“Новий прагматизм” як “пряник” РФ у виконанні “колективного путіна”. Стратегічні ризики для України.\nПродовження старої нової політики “прагматизму” РФ на тлі дезінформації як “пряник” для ЄС\nСьогодні автори низки вітчизняних стратегій та оглядів стосовно реалізації “Мінських угод-2”, розвитку ситуації на Донбасі та Криму почасти недооцінюють фактори змін політичної риторики з боку російського керівництва по відношенню до ЄС, країн Заходу в цілому та подекуди готовність окремих реципієнтів у країнах Євросоюзу дослухатися до цієї риторики.\nЯкщо під час безпекової конференції в Мюнхені наприкінці 2015 року прем'єр-міністр Росії Дмитро Медведєв констатував зі свого боку, що Росія і країни Заходу вже увійшли в період "нової холодної війни", то, приміром, на червневому економічному форумі в Санкт-Петербурзі, на якому був присутній голова Єврокомісії Жан-Клод Юнкер, який закликав до нормалізації відносин між Росією і ЄС, В. Путін проголошував так званий “прагматичний підхід” щодо налагодження взаємин Євросоюзу та РФ. Зокрема, він заявляв, що “Росія не тримає зла на ЄС за дії, що призвели до погіршення відносин з Європою”, і сторонам потрібно повернути довіру у російсько-європейські взаємини, відновити рівень взаємодії. Адже РФ може допомогти із розв’язанням економічних, соціальних, безпекових викликів, які сьогодні актуальні в ЄС. У нещодавньому вітальному листі французькому президенту В. Путін підкреслює, що “протягом багатьох десятиліть нашими країнами напрацьовано вельми значний потенціал взаємовигідного співробітництва на різних напрямках”. Таких прагматичних заяв і закликів до діалогу з РФ з боку російського керівництва не бракує. Тим більше, що російська пропаганда в ЄС на рівні масової комунікації працює постійно та агресивно. Ще на початку нинішнього року керівник підрозділу швидкого реагування в сфері медіа Європейської служби зовнішньої ді ЄС (EuropeanExternalActionService) Жиль Портман (Giles Portman) заявляв, що внаслідок “війни дезінформації” з боку РФ в країнах ЄС зростає число тих, хто звинувачує Київ у війні на Донбасі та симпатизує позиції Росії.\nНезважаючи на продовження економічних санкцій з боку ЄС та США щодо РФ через відсутність прогресу у реалізації Мінських угод та анексії Криму, рішення Варшавського саміту НАТО щодо протидії агресії РФ на Сході, ці “прагматичні” аргументи так чи інакше сприймалися й європейським бізнесом. “Прагматична риторика” може знаходити своєрідне розуміння в європейському політичному ешелоні. Приміром, тільки ледачий не згадує заяву міністра закордонних справ Німеччини Франка-Вальтера Штайнмаєра, який закликав НАТО "не брязкати зброєю" і прагнути до діалогу з Росією. При цьому критерії прагнення такого діалогу в кращому випадку озвучуються у вигляді посилання на потребу “реалізації Мінських домовленостей”. В ЄС низка країн, яка завжди підтримувала РФ, активно прислухається до закликів стосовно зміни політики щодо цієї держави, незважаючи на беззмінний курс в самій Росії на згортання прав і свобод у внутрішній політиці, зцементування авторитаризму та продовження агресії по відношенню до України на Донбасі і на пострадянському просторі.\nПричому протягом тривалого часу начебто поза кадром залишаються питання реальних планів та дій РФ стосовно реалізації її версії повернення до статусу геополітичного гравця – “закріплення за Російською Федерацією статусу однієї з лідируючих світових держав”. Навіть за умови посередньої економічної ситуації та прогресуючої економічної кризи це не змінює напрямів самої російської внутрішньої та зовнішньої політики. “Прагматична” риторика тут грає роль “пряника” для ЄС.