Гостра смислова недостатність – Дамітріанство\nГостра смислова недостатність\n28.02.2017 08.04.2017 ~ Дмитро Прокопчук\nВ Україні розгорілася тема так званого “синього кита” – груп смерті, які заохочують підлітків накладати на себе руки. За деякими даними, самогубства фільмувалися і продавалися за гроші в Darknet. Офіційна версія – групи засновували психологи, які таким чином ставили експерименти над людьми. Поліція і батьки забили на сполох, мовляв треба обмежити доступ дітей до Інтернету.\nАле рішення проблеми інакше. Воно гранично просте і водночас непідйомне. Якщо хочете, щоби підлітки (та і люди в цілому) не накладали на себе руки – покажіть їм сенс життя. Дайте їм зв’язок з іншими. Підлітки цікавляться “групами смерті” не тому що “смерть”, а тому, що “група”. Там є свої обряди ініціації, свій смисл, відчуття приналежності до чогось більшого, ті ж самі квести – чіткий порядок дій з очікуваним результатом. Усе те, чого так часто шалено бракує в реальному житті.\nПодивіться лишень на саме формулювання: я твій координатор у грі, твоє завдання таке-то. Коли востаннє ВАМ хтось давав якесь чітке, здійсненне і наповнене смислом завдання?\n“Група смерті” – це спекулянт, який демпінгує на товарі, який в достатній кількості реальний світ забезпечити не може.\nМи живемо в епоху соціальної атомізації і проповідування безсенсовності. Цей стан речей важко переварити навіть дорослим людям – і тому вони голосують за популістів, які апелюють до ілюзорної “величі минулого” (якої ніколи не було). А що вже казати про підлітка, який вимушений прощатися з дитинством і зустрічатися з усіма стресами дорослішання! І кожен у своїй хаті скраю зі своїм смартфончиком. І не кожному під силу вставати і придумувати власні смисли, самостійно завантажувати себе роботою. Багатьом (знову ж таки, йдеться далеко не лише про підлітків) потрібно, щоб хтось вказав якийсь напрямок у житті, дав якийсь квест, “пригрузив”.\nКілька років тому читав, що Махатма Ганді мав суїцидальну схильність, але його тримало при житті те, що він був лідером протесту і певно думав десь так: “Ну як я можу зараз накласти на себе руки, якщо ми ще не побороли британців?”.\nТому тільки так: Смисл, робота, приналежність!\nPosted in School of Life\tІнтернетУкраїнапсихологіясмисл життясоціалка\n‹ PreviousГрадація мовної інакшості\nNext ›Американський епос


Грип "гонконзький" - чим він відрізняється від інших штамів грипу - 27 Листопада 2016 - Радимо - поради на будь-які теми\nRadymo.com » 2016 » Листопад » 27 » Грип "гонконзький" - чим він відрізняється від інших штамів грипу\nГрип "гонконзький" - чим він відрізняється від інших штамів грипу\nУ дитини була висока температура, яку не могли збити жарознижувальними препаратами. Матір хлопчика двічі викликала швидку і відмовлялася від госпіталізації дитини. Втретє хлопчика у вкрай важкому стані доставили в лікарню, де вже через 10 хвилин він помер в реанімації.\nЗа висновками лікарів, летальний наслідок настав через бронхопневмонію, викликану грипом А (H3N2). Щоб підтвердити або спростувати це, аналізи направили до столичної лабораторії, а додатково -- до Лондона.\nЩо це за "гонконзький" грип-вбивця? Раніше з цим штамом українці не стикалися, тому він може бути для нас досить небезпечним. Як пише likar.info, про цей штам грипу вперше почули в 1968 році. У той час в Гонконзі розгорілася епідемія грипу, збудником якого був вірус типу А (H3N2). Багаторічні дослідження вірусологів встановили, що даний вірус циркулював серед птахів, однак внаслідок деяких мутацій став вражати і людей. Імунна система людини не була готова до такого вірусу, тому хвороба за короткий період часу набула масового характеру.\nПісля пандемії грипу в 1968 році гонконзький грип не раз атакував північні півкулі Азії і Європи. Примітно, що всякий раз це були штами, які відрізнялися від попередніх. Зокрема, в цьому році Україна також очікує епідемію гонконзького грипу штаму A / Hong Kong / 4801/2014 (H3N2). Він був виділений в Гонконзі в 2014 році і має іншу антигенну структуру. У цьому його основна небезпека для українців, оскільки раніше ми з цим вірусом не стикалися, тому невідомо, як себе поведе організм, заражений таким вірусом.\nПочаткові симптоми гонконгського грипу мало чим відрізняються від класичних симптомів застуди і грипу. Як правило, перші прояви починаються через 1-2 доби після зараження. У хворого відзначаються такі симптоми:\nІнтоксикація організму. Накопичення токсичних речовин в організмі проявляється слабкістю, головним болем, запамороченнями, нездужанням, а іноді і нудотою.\nВисока температура тіла. Часто при гонконзькому грипі температуру тіла складно збити з першого разу.\nЗакладеність носа, що призводить до ускладненого дихання через ніс. Іноді хворий зовсім не може дихати носом.\nСухий кашель, який важко переходить у вологий.\nБольові відчуття в попереку, суглобах, спині, кінцівках і очах.\nУ деяких випадках гонконзький грип також протікає з розладами травлення. У хворих, крім згаданих симптомів, відзначається пронос, болі в шлунку, блювота.\nУ більшості випадків симптоматика гонконзького грипу зберігається протягом 3-4 діб, після чого стан хворого нормалізується за умови домашнього режиму і рясного пиття, що дозволяє швидше вивести токсичні речовини і вірусні частинки з організму. Якщо ж після 3-4 днів хвороби хворий відчуває себе так само або гірше, це може свідчити про розвиток ускладнень.\nЗокрема, вірусна інфекція може стати причиною розвитку пневмонії, коли легені уражаються бактеріальною інфекцією. Крім того, гонконзький грип може призводити до наступних ускладнень: міокардит, менінгіт, енцефаліт, трахеїт, бронхіт, синусити, шоковий стан, ускладнення хронічних захворювання (загострення або декомпенсація захворювань).\nНайбільше гонконзький грип небезпечний для маленьких дітей і літніх людей, у яких ослаблена імунна система, не здатна належним чином реагувати на вірусну інфекцію. У групі ризику також люди з хронічними захворюваннями серця, судин і органів дихання. І, звичайно ж, гонконзький грип небезпечний для вагітних жінок. Ця хвороба загрожує розвитком різних вад у плода, тому якщо майбутня мама захворіла на грип, то слід обов'язково звернутися до лікаря для мінімізації ризиків ускладнення.\nЗ медикаментозних засобів при гонконзькому грипі використовуються наступні:\nліки від болю в горлі;\nліки від кашлю;\nантигістамінні препарати (необхідні для зняття набряклості слизових оболонок дихальних шляхів);\nсорбенти (знижують інтоксикацію організму);\nЛікуванням грипу повинен займатися лікар, тому при появі перших симптомів слід звернутися до фахівця, який призначить грамотну терапію. Слід неухильно дотримуватися рекомендацій лікаря та ліжкового режиму для якнайшвидшої стабілізації стану здоров'я.\nЩоб запобігти хворобі, лікарі рекомендують проходити вакцинацію. Перед щепленням обов'язково слід проконсультуватися з лікарем. Вакцини від грипу 2016-2017 доступні як в державних, так і приватних медичних установах країни.\nСовет: Лечение гастрита\nПереглядів: 1256 / Дата: 26.02.2018


Агар для ідентифікації лістерій (PALCAM) купити оптом в Україні, Київ ціна | Система Оптимум\n"Агар для ідентифікації лістерій (PALCAM)"\n15720.00 грн (ціна за 1 кг)\nНа складах ПП Система Оптимум завжди в наявності агар для ідентифікації лістерій . У нас можна купити агар для ідентифікації лістерій оптом за доступною ціною. Агар для ідентифікації лістерій має сертифікат якості. Якість, умови придбання і ціна агару для ідентифікації лістерій Вас приємно здивують. Наявність власних складів та автопарку забезпечує оперативність у виконанні замовлень, доставку агару для ідентифікації лістерій по всій території України. Ціна агару для ідентифікації лістерій також залежить від об'ємів закупівлі. При купівлі агару для ідентифікації лістерій оптом наші менеджери нададуть Вам персональні знижки.\nЙого застосовують також для селективного виділення лістерій з інфікованого матеріалу, заражених збудником лістеріозу продуктів харчування, а також природних об'єктів, наприклад, води. Служить для діагностики такого захворювання як лістеріоз. На зовнішній вигляд це дрібнозернистий порошок світло-рожевого кольору, гігроскопічний (поглинає вологу з повітря). До складу агару для ідентифікації лістерій входять: пептичний перевар тваринної тканини, натрій хлористий, маніт, ескулін, залізоамонійний цитрат, глюкоза, крохмаль, фенолсульфофталеїн, агар, літію хлорид. Рівень рН готового середовища (при температурі 25 °С) становить 6,8-7,2. Наважку препарату в кількості, зазначеній на упакуванні, потрібно розмішати в 1 л очищеної води. Кип'ятити агар для ідентифікації лістерій до повного розчинення всіх компонентів. Стерилізація проводиться в автоклаві при температурі 120 °С протягом 15 хвилин. Після охолодження середовища змішати його з двома флаконами селективної добавки (PALCAM) для лістерій. Переносять готовий агар після перемішування в чашки Петрі.Мікроорганізми Listeria monocytogenes на даному поживному середовищі мають добрий ріст. Колір колоній - тьмяно-зелений з темним обрамленням і центр.\nХлорид літію дуже токсичний, тому необхідно дотримуватися правил безпеки. Не можна допускати контакту з препаратом. Вдихання його парів украй небезпечне. Якщо цей агар потрапить на відкриту шкіру, необхідно терміново змити його водою. Listeria monocytogenes ферментує ескулін на ескулетин і глюкозу. Ескулетин, вступаючи в реакцію з залізоамонійним цитратом, призводить до потемніння агару до чорноти навколо колоній, оскільки утворюється темно-брунатний комплекс. Listeria monocytogenes не можуть розкладати маніт, тому жовті або червоні колонії утворюють ті бактерії, які зброджують маніт (наприклад, ентерококи і стафілококи). Це середовище інгібує ріст таких бактерій як Bacillus і Pseudomonas.\nВ інтернет магазині Система Оптимум Ви можете купити оптом Агар для ідентифікації лістерій (PALCAM) за вигідною ціною, також замовити Агар для ідентифікації лістерій (PALCAM) з доставкою по Україні. Система Оптимум - це прийнятні ціни, якісний товар і професійне обслуговування.\nЗалишіть відгук до товару "Агар для ідентифікації лістерій (PALCAM)"


Магазин Balconette в Києві - Торгівельний центр "Городок"\nМагазин Balconette в Києві\nСалон жіночої білизни Balconette в ТЦ Городок\nСалон жіночої білизни BALCONETTE пропонує продукцію торгових марок:\nJASMINE Lingerie (Україна, 15-річний досвід), представленого у більш ніж 250 магазинах по всій території України, давно визнаного та того, що полюбивсяукраїнкам. Білизна:\n— відшивається з високоякісної європейської сировини на японському обладнанні;\n— не змінює колір, оскільки матеріали, з яких виготовляється білизна, підібрані за оптимальною світлочутливістю;\n— у салоні представлені моделі всіх колекцій: Fashion, Basic,BasicDeLux, Wedding, Intimo.\nGORTEKS LingeriedeFemme (Польща, 22-річний досвід,входить до асоціації найкращих виробників регіону), представленого у більш ніж 100 магазинах тільки на території Польщі, а також у Чехії, Німеччини, Франції, Італії, Сполучених Штатах, Канаді та інших країнах. Білизна:\n— відшивається на сучасному обладнанні з тканин із нановолокнами – іонами срібла;\n— у колекціях завжди присутні найактуальніші світовіфасонні тренди і непорушна класика, втілені в ідеальних посадках;\n— у салоні представлені моделі нових колекцій Осінь-Зима 2015, а також (!) Весна-Літо 2016.\nДами, запрошуємо в гості в наш салон! Доступні ціни на бюсти 278-734 грн. і трусики 58-414 грн. зроблять покупку приємною.\nГарантуємо легку будуарну атмосферу з відповідними атрибутами: вишуканим мереживом, вишивкою, тюлем, елементами ручної роботи, бантиками, стрічками, блискітками, атласом і шовком, що так правильно підкреслять і невимушено підтвердять божественне походження кожної королеви.\nЗапитуйте про поточні акції!\nМагазин Balconette Київ (ТЦ Городок)\nАдреса: Грецька, 9


