлива тільки в атмосфері довіри й доброзичливості. Тому у ризиковану ситуацію суперечки розходження він вводить дітей тільки після встановле$ної згоди, взаємного інтересу, прихильності один до одного16.\n5 а). Деякі спеціалісти вважають, що існують універсально-конфліктні або хронічно несумісні люди, для яких стан конфронтації, протиборства такий же природний, як для інших “мирне $співіснування”, співробітництво, взаємна поступливість. Для дітей молодшого шкільного віку стан конфронтації також властивий, але відсоток їх дуже низький. Іїні властивості не так широко виявлені, так як психіка дитини є ще нестійкою, яка піддається впливові. Тому у дітей важко чітко визначити цей стан. Але полічено, що в кожній групі дітей є свій “демон”. Для таких дітей характерна позиція: все $говорити у вічі, причому найчастіше неприємне, зіштовхувати інших.\nХарактерні емоційні оцінки, спрямованість висловлювань одного й другого. Не схильні до суперечок кажуть: “Ви знаєте, тут Н. сказав про тебе…” і перелічують можливі позитивні риси і якості. Схильні до сварок починають приблизно та$к само, але перераховують недоліки, негативні властивості, які можуть образити.\nПерший варіант – коли одні із сторін виправдовує себе, або погоджується із претензією, але тільки у даний момент. Цей прийом найчаст$іше використовує “співбесідник”.\nДругий варіант – конфронтація – несприятливий та малопродуктивний спосіб розв’язання конфлікту, коли ніхто не бере до уваги по$зиції іншого. Єдиним позитивним моментом конфронтації є те, що експериментальні ситуації дозволяє побачити слабкі і сильні сторони іншого, зрозуміти інтереси. Частіше таким варіантом користуються хлопці. Дівчата рідко вдаються до цього варіанту.\nТретій варіант – примус. Це тактика прямолінійного розв’язування того варіанту завершення суперечки, який влаштовує ініціатора. Найчастіше до примусу вдаються діти, які впевнені у сво$єму абсолютному впливові та владі. Цей вихід із конфлікту є найнесприятливішим для збереження стосунків. Дитина не реагує позитивно, так як такий співрозмовник нагадує дорослого, батька.\n5 б). Психологи розробили методику пр$оведення конструктивної суперечки, яка може бути використана у розв’язанні особистих стосунків. Так, розвиток конструктивної суперечки повинен мати 3 чисті й послідовні фази.\nПерша фаза – вступна. Той,$ хто постраждав у конфлікті, повинен сказати, що хоче сперечатися або заперечити Н.: “Я хочу з’ясувати те-то і те-то, чаму ви вчинили так або не зробили того?”\nДруга фаза – середня (власне суперечка). Говори по суті суперечки, а не “навколо”. Обов’язково відреагуй на висловлене непорозуміння, $критику. Відкладіть свою думку конкретно і чітко.\nЯ дізнався про щось нове з$і спірного питання про співбесідника. Я навчився чогось нового.\n$Позитивний емоційний стан.\nНапруженість лишилася, або навіть посилилася. Прийшло почуття розчарування: “для чого це по$трібно?”\nСуперники ще більше віддалилися одне від одного$. Відчуження стало ще сильнішим. Виникло почуття ще більш нерозуміння предмета суперечки і, головне, одне одного.\nПр$облема, що поділяє суперників, вирішилась на користь обох. З’явився досвід на майбутнє. Обов’язкове вибачення і прощення обох сторін.\nОтже, вже сам факт знання, що таке конкретність суперечки, включення у не$ї, чесна боротьба надають суперечці розуму, іронічності відносно себе, без чого міжособливе спілкування та особисті відносини утруднюються. Результат суперечки дає можливість оцінити інформаційну користь спілкування, емоційний стан$, єдність, відмінність стосунків.\nУвага до психологічних особливостей дівчаток і хлопчиків позитивно позначається на ефективності їхнього співробітництва у колективі. Знання відмінностей психології статей у спілкуванні просто необхідні.\nОдна з головних тенденцій перехідного віку – переорієнтація спілкування з ровесниками.\nПоведінка $підлітків за самим своїм змістом є колективно-груповою. По-перше спілкування з однолітками – дуже важливий, специфічний канал інформації, по якому діти дізнаються проте, що їм з різних причин не повідомляють дорослі. По-друге, це – специфічний вид міжособових стосунків. Групова$ гра та інші види спільної діяльності виробляють навички соціальної взаємодії, співвідносити особисті інтереси з громадськими.\nПоза товариством ровесників, де взаємовідносини будуються принципово на рівних засадах і статус треба заслужити і вміти його підтримувати, дитина не може виробити необхідних дорослому комунікативних властивостей. Змагання у групових взаємовідносинах, яких немає у відносинах з батьками, також є цінною життєвою школою.\nПо-третє, це специфічний вид емоційного$ контакту. Створення групової приналежності, солідарності не тільки полегшує підліткові автономізацію від дорослих, але й дає змогу йому надзвичайно важливе почуття емоційного благополуччя та стійкості.\n5 в). Психологія спілкування молодшого школяра базується на основі суперечливого переплетення двох потреб: відокремлення і спілкування, тобто потреби у приналежності до якоїсь$ групи або спільності.\nВідокремлення найчастіше вивляється у емансипації $від контролю старших. Однак воно діє і в стосунках з однолітками. У перехідному віці змінюється уявлення про суть таких понять як “самостійність” і “усамітнення”. Діти здебільшого трактують їх як певний фізичний стан (“немає нікого навколо”), діти наповнюють ці слова психологічним змістом, наділяючи їх не тіль$ки негативною, але й позитивною цінністю.\nПочуття самотності й не прикаяності пов’язане з віком, становленням особистості, породжує невгамовне бажання спілкуватися та групуватися з ровесниками, у товаристві яких вони знаходять або сподіваються знайти те, в чому їм відмовляють дорослі: спонтанність, емоційне тепло, визначення власної значущості. Ти$пова риса дитячих груп –конформність. Таке протиріччя, коли індивідуальність утвердження через однозначність, подібність, може тривожити хлопчиків.\nМожуть існувати різні види спілкування, виконуючи різні функції, їх питома вага та значиміст$ь з віком змінюються. Змінюються і місця зустрічей. Найчастіше зустрічаються у когось удома. З віком зустрічі переходять на вулицю.\nСлід відзначити, що комунікативні риси і стиль спілкування хлопчиків і дівчат не цілком однакові. Це стосується рівня спілкування і характеру афіліації.\nНа перший$ погляд, хлопчики будь-якого віку більш схильні, ніж дівчатка до спілкування. З самого раннього віку вони активніше вступають у контакт з іншими дітьми, затівають ігри. Почуття приналежності до групи однолітків і спілкування з ними для хлопчиків значно важливіше, ніж для дівчат. Однак відмінності між статями на рівні спілкування не$ тільки кількісні, скільки якісні. Хоча силові ігри приносять хлопчикам задоволення емоційне, їм притаманний дух змагання, інколи гра переходить у бійку. Зміст спільної діяльності, власний успіх у ній важить для хлопчиків більше, ніж наявність індивідуальних симпатій до інших учасників гри.