\nБеззмінним залишається ставлення з боку російського керівництва до України та інших країн пострадянського простору як до “країн з обмеженим суверенітетом”. В РФ сприймають світовий простір в подібних категоріях і ними активно керуються. Начебто припинилася дуже активна публічна риторика про Україну, як штучно створену державу, але сама філософія політики по відношенню до України залишається фактично беззмінною. Ще 31 грудня 2015 року в оновленій редакції Стратегії національної безпеки РФ констатувалося, що “підтримка США і Європейським Союзом антиконституційного державного перевороту в Україні призвела до глибокого розколу в українському суспільстві і виникнення збройного конфлікту <…>, що перетворює Україну в довгострокове вогнище нестабільності в Європі і безпосередньо біля кордонів Росії”. При цьому в самій РФ її роль як каталізатора війни залишається поза кадром. Так само, як і постійна ескалація конфлікту на Донбасі, розбудова військових баз на українських кордонах, модернізація збройних сил РФ.\n“Лідируюча світова держава” “колективного путіна” та розуміння суверенітету на пострадянському просторі. Горизонти планування.\nРосійський політичний клас та російських експертів відверто дратують будь-які прояви самостійності в політиці з боку України. Те, що в Україні сприймається поточною практикою політичного процесу, комунікації із суспільством, в РФ трактується в рамках “конспірології” як провокативні сигнали саме для Росії, причому ініційовані західними лідерами проти РФ.\nПолітичні реалії в самій РФ та мова політичного режиму просто не дозволяють зрозуміти інші українські контексти, зокрема, будь-яка реальна політична конкуренція сприймається сьогодні в більшості російських суспільних прошарків та експертних колах як прояв небезпеки та хаосу, частина глибокої політичної кризи. Наші суспільно-політичні словники сьогодні подають абсолютно різні тлумачення подій всередині країн та в зовнішньому просторі. В даному випадку російський код інтерпретації реальності криється у неоімперіалізмі, який на політичному рівні проявляється в “колективному путіні”, що унаочнився ще в 2014 році після анексії Криму, а сьогодні продовжує зміцнюватися.\nВарто побачити, що ці сенси підходів до України, інших країн на пострадянському просторі є не тільки проявом політичних уподобань нинішньої кремлівської верхівки, не тільки персональна думка кремлівських керманичів. Можна говорити, що в РФ сьогодні сформувався “колективний путін” ‒ критична суспільна маса, яка підтримує саме неоімперську політику, незважаючи на економічні ускладнення та відчутний дефіцит демократії, “пакети Ярової” та ін. Адже “колективний путін” ‒ це спільна позиція чергового покоління російських неоімперіалістів, яке формувалося в Росії останні 15 років та розквітло за існування путінського режиму. За цією логікою офіційні російські доктрини стосовно безпеки, поширення НАТО на Сході та інтересів РФ були сформульовані ще до приходу Путіна до влади. І сьогодні такі політичні підходи та пріоритети продовжують реалізуватися безоглядно і Путін ‒ унаочнення процесу.\nПо відношенню до ОРДЛО в РФ є свій горизонт планування, який співставний зі створенням для України не стільки специфічного Придністров’я, як перманентної “Чечні”. “Чеченізація” полягає в тому, що з цими утвореннями весь час доведеться домовлятися та вкладати українські політичні та фінансові ресурси в обмін на дуже умовну лояльність. Сьогодні РФ, відповідно розслідуванню та підрахункам німецької газети DerBild, витрачає на утримання самопроголошених республік ДНР і ЛНР мінімально 1 млрд евро на рік, що нині становить 0,6 % річних витрат російського державного бюджету.\nТільки реалізація в анексованому Криму програми «Соціально-економічний розвиток Республіки Крим і Севастополя до 2020 року», з боку РФ передбачала 676 млрд руб. (за розрахунками 2014 р. – майже 19 млрд дол.), проте її реальне фінансування сьогодні має бути значно кращим.