Чому Україна програє від завершення війни на Донбасі\nНавіть якщо війна завершиться на українських умовах, багато проблем для України лише розпочнуться\n16 грудня 2016 12:00\nКоли в березні 2014-го року на сході та півдні України розпочинались події "Русской вєсни", то про справжні наміри Росії щодо цих територій достеменно не знав ніхто. В повітрі лунали різні гасла, від "створення незалежної Республіки Новороссія" та "входження у склад Російської Федерації за прикладом Криму", до "не дати Україні розвиватись та рухатись бік Європи".\nОднак, чи то офіційний Київ сплутав карти, вчинивши збройний спротив, чи з самого початку Путін мав інші плани – наразі невідомо, але досить швидко стало зрозуміло, що ніякого приєднання до Росії не буде. Натомість почався, в прямому сенсі цього слова, грабунок регіону росіянами. Ще влітку 2014-го в обмін на сіль, крупи та деякі види озброєнь, білими "Камазами" так званого "Гуманітарного конвою" були вивезені на Росію найбільш важливі заводи стратегічного значення.\nМісцевим же сепаратистам, руками яких було здійснено захоплення адмінбудівель і встановлення у регіоні проросійської незаконної "влади", було нав'язано інший сценарій – домовлятись з "Хунтою" щодо співіснування на території суверенної України. На правах, які собі зможуть виторгувати.\nІ вже станом на грудень 2016-го року ситуація склалась таким чином, що навіть для найбільш упоротого жителя окупованого регіону стало зрозумілим: померти на Росії навряд чи вийде – там їх не хочуть бачити вже майже офіційно. Більше того, офіційний Кремль чим далі, тим чіткіше дає зрозуміти, що окуповані регіони є невід'ємною частиною України і повинні бути інтегровані до її адміністративного устрою. І чим швидше – тим краще.\nДля чого це Росії потрібно? Очевидно, для того, щоб за допомогою маленького Донбасу повернути контроль над усією Україною, який вона втратила після перемоги Революції гідності. Давайте розглянемо, як саме це може відбутись.\nЗгідно сайту ЦВК, станом на сьогодні в Україні зареєстровано 36 084 949 виборців (разом з Кримом, Севастополем і окупованими районами Донецької та Луганської областей), з яких на підконтрольній Києву частині території проживає 30 052 371. На останніх парламентських виборах у жовтні 2014-го року явка склала 52,42%, тобто на виборчі дільниці прийшли 15 753 453 виборців, без урахування окупованих та анексованих територій.\nЗробивши прості математичні розрахунки можна встановити, що на окупованих проросійськими терористами територіях Донецької та Луганської областей офіційно зареєстровано 4 212 040 виборців (точніше, виборців з тамтешньою пропискою, тому що певна частина їх вже виїхала з окупованих районів, переважно в підконтрольну Києву Україну). Якщо їх допустити до виборів, то навіть при явці половини з них, тобто 2 106 020 виборців, це буде досить серйозний фактор впливу на склад майбутньої Верховної ради та/або персону Президента України, адже вони складуть близько 13% від загального числа електорату, який ходить на вибори.\nХто сумнівається у тому, що абсолютна більшість їх підтримає на виборах ту проросійську партію чи кандидата, на яких вкаже пальцем російське телебачення і місцева пропаганда – тому раджу поспілкуватись або з людьми, що проживають по той бік лінії розмежування, або з людьми, які регулярно з ними спілкуються. Навіть попри те, що на окупованих територіях панує хаос і соціальне пекло, більшість тамтешнього населення досі переконане, що в Києві засідає "Хунта", яка і винна у всіх їхніх бідах. Телевізійна зобі-пропаганда досі має величезний вплив на свідомість людей, а крім російських телеканалів вони там нічого не бачать.\nЗвісно, частина з них вже виїхала на підконтрольну Києву територію, але навряд чи змінила свої політичні погляди. Прикладів, коли переселенці з Донбасу досі взивають до Путіна про порятунок, більш ніж достатньо у кожного з нас.\nА тепер давайте поглянемо на результати останніх соцопитувань.\nЗа даними опитування, проведеного Київським міжнародним інститутом соціології, якби вибори до Верховної ради відбулись наприкінці вересня, результати без урахування голосів виборців з тимчасово-окупованих територій були б наступними:\nЩо стосується президентських виборів, то якби вони відбулись наприкінці травня, за даними того ж Київського міжнародного інституту соціології ми отримали б наступні результати (знову ж таки: без урахування голосів виборців з тимчасово-окупованих територій):\nВарто звернути увагу на рейтинг лідера Опозиційного блоку Юрія Бойка та рівень його підтримки на підконтрольному Україні Донбасі. Додайте до цих даних ще 13% виборців з того ж таки Донбасу, тільки більш проросійськи налаштованих, і отримаєте повну картину, яка чекає Україну на виборах за участі жителів окупованих територій Донбасу.\nВласне, все вказує на те, що інтеграція так званих "ДНР" і "ЛНР" назад до адміністративного складу України наразі є головною метою Росії. І чим швидше, тим краще – щоб встигнути до найближчих всеукраїнських виборів.\nСтаном на сьогодні Путін вустами своїх посіпак торгується за особливий статус Донбасу у складі України. Але, наразі, не в останню чергу завдяки принциповій позиції української влади, ця мета для нього виглядає журавлем у небі. Можна припустити, що чим менше часу залишатиметься до виборів в Україні, тим на більші поступки будуть йти у Кремлі, аж до повного "зливу" незаконно утворених "республік" заради синиці у руках – повернення зазомбованих ним жителів Донбасу до виборчих списків України.\nТому, якщо ви думаєте, що з війною на Донбасі проблеми України завершаться – ви помиляєтесь. Все йде до того, що з завершенням цієї війни проблеми лише розпочнуться. Тому звинувачення у бік нинішньої української влади у навмисному затягуванні цієї війни виглядають не такими вже й безпідставними. Але чи насправді поганим з точки зору всеукраїнських інтересів є це затягування? Боюсь, відповідь на це питання стане очевидною лише по факту, коли буде запізно щось змінити.


Активна і пасивна лексика української мови - Новий довідник: Українська мова. Українська література - Літературне місто\nАктивна і пасивна лексика української мови - Новий довідник: Українська мова. Українська література - Літературне місто\nАктивна і пасивна лексика української мови\nЛексика найтісніше пов’язана з\nжиттям народу. Вона постійно реагує\nна зміни в його соціально-виробничо\nму й культурному житті, а тому слов\nниковий склад мови характеризуєть\nся дією двох процесів — появою нових\nслів (для називання нових понять,\nщо з’являються в житті суспільства)\nі виходом з ужитку слів, що познача\nли старі явища й реалії. Це зумовлює\nнаявність двох шарів лексики — ак\nтивного і пасивного.\nНаступна: Активна лексика


Реферат - Характерн риси сучасної мграцйної полтики захдних держав. Положення, що регламентують порядок в'їзду громадян трьох європейських країн на територю будь-якої держави С. Спльна мграцйна полтика С в контекст євронтегральних устремлнь України..\nРеферат Характерн риси сучасної мграцйної полтики захдних держав. Положення, що регламентують порядок в'їзду громадян трьох європейських країн на територю будь-якої держави С. Спльна мграцйна полтика С в контекст євронтегральних устремлнь України.\nПочаток ХХІ ст. в Європі відзначається двома основними демографічними тенденціями: зростанням кількості країн, де зменшується кількість місцевого населення, і зростанням кількості країн з позитивним міграційним балансом. У результаті цього в багатьох випадках розмір міграційного сальдо визначає рівень зростання чи зменшення населення в тій чи іншій країні. Так, на 2003 р. зростання населення тільки за рахунок імміграції спостерігалось в Австрії, Чехії, Італії, Німеччині, Греції, Словенії та Словаччині. Перспектива розширення Європейського Союзу і приєднання десяти нових членів (Латвія, Литва, Естонія, Польща, Чехія, Угорщина, Словаччина, Кіпр, Мальта, Словенія) з 1 травня 2004 р. викликала занепокоєння щодо різкого зростання міграційних потоків з нових країн - членів ЄС до країн Західної Європи. Після тривалих дискусій було виокремлено кілька причин, які унеможливлювали масову імміграцію до старих країн - членів ЄС. По-перше, як зазначалось, найбільша імміграційна хвиля до країн Західної Європи вже відбулась, і тепер міграційний тиск буде перенесений на нових країн - членів ЄС.\nСтатистика 2003 р. показала позитивний міграційний баланс у Чехії, Словаччині, Словенії та Угорщині. По-друге, більшість старих країн - членів ЄС запроваджували “перехідний період” для громадян нових країн, що передбачав обмеження свободи пересування на їх територіях протягом 7 років. Після розширення Велика Британія, Швеція та Ірландія відкрили робітникам з 8 нових країн - членів ЄС доступ до своїх ринків праці. Австрія, Італія, Нідерланди і Португалія хоча й залишили попередній імміграційний режим, але запровадили квоти для робітників з нових країн - членів ЄС. По-третє, передбачалось зменшення економічного підґрунтя для еміграції в результаті різкого зростання рівня життя в нових країнах-членах ЄС після розширення. Нарешті, аналіз демографічного потенціалу нових країн - членів ЄС свідчив, що вони не можуть бути джерелом масової еміграції до країн Західної Європи в довготривалій перспективі через невпинні процеси старіння місцевого населення та його скорочення. Зважаючи на запроваджені обмеження, спостерігаються значні міграційні потоки з Центральної та Східної Європи до старих країн - членів ЄС. Уже за перший рік після розширення Велика Британія прийняла 175 тис. працівників з 8 країн, що приєдналися, Ірландія - 85 тис., Швеція - біля 22 тис. Навіть на території Німеччини у 2004 р. працювали 500 тис. робітників з 8 нових країн - членів ЄС. Наявність значної кількості працівників з нових країн - членів ЄС у 15 країнах Західної Європи, особливо в тих країнах, де діє перехідний період, свідчить про велику потребу в робочій силі з Центральної та Східної Європи.\nКомісія Європейського Співтовариства запропонувала Раді Європи узгодити політику надання пільгового торговельного режиму країнам, в яких забезпечується дотримання трудових норм, у т. ч. 48-годинного робочого тижня, мінімального віку у 14 років для прийому на роботу, охорони здоров'я працюючих дітей і рівних можливостей працевлаштування незалежно від статі, раси та віросповідання\nФахівці імміграційних відомств держав-членів ЄС проаналізували також наслідки подій в Югославії, громадяни якої дотепер продовжують залишати батьківщину, а також проблеми, пов'язані з албанськими біженцями. В узагальнених документах і записках парламентами і урядами країн ЄС була зроблена спроба дати прогноз розвитку подібних процесів на континенті і визначити наслідки можливих аналогічних подій в державах Східної і Центральної Європи, у тому числі і у країнах СНД. На думку експертів, очікувана хвиля імміграції населення з цього регіону представляє серйозну загрозу політичній стабільності і досягнутому рівню добробуту Заходу.\nАналіз професійного складу осіб, клопотання яких були задовільні, показує, що переважна більшість являє собою кваліфіковану робочу силу, тобто вчені та інженерно-технічні працівники. Великі компанії, дослідницькі інститути, концерни та інші виступають з клопотанням про оформлення їм в'їзних віз, максимально скорочуючи процедуру розгляду відповідних заяв. Значно спрощені імміграційні вимоги у відношенні «ключових робочих», до яких відносяться особи, що володіють технічними або спеціальними знаннями і досвідом. У цьому диференційованому підході виражається чисто прагматичний інтерес західних країн, спроба витягти максимум вигоди, на рубежі тисячоріч відбираючи потрібні кадри в загальному імміграційному потоці.\nНа думку експертної ради країн ЄС, найбільш ефективним і універсальним методом регулювання потоку біженців та іммігрантів являється введення уніфікованих в'їзних документів для всіх держав регіону. Це питання і стало ключовим пунктом Шенгенської угоди. Система заходів для «ефективного прикордонного контролю і вибіркового обмеження імміграції», названа «політикою контрольованої імміграції», та була схвалена всіма країнами-членами Шенгенської групи у якості бази для спільних дій.\nУ цьому зв'язку певний інтерес представляють результати аналізу демографічної ситуації в країнах Західної Європи, що свідчать про те, що держави Співтовариства потребують постійного притоку іммігрантів. Європейці тепер живуть довше і мають менше дітей, в наслідок чого тягар утримання старих лягає на більш молоде покоління. Крім того, на думку американських дослідників Європа могла б прийняти значно більше переселенців. Наприклад, у країнах ЄС усього лише 2,3 % складають іноземці, у той час як у США - 3,7 %. Але навряд ці доводи приведуть до змін в імміграційній політиці західноєвропейських країн, оскільки страх перед негативними наслідками масової імміграції, особливо зі Сходу, у даний час значно сильніше, ніж розуміння необхідності постійного притоку визначеної кількості іммігрантів.\nНа прикладі Німеччини розглянемо, яким способом ідея інтеграції прийшла на зміну широко поширеній концепції ротації іноземної робочої сили. Як показало соціологічне дослідження, проведене науково-дослідним інститутом ім. Ф. Еберта в 1994 р. у Німеччині, серед більшості обстежених груп робітників-іммігрантів частка осіб, що не планують повернення на батьківщину, досить висока і коливається в межах 6,7 - 40,1 % .\n* розглянута в недавньому минулому як «тимчасове явище», робоча сила трудових мігрантів знайшла статус одного з важливих компонентів, що робить вплив на економіку, незалежно від стану господарської кон'юнктури в країнах-імпортерах;\n* відбувається постійне збільшення середньої тривалості перебування мігрантів у країні, яка приймає робочу силу. Працюючий мігрант стає в більшій мірі довгостроковим жителем країни-імпортера, і сам змінює характер міждержавної трудової міграції.\nБільшість країн-імпортерів робочої сили прийняли державні програми стимулювання репатріації офіційно зареєстрованих іноземців. На відміну від методу депортації і судового переслідування іммігрантів, заходи, спрямовані н и т.д.................