\nСпілкування дівчаток виглядає пасивнішим, зате дружнішим і більш вибірковим. На відміну від хлопчиків дівчата вступають у контакт з тими, хто їм подобається, зміст спільної діяльності д$ля них порівняно другорядний.\nЗ раннього віку хлопчики тяжіють до більш екстенсивного, а дівчатка – до інтенсивного спілкування. Хлопчики частіше грають великими гр$упами, а дівчатка по-двоє, то-троє. Щоб полегшити свої комунікативні труднощі діти використовують цілий ряд специфічних хитрощів, стратегічних прийомів. Постійно заклопотані собою і уявляючи, що інші поділяють їхню заклопотаність, діти як правило, діють у розрахунку на “деяку уявну аудиторію”. Перебільшуючи свою унікальність і особливість, вони часто с$творюють собі “особистий світ”, вигадану біографію, підтримання якої вимагає постійних зусиль. Тому дитяче спілкування часто напружене, неприродне і має подвійний план. Здійснення заборонених акцій також має свій другий план, розрахований на явну аудит$орію. Коло інтересів і спілкування дитини молодшого шкільного віку рідко виходить за межі класу та сусідів.17\n6 а). Факти, накопичені психологічною наукою, показують, що 1-ше враження про другу людину являє собою явище, обмежене в часі і обумовлене, як особливостями людини так і характеристиками сприймання. Своєрідність 1-го враження визначається ситуацією спілкування, де розкриваються дані комутаторів, знаходячи своє виявлення в вербальній і невербальній формах. В процесі розвитку взаємодії 1-ш$е враження стає смисловим.\nОсобливості спілкування молодших школярів визначають характеристики сприймання ними інших людей. Молодші школярі не можуть повно розуміти, що відображається на розумінні другого чоловіка. Характеризуючи його особливість, діти називають особливості поведінки в конкретних$ умовах. Оцінюючи другого чоловіка, часто повторюють оцінку авторитетного лиця (особи).18\nНайбільш авторитетною особою для дитини є батько чи мати, тобто сім’я. Сім’я, в якій закладаються основи всіх моральних якостей людини і формуються найперші духовні потреби, відіграє велику роль у формуванні нової людини, яке відб$увається насамперед через спілкування. Як свідчать психологічні дослідження, надзвичайно важливу роль у процесі формування духовних потреб особи відіграють емоційні контакти при спілкуванні дитини $з батьками, прагнення старшого покоління передати дітям свої моральні цінності, втілити в їх духовному обличчі свій моральний ідеал.\nДуже важливим соціально-значущим почуттям є любов батьківська до дітей. Яке воно те почуття? Це залежить в основному і від емоційного досвіду спілкування ще в роки дит$инства. Дітей передусім емоційно вражає поведінка батьків, їхнє ставлення один до одного. Афективна насиченість спілкування між членами сім’ї, переважання позитивних та негативних емоцій істотн$о відбивається на самопочутті дитини. Психологічний клімат сім’ї – це один із могутніх факторів емоційного впливу на дитину. Від атмосфери в сім’ї, від морального обличчя батьків великою мірою залежить спрямованість активності дитини, її позитивне або негативне самопочуття, характер особистісних очікувань підростаючої осо$бистості щодо оточуючих людей. Особистісні очікування дитини є однією з форм прояву її самосвідомості, вони мають характер установок, завдяки яким на чуттєвому рівні здійснюється актуалізація досвіду спілкування дитини з оточуючими і виникають такі переживання, які служать емоційною підготовкою дитини до нових контактів.19\nУ дітей треба розвивати себебачення вважав Сухомлинський. Сам Сухомлинський володів даром рефлексії у міжособистісних стосунках, особливо, коли йшлося про дитячу особистість. Поради до дітей В. Сух$омлинського “Умій відчути поряд із собою людину, вмій розуміти її душу, бачити в її очах с$кладний духовний світ – радість, горе, біду, нещастя. Думай і відчувай, як твої вчинки можуть відбитися на душевному стані іншої людини”.20\nВихованню у дитини здатності рефлексії, потреби орієнтуватися на оточуючих як засобу розвитку вміння критично оцінювати свою поведінку з урахуванням можли$востей наслідків для інших людей і для себе Сухомлинський надавав значення в умінні “відчувати душу” іншої людини. У здатності розуміти її душевний стан, що є важливими основами доброго, гуманного спілкування. У книзі “Як виховати справжню людину” автор звертається до дітей: “Не завдавай своїми вчинками, своєю поведінкою болю, кривди, турботи іншим людям. Умій підтримати, допомогти підбадьорити людину, в якої горе… не будь байдужим”.21\nОбгрунтовуючи практичну необхідність гуманних взаємин між вихо$вателем та дитиною, між самими дітьми.\nСухомлинський бачить у винятковій ролі, яку відіграють у цьому відношенні батьки: чи стане дитина гідною людиною, щасливою, чи принесе щастя іншим. Дитина, батьки якої глибоко сердечно, красиво люблять одне одного, душевно красива, з нею приємно спілкуватися. В її душі$ мир і спокій, моральне здоров’я.22\nВелику роль оточуючого середовища, в якому перебуває дитина, оскільки вони несуть вирішальну роль, і люди, що оточу$ють з усім багатством відносин.\nПоказником рівня соц.-комунікат. активності, її праксологічного комп$онента може слугувати контента аналіз відповідей мол. школярів на запитання: “Хто із ровесників турбується про тебе, допомагає, ділиться, підтримує?”, “Хто часто відмовляє?”\nРозподіл учн. за рівнем праксеологічного компонента соц.-ком. активності школи м. Борисполя.\nЗаг. х-ки розподілу вихованців за рівнями вияву деструктивної (-1, -2, -3) та конструктивної (1, 2, 3) КА (за груповою експертною оцінкою учнів, в %).\n$№ п/п Рівні -3\n1. 1 класи 6,3 9,4 12,5 37,5 15,6 12,5 6,2\n2. 2 класи 6,9 10,3 10,3 20,7 20,7 24,8 6,9\n3. 3 класи\n5,8 4,2 7,3 22,8 22,8 38,3 9,4\n4. разом 6,3 7,9 10,0 19,7 25,0\nЯк видно з таблиці, тривале перебування учня в системі взаємостосунків класного колективу поступово стишує конструктивну соц.-ком. акт. – з 34,3% уч. 1 кл. до 52,3 у 3-му. Але залишаються частини учнів з деструктивними проявами (КА 24,2%), що потребує регулювання і кор$екції взаємостосунків між учнями через утвердження у спілкуванні ціннісних орієнтацій гуманістичної спрямованості – аксиологічний (ціннісно-орієнтаційний) компонент соціально-комунікативної активності.\nАксіологіний компонент соц.-к. акт. репрезентує собою оцінні зв’язки що містять$ думки, уявлення про ті чи інші властивості однолітків, риси їхнього х-ру, вчинки. Переважно це оцінювання типу “подобається — неподобається”. Вони і є критеріальним підгрунтям формування ціннісних орієнтацій у сфері спілкування, свого соціального “я”.