\nПланування політичних та ресурсних аспектів “чеченізації” окремих районів Донбасу з боку РФ може полягати не тільки й не стільки в проведенні “квазі-виборів” на тимчасово неконтрольованих територіях, тим самим легітимуючи режими в так званих ЛНР, ДНР, але й перспективи включення маріонеткових лідерів до загального політичного процесу в Україні. Адже під цим кутом теоретичні місцеві вибори в ОРДЛО можуть розглядатися тільки як проміжний етап, “троянський кінь” для України. І завдання сьогодні проактивністю запобігти цим сценаріям навіть в контексті Мінську. Приміром розробити версію закону про місцеві вибори з очевидними безпековими та політичними запобіжниками для того, щоб в перспективі намагатися уникнути нав’язування виборчих правил з боку російської сторони.\n“Мінські домовленості”, в першу чергу, засіб для деескалації конфлікту, але в повному обсязі його неможливо розв’язати (зміни до Конституції, узгоджені з бойовиками, відсутність контролю за 408 км українського кордону та ін.).\nПатова ситуація у політичному врегулюванні, навіть на тлі постійних бойових дій, активно трактується російською стороною насамперед як провина України. З боку РФ є стійкі очікування у спроможності переконати, що в усьому винна Україна. В даному випадку керівництво РФ постійно апелює до того, що їх країна не сторона конфлікту, а отже не може виконувати Мінські домовленості.\nРФ очікує, коли зміниться політична кон'юнктура, узагальнений Захід втомиться від “української кризи”, яка українською зовсім не є. Коли ЄС розпочне керуватися “новим економічним прагматизмом” стосовно РФ без умов, в результаті виборів може змінитися, приміром, керівництво Німеччини. Хоча такий сценарій сьогодні в чистому вигляді навряд чи реалістичний. Тому РФ і в подальшому буде інтерпретувати різні українські процеси, як прояв неспроможності та неуспішності країни. На тлі відсутності реального прогресу в здійснення реформ в самій Україні ці аргументи можуть знаходити прихильників в ЄС.\nПри цьому питання анексованого Криму в самій РФ начебто воліють не помічати, адже намагаються формувати “аксіому” ‒ для РФ це вже вирішене питання. “Історичне возз’єднання розділеного народу”, з яким з часом всі змиряться. Незважаючи на різкі негативні політичні оцінки анексії Криму з боку ЄС, порушення всієї архітектури безпеки, Крим сьогодні фактично так і не став предметом реальних політичних перемовин у світовому безпековому просторі. Відповідно до цього у самій РФ є переконання, що, незважаючи на перманентні санкції до РФ щодо Криму, рано чи пізно при сприятливій кадрово-політичній кон’юнктурі можна буде віднайти вигідні формули для “легалізації анексії”. Приміром, провести черговий “референдум під егідою ОБСЄ”. Причому українські інтереси тут перебувають поза кадром. А питання порушення прав кримських татар певною мірою трактується в РФ в ліберальних колах як реальні утиски й можливо “перекоси”, в гіршому випадку – в північнокавказьких сенсах ‒ “протидії екстремізму” у російському виконанні, де під екстремізм може потрапити практично все, що не сподобається силовим структурам.\nВідповідно до цього не тільки Україна і ЄС, колективний Захід знаходиться у точці “біфуркації”, зокрема й по відношенню до політики РФ, конфігурації вибудовування стосунків в майбутньому. При цьому дійсно бракує бачення, як ці стосунки розвиватимуться у реальній політиці та економіці в майбутньому з огляду на стратегічні цілі РФ, сформованого “колективного путіна” та неоімперіалізм.\nВихід для України – традиційний ‒ це укріплення державного суверенітету в соціально-економічній, безпековій, інформаційній сферах на тлі побудови проекту демократичної, економічно модерної та успішної держави на пострадянському просторі. Реальне проведення реформ, а не тільки їх імітація в умовах врахування інтересів різних олігархічних груп, яких також приваблює “прагматизм” в його різних формах. Реальне недопущення нав’язування сценарію “української чечні”, проактивність у пошуку та реалізації різних політично-дипломатичних сценаріїв, продукуванні соціогуманітарних проектів.\nУНЦПД, ResearchUpdate, рік видання 23. - №2 (755), 2016\nТищенко Юлія, Дячук Марія, УНЦПД\nПублікації Research Updates Чи вплинуть цьогорічні парламентські вибори в Росії на політику Москви щодо України?