Дефекти зварних швів, причини їх виникнення та способи усунення\nДата________________ Тема уроку\nЯкість продукції – це сукупність властивостей продукції, які зумовлюють їх придатність задовільняти визначені потреби відповідно до їх призначення.\nУзагальнення та систематизація знань. Виконання завдання на картках. Викладач.\nПідбиття підсумків уроку. Вправа "Мої враження від уроку" Викладач.\nНайменування дефекту Характеристика дефектів за розташуванням, формою і розмірами\nТема уроку: Дефекти зварних швів, причини їх виникнення та способи усунення.\nМета: навчальна: дати поняття учням про основні дефекти зварних швів, розширити їх знання про основні причини їх виникнення та способи усунення;\nрозвивальна: розвивати в учнів технічну уяву, логічне мислення, навички дослідницької роботи, вміння працювати з додатковою літературою, аргументувати свої думки та відстоювати свою точку зору;\nвиховна: виховувати переконаність в необхідності вдосконалювати свої теоретичні знання і уміння та використовувати їх на практиці, а також повагу та любов до обраної професії.\nМатеріально-технічне забезпечення: мультимедійний проектор, комп’ютер, зразок зварного з’єднання, картки із завданнями.\nНавчально-методичне забезпечення: презентація «Дефекти зварних швів», картка із фрагментом, фрагмент відеофільму «Дефекти зварних швів».\nПовідомлення викладача про значення якості зварних виробів у сучасному виробництві.\nАналіз дефектів зварного шва.\nХарактеристика причин дефектів зварних з’єднань.\nПовідомлення про основні способи усунення дефектів зварних швів.\nВправа "Мої враження від уроку"\nАктуалізація опорних знань учнів (бліц-опитування):\nЩо таке зварне з’єднання?\nОхарактеризуйте поняття «зварний шов»?\nЩо таке зварювальна ванна?\nЯкий метал називають основним?\nЯкий метал називають наплавленим?\nЩо називають кромкою?\nДайте визначення поняттю «зазор».\nЗа якими ознаками класифікуються зварні шви?\nЯкі бувають шви за типом з’єднань?\nЯкі бувають шви за протяжністю?\nЯкі бувають шви за кількістю шарів?\nЯкі бувають шви за довжиною?\nПовідомлення теми та мети уроку (запис у конспекти).\nВикладач. Тема уроку "Дефекти зварних швів, причини їх виникнення та способи усунення". Сьогодні на уроці ми визначимо основні види дефектів, їх причини та допустимість, ознайомимося із способами усунення дефектів зварних з’єднань, а також переконаємося в необхідності вдосконалювати свої теоретичні знання та уміння, використовувати їх на практиці.\nЯ думаю, що кожен із вас хоче стати гідною людиною, справжнім майстром обраної професії, умілим електрозварником, який зможе якісно виконати найскладніші зварювальні роботи. І тому кожен із вас у стінах нашого ліцею повинен здобути якомога більше знань з технології зварювальних робіт.\nВикладач. Однією з основних задач на сучасному етапі розвитку зварювального виробництва є підвищення якості зварних з’єднань.\n(Робота з підручником с. 425-426)\nПоказники якості характеризуються такими властивостями: міцністю, надійністю, структурою металу шва і біляшовної зони, корозійною стійкістю, кількістю і характером випрямлень, а головне – відсутністю дефектів.\nДефект – це кожна окрема невідповідність продукції вимогам, установленим нормативною документацією. У зварювальному виробництві прийнято розділяти дефекти підготовки та складання виробів під зварювання та зварювальні дефекти.\nЯк відомо, працездатність зварних з'єднань і зварних конструкцій у цілому багато в чому визначається якістю зварних швів: характером їх макро- і мікроструктури, однорідністю хімічного складу, наявністю в них дефектів. Зі збільшенням числа способів зварювання, видів використовуваних конструкційних і зварювальних матеріалів зростає кількість факторів, що впливають на виникнення дефектів, ускладнюються процеси їхнього утворення.\nУ даний час питання надійності роботи зварних конструкцій здобувають усе більшого значення. Пов’язано це зі складними умовами роботи конструкцій, обумовленими підвищенням робочих напруг, розширенням температурного інтервалу експлуатації, роботою конструкцій у різних агресивних середовищах, застосуванням зварювання для виготовлення конструкцій, конфігурація і розміри яких створюють можливість виникнення небезпечних концентрацій напруг тощо. Усі частіше зварникам приходиться мати справу з високоміцними матеріалами і матеріалами, що володіють високою хімічною активністю і температурою плавлення. Це вимагає знання факторів, що впливають на зміну міцності металу в процесі зварювання, і ступеня впливу різних дефектів на процес руйнування металу.\nРуйнування конструкцій найчастіше починається з дефектів, що виникають у зварному з'єднанні чи основному металі. Вплив дефектів на властивості зварних з'єднань визначається їх величиною і формою, частотою їхнього повторення, матеріалом конструкцій, умовами експлуатації і характером навантаження. Небезпека дефектів залежить від безлічі конструктивних і експлуатаційних факторів.\nВикладач. Давайте розглянемо класифікацію дефектів зварних з’єднань (слайд + підручник с.427).\n(Робота з підручником с. 427-432)\nАналіз матеріалу підручника та запис основного матеріалу у конспект.\nВикладач. Далі ми розглянемо, охарактеризуємо та визначимо причини виникнення найпоширеніших та найнебезпечніших дефектів зварного шва. Під час чого, кожен з вас працюватиме над продовженням створення опорного конспекту за наступною схемою (додаток 1).\nВикладач. Методи усунення дефектів:\nб) тріщини зовнішні усуваються обробленням і подальшою заваркою, для попередження розповсюдження тріщини по кінцях її свердлять отвори, місце тріщини вирубують і заварюють. Шви з внутрішніми тріщинами вирубують і заварюють наново. За наявності сітки тріщин дефектну ділянку вирізують і натомість зваркою накладають латочку. Існують тріщини двох типів - гарячі і холодні. Стінки гарячих тріщин звичайно сильно окислені, а холодних - блискучі, чисті. Гарячі тріщини мають міжкристалічну будову, у той час, як холодні тріщини, в основному, проходять через тіло кристалів. Гарячі тріщини звичайно розташовані в металі шва і можуть утворитися в процесі кристалізації металу під дією розтягуючих напруг, які виникають у процесі охолодження зварного з'єднання. Холодні тріщини найчастіше виникають в навколошовній зоні і рідше в металі шва. В основному вони утворюються при зварюванні виробів із середньо- і високолегованих сталей, інколи – у з'єднаннях з низьколегованих і високолегованих сталей класу.\nВикладач. Отже, в опорному конспекті зафіксуйте основні відомості про дефект зварного шва, який ми щойно розглянули, - тріщини.\nЗакінчимо роботу над опорним конспектом. У вас залишились незаповненими до кожного дефекту 2 розділи: "Допустимість" і "Спосіб усунення". Використовуючи витяг із ГОСТ 23118 – 99 "Допустимі дефекти зварних швів" (додаток 2), самостійно з’ясуйте допустиму величину та спосіб усунення дефектів зварного шва. Отриману інформацію зафіксуйте в 2 останніх колонках вашого опорного конспекту.\nВикладач. Узагальнимо наші знання, виконавши завдання на картках. Вам необхідно до кожного питання знайти правильний варіант відповіді і результат подати у вигляді таблиці (додаток 3).\nВикладач. Поділіться своїми враженнями від уроку, закінчивши речення:\nзмінив своє ставлення.\nОпрацювати опорний конспект та проаналізувати який різновид тріщин у зварних з’єднаннях знаходять при зовнішньому огляді; які дефекти не допускаються.\nДОПУСТИМІ ДЕФЕКТИ ЗВАРНИХ ШВІВ\nВимоги ГОСТ 23118-99 по виправленню дефектів зварних швів\n12.30 Зварні з'єднання, що не відповідають вимогам до їхньої якості, необхідно виправляти. Дефектні шви можуть бути виправлені одним з наступних способів:\nшляхом механічного зачищення;\nшляхом переварювання дефектних ділянок;\nшляхом часткового чи повного їхнього видалення з наступним заварюванням.\n12.31 Напливи і неприпустиме посилення швів обробляють абразивним інструментом. Неповномірні шви, неприпустимі підрізи, незаплавлені кратери, не провари і несплавленння по кромкам підварюють з наступним зачищенням. Ділянки швів з неприпустимою кількістю пор і шлакових включень повністю видаляють і заварюють знову.\n12.32 У виявлених у металі зварних з'єднань тріщин необхідно встановити довжину і глибину. Кінці тріщини повинні бути засвердлені (діаметр отвору 5-8 мм) із припуском по 15 мм із кожного кінця. Потім виконується підготовка ділянки під заварювання шляхом створення V-ного оброблення крайок (кут розкриття 60-70 °).Аналогічно проводиться підготовка ділянок при виправленні швів з неприпустимими порами, жужільними включеннями і несплавленням.\n12.33 Заварювання підготовленої до ремонту дефектної ділянки необхідно здійснювати, як правило, тим же способом зварювання, яким виконаний шов. Короткі дефектні ділянки і дефектні ділянки будь-якої довжини без оброблення чи з незначним обробленням шва допускається виправляти ручним дуговим зварюванням електродами діаметром 3-4 мм. Підрізи глибиною не більш 0,5 мм при товщині прокату до 20 мм і не більш 1 мм при товщині прокату понад 20 мм, а також місцеві підрізи (довжиною до 20 % довжини шва) дозволяється виправляти зачищенням без наступного заварювання.\nХарактеристика дефектів за розташуванням, формою і розмірами\nДопустимі дефекти за рівнями якості\nТріщини всіх розмірів, видів і розташування\nПори і пористість\nМаксимальна сумарна площа пор\nМаксимальний розмір одиночної пори:\nd<= 0,2 S\nВідстань між скупченнями\nd<= 0,3 K\nГазові полоси та свищі\nМаксимальний розмір газової полоси та свища\nМаксимальний розмір включення\nНепровари і несплавлення\nВідстань між дефектами\nПерехід від шва до основного метала повинен бути плавним.\nОбриси підрізів повинні бути плавними.\nh =<1 мм +\nМах. 5 мм\nМах. 3 мм\nh=< 1 мм +\nМах. 7 мм\nМах. 4 мм\nМах. 10 мм\nПеревищення випуклості кореня шва\nНадмірне проплавлення кореня шва\nh =< 1 мм +\n=<1 мм +\nНеповне заповнення розробки кромок (ввігнутість шва)\nДовгі дефекти не дозволяються\nh =< 0,05 t\nМах. 0,5 мм\nh =< 0,1 t\nМах. 1 мм\nh=< 0,2 t\nМах. 2 мм\nВвігнутість кореня шва\nh =< 0,5 мм\nh =< 1 мм\nh =< 1,5 мм\n1. Довгі дефекти - це один або декілька дефектів сумарною довжиною більше 25 мм на кожних 100 мм шва або мінімум 25% довжин шва менш 100мм.\n2. Короткі дефекти - це один або декілька дефектів сумарною довжиною не більше 25 мм на кожних 100 мм шва або максимум 25% довжин шва менш 100мм.\nKф – номінальна величина катета кутового шва, мм;\nв – фактична товщина стикового шва, мм;\nK – фактична величина катета кутового шва,мм;\nt – товщина металу, мм;\nd – діаметр пори, мм;\nh – розмір (висота або ширина) дефекту, мм;\nL – відстань між дефектами або дефектними ділянками, мм\nНазва та ескіз дефекту


Гірник-Спорт - Динамо - Частина фанатів Динамо не пустять на стадіон в Комсомольську - Спорт - dt.ua\nЧастину фанатів "Динамо" не пустять на стадіон в Комсомольську\n22 серпня, 2015, 16:29 Роздрукувати\nПоєдинок Кубка України за участю українського гранда не обійшовся без скандалу.\nМатч може завершитися скандалом © ФК Динамо\nВ 17:00 розпочнеться поєдинок між командами "Гірник-Спорт" і "Динамо" на стадіоні в Комсомольську. Організатори виділили київським уболівальникам усього 125 місць, однак зі столиці прибуло майже 500 чоловік.\nЗа даними Football.ua, динамівські вболівальники запропонували пустити їх на трибуни, але за ворота без сидячих місць. Такий варіант влаштував представників Прем'єр-ліги, правоохоронні органи та делегата матчу, однак відповіло відмовою керівництво "Гірника-Спорт".\nМова йде про особистий конфлікт представників двох клубів. Нещодавно прес-аташе комсомольської команди Анатолій Янголь опублікував у Facebook розмову з генеральним директором "Динамо" Сергієм Мохником, який дозволив собі назвати суперника "сільським клубом" і особисто образив представника "Гірника-Спорт".\nКрім того, порталу Xsport.ua стало відомо, що київські ультрас в разі непотрапляння на трибуни загрожують замість перегляду матчу зайнятися організацією заворушень у місті.\nВідзначимо, що "Гірник-Спорт" виступає у Першій лізі, а минулий сезон команда закінчила на третьому місці.\nЗа матеріалами: football.ua / XSport.ua /