\nЦіннісні орієнтації щодо особистісних позитивних і негативних якостей однокласників можна визначити за допомогою контент??? аналізу відповідей учнів на запитання: “Хто з однокласників тобі найбільше подобається? Чому?”, “Хто з однокласників менше, або зовсім не подобаються? Чому?” Якщо перша частина цих двох запитань стосується вибору конкрет$них учнів класу, то друга – “Чому подобається – не подобається?” дає змогу з’ясувати зм$іст ціннісних орієнтацій у сфері спілкування того чи ін. класу.\n1. Оцінки із погляду властивих онок. характеристик інтрандивідного розвитку (“сильна”, “весела”, “симпатична”).\n2. Оцінки з погляду властивих однокласнику інтеріндевідних особистісних характеристик (“добра”, $“друг”, “товариський” – стан друг другу).\n3. Оцінки з погляду властивих однокласнику метаіндивідних, заг.-людських характеристик(“організатор”, “людяний”, “патріот”).\nНе змогли відповісти групі\nТаблиця 2. Загальний розподіл емоц.-смислових оз.\n№ п/п Групи ну$льова перша друга третя\nклас АБС % АБС % АБС % АБС %\n1. 1 клас 0 0,0 34 56,7 17 28,3 9 15,0\n2. 2 клас 0 0,0 25 28,4\n52 59,1 11 12,5\n3. 3 клас 0 0,0 12 18,2 45 68,2 9 13,6\nразом 0 0,0 71 29,2 114 46,9 29 11,9\nЗ класу в клас зни$жується питома вага оцінок 1 групи – з 56,7% до 18,2%. Значний вплив змісту, форми навч. процесу на формування ціннісно-смислової свідомості, мол. школярів у напрямку соціалазації. Вчителі повинні віднаходити засоби у роботі мол. школярами для розвитку спілкування між дітьми.\nЗабезпечимо дітям готовність до спілкування.\nВажливим аспектом готовності дітей дошкільного навчання є готовність до спілкування з дорослими. Адже це основний засіб інформативного й емоційного впливу на дітей, а також важливий засіб $обміну інтелектуальними й моральними цінностями. Але спілкування з однолітками, про яке йдеться у цій публікації – не менш важливе. Бо в міжособистісному спілкуванні відбувається найбільш природний і невимушений розвиток взаємовідносин, їх вияв і реалізація. Спілкування з ровесниками емоційно насичене, воно нестандартне, вільне, ініціативне, оскільки дитині важливіше висловитися самій, ніж вислуховувати іншого. Спілкування з однолітками багатше і різноман$ітніше, ніж з дорослими, бо включає управління діями партнера, їх контроль, показ своїх зразків, порівняння з собою, тощо. Якщо під час спілкування з дорослими дитина вчиться говорити й діяти правильно, слухати і розуміти інших, то в спілкуванні з однолітками – самовираження вступати в різноманітні стосунки. Тому дуже важливо, щоб на початок вступу до школи діти навчилися правильно будувати свої ст$осунки із своїми ровесниками. Але цьому, на жаль, часто заважають такі негативні риси особистості як замкненість, сором’язливість, нев$певненість у собі, що супроводжуються неадекватно заниженою самооцінкою.\nПропоновані вправи допоможуть позбутися негативних проявів у поведінці дітей та розвивати їхні комунікативні вміння. Вправи для дітей молодшого шкільного віку.\nДвоє дорослих розгойдують ковдру, яку тримають за краї. Це – “корабл$ик”. У ньому лежить дитина. На слова “Тиха, спокійна погода, штиль”, — усі діти учасники гри зображують гарну погоду. На слова: “Буря! Шторм!”, вони починають “створювати шум”, “кораблик” хитається сильніше. Дитина, яка знаходиться в кораблику має перекричати бурю “Я не боюся бурі! Я – найхоробріший матрос!”\nГра підвищує самооцінку, виховує впевненість у собі.\nДіти шикуються один за одним, поклавши руки на плечі того, хто стоїть попереду. Ведучий – “паровоз”. Він вільно рухається, долаючи перешкод$и – уявні ліс, гори, ріки, обійшовши подвір’я чи кімнату один раз, ведучий стає, в кінці “потягу”, місце “паровоза” займає дитина, яка стояла за ним. продовжують гру доти, доки кожен не побуває в ролі “паровоза”. Після гри “потяг” може зійти з колії, і всі “вагони” падають.\nГра допомагає подолати сором’язливість, розвиває активність, організованість, створює настрій. Ця гра, як і всі ігри “без слів” допомагає невпевненій дитині легше контактувати з ровесниками.\nЯ та інші.\nДитині пропонується розповісти п$ро свого друга, маму, тата, бабусю, дідуся. Важливо, щоб дитина могла висло$вити свою думку підкреслити позитивні риси іншого. Можна запропонувати розповісти і про себе виділяючи позитивні та негативні риси, акцентуючи увагу на позитивних.\nВправа розвиває вміння висловити думку.\nВаріант 1. Дитина грає з дорослим або ровесником. Вона дивиться у “дзеркало”, яке повторює всі її рухи$ і жести. “Дзеркалом” є партнер по грі.\nВаріант 2. Група дітей грає. Одна дитина зображує когось із групи. “Дзеркало” вказує, кого зображувала дитина.\nГра корисна для пасивних не впевнених у собі, мовчазних дітей. Допомагає розкрити$ся, почуватися розкутіше.\nДітям пропонується по черзі закінчити кожне з речень:\nУчнів можна пояснити ту чи іншу відповідь.\nЦя вправа сприяє підвищенню впевненості в собі, в своїх силах, р$озвиває вміння висловлювати власні думки.\nВправа починається зі слів: “Мені подобається в тобі…”. Дитина говорить це всім учасникам гри-вправи – дітям. Інші учасники також говорять компліменти всім, кому хочуть. Але вони мають бути різними і обов’язково правдивими.\nПісля гри учасники гри обговорюють, що вони відчували, що нового про себе дізналися, чи сподобалося їм говорити компліменти.\nВправа сприяє розвитку вміння висловлювати свої думки і почуття, а також бачити взаєморозуміння та прихильність інших, які є важливими компонентами при спілкуванні.\nСуть гри полягає в тому, що на сконстр$уйованих власними руками паперових літаках діти пишуть побажання, хто кому хоче. Воно має стосуватися конкретної особи. По команді “запускають” літаки адресатам.\nГра – добрий діагностичний показник взаємовідносин дітей у групі (класі), справляє у вираженні доброзичливого ставлення до ровесників, вчить виявляти і приймати знаки уваги.\nСидячий і стоячий.\nОдна дитина сидить, інша – стоїть. У такому положенні вони намагаються вести розмову. Через кілька хвилин міняються$ позиціями. Таким чином кожен співбесідник практично усвідомлює важливість спілкування на рівні очей. Після виконання вправи діти діляться св$оїми враженнями.\nВправа-гра спрямована на те, щоб показати значення неправильних засобів спілкування.\nСпина до спини.\nДіти сідають спиною один до одного. Це може дитина й доросл$ий. Їм пропонується домовитися про щось один одному. Після вправи співрозмовники діляться враженнями і своїми відчуттями. Дорослий може допомогти їм запитаннями: “Чи було вам зручно?”, “Чи не хотілось щось змінити?”\nВправа-гра спрямована на те, що показати важливість бачити свого співрозмовника під час розмови.\nКазка по колу.\nДітям пропо$нується обрати тему своєї казки. Потім вони сідають у коло і по черзі, тримаючи в руках “чарівну паличку”, придумують історії. Перша дитина починає, друга продовжує і так усі діти.\nПотім проводиться обговорення, під час якого учні висловлюються, чи сподобалась їм казка, що вони відчули придумуючи її.