Тінь над Інсмутом — купити на ВсіКниги\nАмериканський письменник, поет і журналіст Говард Філіпс Лавкрафт (1890—1937), який працював у жанрі хорору, містики, фентезі та наукової фантастики, був творцем і магістром американської містичної "чорної школи" 20—30-х років минулого століття, за життя не опублікував жодної книжки, заживши слави серед широкого читацького загалу вже після своєї смерті. Його називали Едгаром По ХХ століття. Творчість Лавкрафта — невичерпне джерело натхнення для кінематографістів, за його творами знято багато фільмів. Головний герой повісті "Тінь над Інсмутом" (1931), подорожуючи, почув про маленьке містечко, зусібіч оточене болотами й овіяне недобрими плітками. Раніше Інсмут був процвітаючим морським портом, але з часом, через епідемію 1846 року, яка забрала життя більшості його населення, занепав. Цього містечка та його незвичайних мешканців цуралися, що й привернуло увагу до нього героя. Але він зовсім не чекав на те, що там побачив. Потрапити в Інсмут було неважко, а от вибратися звідти... Моторошна атмосфера таємничого міста, дивні люди, вигадки п’яного стариганя, уривки слів, погоня — і читач нервово завмирає в очікуванні жахів...\nЧоловіки у війську


Вперше в історії П’ятої республіки головою французького Сенату обрали опозиціонера - Новости bigmir)net\nВперше в історії П’ятої республіки головою французького Сенату обрали опозиціонера\n1 октября '11 20:49 Комментариев: 0\nВперше в історії П’ятої республіки французький Сенат (верхню палату парламенту Франції) очолив представник Соціалістичної партії Жан-П’єр Бель, оголосив сенатор Поль Вержес, який головував на засіданні в суботу.\nБеля обрали головою за один тур. У голосуванні брали участь 347 з 348 сенаторів. Кандидатуру Беля, який раніше очолював у Сенаті групу соціалістів, підтримало 179 колег. Його головний супротивник – колишній президент Сенату, представник привладної партії "Союз за народний рух" (UMP) Жерар Ларше – отримав 134 голоси.\nТретім кандидатом була центрістка Валері Летар – колишня держсекретар з солідарності і "зеленим" технологіями в уряді нинішнього прем’єра Франсуа Фійона. Вона набрала 29 голосів.\n"Ми знаємо, що Франція мусить змінитися, щоб її голос, як і раніше, слухали. Позитивний вихід може бути лише за нашої вірності цінностям соціальної справедливості, а також просування до нашого спільного горизонту – Європи. Зокрема, зміцнюючи зв’язку з парламентами складових її держав і з Європарламентом ", – заявив Бель, виступаючи перед сенаторами після обрання.\nБель також заявив про необхідність змін у роботі Сенату.\n"Асамблея має стати більш прозорою і рухатися до демократичного оновлення, а також до іншої манери роботи", – сказав новий голова верхньої палати. За його словами, відповідних пропозицій він чекає від робочих груп, які будуть створені найближчим часом.\nОбрання представника опозиційної партії головою верхньої палати стало можливим після перемоги лівих на сенатських виборах 25 вересня, за підсумками яких вони вперше з 1958 року отримали більшість у Сенаті.\nФранцузький уряд визнав поразку на сенатських виборах і заявив про необхідність згуртувати ряди за сім місяців до виборів президента. Авторитет чинного голови держави Ніколя Саркозі, на думку міністрів, непохитний. Хоча Саркозі ще офіційно не заявив про участь у виборах, лідер більшості – прем’єр-міністр Франсуа Фійон – і голови деяких відомств запевнили його у своїй підтримці.\nПозиція Сенату не є вирішальною у французькому парламенті – за Конституцією останнє слово залишається за Національними зборами, більшість у якому представляють депутати партії Саркозі.\nПри цьому верхня палата може уповільнити терміни розгляду рішення і перешкоджати прийняттю деяких законів, для яких необхідне спільне голосування Конгресу обох палат парламенту. Так, Саркозі буде важко провести так зване "золоте правило" – зафіксувати в Конституції необхідність контролю за дефіцитом бюджету.\nКрім того, сенатори можуть створювати комісії з розслідування конкретних фактів і таким чином контролювати діяльність виконавчої влади.\nГолова Сенату є гарантом продовження діяльності Республіки і в крайніх випадках може виконувати обов’язки президента. В історії П’ятої республіки це траплялося двічі: в 1969 році після відставки Шарля де Голля і в 1994 році після смерті Жоржа Помпіду. Голова сенату також призначає 3 з 9 членів Конституційної ради, і може передати на її розгляд прийнятий парламентом закон, який, на його думку, не відповідає конституційним нормам.


РІСЃРµ РѕС‚РµР»Рё Eyal 4*Jerusalem Gold 3* РљР°С‚РµРіРѕСЂРёСЏ РЅРѕРјРµСЂР°\nРџРѕРґРІРµРґРёС‚Рµ РєСѓСЂСЃРѕСЂ Рє С†РµРЅРµ РґР»СЏ РїСЂРѕРІРµСЂРєРё РЅР°Р»РёС‡РёСЏ РјРµСЃС‚ РќР°Р№РґРµРЅРѕ С‚СѓСЂРїСЂРµРґР»РѕР¶РµРЅРёР№: 3060\n19.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n$2 236 (2-12)\n20.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n21.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n22.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n23.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n24.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n25.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n26.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n27.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n28.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n29.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n30.04.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n01.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n02.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n03.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n04.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n05.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n06.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n07.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162\n08.05.2015 Jerusalem Gold 3* Standard 6РЅ. Р—Р°РІС‚СЂР°Рє Р±СѓС„РµС‚ $1 162


Літературне життя : «Та ти ж іще норма-а-альний чоловік!.. хоч і поет!..»\n– Ігоре, ти відомий і визнаний поет, а чи пригадуєш той момент, коли уперше усвідомив себе поетом?\n– Відомість і визнаність, міфо-біографія, звичайно, речі відносні, бо лише тепер почали у світі перекладати... але приємно чути це від чарівної жінки і усвідомлювати, що життя, можливо, не зовсім порожньо пробув... Адже мені вже за сорок. Філософська пора підбивати підсумки, узагальнювати. Хоча психологічно здається, що все ще попереду, що лише розганяюся для польоту... Момент усвідомлення, радше відчуття, себе поетом пам’ятаю. Це було біля Санкт-Петербургу, на березі Балтійського моря, де у нас, курсантів військового інженерного училища, були польові маневри. 22 вересня 1985 рік. У мене, мов кульова блискавка, влетіла ніжно-ножово нав’язлива музика, яка шукала слів. Я мусив допомагати їй, як, здається, повитухи допомагають народженню дитини, бо інакше вона би спопелила мене фізично, кажучи модерним сленгом, «поїхала би стріха»... (Усміхається). Десь із боляче ностальгуючої за лісово-озерною моєю Волинню крові вигулькнув, як чайка із пінних хвиль, перший рядок: «Запрягав я з дідом білі коні...» – і пішло-поїхало-полетіло. Я тремтів від солодкої муки народження душевно-духовної субстанції – вірша, яка подарувала мені сенс і смак життя, яке тоді чомусь здавалося мені межово абсурдним, як істинно віруючому дає молитва: «Два вітри у долю запрягав. По шляхів порепаних долонях... //\nДе живуть легенди світові.\n…Будуть нас на неї проводжати,\nДихання біленького лошати...\nЧерез кілька років вірш «Коні моєї долі» із такими, наївними на теперішній мій позір, рядками увійшов до першої моєї книжки «Острови юності», виданої у 1990 році у Львові. Хоча в моменти його створення я був настільки далекий від думки, що мене хтось назве поетом і запропонує видати книгу лірики, як тепер, напевно, від пропозиції полетіти на зустріч з інопланетянами. Отож, оця музика в мені була сильніша за мене, тобто вона стала мною – і я захотів залишити училище і бути поетом. Не відпускали. Заслали в Забайкалля будувати із засудженими дорогу через тайгу... І там поезія мене врятувала... Про це є у моєму першому прозовому романі «Вирощування алмазів», який друкував журнал «Кур’єр Кривбасу» у 2004 році. Так що пам’ятаю. Як перший поцілунок...\n– Як думаєш, що вплинуло на формування тебе як поета?\n– Перше. Генетика (внутрішня природа) – в моєму роду два поети: один – мамин брат Йосип Георгійович Струцюк, другий – родич із батьківської лінії Антін Павлюк. Друге. Космос (поетичне розташування світил у момент мого народження). Третє. Волинська (зовнішня) природа: ліс, ставки, поля, які разом із дідом і бабою виховували мене. До речі, саме про них, таких, як запам’ятав їх у кольорах, запахах, звуках, доторках десь до п’яти років, і пишу, ніби сфокусовую у метафору, образ-ядро, все зоряно-місячно-сонячне світло та духовно-душевно-магнітні імпульси того часопростору...\n– У кожного поета, письменника є свій спосіб віднаходити натхнення. Чи є він у тебе? І як вважаєш – натхнення можна знайти, чи воно приходить непередбачувано і письменник на нього вплинути не може?\n– Добре їсти, вдосталь спати – Бог натхнення мусить дати... Жарт, звичайно. Натхнення, як і кохання, приходить несподівано, але якщо ти хочеш його, шукаєш (як гриба), ловиш (як рибу), ждеш... Хоча воно швидко звикає до певних подразників: скажімо, певної пори дня (пишу найодержиміше зранку, до сніданку), ситуації (люблю писати, як і Микола Гоголь, до речі) у дорозі, в транспорті, на проголодний шлунок і прохолодну голову. Сам погляд на улюблену ручку (їх у мене вже ціла колекція) спрацьовує як умовний рефлекс. Хоча буває і творче цунамі: наприклад, поему «Степ» я в синьовогневому екстазі наваяв за один присіст, зачинившись на домашньому балконі, коли в гостях у нас були колеги з-за кордону... А на мене найшло. І всіх, образно кажучи, м’яко послав. І не було на то іншої ради, як вивільнити цю внутрішню тонку, але потужну, енергію. Потім кілька днів лежав, як зів’ялий пучок водоростей. Хороший попередник-стимулятор натхнення – кохання. Тобто вірші самі приходять (встигай лише записувати) не у сам пік закоханості, а дещо пізніше, як-от:\nМене чи сина?\n– Ти пишеш також і прозу. Чим це зумовлено: бажанням висловитись доступніше, ніж це можна зробити у поезії, чи то потреба часу – прозу читачі зараз більше цінують.\n– Поезія у своєму першозадумі, першопочатку – це пісня. Проза – казка. Соловей співає, доки гнізда немає, – гласить народна тисячолітня мудрість. Пісень я наспівався і напридумував у молодості. До речі, услід за Іваном Франком, хотів би, щоби хоч один із них став народною піснею... Трохи співають мене, як правило, навіть не називаючи автора. Одного співака так поїздкою у Венецію та в Париж за успіх нашої пісні нагородили. А він мені потім за це пиво поставив!.. Без коментарів. Самі винні. Тепер у моєму гнізді дві дорослі доньки, які можуть дуже швидко освітити мене несподіваним щастям дідівства. Так... от. (Сміється). Хоча я ще й батьком не встиг набутися. Треба казки – тобто прозу – для внуків писати. Досвід житейський чималий. А далі хочеться рости-летіти так, щоб не було, як у тому анекдоті: пожили-погуляли на славу – є що згадати, але нема що внукам розказати... Але загалом проза – то просто поезія, розрідженого ритму. Сива поезія. А цінують її зараз більше, як Ти кажеш, тому, що людство загалом генетично старіє... Так колись було з динозаврами.\n– У твоїх романах проза поєднується з поезією, ти навіть винайшов такий термін як «проезія», але як вважаєш – на рівні мислення у твоїй творчості переважає проза чи поезія?\n– На рівні мислення, раціо, переважає проза. Але моя генетично-спадкова, психоемоційна, спонтанна природа – музично-поетична. Просто я вже волею долі чи долею волі зажився на цьому світі як поет... тягне до суворої прози...\nТой хлопчик, який вічно живе у кожному поетові-чоловікові (дивись мою книжку «Чоловіче ворожіння»), вже сивіє за законами природи. Соціум на це мало впливає, хоча я у 2009 році видав книгу соціальної лірики «Україна в диму». Тому одним із героїв (а може й, головним) моєї прозової ще не виданої трилогії (романи «Мезозой», «Вакуум», «Буг») є поет Андрій Наюк зі своїми (моїми) віршами із його ж книги «Розірваний горизонт», яку пізніше, мабуть, варто також видати, як (дізнався пізніше, ніж до самого прийшла така ідея) видані вірші Доктора Живаго (тобто самого Бориса Пастернака) з його однойменного нобелійованого роману.\n– Ліна Костенко писала «ще не було епохи для поетів», це підтверджує думку, що поети завжди наче з іншого світу. Поділися міркуваннями: як себе почуває поет у сучасному українському суспільстві.\n– Ага. Погоджуюся з Ліною Василівною. І ще не треба забувати, що «поетів ніколи не був мільйон».\nА теперішній духовний стан суспільства, а значить, і літпроцесу, я би означив словами зі свого вірша «Христос»:\nЗнаєш, Лілю, щойно я подумав, що міг би на всі твої інтерв’юерські запитання відповідати лише своїми ж віршами, принаймні рядками чи строфами з них. Колись треба буде проекспериментувати. А ще можна – цитатами із моїх давніх монографій, які зараз пропонують перевидати, зокрема, з «Митець – Влада – Преса: історико-типологічний аналіз» та «Діагностика і прогностика брехні». Але наразі жанр і стиль зобов’язують до розмовності, наративності... Тому ліричними цитатами лише інкрустую відповіді. Якщо ж коротше – то почував себе донедавна... ніяково: поезія не давала шматка прозорого хліба («крізь хліб поета видно рідні зорі»), але й за неї не проливалася кров. Тобто поетові не платила так звана держава, але його й не переслідували серйозно (різні літературні міжгрупові міжусобойчики не беремо серйозно). Поет від такої непотрібності втратив усяку форму. Хтось спився – і помер, підтвердивши рядки з відомого вірша Маяковського, присвяченого фізично мертвому Єсєнінові («Лучше уж от водки умереть, чем от скуки!»). Їх прізвища відомі.\nДуша у горілці вчилась пливти\nНад корінням калгану й усяким стервом.\nСвітила з міщанської темноти\nВольфрамова нитка мойого нерва, –\nнаписалося мені про це...\nХтось – як, скажімо, Дмитро Павличко, Іван Драч, Павло Мовчан, Віктор Терен, Володимир Цибулько, пішов у велику політику... Без коментарів. Хтось, як Юрій Лазірко, Марія Шунь, Василь Махно, Володимир Олейко, Тарас Девдюк, Анна Багряна, емігрував собі... Інші поети знайшли свій шматок прозорого хліба і себе (сподіваюсь) як редактори при видавництвах чи навіть як їх власники (Борис Щавурський, Ганна Осадко, Іван Андрусяк, Мар’яна Савка, Іван Малкович, Анна Малігон), як викладачі вузів (Олег Соловей, Галина Крук). Дехто заробляє насущний у журналістиці: Дмитро Лазуткін, Олег Коцарев, мій щирий друг Віктор Вербич із Луцька. Ще хтось на «творчих (але чи вільних?) хлібах» (ІБТ, Олесь Гордон, Роман Скиба)...\nЯкось худо-бідно (дехто, правда, з вельможними, «небожительськими», депутатськими пенсіями) виживають письменники-пенсіонери. Їм ще й так, кажуть, пощастило: старість нашого покоління взагалі може бути безпенсійною... Загалом про це окрема розмова. Мабуть, хтось уже пише про це Книгу. І відчуваю (а творчість – це насамперед пе-ред-чут-тя), що через років тридцять художньо-реалістична картина сучасся постане доволі сумною, навіть кумедно-трагічною. Адже політична влада знову серйозно зацікавилася літературою. «І нема на то ради»... Юрко Андрухович цілується з Юлією Тимошенко, «слуги народу» скидаються на премію Василеві Шкляру... Президент запрошує «на каву» Марію Матіос... Боюся лише, щоби не виходило з митцями, так, як покаянно говорить Флорентієць у драматичній поемі Ліни Костенко «Сніг у Флоренції»:\nАдже все у соціумі, як і у природі, йде по колу. Передчуваю наближення чорнохмарних тридцятих...\nСправжній поет знову може набути епохальної форми, але вже іншого, тоталітарного, змісту, доки інфіковані лібералізмом наші деякі «інженери людських душ» уже починають роздавати заморським добродійникам не лише наші національні інформаційно-мистецькі, але й фізично-географічні території. Так і озивається асоційоване з Михайлом Булгаковим: «Что ж ты, царская морда, казенные земли разбазариваешь! Эдак никаких волостей не напасешся!»\nНіщо не скасовує в жодному часі і просторі цю вічну прокляту діалектичну єдність і боротьбу протилежностей, пар-антипар: цар-поет, поет-громадянин, держава-батьківщина, популярність-гідність...\nМені хотілося пожить в моїй державі,\nАле ж держава батьківщини не додасть...\n– Скажи, будь ласка, а чи буваєш ти поетичним у побуті? Можливо, у тебе є якісь особливі кулінарні уподобання чи поетичні звички?\n– Ну, це треба моїх друзів, ближніх, колег запитувати. Мені й самому цікаво би було почути таку характеристику. Дружина якось, сплеснувши у долоні із первісною радістю, сказала, поспілкувавшись ближче з моїми побратимами по перу, «живими класиками», які, буває, ночують у мене: «Та ти ж іще нормаальний чоловік!.. хоч і поет!..»\nЯ дуже стараюся бути хорошим батьком (сам виріс сиротою), чоловіком і громадянином (жив у колоніальній та постколоніальній державі). Але моя вроджена гіперемоційність і трохи породжена нею, трохи усвідомлена як частина принципової світоглядності, щирість-відвертість, якась паталогічна правдолюбність, бажання справедливості, звичайно, роблять мене в моїх же насамперед очах далеким від ідеалу врівноваженого, тихо-мудрого чоловіка.\nТому я буваю різким у словах, жестах, вчинках. Тремтливо люблю екзотично-поетичні речі, як-от зброю, цікавий одяг, шкіряні сумки. Іноді палю екзотичну люльку, можу носити екзотичний одяг. Не так завжди, папужисто, як Євген Євтушенко, але... певна доля епатажу, артистизму в мені дрімає. Можливо, ще прокинеться... Маю чимало побратимів серед відомих артистів, режисерів, художників, музикантів. А з ким поведешся, від того і... переймеш щось і добре, і грішне.\nВ мені дуже сильний мисливський азарт, який драматично бореться із моєю усвідомленою філософією «не убий». Тепер із віком, правда, з першими сивинками, здається мені, ближчаю до свого ідеалу «мужчини-мачо», «не хлопчика, а мужа». Хоча, знову ж таки: доки у чоловікові живе отой хлопчина-забіяка-хуліган – доти чоловік подобається жінкам і зостається людиною креативною, тобто поетом... Парадокс.\nЩо ж до кулінарії. Зі мною тут просто. Люблю просту їжу. Без ГМО (гм, слово ж саме яке...) Можливо, навіть більше важить мені, з ким і де мати трапезу, ніж те, щО їсти. Тому шашлики, печена картопля, рибна юшка... для мене радше ритуал, ніж їжа. В домашніх умовах поважаю деруни плюс вареники з капустою і зі сметаною, смажену рибу, червоний борщ, сир зі сметаною... Легше сказати, чого я не їм – раків.\nНамагаюся бути усміхненим і простим. Це ж, як відомо, найвище у світі мистецтво.\n– У твоїх романах часто трапляються смакові образи, взяті з української кулінарної традиції. Чому у витворенні цих образів тебе не тягне на апельсини та манго, а лише на мед, мак, вареники?\n– Ти сама вже відповіла на своє ж запитання. Навіть, знаю, наукове дослідження про цю іпостась моєї прози писала. Це все зі мною чверить підсвідомість. Хоча люблю, як уже казав, екзотичні речі, деталі, ситуації. Написав цілі «екзотичні» поетичні цикли: «Бузковий рай та Індії індиго», «Американський щоденник»... Але, очевидно, ядрова метафора мого міфологічно-побутового світу у дідівсько-прадідівській хаті і навколо неї, де я провів дитинство «в лелечому гнізді». Все інше – продукти розщеплення цього ядра. Там дно джерела, звідки органічно, як зорі, Сонце, Місяць, порохно, котячі очі, світить моє язичество і християнство, кайф і біль, колиски і могили...\n...Вкрадений в сусіда сизий голуб\nБ’ється у причиненім вікні.\nПрабабуся вишиває поле –\nПолотно на білім полотні.\nНа нім – «Кобзар»... буханець хліба,\nСир, терпкий калиновий вінець.\nДід махорку на столі розсипав\nІ у вуса всіх чортів кляне.\nЗа вікном заходить «на погоду»\n(Каже бабця) Сонце у траву...\nНі, я це не згадую сьогодні.\nЯ сьогодні просто цим живу.\nЦе окремі строфи з мого вірша «В нашій хаті», написаного ще 29 жовтня 1988 року, до цієї теми.\n– Що на твою думку, означає жити зі смаком?\n– Смислу життя не знаємо – то хоч смак його нехай буде... Смак знайти легше. А в смаку і смисл є. Жити зі смаком – значить любити життя у всіх його проявах. Робити те, що подобається. Бути вільним і трошки боже-вільним. Тобто хотіти уміти жити щасливим моментом. Вічно вчитися створювати такі, катарсисні, моменти. Насправді ж людині так мало треба, а поетові – тим більше: любов, слава, подорож, гроші... Тобто відчуття міри, гармонії, уміння бачити велике у великому (єгипетська філософія) і велике в малому (японська філософія)... красиве у доброму, увага до деталей і секунд... через делікатну, камертонну налаштованість на колір, звук, дотик... Одне слово, мати здоров’я для того, щоби пережити те щастя, що нас чекає.\n– Колись ти казав, що рано чи пізно науковець вбиває у людині поета. У тобі живуть і поет, письменник, і науковець. Чи не затісно їм у твоєму житті?\n– В матеріально-раціональному бутті завжди тісно. Але якщо сприймати літературу і науку як ірраціональні, сакральні субстанції, то все чудово поєднується саме собою. Коли на початку 90-х років мені видали у престижному республіканському видавництві «Каменяр» першу книжку віршів і дали 1650 карбованців гонорару (великі гроші для студента другого курсу), – я вирішив, що тепер буду лише поетом. Але коли ці гроші почали катастрофічно інфлювати у той час, а за наступні – «Нетутешній вітер», «Скляна корчма» і ще за 25 своїх книг я вже не отримував гонорару... Правда, і своїх кровних «груників», як називав наші гроші Микола Вінграновський, не вкладав. Лише «Алергію на вічність», за «доляри», зароблені в Америці, де я працював «монахом» у пивбарі, гонорово видав. Тобто хоч-не-хоч, а треба було чимось заробляти на себе й сім’ю. Дві доньки все-таки... Я вибрав науку – найоптимальнішу, як мені здавалося, сферу, робота в якій дозволяла б мені зоставатися самим собою, тобто поетом, і не вмерти голим-босим з голоду. Хоча не бачив серед знайомих мені тоді науковців-гуманітаріїв жодного достойного поета. Тому й приречено вирішив, що й сам скоро зачерствію і зануджуся... Але даремно боявся: золотий перетин, здається знайшов. Навіть докторську дисертацію захистив. Але попри все і вся, знову ж таки, відчуваю себе насамперед поетом. І свобода моя при мені...\n– Як гадаєш, твоя творчість органічно вливається у сучасний літературний процес, чи намагаєшся бути від нього осторонь у стильовому та світоглядному аспектах?\n– Про це не мені судити. Література – це не стара газета, а юна релігія. Про мене пишуть і кажуть, навіть пліткують, різне. Гріх жалітися на неувагу. Класики ставляться загалом прихильно: написав про мене добру статтю Борис Олійник. Роман Іваничук, Роман Лубківський, Володимир Базилевський – про мою лірику писали, слав світлі листи Павло Загребельний, Іван Михайлович Дзюба пише... Маю хороші стосунки плюс відгуки від наймолодших письменників, побратимів зі свого покоління. Уже пережив різне: від пришивання циганською голкою на грудях дифірамбічних ярликів, до підлих чи й підленьких ножів у спину від тих, хто «заповідався стати другом», фрондерських інтрижок-нашіптувань. Але до цього я вже готовий і не лише в літературі. Щодо осторонь, чи влитим... Як людина, громадянин – то відчуваю себе разом з усім... без пафосу. Як письменник природно хотів би бути впізнаваним, але не вгадуваним. Стати збоку, над чи під реальністю, щоби побачити її, велику, з відстані, і загнати в образ, як енергію в ядро атома урану. Адже дивно уявити, скажімо, Льва Толстого чи Ернеста Хемінгвея чемними членами Спілки письменників, яка, як у нас, втративши ідеологічний сенс, не здобулася на економічний. Про це теж окрема болюча розмова. Моя особливість, можливо, в тому, що я один із небагатьох поетів, які народилися і виросли на природі, а не в місті, і хочу, щоби хоч мої внуки туди поверталися.\nХтось казку придумав – і щастя скупив усе.\nДощ листяно погляд тисне.\nА я захлинаюсь у грудях міських осель\nПташиним чуттям Вітчизни.\nЯ за душу в літературі, яку в онтологічному і семіотичному вияві хочуть убити деякі мої сучасники – «многопишучі слабодухи». Без душевної підсвітки саме мистецтво – мертвий нонсенс, понти і претензія.\n– Як ставишся до постмодерну в українській літературі і чи близький тобі цей стильовий напрям?\n– Постмодерн для мене, фігурально виражаючись, – дідова колгоспна куфайка, одягнена поверх смокінга... або суп із усього, що в господині під руки попаде. Тобто це не стиль. Це антистиль. Це деструкція. Мікс зі стилів і субстилів. Хоча, наприклад, вишиванка з бабусиної скрині і джинси на дівчатах мені імпонують... Ставлюся до філософії, психології та ідеології постмодерну (хоча ніхто не знає, що це таке у чистому мистецькому вияві: дешевий епатаж? вітринний манекен творчої імпотенції – снобізм?) з відразою чи жалем – як до хворої істоти, субстанції. Хоча елементи постмодерну використовую. Зокрема у своїй прозі і навіть у нещодавно поставленому на сцені Львівського муніципального театру своєму «Вертепі». В головному ж я – за провітрену тугоплавку органічність у всьому. За готичність духу. Квазібарокова пудрено-лакована еклектика постмодернізму, яка віддає міщанством, лубковістю, кітчем, – це антиестетика смерті: у природі, в мистецтві, в суспільстві, окремому організмі... Деструкція. Навіть не хаос. Із хаосу народжується гармонія. Деструкція ж нерепродуктивна.\n– Ти активно спілкуєшся з молодими літераторами. Як ти можеш окреслити основні тенденції розвитку молодої літератури. Чи справді з’являється щось нове, а чи тільки повторення давнього?\n– Нове з’являється, як давно забуте старе, – наше, з національними елементами, або ж явно чи латентно змавповане з інших літератур. Чи стане нове великим – от у чому пИтання, відповідь на яке може дати лише його Величність час. І не треба намагатися виконувати за нього його роботу: ці понти ведуть до старіння душі і «томління духа». Тому, скажімо, знаю сімдесятилітніх письменників, які психологічно молодші за двадцятилітніх.\nМіг би назвати імена молодих письменників, яких вважаю талановитими, але це справа надто делікатна, інтимна. Тих, кого люблю, поважаю, поважно люблю, і самі про це знають, а тим, кого не назву, – буде образливо. Хоча можу назвати хоча би кількох із тих, молодших, кому писав передмови і хто уважно писав про мене: Олеся Мудрак, Юхим Дишкант, Оксана Пухонська, Юлія Фульмес, Тетяна Яков’юк, Вікторія Каневська, Олена Поживіл, Вікторія Осташ, Катерина Єгорушкіна, покійна Рута Вітер, Ганна Лук’яненко, Світлана Антонишин, Дмитро Дроздовський, Петро Іванишин, Олександр Стусенко...\nОкреслювати ж сучасний літературний процес і тим більше прогнозувати його можна, і я це робив у своїх статтях, які можна знайти і в Інтернеті, але це справа радше інформативно-фіксаційна, біо-бібліографічна, конструкційна, але не конструктивна, адже подібна до процесу штучного, хімічно-технологічного творення міфу, релігії, самого життя з випадкової молекули білка, воскрешання ще й не розп’ятого Христа, який для мене – найбільший Поет світу...\n– Як вважаєш, чи достатньо інтенсивний зараз діалог між автором та читачем і що, на твою думку, потрібно в сучасному літературному процесі для хорошого діалогу між письменником та читачами?\n– Читачів зараз, як не смішно, стільки ж, як авторів. Читачів поезії – приблизно три тисячі. Хтось читає поетичні книжки, хтось літературно-мистецькі журнали. Їх, як би там не жалілися апологети «европейських» теорій і практик, ниньки чимало. Велика частина реципієнтів, кажучи «по-вчоному», зараз у новому андеґраунді-віртуалі, тобто в Інтернеті. Там є поетичні сайти, як-от «Поетичні майстерні», «Поезія. орг», наприклад, де поети різних шкіл, рівнів, віку, статі, партій тощо можуть спілкуватися між собою і з читачами скільки душа забажає. Свої Інтернет-версії має, скажімо, та ж «Українська літературна газета». Є аудіосайти, мережа магазинів «Є» та інших, не кажучи вже про доволі інтенсивні поетичні фестивалі, організації зустрічей із авторами... Тобто при бажанні можна дістати, купити, викачати з Інтернету будь-який поетичний продукт із його автором, авторами разом. Піратство тут заохочене самими поетами, авторами «текстів».\nДіалог, вважаю, достатньо інтенсивний. Лише лінивий сидить зараз між пафосом, фарсом, іронією часу розпаду імперій неопоетизований. Але ж якісна довговічність (справжність) літератури визначає не інтенсивність, піарність, а щось інше. І тайна ця великою є...\n– Коли ти пишеш, то мабуть, уявляєш собі свого читача. Яким має бути твій читач?\n– Коли пишу вже, про читача не думаю. Хоча, коли збираю, акумулюю матеріал, то часто мої типажі і є моїми читачами – і навпаки. Але свого рафінованого читача не хочу спеціально уявляти, бо Він – завжди несподіванка. Можливо, це один із найцікавіших моментів творчої праці: одержання імпульсів-реакцій у вигляді різних листів, телефонних дзвінків, інших знаків уваги від тих і звідти, звідки і від кого зовсім не сподівався. Хоча я доволі виразно уявляю, навіть знаю, читача письменників – своїх вчителів у літературі, а значить – десь посеред них є і мої. Бо ж пишу практично для себе. Тільки так можна щось написати для ближнього. Це ж від біблійного: «Возлюби ближнього свого, як самого себе». Адже правильно і навпаки. Бо, хто не любить ближнього... Тобто все просто: люби себе – і любитимеш Все. Так само і з писанням: по Писанію...\nЗараз готуються видання моїх книг за кордоном. Там має бути інший, не зовсім знаний і відчуваний мною, читач. Цікаво.\n– Чи багато у твоїй творчості несказаного? Чи є така важлива письменницька ідея, яку ще тільки мрієш втілити?\n– Хочу, щоби більше було несказАнного... (Усміхається). Є, звичайно, і не здійснені ще суто творчі ідеї, як тепер модно казати, – проекти, і продюсерські. Але дозволь при всій відкритості своєї натури, за що себе часто жорстко караю, зоставити їх у таємниці аж до самого втілення. Адже сказаного чимало. Зосталося зробити те, що сказав. Отоді – честь. Щоби не було передчасного високого трагізму, як у мого поета з вірша «Телесик», який, нарибалившись і налітавшись на гусці, у старості сидить на горбатій могилі Баби Яги:\nУ хаті старого ікони лежать і гроші.\nСусіди нормальні, бо «правильний він мужик».\nРозплата за гріх і плата за все хороше\nПриходять тоді вже, коли вже до всього звик.\nМи ж із Музою ще на Пегасі.\nЗавершуємо нову повість «Реквієм до Сонця».\nПоруч пролітають пихаті боїнги, наші розгублені відьми на секондхендівських мітлах, вирійні зварійовані лелеки з боку чи то Чорнобилю, чи Фукусіми. Під нами студенти смажать яєчню на вічному вогні...\nОсь із чого доводиться тепер пісню і казку складати.\nЧи це те «сміття», про яке писала Марина Цвєтаєва?..\nВчимося любити і ставати світлом попри все і вся.\nЩе раз три крапки.\nПавлюк Микола Антонович · 25.04.2011 17:09 · #\nВасиль Хмелюк. Поетичне повернення паризького богеміста\nМій друже, золотий Антоне, –\nПливуть повітрям кораблі…\nІ там, – один безсилий тоне,\nІ тінь ще тліє у імлі…\nТи розгортаєш сиві очі,\nІ рот здивовано тремтить…\nА, знаєш, – може нині хочеш\nПовіятися у блакить?..\nРядки, які поет Василь Хмелюк присвятив своєму товаришеві Антонові Павлюкові, побачили світ у книжечці «Гін» у Празі 1926 року.\nМистецтвознавці й колекціонери знають Василя Хмелюка як оригінального художника-модерніста середини минулого століття, богеміста-парижанина, чиї картини з плином часу дедалі більше зростають у ціні – їх зберігають у галереях Лондона, Стокгольма, у приватних збірках. Натомість мало відомо про раніший період життя митця – як і про його поетичні експерименти.\nВасиль Хмелюк у 1922–1928 роках жив, навчався, працював у Празі, і там побачили світ три його невеликі книжечки – «Гін» (1926), «Осіннє сонце», «1926, 1928, 1923» (обидві 1928, писані від руки).\nЦі збірочки – нині раритет, колекційна рідкість – знайдено у фондах Слов'янської бібліотеки в Празі. З ініціативи Міжнародного інституту освіти, культури та зв'язків з діаспорою Львівської політехніки (МІОК) 2009 року побачило світ їхнє факсимільне перевидання.\nКомп'ютерно скановані оригінали підготували і передали до Львова фахівці Слов’янської бібліотеки. Факсимільне перевидання, здійснене у Видавництві Львівської політехніки, відтворює автентичний формат і вигляд кожної з трьох книжечок. На доповнення – подарункова коробка і брошура з передмовами-коментарями причетних до проекту науковців з України і Чехії: директора МІОК Ірини Ключковської, директора Слов'янської бібліотеки Лукаша Бабки, професора Львівського національного університету імені Івана Франка доктора філології Тараса Салиги, славіста, мистецтвознавця Оксани Пеленської.\nЦе видання, якщо не враховувати публікацій у галицькій передвоєнній періодиці, – перший (можливо, єдиний) прихід Хмелюка-поета в Україну. Зважаючи на невеликий наклад, це видання також уже можемо вважати колекційним. Ліричні, зухвалі, неспокійні, провокативні, модерністськи ускладнені, романтично прості – поетичні рядки Василя Хмелюка чекають на належне поцінування дослідників українського європейського авангарду.\n(«1926, 1928, 1923»)