\nТаке придумання казки допомагає кожній дитині виразити думки, вчить адекватних способів взаємодії, розвиває взаємодопомогу, вміння спокійно вислухати співрозмовника.\nЦе лише деякі прийоми, які можна використати, навчаючи спілкування невпевнених, $замкнених, сором’язливих, із заниженою самооцінкою дітей.\nГра має велике значення для дитини. У грі існує об’єктивна свобода для дитини. Тут діти мають змогу самостійно без дорослих розподіляти ролі, контролювати один одного, стежити за точністю виконання, вести свій діалог. Гра стає сьогодні школою соціальних відносин для кожної дитини. Під час гри дитина ознайомлюється з великою кількістю почуттів і взаємовідносин, стосунків гри спілкування, вчиться розрізняти добро і $зло.1\nП. Ш. 6’97 “Роль гри у навч. і вих-ні молод. шк.”\nСаме в іграх розпочинається невимушене спілкування дитини з колективом класу, одним з другим.\nУшинський К. Д. “Вибрані педагогіч$ні твори”, К., ”Радянська школа”, 1949, с. 213.\nІгри можна поділити на предметні та сюжетні. Предметні призначені для пізнання нових явищ і закономірностей, крім тих, які містять зв’язки та стосунки із іншими. Сюжетні ігри характеризуються тим, що охоплюют$ь закономірності людської діяльності й спілкування. Вони поділяються на виробничі й тренінгові.\nВиробничі поділяються на імітаційні, рольові, ділові. Вони є складними. Ділові потребують певного досвіду, який можна набути у навчальних іграх інших видів.\nЩодо рольових відношень у сюжетних іграх їх прийнято ділити на симетричні й асиметричні. При симетричних рольових відносинах комуніканти (учасники гри) виступають носіями однієї соціальної ро$лі, наприклад, брат – сестра, учень – учень. Ситуації такого спілкування спрямовані на розвиток умінь будувати взаємовідносини з носієм ідентичної ролі, обговорювати і вирішувати проблеми в межах з$агального соціального комплексу.\nАсиметричні відношення спостерігаються тоді, коли учасники спілкування різняться між собою соціальними ознаками. Наприклад, учень – учитель, учень – учень, якщо вони належать до різних вікових груп. Асиметричні відносини впливають й на мовну поведінку відносно до ролі та статусу партнера.\n“Уроки математи$ки з елементами гри”. В. Якентошек С. 21-22, 6’97\nЧому гра так подобається дітям? Тому, що гра дарує радість і захоплення, несподіванки.\nВ іграх виховується культура, спілкування дитини, взаємодія між учнями. Гра потребує від учня зібраності, витримки, бажання допомогти. Основна мета цих сучасних ігор допомогти дітям вдивлятися, прислухатися.\nТест на визначення здатності дитини $до спілкування.\nПрочитай це питання і дай відповіді “так” або “ні”.\n1) Чи любиш ти більше говорити, ніж слухати?\n2) Можеш знайти тему для розмови з незнайомою людиною?\n3) Чи завжди ува$жно слухаєш?\n4) Чи любиш давати поради?\n5) Якщо тема розмови нецікава, чи покажеш це співрозмовникові?\n6) Чи дратує тебе, коли тебе не слухають?\n7) У тебе є власна думка з будь-якого питання?\n8) Якщо тема розмови незнайома – ти продовжуєш розмову?\n9) Чи любиш бути у центрі уваги?\n10) Чи вмієш добре говорити?\nТепе$р нарахуй собі по одному балові за кожну позитивну відповідь і підрахуй загальну суму балів. Як$що ти набрав:\n1-3 бали. Ти або мовчун, або настільки любиш спілкуватися, що тебе прагнуть уникати.\n4-8 балів. Ти може і не дуже прагнеш спілкуватися, але завжди уважний і приємний співбесідник.\n9-11 балів. Напевне, людям дуже приємно спілкуватись з тобою. І друзі без тебе не можуть обійтися. Це чудово. Але дай висловитись і іншій людині!\n1. Є. М. Ільїн “Мистецтво спілкуватися.” стр. 17-19.\n2. Прохоров А., Генин Г. «Особенности психологических состояний младших школьник$ов» Вопросы психологии, 1998 № 4 – С, 42-53.\n3. А. Д. Добрович “Вихователеві про психологію”, с. 25-27.\n4. Ключников С. “Розумієш – приймай”. Комс. жизнь 1990-№ 10 – С, 16-20.\n5. “Тести для всіх” Т. М. Орлова Передмова: О.М. Добророродне$ва, К: Довіра, 1993, 22С.\n6. М.Й. Боришевський Взаємини в учнівському колективі і формування особистості”. с. 55-58\n7. Управління освіти Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Обласний інститут удосконалення вчите$лів. “Культура поведінки і спілкування людей”. с.8-10\n8. Непомящая Н.И. Відносини з іншими. –М.: 1992. с.52-97.\n9. Журнал “Початкова школа” – “Особистість, як вона влаштована” В.В. Гулепко, №4. 1991 р. (м. Київ)\n10. “Гуманізація навчальних взаємин у всіх ланках шкільної життєдіяльності” А. Сущенко.\n11. В.А. Крутецький Псих$ологія –М.: Просвещение, 1974, с.155, 160.\n12. Киричук О.В. Формування в учнів активної життєвої позиції –К.: Радянська школа, 1982 р.\n13. Вісковитова Т. Автореферат. Проблема генезису діагностики і психологічно-педагогічної корекції затримки психічного розвитку у дітей. -К.: 1997р.\n14. Початкова школа 1998 р. №12. с.7-9.\n15. Головань Н.О. Особливості спілкування$ і відособлення у першокласників // Психологія: Респ. наук. метод. зб. Вип. 37 –К.: 1991, с.61-68.\n16. Спілкування та співробітництво учнів на уроці – один з головних принципів формування особистості в системі розвивального навчання О. Чеснокова вчитель поч. класів ЗОШ №122 $м. Харкова,, організатор-методист розвивального навчання.\n17. Початкова школа №5, 1989, Як ти розмовляєш?\n1$8. Виготський Л.С. Дитяча психологія Т.4. 1984, 431 с.\n19. Психологія виховного впливу сім’ї а дитину С.П. Тищенко –К.: 1982 р. С.5-9, серія VII “Педагогіка” №11.\n20. Сухомлинський В.О. Вибрані твори У 5 т. –К.: 1977, Т.2, с.235.\n21. Сухомлинський В.О. Вибрані твори У 5 т. –К.: 1977, Т.2, с.253.\n22. Сухомлинський В.О. Батьківська педагогіка –К.: 1978, с.192.\n23. Початкова школа, 98 12 стр 7-9.\n2. Прохоров А., Генин Г. «Особенности психологических состояний младших школьников» Вопросы психологии, 1998 № 4 – С, 42-53.\n4. Ключников$ С. “Розумієш – приймай”. Комс. жизнь 1990-№ 10 – С, 16-20.\n5. “Тести для всіх” Т. М. Орлова Передмова: О.М. Доброророднева, К: Довіра, 1993, 22С.\n6. М.Й. Боришевський Взаємини в учнів$ському колективі і формування особистості”. с. 55-58\n7. Управління освіти Івано-Франківської обласної державної адміністрації. Обласний інститут удосконалення вчителів. “Культура поведінки і спілкування людей”. с.8-10\n11. В.А. Крутецький Психологія –М.: Просвещение, 1974, с.155, 160.\n13. Вісковитова Т. Автореферат. Проблема генезису діагностики і психолог$ічно-педагогічної корекції затримки психічного розвитку у дітей. -К.: 1997р.\n15. Головань Н.О. Особливості спілкування і відособлення у $першокласників // Психологія: Респ. наук. метод. зб. Вип. 37 –К.: 1991, с.61-68.\n16. Спілкування та співробітництво учнів на уроці – один з головних принципів формування особистості в системі розвивального навчання О. Чеснокова вчитель поч. класів ЗОШ №122 м. Харкова,, організатор-методист розвивального навчання.\n18. Виготський Л.С. Дитяча психологія Т.4. $1984, 431 с.