Міністр Багатирьова відвідала Трускавець | Готель "У Олега"\nМіністр Багатирьова відвідала Трускавець\nЛистопад 20, 2013 о 10:36\nРаїса Богатирьова відвідала Трускавець 16 листопада. Цього дня вона побувала з робочим візитом у міжнародній клініці відновного лікування Володимира Казявкіна. У рамках візиту відбувся брифінг для журналістів. Разом з міністром і Володимиром Казявкіним на зустрічі з представниками засобів масової інформації були президент Академії медичних наук України Андрій Сердюк та голова Львівської облдержадміністрації Олег Сало. Журналістів, насамперед, цікавила державна підтримка прогресивної методики відомого трускавчанина.\nПро великий вклад Володимира Казявкіна у розвиток прогресивних методик медичної галузі говорив Андрій Сердюк. Він також зауважив, що Герой України з Трускавця є член-кореспондентом Академії медичних наук і зробив великий внесок у її розвиток.\nСвоєю чергою, Володимир Казявкін дякував Раїсі Богатирьовій за підтримку проекту. Адже завдяки підтримці держави у клініці щорічно проходять безкоштовну реабілітацію понад 700 дітей, ще стільки ж – оздоровлюються коштом самого закладу.\nПрисутній на брифінгу Олег Сало, що віднедавна обійняв посаду голови облдержадміністрації, пообіцяв, що зробить усе належне на рівні області, щоб методика Володимира Казявкіна мала тут якнайширше застосування.\nДодамо лише, що методика реабілітації хворих, запропонована та втілена Володимиром Казявкіним, не має аналогів навіть за кордоном. Вона визнана у світовій медицині як одна з найуспішніших та найперспективніших.


Ламінат Сlassen Style 8 Narrow Дуб Кантрі ціна - 421 грн.\nЛамінат Сlassen Style 8 Narrow Дуб Кантрі - товщина: 8 мм, фаска: в наявності\nЛамінат Сlassen Style 8 Narrow Дуб Кантрі - це підлогове покриття високої якості, що відповідає вимогам безпеки, екологічності, надійності та довговічності. Ламінат Сlassen Style 8 Narrow Дуб Кантрі виготовляється за допомогою високоточного сучасного обладнання. Завдяки технології пресування шарів ламінат стійкий до механічних пошкоджень та ударних навантажень. У домашніх умовах витримує інтенсивне навантаження при експлуатації, підійде для великої родини. Покриття добре переносить вплив ультрафіолету, хімічних речовин, перепади температур.\nСтруктура матеріалу ламінату Сlassen Style 8 Narrow Дуб Кантрі\nЛамінат Сlassen Style 8 Narrow Дуб Кантрі складається з 4-х послідовно розташованих шарів. Нижній стабілізуючий шар має смоляне просочення, яке компенсує поверхневий натяг верхніх шарів і захищає несучий шар від проникнення вологи знизу.


На вулиці Конякіна у Луцьку вантажівка «KамАЗ» насмерть збила перехожого.\nАварія сталася у суботу, 8 лютого, близько 14 години, – повідомляє пресслужба поліції Волині.\nЗа кермом транспортного засобу перебував 28-річний житель Луцького району. Водій допустив наїзд на 50-річного лучанина, котрий перетинав проїжджу частину дороги. Перехожий помер в автомобілі швидкої медичної допомоги.\nЗа фактом смертельних ДТП слідчі поліції області відомості внесли до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. Йдеться про порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керують транспортними засобами, що спричинило смерть потерпілого.\nЛуцьк аварія пішохід


Українське суспільство невдовзі побачить перші посадки корумпованих топ-чиновників. Зокрема, йдеться про резонансні справи, в яких фігурують держкомпанії Укроборонпром та Центренерго. Таку заяву зробив заступник глави Адміністрації президента Руслан Рябошапка під час брифінгу, відповідаючи на запитання, чи буде команда президента Володимира Зеленського виконувати своє передвиборче гасло «Весна прийде — саджати будемо», передає «Є!» із посиланням на Громадське.\n“ «Ми говорили про те, що люди очікують справедливості й покарання тих, хто причетний до корупції. Це скандали з Укроборонпромом, з Центренерго. Ці люди повинні понести покарання… Меседж «весна прийде» — саджати будемо» був донесений керівникам двох антикорупційних органів. Мені здається, що ми незабаром повинні побачити перші результати», — сказав Рябошапка.\nОлег Гладковський, своєю чергою, є близьким другом президента Петра Порошенка. За даними розслідувачів, керівництво концерну Укроборонпром знало про шахрайські оборудки й давало на них згоду. Ба більше, про розкрадання в оборонному комплексі країни знали у всіх силових структурах.