Програма навчальної дисципліни "Проектування баз даних".\nПрограма навчальної дисципліни Проектування баз даних.\nМетою викладання навчальної дисципліни “Проектування баз даних” є формування світогляду, методологічного уявлення і знань у студентів по теоретичних основах реляційних баз даних і проектуванню баз даних на основі принципу нормалізації; ознайомлення з основами створення проекту бази даних за допомогою SQL Server та ADO.NET і навчання застосуванню їх при розв’язанні конкретних задач.\nОсновними завданнями вивчення дисципліни “Проектування баз даних” є: 1)навчити розуміти базові підходи до проектування реляційних баз даних та теоретичні основи СУБД SQL Server 2008; 2)познайомити з мовою маніпулювання даними Transact-SQL; 3)навчити розуміти технологію роботи з документами XML, управління просторовими даними та повнотекстовий пошук; 4)прищепити навички застосування об’єктної моделі Microsoft ADO.NET, котра включає компоненти сутностей та компоненти керованих постачальників для розробки інформаційних систем з базами даних.\nЗгідно з вимогами освітньо-професійної програми слухачі повинні знати основні поняття і методи реляційних баз даних; вміти застосовувати концептуальне проектування, логічне проектування та фізичне проектування баз даних;\nКурсовое проектирование по дисциплине>>


Час зупинився, а життя - ні: репортаж із чорнобильської зони відчуження - Новини України\nza.in.ua » Суспільство » Час зупинився, а життя – ні: репортаж із чорнобильської зони відчуження\nОпубліковано: 14.12.2019. Автор: Мирослава БЗІКАДЗЕ. Київська область\nДесятки тисяч загиблих, більше сотні тисяч стали інвалідами, ще понад півмільйона відчули згубний вплив радіації на власному здоров’ї. Це лише приблизні підрахунки наслідків однієї з найтрагічніших сторінок в нашій історії – Чорнобильської катастрофи, яка того квітневого дня 1986-го сколихнула увесь світ. Потужність вибуху на четвертому енергоблоці, сьогодні прирівнюють до 300 атомних бомб, скинутих на Хіросіму. Радіоактивному забрудненню піддалося понад 200 тисяч квадратних кілометрів. Окрім територій сучасної України, Білорусі та Росії, радіація накрила більшу частину Європи, а місцями навіть дісталася і до США. Наслідки аварії і досі відчувають на собі мільйони людей по усьому світу. Сьогодні, 14 грудня, в Україні вшановують учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З нагоди цього дня – наш репортаж із зони відчуження, яка вже майже 34 роки вважається «мертвою».\nІ сотні кілометрів колючого дроту\nЩоб потрапити у зону відчуження, так звану 30-кілометрову зону, потрібно пройти суворий контроль на пропускному пункті. Спеціальні дозволи для себе та авто і наявність паспорта є обов’язковими умовами для подальшої екскурсії. Тут усе, як на справжньому кордоні – шлагбаум, паспортний контроль, перевірка особистих даних, підпис, що ознайомлений із правилами техніки безпеки, якими тут нехтувати точно не варто.\nМи заїхали через КПП «Дитятки», що з боку райцентру Іванків Київської області. Насправді ж таких автомобільних пунктів пропуску тут є ще три. Крім того, можна доїхати електричкою зі Славутича. І вже тут, на власні очі побачити жахливі та досі вражаючі наслідки катастрофи: 214 кілометрів колючого дроту, яким огороджено на українській території 2,5 тисячі квадратних кілометрів зони відчуження.\nСеред більшості тих, хто хоче потрапити сюди на екскурсію, іноземці – їх неабияк цікавлять усі подробиці чорнобильської катастрофи. Проте знаходяться і наші відчайдухи, хто перелазить нелегально.\nНа вулицях – дикі кабани та лосі, а у ставку – кількаметрові соми\nПройшовши контроль, чекаємо екскурсовода. Без супроводу ходити зоною відчуження заборонено. Наш гід – полковник Олексій Москаленко. Він від самого початку жив у Прип’яті, працював на ЧАЕС, а тієї трагічної ночі у квітні 1986-го був усього за 400 метрів від реактора, який вибухнув.\nБуло страшно, але ми й самі одразу не до кінця розуміли, що сталося, – пригадує Олексій Тимофійович. – Дружину з чотирирічною дочкою наступного дня евакуювали. Спочатку навіть не знав, куди. Приїхав до них вже згодом. А так увесь час був на станції, служба… Отримав радіоактивний опік обличчя, потрапив до лікарні. Медики «давали» мені п’ять років не більше. Але, як бачите, живий-здоровий, ще й друга дочка через півтора року народилася…\nЗараз Олексій Москаленко на пенсії. Живе у Славутичі, але досі приїжджає проводити екскурсії 30-кілометровою зоною. Тут він знає усе, як своїх п’ять пальців.\nЇдемо до Чорнобиля… За вікнами авто – села із порожніми хатами, вибитими шибками та величезними бур’янами… Наче тут ніколи й не ступала нога людини. Після катастрофи на ЧАЕС із зони відчуження евакуювали близько 130 тисяч мешканців.\nКоли тут не стало людей, природа почала відроджуватися у своєму первісному вигляді, – каже пан Олексій. – А знаєте, скільки тепер у 30-кілометровій зоні диких тварин! Навіть червонокнижних багато. З’явилися чорні баклани, яких тут ніколи не було. Орлан білохвостий аж з Канади прилетів (птах був окільцьований). Є рідкісні породи летучих мишей. На вулицях Прип’яті зараз можна зустріти навіть диких кабанів та лосів. У чорнобильських лісах розвелося багато вовків та бурих ведмедів. А в колишньому ставку для охолодження реакторів розвелося багато різної риби. Є соми завдовжки кілька метрів, але не через радіацію, їх там просто ніхто не ловить, от вони й ростуть.\nЇдемо далі. Навколо – наслідки апокаліпсису. Одне за одним пролітають «осиротілі» села – Черевач (до аварії на ЧАЕС тут мешкало до 500 осіб), Залісся (проживали 3 тисячі осіб)… Зараз обабіч – лише «сліпі», напіврозвалені, подекуди вже й без даху хати, що позаростали бур’янами.\nДехто з евакуйованих згодом повернувся, – продовжує наш гід. – Здебільшого це старші люди, яким просто вже нічого втрачати. Таких у 30-кілометровій зоні живе приблизно 120 чоловік. Вони не бояться радіації, хоча вона тут є. Правда місцями. До прикладу, зараз біля самої «атомки» показники радіоактивного забруднення можуть бути у нормі, а в якомусь селі за 10 кілометрів – «зашкалювати». Свого часу через те, що радіація розповсюджується локально, тут цілі села бульдозерами закопали в землю.\nТакого рівня радіації не витримували навіть роботи\nЗа тими розмовами ми непомітно в’їхали у Чорнобиль. Невеличке містечко, у якому час наче зупинився. На вулицях порожньо – ні автомобілів, ні людей. Але воно не зовсім «мертве». Швидше, перетворилося на місто-музей. Праворуч стела із радянською символікою, трохи далі – маленький магазинчик, забігайлівка із гордою назвою «Кафе», де для туристів продають каву у паперових стаканчиках.\nДо речі, Чорнобиля декомунізація зовсім не зачепила – тут досі є вулиці Радянська, Леніна, а у центрі навіть зберігся пам’ятник «вождю світового пролетаріату». Крім того, чи не на кожному кроці можна побачити «червоні» гасла.\nБільшість будинків порожні, але у деяких вікнах видніються тюлі та навіть горщики із квітами.\nТут живе чоловік 500, – побачивши на нашу зацікавленість, почав пояснювати Олексій. – Це в основному працівники станції, комунальних послуг та пенсіонери, які теж повернулися після евакуації.Тому тут є і пошта, і відділення зв’язку, і навіть банк.\nЛіворуч в очі впадає алея, на якій у два ряди стовпці з табличками. На них – назви населених пунктів. Увінчує цю експозицію скульптура ангела, що дує в трубу.\nЦе меморіал «Зірка Полинь», – пояснює екскурсовод. – На цих табличках – назви усіх полишених населених пунктів зони відчуження.\nПоблизу пожежної частини у Чорнобилі є пам’ятник ліквідаторам аварії на ЧАЕС. Його встановили за власні кошти самі пожежники і він є єдиним в Україні незареєстрованим пам’ятником, бо на це потрібні додаткові гроші. А ще тут є власна виставка роботів, яких залучали до ліквідації наслідків аварії. Загалом тоді було задіяно 15 типів роботів різного призначення. Однак значна їх частина не витримувала високого рівня радіації і ламалася.\nПроцес закриття ЧАЕС триватиме ще майже півстоліття\nДалі «столиця» цієї мертвої «країни» – Чорнобильська атомна електростанція, що знаходиться на околиці міста. Запустили її в експлуатацію у 1977 році. Будували ударними темпами, щоб встигнути до чергової комуністичної річниці. За таких умов дотримання елементарних норм та правил відходили на другий план.\nХоча станція вже давно не виробляє електроенергії , на ній досі працюють люди – майже 3 000 працівників, третина з яких займається підтриманням санітарно-захисних норм, бар’єрів, аби унеможливити подальше розповсюдження радіоактивних матеріалів.\nФотографувати «атомку» можна лише з одного ракурсу, адже це стратегічний об’єкт.\nСумновідомий четвертий енергоблок сьогодні під металевим саркофагом. Його накрили у 2016 році, оскільки попереднє укриття – бетонове – вже почало руйнуватися й існувала загроза обвалу. Подейкують, що місцями були такі тріщини, через які вільно могла б пролізти людина. На той час саме під ним накопичилось найбільше радіоактивних речовин – 95% від усієї кількості, що була на момент вибуху. Тож, обвал міг призвести до дуже великих викидів.\nНове накриття, кажуть, значно надійніше, проте теж не вічне. Граничний термін його експлуатації – 100 років. Ширина саркофагу – 257 метрів, довжина – 150 метрів, а заввишки він навіть «переплюнув» відому статую Свободи у США – 108 метрів. Вага усієї конструкції 36,2 тонни.\nЗагалом же, процес закриття ЧАЕС досить тривалий і дороговартісний. Обраховується мільярдами доларів. Згідно із графіком, повністю закрити станцію мають до… 2064 року. Тобто, на весь комплекс необхідних заходів піде втричі більше часу, ніж вона експлуатувалася.\nДорогою до Прип’яті гід звертає нашу увагу на іншу «пам’ятку» чорнобильської трагедії – «Рудий ліс». Його не часто згадують, розповідаючи про катастрофу. Проте саме він тієї страшної ночі 1986-го прийняв на себе чи не головний радіаційний удар.\nЗнаходиться він через дорогу від ЧАЕС. Ліквідатори пригадують, як за лічені години після вибуху реактора сосни цього лісу на кількох десятках квадратних кілометрів без вогню «згоріли» і стали жовто-рудими. Звідси і назва лісу. Кажуть, через взаємодію ферментів дерева з радіоактивними частками вночі навіть було видно, як сосни світилися. Оскільки крони у цих хвойних дуже щільні та є ефективним природним фільтром, дерева затримали велику частину радіації, що йшла на Прип’ять. Затримали, пожовтіли і осипалися…\nЗгодом, під час дезактивації території, ліс знесли і поховали у спеціально виритих траншеях на глибині два метри. Місцеві пригадують, як рубали дерева не лише роботи, а й люди. Через сильну спеку багато хто працював без захисних масок, дихаючи радіоактивною пилюкою. Про наслідки тоді ніхто і не здогадувався.\nТепер на цій території, яка й досі вважається сильно забрудненою, виріс новий ліс, але більшість його сосен так і залишаються жовто-рудими.\nНімі свідки історії\nМісто Прип’ять зараз моторошне та закинуте. Однак таким воно було не завжди. У далеких 70-х його звели всього за два кілометри від ЧАЕС спеціально для її працівників. На момент аварії тут проживало майже 50 тисяч осіб. Здебільшого молоді сім’ї з дітьми, середній вік яких становив 26-28 років. У 1986-му це місто вважалося чи не найбагатшим в Україні – середня зарплата складала майже 500 рублів (для порівняння, у той час долар у СРСР коштував 62 копійки). Цікаво, що саме Прип’ять стало першим містом, де почали будувати шістнадцятиповерхові будинки. Приватного сектору тут взагалі не існувало, натомість було аж п’ять шкіл, кілька дитсадків, басейн, ресторан, готель та найсучасніший палац культури «Енергетик», зі своїми гуртками. Тут проводили різноманітні вистави, концерти та працювала популярна на той час дискотека «Едісон-2».\nТепер, минувши ще один КПП, колись квітуче місто більше нагадує сюжет відомої комп’ютерної гри «Сталкер». Враження гнітючі: навколо височіють здоровенні багатоповерхівки, які начебто хтось навмисне побудував серед лісу. На траві, заледве припорошеній снігом, валяються ще «радянські» дитячі іграшки – тачка, паровозик, пластмасова машинка, відерце із граблями та лопаткою… Трохи далі видніється синя скринька «Почта», біля сусіднього під’їзду – табличка із написом: «По газонам не ходить». А ще далі, поміж високих дерев – поіржавілий і розбитий світлофор.\nЦе збереглося ще з тих часів. Наче німі свідки більше, як 30-річної історії … – задумано каже наш гід, але вже за якусь мить опановує себе. – Де ми зараз стоїмо – був проспект Леніна. Як бачите, одна його смуга вже геть поросла чагарниками… А там – вулиця Курчатова. То був центр міста, де вирувало життя. Люди там зустрічалися, гуляли, закохувалися…\nВдивляючись у порожні вікна цих будинків, уява мимоволі вимальовує картини із побуту місцевих. Як вони поверталися втомлені з роботи, вмикали світло, обіймали рідних, готували вечерю, про щось мріяли і будували плани… Але це все було до тієї трагічної квітневої ночі 1986-го. Тепер же мертву тишу міста, яке заснуло вічним сном, порушує хіба рипіння снігу під нашими ногами.\nНа даху будівлі басейну зберігся старий годинник. Цікаво, що його стрілки показують саме той час, коли вибухнув 4-й реактор ЧАЕС – 01:23. Чи то якась містична сила його у той момент зупинила, чи пізніше хтось зі стакерів підкрутив, вже достеменно невідомо.\nВзагалі заходити у напівзруйновані будинки Прип’яті туристам не дозволяють, але для нас зробили вийняток. Тож обережно, аби не провалитися у якусь дірку, заходимо всередину готелю «Полісся».\nНа стінах – облуплена фарба, пошарпана стійка рецепції, в кутку валяється іржавий сейф. Два ліфти, мармурові сходи… Будували тут, що називається, з розмахом. Проте за десятиліття усе геть понищилося – щось зруйнував час, до чогось доклали руку мародери.\nКоли була евакуація, в квартирах люди позалишали геть все – речі, їжу у холодильниках, коштовності, домашніх тварин. Адже нам казали, що їдемо на три дні, – продовжує свою розповідь Олексій Москаленко. – Нікому тоді навіть у голову не приходило, що це назавжди. Тож потім усе розтягнули ті, хто не гребував нажитися на чужому горі.\nЗ квартир та будівель повиносили все, що тільки можна було розпиляти та продати. Немає ні батарей, ні кранів, ні меблів…\nДо слова, ходити «вулицями» Прип’яті потрібно теж дуже обережно і лише там, де дозволяє екскурсовод, адже можна запросто провалитися у відчинений люк. Кришки давно покрали мисливці за металом або вони просто прогнили.\nПокази «дозиметра» зашкалюють\n50-тисячне місто тоді вивезли за один день, – пригадує гід. – Це була унікальна операція в історії Радянського Союзу. Для евакуації мешканців Прип’яті задіяли близько тисячі автобусів. У тому поспіху ніхто не врахував, що дорогою з міста людей ще більше опромінили, ніж вони самі «нахапалися» радіації, бо везли через міст, що біля самої АЕС та «Рудого лісу». Які це згодом мало наслідки для їх здоров’я, можна лише здогадуватися. Тим часом працівників станції та міліціонерів у Прип’яті залишили ще на деякий час. Ми вивозили цінності з ювелірних крамниць, кас «Ощадбанку», на вікна та двері перших поверхів встановлювали грати, облаштовували сигналізацію.\nПоволі ми дісталися до візитівки міста-привида – місцевого Парку розваг, в якому досі збереглися популярні у радянські часи атракціони: автодром, «чортове колесо», гойдалки-човники, каруселі… Кажуть, на них так ніхто і не покатався. У квітні 1986 року лише проводили їхню «обкатку», а урочисто відкрити парк мали на свято 1 травня.