Садові доріжки з дерева швидке і гарне рішення з організації комунікації на вашій ділянці. До того ж дерево – це екологічний чистий матеріал, має природний вигляд, який гармонійно впишеться в ландшафт дачної ділянки.\nНа садових і дачних ділянках серед заростей трави та кущів необхідно прокладати доріжки, щоб газони або грядки не топталися. Крім того, вони можуть служити справжньою прикрасою ландшафту, розділяючи його на окремі зони, окреслюючи межі клумб або створюючи малюнок своєрідного маршруту по території.\nНайнадійнішими матеріалами для таких стежок, звичайно ж, є асфальт, камінь, цегла або інші матеріали. Вони довговічні і не особливо вимогливі в плані догляду, на них практично не впливають природні умови. Але якщо у Ваші плани входить не тільки просте облаштування доріжки, а й створення особливого декоративного елемента саду, тоді краще вибрати дерево. Садові доріжки з дерева виглядає дуже ефектно, хоча і поступається за своїми якостями інших матеріалів. Особливо добре вони вписується в загальну картину ландшафту, якщо в ньому присутні й інші дерев’яні елементи: столи, лавки і т.д.\nВ останні роки воно стало дуже популярним покриттям. Деревина додає ландшафту "екологічний" підтекст. Даний спосіб мощення декоративний, але природно, поступається кам'яних і бетонних поверхонь в міцності і довговічності.\nПідстава доріжки має бути правильно підготовлено - це обов'язкова умова довговічності покриття. Мощення жорстких садових доріжок проходить за єдиною схемою: розмітка лінії доріжок, зняття грунту, закладення покриття садових доріжок.\nПерший етап, розмітка лінії доріжок відповідно до ландшафтним проектом, - копітка, «ювелірна» робота, що вимагає ідеальної точності. Межі прямих доріг намічаються нитками і кілочками, складних хвилястих - будь-яким світлим порошком (алебастром, піском).\nПотім знімається грунт. Глибина закладки підстави доріжки, інакше, товщина шару, що знімається грунту залежить від багатьох чинників: типу грунту, виду і товщини фундаменту і покриття, функціонального призначення доріжки. Так, для автомобільної дороги необхідна глибина не менше 50 см, а для пішохідної достатньо і 15-20 см. Також потрібно вирішити: вище або нижче рівня поверхні землі буде знаходитися покриття.\nЛандшафтні дизайнери дотримуються в цьому питанні полярних точок зору. Одні вважають, що низькі доріжки виглядають акуратно і дозволяють стригти газонну траву близько бордюру, інші ж стверджують, що в цьому випадку на доріжці буде неминуче скупчуватися дощова вода.\nНа останньому етапі укладається власне покриття садових доріжок, починається «гра» з матеріалом. Для збільшення терміну служби доріжок часто використовуються також водовідштовхувальні покриття: матове, напівматові або блискуче. Їм, як паркет лаком, покривають доріжки, причому процедура повторюється щороку.


Міліція масово й системно порушує право власності громадян\nЕксперти стверджують, що українська міліція системно порушує право власності громадян\nУкраїнська міліція системно порушує право власності громадян. Про це свідчать дані дослідження “Моніторинг дотримання права власності в діяльності ОВС: актуальний стан і проблеми”, яке провела Одеська правозахисна група “Верітас” за підтримки програми “Верховенство права” Міжнародного фонду “Відродження”. Результати дослідження правозахисники представили 28 лютого в Києві.\nУ свою чергу, керівник групи “Верітас” Андрій Толопіло додав, що таке “благодійництво”, запроваджене міліцією на свою користь, – ніщо інше, як системне позбавлення громадян їхньої власності. “Використовуючи право на отримання благодійних внесків, міліція фактично створила систему “поборів” щодо залежних підприємств, організацій і громадян”, – вважає він.\nОдним із найбільш поширених і масових видів порушень експерти назвали протиправні затримання транспортних засобів і доставку їх на платні майданчики. За оцінкою фахівців, щороку міліція затримує 7 тисяч автомобілів під різними приводами, найчастіше протизаконними. Найбільш дієвим способом протидії цьому керівник проекту “Дорожній контроль” Ростислав Шапошников називає позови до суду.\nПам’ятка з питань діяльності міліції щодо дотримання права власності


Гендер на районі: як працюють чоловіки та жінки «Район.in.ua» – НІВРОКУ\nУ мережі гіперлокальних інтернет-видань «Район.in.ua» готують вакансії під людину, а в офісі є змінний горщик для дітей.\nВ українських медіа все частіше постає проблема гендерної рівності. Деякі редакції прописали у своєму статуті вимогу вживати фемінітиви, інші стали більше звертати увагу на те, чи рівномірно залучають експертів та експерток. Щоб побачити, яке гендерне обличчя самої журналістики, ми провели робочий день в офісі «Район.in.ua»\nНЕ ТІЛЬКИ ПРЕКРАСНА…\nБлизько 10:00 в офіс приходять перші журналістки – 22-річна Анна Манюхіна та 30-річна Анна Карась. Цього дня разом із ними працюють стажери: 26-річний Тарас Кацевич та 17-річний Олександр Мельник.\nАнна Карась частує рогаликами і гарячим чаєм. Ще одна Анна в цей час знайомить із новенькими хлопцями-стажистами.\nДівчата говорять, що зазвичай так і починається їхній робочий день. П’ють каву або чай, обмінюються думками, обговорюють новини, дивляться Google Analytics і рейтинг на Bigmir.\nАнна Карась вішає на стіну кабінету прапор, який їй подарували бійці на Сході\nВони працюють і допомагають новачкам, а між тим розмірковують зі мною про гендерну рівність у медіа. Анна Карась каже, що в неї майже не виникало ніяких проблем, пов’язаних з гендером, але пригадує, що в газеті «Волинь нова», де вона починала працювати, жінок брали на роботу неохоче. Анна Манюхіна погоджується з колегою, що не відчуває ніякого дискомфорту на роботі через гендер.\n«Коли я їздила робити матеріали для рубрики про найстаріших жителів села, то ні разу не спілкувалася з найстарішим жителем. Постійно була найстаріша жителька. Жінки, не знаю, довше живуть (сміється – авт.). Якщо говорити про експертів, у яких я брала коментарі для матеріалів, то серед них бували і чоловіки, і жінки. Загалом чоловіки сприймають мене як журналістку нормально. Пригадую випадок, коли я була на конференції про вирощування фундука. Потім на пошту «Район.Горохів» прийшло повідомлення, що шукають особу прекрасної статі. У тому сенсі, що сприйняли мене не як журналістку», – пригадує Анна Манюхіна\nВона зізнається, що має ненормований робочий день. Часом працює з офісу, а часом треба бігти на подію. Завершує свій робочий день о 19-20 годині.\nЖурналістки «Район.in.ua» Анна Манюхіна (зліва) і Анна Карась (справа) працюють над матеріалами\nСтажери Олександр Мельник (зліва) та Тарас Кацевич (справа)\nРОБОТА ПІД ЛЮДИНУ\nЧас іде, журналістки і стажери працюють, а о 11:40 в офіс приходить головна редакторка 30-річна Наталія Пахайчук. Тендітна, невеличкого зросту, вбрана в різдвяний светр, вона емоційно розповідає про фейк, ділиться новинами і непорозуміннями. Потім розпитує, хто чим займається, підказує, сварить і радить. Наталія має чотирирічну дочку Марію й регулярно навчається новому в медіа. Запевняє, що поєднує все завдяки двом речам: правильно розставляє пріоритети і делегує справи.\n«Перш, ніж я змогла дозволити собі делегувати, довелося зібрати таку команду, якій можна довіряти. Пройшов певний час, коли всі навчилися самостійно працювати. Кожен має сам знати до кінця, що йому треба зробити. Мені комфортно працювати завдяки тому, що люди в команді надійні. Система працює сама».\nГоловна редакторка мережі гіперлокальних сайтів «Район.In.ua»\nНаталія почала працювати на «Район.Луцьк», коли дитині було п’ять місяців. Коли ж дитині виповнився рік, їй дозволили бути головною редакторкою газети за вільним графіком.\n«Треба брати людину і під неї складати робочий графік. Оці моменти в «Сім’я і дім» перехрестилися для мене. Тут ніхто не чинить перешкод мамам із малесенькими дітьми і ніхто не ставить умов, за яких не можна працювати. Ми не шукаємо людей на вакансію, а роботу підбираємо під людину».\nУ певний час, коли в багатьох працівників були діти, в редакції був ігровий куточок. Нині в офісі є іграшки, розмальовка й мильні бульбашки. А в шафі, крім змінного взуття, можна побачити ще й горщик для дітей.\nЗмінне взуття та горщик\nЧАС НА СЕБЕ, КАР’ЄРА і ДІТИ\nРобота продовжує «кипіти», кожен працює над своїм завданням. Усі піднімають голову, коли заходить 27-річна керівниця рівненської мережі сайтів «Район.in.ua» Наталя Голодюк з двомісячною донечкою Орисею в слінгу.\nВона прив’язує слінг і вільними руками друкує матеріали. Свій день починає о 8:00, снідає з сім’єю, робить зарядку з двомісячною Орисею і починає займатися домашніми та професійними справами.\n«Я не розділяю понять «я працюю» і «я – мама». Інколи важко зібрати думки, часом втомлена після чергових вередувань, але головне – ставити чітко перед собою завдання і знати, що тобі сьогодні їх треба зробити. Тоді в тебе не буде ніяких проблем, якщо ти сплануєш свій час, а якщо «наскоками», то це буде складно і з цього нічого не буде виходити».\nНаталя згадує, що майже не було таких випадків, коли б її дискримінували за гендером, хіба що один раз через вагітність не прийняли на роботу.\nНаталія Голодюк з донечкою Орисею\nВ кабінет заходить 41-річний Дмитро Щоголєв, раніше він працював на «Район.Луцьк», а нині в інтернет-виданні «Таблоїд Волині». Він виходить покурити на балкон і висловлює інший погляд про гендерну рівність і гендерне обличчя журналістики.\n«Це тільки тренди і мода. Проблеми нема. Суцільна рівність. Ну, висвітлюється багато, тому що феміністки тиснуть. Чоловіки ніколи не говорять про гендерну нерівність, тому що їм все одно. Жінок ніхто не принижує, але вони думають, що принижують. Я вважаю, що ця проблема надумана і «висмоктана з пальця»».\nІз різними поглядами на гендер і досвідом роботи, усі працівники погоджуються, що працювати чоловікам з жінками і жінкам з чоловіками комфортно, а ще всі ствердно кажуть, що робота журналістки така сама, як і журналіста.\nPrevious Previous post: В основі – кадр і текст, а не стать чи вік. Як на Волині журналістику позбавляють статевих ознак\nNext Next post: Літературна медіастудія: Тетяна Регешук про поезію та нові вміння


Головна > Корисно > Що приховує журавлина?\nПро користь журавлини відомо чимало, адже саме цю ягоду століттями вважали незамінним багажем здоров’я. З неї виготовляли сиропи, варення та напої, одним з котрих був «взварець» - ягідний напій, на зразок чаю, основним складником якого була журавлина. Цікавий факт: до знайомства з китайським чаєм, на Русі вранці пили саме взварець! Люди вважали, що саме цей напій подарує заряд енергії на цілий день та допоможе уникнути хвороб, насичуючи організм здоров`ям.\nЩе здавна ним лікувались при застудах, інфекціях, недокрів’ї, різноманітних захворюваннях кишечника та навіть при лихоманках!\nРаніше, людям не потрібно було доводити цілющі властивості журавлиного напою, адже про його користь знала кожна дитина. Визначали це тоді дуже просто – опираючись на власні відчуття і, як правило, вони їх не підводили. Пройшли роки і взварець почали називати морсом. Звичайно, зміна назви продукту аж ніяк не вплинула на його цілющі властивості.\nДля того, щоб довести корисні якості ягідного напою, вчені провели чимало дослідів і його позитивний вплив на організм був підтверджений у кожному з тих експериментів.\nГіпюрова кислота, що міститься у журавлиному морсі є своєрідним підсилювачем для антибіотиків. Вона по-особливому впливає на мікроорганізми, покращуючи ефективність медичних препаратів.\nДодатково, напій вважається хорошою альтернативою лікам, що призначені для лікування нирок, кишечнику та навіть при гормональних зривах. Журавлиний морс допоможе у боротьбі з ангіною, кашлем, ревматизмом, якщо застосовувати його регулярно. У комплексній терапії таких хвороб, як атеросклероз, гіпертонія, ожиріння дуже часто використовують саме ягоди журавлини.\nОкрім того, цей ягідний напій містить у своєму складі чимало таких елементів, як кобальт, марганець, мідь, молібден, що надзвичайно важливо для організму людини. Кожен з них несе в собі певну користь. Наприклад, наявність марганцю дуже важлива для зростаючого покоління. Цей елемент також необхідний і для старшого покоління, оскільки впливає на коректну роботу статевих залоз. Натомість кобальт гарантує справне функціонування нервової системи.\nХто б міг подумати, що одна малесенька ягода здатна приносити аж стільки користі?\nЯкщо випивати журавлиний морс по кілька склянок на добу, то гарантія зарядитися усіма корисними властивостями, а також дістати дозу радості та позитиву є 100%! Це і є найбільша таємниця, котру приховує журавлина.\nКвасоля карпатська — запорука вашого здоров’я та відмінного самопочуття\nСмачнючий полуничний джем\nШипшина - лідер вітаміну С. Шипшиновий напій - корисне задоволення