\nПан Олексій прикладає дозиметр до асфальту у самому центрі парку. Показник «зашкалює».\nНа цій площі сідали гелікоптери, які гасили пожежу на ЧАЕС, – пояснює наш гід. – Їх тут обмивали водою, перш ніж випустити за межі зараженої території. Бачите, який тут досі рівень радіації? Вже є 54,19 мкР/год, і ще набирає, хоча вже минуло майже 34 роки.\nНа дворі поволі почало сутеніти. Нас одразу попередили, що із зони відчуження маємо виїхати ще до настання темряви. Тож сідаємо в авто, але дорогою назад Олексій Москаленко вирішив нам показати ще одну місцеву пам’ятку – «Чорнобиль-2».\nОскільки у радянські часи цей об’єкт був суворо засекреченим (на тогочасних офіційних картах його позначали як закинутий піонерський табір), їхати до нього потрібно через ліс 10 кілометрів, дорогою, викладеною бетонними плитами – колись це була посадкова смуга для військових літаків.\nОфіційна назва – загоризонтна радіолокаційна станція «Дуга». Це такий собі комплекс здоровенних антен майже 150 метрів заввишки і 800 метрів завдовжки, які могли дуже оперативно виявляти запуски міжконтинентальних балістичних ракет у будь-якій точці світу. Звук, який видавала станція, був схожий на стукіт дятла, через це її і прозвали «російський дятел». Випадкова частота перепадів на ній порушувала мовлення закордонних радіостанцій. Як наслідок – на адресу тодішньої влади надходили тисячі скарг з різних країн світу.\nПісля аварії на ЧАЕС радіолокаційну станцію законсервували. З часом стало зрозуміло, що її подальша експлуатація у відчуженій зоні неможлива. Довелося закрити. Демонтувати її нереально, каже пан Москаленко, бо це може призвести до ще одного катаклізму – свого часу підрахували, якщо зрізати метал по частинах і скидати на землю, це може спровокувати землетрус магнітудою до восьми балів. Тож залишили все як є. Зараз «Дуга» стала ще одним об’єктом екскурсійних маршрутів.\nПокидаючи 30-кілометрову зону відчуження, на двох КПП нас змушують пройти через спеціальні рамки, аби перевірити, чи немає радіаційного забруднення на нашому одязі. На цьому подорож у паралельний світ, який ось уже майже 34 роки існує без дитячого сміху та метушливих буднів, закінчилася. Якою буде подальша доля Чорнобильської зони – досі невідомо. Експерти кажуть, що знову придатними для життя ці землі стануть не раніше, ніж через тисячу років. А будинки у Прип’яті, можливо, простоять ще кілька десятиліть, а потім і самі розваляться. Хіба що якісь активісти захочуть відреставрувати і зберегти хоча б кілька з них, так би мовити, для історії і як нагадування нащадкам про цю страшну трагедію людства\nзона відчуженняПрип'ятьсуспільствоЧАЕСЧорнобильчорнобильська катастрофа


ЗВОЛОЖЕННЯ Шампунь - GLOBElife ☎ - selective Продаж Шампуні для волосся\nЗВОЛОЖЕННЯ Шампунь - SELECTIVE - Шампуні для волосся\nSELECTIVE - Шампуні для волосся\nПриємна процедура чистки для волосся , які потребують гідратації\nЗавдяки цінних активів конкретного змісту в інноваційний потоку ONcare Hydraflux Vitaflux і очищає в загальному відношенні волоса, зволожуючий волосся і відновлює баланс вологи їх фізіологічна. Листя волосся насичений, слухняний і життєво важливе значення. Активні інгредієнти: Hydraflux / vitaflux, інші активи:. Силіконова емульсія, Cocamido пропив бетаїн, лаурилсульфат натрію ефір / сіль магнію, Поликватерниум - 7\nметод використання : розгортання на волосистій частині голови волога. Масаж в результаті чого продукт на волосся, потім ретельно промийте. При необхідності повторіть. Продовжити з відповідного лікування. Об'єднайте його з заспокійлива процедура, коли зневоднення відбувається на шкіру голови і волосся.\nпакет :. пляшки 250 і 750 мл\nшампунь Лінія по догляду Selective складається з 26 процедур в трьох конкретних родин: TECH :. Включає ША�...\nшампунь Лінія по догляду Selective складається з 26 процедур в трьох конкретних родин: TECH :. Включає ШАМПУНЬ колір блоку, спеціально призначені для забарвлених і обробл...


З Патріота зірвало дах — УАЗ зробив позашляховик-кабріолет – Автоновини з усього світу\nЗ Патріота зірвало дах — УАЗ зробив позашляховик-кабріолет\nПочинав Ульяновський автозавод як раз з позашляховиків з м’яким верхом, який можна було зняти, перетворивши машину в кабріолет. Але з часом відкриті модифікації повністю зникли з гами, залишився лише УАЗ Хантер, що поставляється на експорт. Але підприємство вирішило перетворити на кабріолет нинішній флагман, позашляховик Патріот.\nУАЗ Патріот КабриолетУАЗ Патріот Кабріолет\nПерший автомобіль був зроблений за спецзамовленням влади Намібії в якості парадної машини для урочистих заходів. На фотографії видно, що за передніми сидіннями обладнаний поміст, а дуги безпеки мають м’які накладки, щоб за них було зручно триматися.\nПоки підприємство готове налагодити випуск спецмодификаций кабріолета на базі Патріота за замовленнями оборонних відомств різних держав для церемоніальних заходів. Такі машини мають в салоні поручні для стійкості пасажирів, особливу обробку інтер’єру і фарбування кузова.\nНещодавно Ульяновський автозавод отримав замовлення на виробництво кількох кабріолетів на базі УАЗа Патріота від силового відомства сусідньої держави, заявив порталу Autonews.ru директор з експорту заводу Андрій Дорофеєв. За його словами, в рік буде набиратися не більше декількох десятків таких замовлень, але підприємство готове до випуску автомобілів і на комерційному ринку.\nТакож він уточнює, що відкриті позашляховики були б затребувані для сафарі в країнах з теплим кліматом, вони можуть використовуватися в розважальних парках або природних заповідниках.\nВтім, основну виручку Ульяновський завод робить на куди більш прозаїчних автомобілях, наприклад, на Уазі Профі, який нещодавно обзавівся битопливной версією.\nСамим розкішним сучасним позашляховиком-кабріолетом вважається Mercedes-Maybach G650 Landualet (у нього відкрита тільки задня частина кузова). Останній екземпляр цієї машини був проданий за 1,2 млн євро.\nShare the post "З Патріота зірвало дах — УАЗ зробив позашляховик-кабріолет"\nНазад Попередній запис: МКАД буде вільним! Заради цього знову перекопають центр Москви\nНаступн. Наступний запис: Cómo encontrar al deudor? Residir y a trabajar para él!


В Україні вісім тисяч неплатників аліментів оголошені у розшук - Петренко - . Преса України - новини, свіжі новини, останні новини. uapress.info\nАня Мартинюк 28 лютого 2018, 07:35\nСтало відомо, що в Україні кількість бажаючих не платити аліменти різко зросла. Міністр юстиції озвучив невтішну статистику.\nМіністр юстиції Павло Петренко розповів про ситуацію з неплатниками аліментів. За його словами, кількість порушників закону зросла з 6 до 8 тисяч осіб. Мова йде про тих неплатників, які вже оголошено у розшук.\nМіністр також зауважив, що після того, як вступив в дію закон, який передбачає посилення відповідальності неплатникам аліментів, майже 60 тисяч осіб втратили водійські права та ще понад 60 тисяч отримали відмову, коли намагались виїхати за кордон.\nВін також нагадав, що після вступу в дію закону за перші дні було погашено 50 млн грн заборгованості.\n«Уже перші протоколи про направлення таких горе-батьків на громадські роботи, тобто підмітати вулиці, фарбувати будинки, вже складені по Україні. У Вінницькій області вже перші два протоколи були складені на таких батьків, які підуть працювати», - уточнив Петренко.\nНагадаємо, 4 січня Петро Порошенко дав добро на введення неплатникам аліментів заборону на водіння авто. Раніше, у грудні, ВРУ заборонила таким особам покидати країну. До слова, платники аліментів змушені подавати щоквартальні звіти про відсутність у них заборгованості.\nЯк повідомляось раніше, через посилення відповідальності за несплату аліментів відомий український шоумен Антін Мухарський покинув Україну. Батько 5-ти дітей пояснив свій крок.\nВ Україні збільшать аліменти на утримання дитини