20 грудня 2015 р., 16:09\nПостраждалі - у лікарні.\nНадзвичайна подія сталася на Хустщині. П'яний водій не впорався з керуванням і в'їхав у натовп людей. Дві жінки та одна дитина – в лікарні.\n19 грудня о 20.30 год. до Хустського відділу поліції надійшло повідомлення, що в с.Рокосово 32-річний п'яний водій зіткнувся з припаркованим на своїй смузі автомобілем, після чого втратив контроль над керуванням і в'їхав у натовп людей, що йщли узбіччям.\nУ результаті цієї ДТП щонайменше 3 людей травмовано. Двох мешканокс.Рокосово, одна з яких 12-річна дівчинка, доставлено до Хустської районної лікарні в травматологічне відділення з діагнозом: струс головного мозку, перелом двох кісток гомілки. Інша – 46-річна жінка, перебуває у важкому стані в реанімації.\nЗа даним фактом поліцією відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України «Порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження».\n"Шкачів щастя" затримали на Закарпатті (ФОТО)\n"П’яні" подорожі закарпатцям з рук не зійшли (ФОТО)


Харчова сода - як використовувати - Главред\nХарчова сода: 7 способів використання вдома, які покращують здоров'я\n19 січня 2021, 11:54\nДеякі люди повідомляють, що після регулярного вживання харчової соди у них стають білішими зуби\nДеякі люди повідомляють , що після регулярного вживання харчової соди у них стають білішими зуби / УНІАН\nХарчова сода, як стверджується, трансформує здібності людей до очищення, є одним з найбільш охоронюваних секретів у світі. Але хоча харчова сода зазвичай використовується для випічки тортів в домашніх умовах, вона також має ряд переваг для здоров'я, в тому числі запобігає неприємний запах з рота і позбавляє від хворобливих виразок у роті.\nХарчова сода також, є дешевою альтернативою дорогим миючим засобам. Вона відмінно підходить для позбавлення від плям і неприємного запаху, але також вважається корисною для вашого здоров'я.\nДеякі люди повідомляють, що після регулярного вживання харчової соди у них стають білішими зуби, в той час як інші кажуть, що це покращує їх спортивні результати.\nчитайте такожЯк відбілити зуби: лікарі розповіли, чи допоможе сода\nЦе основні способи, якими бікарбонат соди може поліпшити ваше здоров'я.\nХарчова сода нейтралізує шлункову кислоту, яка викликає кислотний рефлюкс.\nРозчиніть чайну ложку харчової соди в склянці холодної води і повільно випийте суміш.\nАле вам слід уникати регулярного вживання харчової соди, так як це може привести до деяких проблем з серцем.\nЗа словами дієтолога Райана Рамана, ванна з харчовою содою допомагає заспокоїти свербіж шкіри від укусів комах або бджіл.\n"Щоб приготувати ванну з харчовою содою, додайте 1-2 склянки харчової соди в теплу ванну. Переконайтеся, що уражена ділянка ретельно просочена", - сказав він.\nЯкщо ви турбуєтеся про те, що в ваших фруктах і овочах будуть виявлені пестициди, харчова сода для вас.\nВчені з'ясували, що замочування продуктів в розчині харчової соди - найефективніший спосіб видалити пестициди, не очищаючи їх від шкірки.\nЗа словами Рамана, деякі люди використовують питну соду, щоб поліпшити свою фізичну працездатність.\nВона має високий рівень pH, що допомагає зняти втому. Запобігання розвитку втоми означає, що ви можете продовжувати тренуватися довше.\nМожливо, це не перше, про що ви думаєте, але харчова сода - ідеальний дезодорант.\n"Піт набуває запаху тільки після того, як він розщеплюється бактеріями в ваших пахвах", - сказав Раман.\n"Ці бактерії перетворюють ваш піт в кислі продукти життєдіяльності, які надають поту запах.\n"Харчова сода усуває запах поту, роблячи запах менш кислим. Спробуйте нанести питну соду на пахви, і ви помітите різницю".\nХарчова сода знижує біль при виразках у роті.\nВиразки являють собою невеликі хворобливі виразки. Вони не утворюються на губах і не заразні. Але вони можуть бути неприємними.\nПросто прополощіть рот засобом для полоскання рота з харчовою содою, щоб полегшити хворобливі симптоми виразки виразки.\nНеприємний запах з рота викликаний скупченням бактерій в роті і часто пов'язаний із захворюванням ясен.\nОполіскувач для порожнини рота з харчовою содою пригнічує ріст бактерій, так як підвищує pH слини.\nДодайте половину чайної ложки харчової соди в склянку з теплою водою і прополощіть нею рот, як будь-який інший полоскання для рота.\nЗараз ви переглядаєте новину «Харчова сода: 7 способів використання вдома, які покращують здоров'я». Інші новини медицини читайте в розділі «Здоров'я». Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter. Якщо ви знайшли помилку, видiлiть її мишкою та натисніть Ctrl + Enter


Підвищення пенсії у зв'язку з втратою годувальника в 2020 році в Україні\nHome > Пенсія > Підвищення пенсії у зв’язку з втратою годувальника в 2020 році\nНа превеликий жаль, горе трапляється в кожній родині. Втрата родича-страшна подія, перенести яку здатний не кожен. Проблеми, що виникають при прощанні пов’язані з емоційним і фінансовим планом, мінімізувати які здатна пенсія у зв’язку з втратою годувальника, що надається державою.\nНаявність додаткових грошей дозволяє забезпечити життя малюків, якось прожити перший час. Грошова допомога виплачується після трагедії, тому плутати її з посібником матері-одиначки не варто.\nСоціальна допомога по втраті годувальника-різновиди\nВтрата близької людини ніколи не проходить без матеріальних витрат. По завершенні процедури поховання починаються проблеми, пов’язані з поверненням боргу і вихованням дітей. Впоратися з ними здатна соціальна допомога по втраті годувальника, яка в Україні підрозділяється на такі різновиди:\nстрахова або трудова-призначається непрацюючим родичам загиблого застрахованого члена сім’ї за умови наявності певної кількості страхового стажу або робочої вислуги;\nсоціальна-грошова допомога, яка призначається у разі відсутності трудового стажу та відповідного досвіду роботи у померлого;\nдержавна – виплачується близьким родичам при смерті/загибелі державних службовців, бюджетників, осіб з особливим статусом.\nЯка пенсія покладена дружині/чоловікові померлого можна дізнатися в управлінні праці або за допомогою здійснення дзвінка на гарячу лінію.\nКатегорії, які мають право на пенсію по втраті годувальника\nПитання хто має право на пенсію у зв’язку з втратою годувальника в Україні ніколи не втрачає своєї актуальності. Згідно з чинним в Україні законодавством, отримувати допомогу по втраті годувальника здатні такі категорії громадян:\nродичі загиблого: мати або батько;\nодин з живих членів подружжя;\nне здатні працювати спадкоємці;\nродичі, які є інвалідами;\nрідні або усиновлені діти;\nдіти, що з’явилися на світ не пізніше після 10 місяців після смерть годувальника;\nпрямі спадкоємці, що знаходяться на утриманні покійного.\nЖиття показує, що допомога по втраті годувальника в більшості ситуаціях призначається неповнолітнім особам і дітям-інвалідам. Процес оформлення є швидким, не вимагає матеріальних витрат. В інших ситуаціях, для отримання позитивного рішення родичам доводиться пройти тривалі судові процеси.\nТривалість виплати допомоги по втраті годувальника\nЯкщо пенсія по втраті годувальника призначена, тривалість її виплат регламентована законодавчими актами і становить:\nдо досягнення 18-ти років – виплачується всім дітям без винятку;\nдо досягнення 23 – річного віку-за умови надання документа, що підтверджує факт навчання у ВНЗ.\nКожен з видів допомоги оформляється при наявності підтверджуючого документа, визначеного вимогами законодавчих актів.\nЕтапи нарахування пенсійних виплат\nЩоб розрахувати розмір пенсії по втраті годувальника військовослужбовця 2020 або іншої категорії необхідно зібрати певний пакет документів і звернутися з ним до ПФУ. Нарахування грошових коштів проводиться такими способами:\nна підставі накопиченого досвіду роботи, підтвердити який можна в Пенсійному фонді;\nна підставі стандартних лімітів, прописаних у законодавчих актах України.\nПерший варіант допомоги вважається найвигіднішим, передбачає нарахування спеціальної допомоги в розмірі 50% за віком. Виплачувана грошова сума на двох або декількох дітей ділиться пропорційно. Наскільки забезпеченими будуть залишилися родичі, залежить від кількості трудового стажу померлого:\nпри смерті 23-річного годувальника-кількість трудового стажу має становити не менше 1 року;\nвід 32 до 33 років – не менше 5 років;\nвід 43 до 45 років – не менше 10 років;\nвід 56 до 59 років – не менше 14 років.\nЯкщо у померлого відсутня зазначена кількість трудового стажу, родичам або спадкоємцям буде призначена мінімальна законодавчо встановлена допомога.\nМінімальний розмір пенсії в Україні 2020 (по втраті годувальника)\nРозмір пенсії по втраті годувальника залежить від законодавчо встановленого на цей рік прожиткового мінімуму.\nНа одного спадкоємця або родича державна допомога становить 100%, на двох членів сім’ї – 120 %, на трьох і більше родичів – 150 %. Сьогодні ні для кого не секрет, що підвищено пенсію по втраті годувальника в 2020 році до наступних розмірів: 1564 грн., 1877 грн. і 2346 грн. для одного, двох і більше дітей/родичів відповідно.\nВиплата грошових коштів можлива за умови відсутності іншої державної дотації (крім стипендії). Тому, перед подачею документів необхідно подумати, який з варіантів допомоги є найвигіднішим.\nПідвищення пенсійних виплат по втраті годувальника в Україні 2020\nНезважаючи на допомогу з боку держави щодо втрати годувальника, наданих грошей мало для забезпечення неповнолітньої дитини. З цих причин кожна самотня жінка або чоловік цікавиться, який розмір пенсії по втраті годувальника буде в кожному наступаючому році і на скільки він підніметься.\nПерегляд грошових виплат проводиться щорічно при прийнятті бюджету. На скільки будуть підняті дотації залежить від політичної та економічної ситуації в Україні. Уряд вживає максимум заходів, щоб населення не відчувало нестачі в матеріальному і соціальному плані. Однак, одного бажання недостатньо, необхідні кошти в державній скарбниці.\nЗа наявними даними в цьому році допомога по втраті годувальника в порівнянні з попереднім періодом буде підвищено на 5-7%. Поряд з цим очікуються зміни в трудовій пенсії та інших вилах соціальної допомоги.\nСоціально-незахищені категорії населення можуть скористуватися пільгами: комунальними, транспортними, на навчання та іншими. Збільшення грошової допомоги в новому році передбачає бути поетапним, тому різких сплесків пенсій очікувати не варто.\nГрошей мало, що робити?\nСитуації, коли допомоги по втрати годувальника не вистачає, трапляються дуже часто. Вони пов’язані з несвоєчасним переоформленням документів або різким дорослішанням спадкоємців.\nПри наближенні до повноліття вимоги підлітків зростають. Сучасні діти не мислять життя без гаджетів і ноутбуків, відповідного одягу, соціальних і культурних благ.\nМінімізувати негативне ставлення неповнолітніх одноліток до таких дітей допоможе додаткова матеріальна допомога.\nПри відсутності інших державних дотацій батьки дітей можуть скористатися пільговими споживчими кредитами, що надаються всіма фінансовими установами. Тривалість оформлення мікрокредитів становить не більше півгодини. При цьому кількість необхідних документів мінімальне. Особливі підходи до таких осіб дозволяє мінімізувати побутові та матеріальні проблеми, жити не гірше повних сімей.\nУ цьому році допомога по втраті годувальника зросте на 5-7% в порівнянні з показником попереднього року. Зазначені зміни дадуть змогу полегшити життя підростаючого покоління, допоможуть батькам стабілізувати життя в матеріальному плані.\nПоряд з цим, родичам і близьким померлого надається можливість користування пільгами: комунальними, транспортними, на навчання та іншими. При нестачі грошових коштів справжній годувальник може скористатися пільговим кредитом, що дозволяє отримати гроші відразу на карту.