«Вступ до розділу. Людина починається з добра»\nТема : « Вступ до розділу. Людина починається з добра»\nМета : активізувати й розширити дитячі знання про життя і творчість видатного українського педагога і письменника; розвивати вміння аналізувати текст(знаходити описи,міркування), навчати виявляти взаємозв’язок між причиною та наслідком;розвивати свідоме, швидке,виразне читання;виховувати доброзичливе ставлення один до оточуючих людей.\nОбладнання : ІКТ, презентація до уроку, плакат із зашифрованим текстом.\n1.Привітання до учнів\n2.Тренінгова вправа «Настрій»\nПоверніться, будь-ласка, один до одного і подаруйте один одному посмішку. У нашому класі стало ніби світліше від яскравих кольорів гарного, веселого настрою. А як ви вважаєте, яким настроєм треба запастися, щоб плідно працювати?(працьовитим, цілеспрямованим, серйозним.)\n- А тепер налаштовуємося на серйозний, працьовитий настрій. Для цього закрийте очі й пригадайте день, коли ви гарно працювали.\n- Ну що, готові до роботи?\nЯке було ваше домашнє завдання?(відповіді дітей)\nА зараз проспіваємо « Пісню про усмішку» під чудову мелодію.\nМолодці, гарно заспівали. А з якого дитячого мультика ця пісня?\nДіти, а який розділ ми закінчили вивчати на минулому уроці?(Твори зарубіжних письменників)\nТвори яких письменників ми прочитали?\nЗ якої країни О.С. Пушкін?(Росії)\nА Божена Немцова?(Чехії)\nЯку казку Г.Х. Андерсена ми прочитали? (Гидке каченя)\nХто автор роману про пригоди Тома Сойєра?( Марк Твен)\nЗ якої він країни?\nА який твір, під якою назвою написав Самуїл Маршак?( Майстер-ламайстер).\nХто бажає нам його прочитати?\nIII Виклад навчального матеріалу\n1.Опрацювання розділу «Світ у мені, і в світі я»\n- Як ви важаєте, про що буде описуватись в творах з цього розділу?(Відповіді дітей)\nЗачитую з презентаці\nІ тому тема нашого уроку « Людина починається з добра»\n3.Розповідь вчителя про життєвий і творчий шлях В.С.Сухомлинського\nВ 17 років він став вчителем заочної школи недалеко від рідного села.\nВ 1948 році Васи́ль Олекса́ндрович стає директором Павлиської середньої школи і беззмінно працює протягом 23 років до кінця своїх днів. В 1948 році це була звичайна, пересічна школа, до того ж ще і майже зруйнована за роки війни, відомою її зробив Сухомлинський.\n2 вересня 1970 року Василь Олександрович Сухомлинський помирає, але його внесок у життя твори залишаться назавжди. Василь Олександрович Сухоминський написав 48 монографій, понад 600 статей, 1500 оповідань і казок для дітей. Його книги виходили і виходять масовими тиражами в багатьох країнах та його світу (Росії, Німеччині, Японії, США, Канаді, Китаї та ін.). Він став визнаним класиком педагогіки 20 ст.\nОпрацювання оповідання «Усмішка»\nСьогодні ми прочитаємо оповідання В.О.Сухомлинського «Усмішка». Я вам його зачитаю, а ви слухайте уважно ,бо потім дасте відповідь на деякі мої питання.\nАудіювання тексту вчителем\nЕкспрес – тест на листочках\n1.Дівчинка вийшла на вулицю :\nА)Вранці Б) вдень В) ввечері\n2.Яке волосся в дівчинки?\nА)каштанове Б)чорне В)біле\n3.Кого першого на стежці зустріла дівчинка\nА)дідуся Б) бабусю В) подругу\n4.Що несла дівчинка назустріч дідусеві?\nА)квітку Б) листа в)Усмішку\n5.Кого наступного разу на стежині зустріла дівчинка?\nА)дідуся Б) бабусю В)жайворонка\n6) Що подарувала дівчинці бабуся?\nА)квітку Б)іграшку в)Усмішку\n5.Перевірка написаного ( в парах)\n6. Фізкультхвилинка ( під музику з пісні про усмішку)\nНахил голови вперед, назад, вліво,вправо.\nРивки руками в сторону\nПрисісти ногу вперед(\nПрава рука вгорі, ліва внизу\nНахил тулуба в сторони\n7. Мовчазне читання оповідання\n8. Вибіркове читання з елементами бесіди\n-Яка пора року описана в творі? Прочитайте відповідні рядки.\n-Із яким настроєм вийшла дівчинка з дому?\n- Знайдіть і зачитайте опис її зовнішності.\nЗ ким зустрілася дівчинка?\n-Яким був дід. Чому у дівчинки змінився настрій?\n-Як письменник це описує? Зачитайте .\nзнайдіть і зачитайте.\n9. Гра на розвиток швидкості читання\n- діти подивіться і скажіть, хто зображений на малюнку?\nНу що ж Незнайко, не дуже добре вміє читати, робить помилки, ваше завдання виправи ти їх.\nБув сонячний червневий(травневий) ранок.\nСтрах оволодів душею(серцем) дівчинки.\nУсміхалася дівчинка й бігала (тупала) за метеликом.\nУ неї були карі(блакитні) очі,біле, мов квітуча вишня, волосся.\nМолодці, допомогли Незнайкові навчитися читати.\nЯке оповідання ми сьогодні прочитали?\nЯка головна думка цього твору?\nЧи сподобався вам сьогодні наш урок?\nСт..126 – 128 переказ


Мала Комп'ютерна Академія - це комп'ютерна освіта для учнів 1-8 класів.\nВикладач Малої Комп'ютерної Академії ШАГ. Спеціалізується у напрямку "Робототехніка" та розробці ігор для ПК і мобільних девайсів. Має досвід роботи в українській IT компанії в сфері software quality assurance та створення візуального контенту для сайтів.\nВикладач Малої Комп’ютерної Академії ШАГ. Викладач дисциплін: ІТ Start, 3D-моделювання – TinkerCad, Ігровий дизайн, Програмування мовою Python – Junior, Розробка ігор – Kodu, Роботетехніка – Lego Basic, Створення сайтів на WIX. Сфера інтересів – комп’ютерні мережі та кібербезпека, Інтернет речей, растрова графіка в Adobe Photoshop, англійська мова.\nСтарший викладач Малої Комп'ютерної Академії ШАГ більше 2-х років. Спеціалізується на web-розробці: створення та верстка шаблону сайта, адаптивна верстка, а також створення, наповнення і підтримка сайтів на Wordpress. Спеціаліст по Робототехніці та створенню 2-d ігор для ПК та ОС Android.\nВикладач Малої Комп'ютерної Академії. Спеціаліст по Робототехніці, web-розробці та програмуванню мовою Python. Спеціалізується на проектуванні, програмуванні та адмініструванні баз даних.\nВикладач Малої Комп'ютерної Академії. Викладач дисциплін Фотолабораторія та Відеолабораторія. Сфера діяльності: фотозйомка, кольорова корекція і ретуш зображень, відеозйомка та монтаж. Програми: Photoshop, Lightroom, Premiere Pro, Audition, DaVinci Resolve, Edius.\nВикладач Малої Компьютерної Академії.Спеціаліст з технічної англійської мови.\nВикладач Малої Компьютерної Академії. Спеціаліст по web-розробці та програмуванню мовами Python, C#, C++, Java. Спеціалізується на проектуванні та розробці мобільних додатків під Android.\nВикладач Малої Компьютерної Академії. Читає курси робототехніки LEGO, програмування мікроконтролерів на Arduino, Web-дизайн, растрова графіка.\nВикладач Малої Комп'ютерної Академії. Спеціалізується на web-розробці(HTML, CSS), програмуванні(C#, Python), робототехніці, векторна, растрова графіка, створення ігор для ПК\nВикладач Малої Комп‘ютерної Академії ШАГ. Спеціалізується на роботі з інтерактивними поверхнями (CamTouch) та інтерактивними дошками (OpenBoard). Викладає курси: ігровий дизайн на основі роботи з растровою графікою, Web-дизайн, 3D-моделювання та 3D-друк.\nВикладач МКА. Спеціаліст по розробці програм мовами C#, C++, Java. Створення веб-сайтів (HTML/CSS, JS). Спеціалізується на проектуванні та розробці мобільних додатків під Android.\nсереда або п'ятниця\nСб.: 12:00 - 14:50\nНд.:12:00 - 14:50\nВт. та Чт.:\nПн. та Пт.:\nПосеместрова оплата (2 платежі в рік) 5845 грн.\nОплата за рік 9940 грн. (1 платіж у рік)\nПосеместрова оплата (2 платежі в рік) 6440 грн.\nОплата за рік 11060 грн. (1 платіж у рік)\nCб.: 9:00 - 11:50\nНд.: 9:00 - 11:50