У Москві помер легендарний радянський режисер Ельдар Рязанов | ВІКНА. Новини Калуша та Прикарпаття\n30\tЛистопада, 2015, 08:05\tСвіт\nРежисера терміново госпіталізували 21 листопада\nЕльдар Рязанов помер у ніч на понеділок у лікарні. Більше тижня тому його шпиталізували через проблеми із здоров’ям, повідомляють ”Вікна” з посиланням на ВВС-Україна.\nНародний артист СРСР Ельдар Рязанов зняв приблизно 30 фільмів — практично всі вони стали популярними у радянському та російському кінопрокаті.\nНайвідоміші з них — “Карнавальна ніч”, “Гусарська балада”, “Бережися автомобіля”, “Жорстокий романс”, “Службовий роман”, “Гараж”, “Іронія долі, або З легким паром”, “Вокзал для двох”.\n”Я вважаю, що людина повинна залишатися сама собою завжди і робити те, що вона вважає за потрібне. Я багато разів входив у моду, виходив з неї, але ніколи не робив нічого для того, щоб бути модним. Іноді я був модним, іноді не був модним, потім знову ставав модним”, — сказав Рязанов кілька років тому, відповідаючи на питання читачів Російської служби ВВС.\n”Про себе можу сказати одне — я завжди робив такі фільми, які я сам, як глядач, хотів би побачити. Коли я дивився таку картину, зроблену іншим, я завжди шкодував, що це не я її поставив”, — розповів режисер.\nУ березні минулого року режисер підписав лист із засудженням “російської військової інтервенції” в Україні, а також лист “проти війни, проти самоізоляції Росії, проти реставрації тоталітаризму”.


У ніч із 23 на 24 серпня російські батальйонні групи масовано перейшли російсько-український кордон — Військовий навігатор України\nУ ніч із 23 на 24 серпня 2014 року російські батальйонні групи масовано перейшли російсько-український кордон. Керівництво Збройних сил РФ організувало пряме вторгнення своїх військ на територію Донецької області в серпні 2014 року, зважаючи на суттєві успіхи Збройних сил України на цьому напрямку.\nЗважаючи на суттєві успіхи наших військ, з метою уникнення поразки російських терористичних організацій, у третій декаді серпня 2014 року керівництвом ЗС РФ організовано пряме вторгнення регулярних російських підрозділів на територію Донецької області з одночасними артилерійськими обстрілами позицій ЗС України з Росії.\n«Донбас»: 192—220 чол.\n«Дніпро-1»: 78 чол.\n«Миротворець»: 52—74 чол.\n«Херсон»: 27—30 чол.\n«Івано-Франківськ»: 25—33 чол.\n«Світязь»: 23—40 чол.\nУкраїнські добровольчі підрозділи\nПеред цим, 11 липня 2014 року, на фоні загрози повного блокування кордону українськими силами, російські регулярні війська почали участь у війні, завдавши зі своєї території нищівного ракетного удару українським формуванням під Зеленопіллям — селом за кілька кілометрів від російсько-українського кордону. Відтоді вся лінія українських формувань біля кордону — від Луганської області до узбережжя Азовського моря, — впродовж липня-серпня 2014 року перебувала під систематичними артилерійськими обстрілами з території РФ, на які українські формування не відповідали. Обстріли призвели до перерізання ліній постачання українського угрупування, що перебувало в районі Ізвариного, таким чином значні українські сили опинилися в оточенні впродовж тижнів. Операцію з їхньої деблокади було проведено 6-7 серпня, після чого виснажені підрозділи були виведені із зони бойових дій, таким чином остаточно втративши контроль над 140 км державного кордону.\n6—7 серпня з’явилась інформація, що через смт. Ізварине зайшли регулярні підрозділи російської армії.\nЗ 11 серпня значно зросло число артилерійських обстрілів позицій 3-го батальйону 30 ОМБр в районі с. Степанівка. Російські регулярні підрозділи почали вторгнення — було взято КПП Маринівка, підрозділи 18-ї мотострілецької бригади РФ зайшли в с. Дмитрівка, а 12 серпня змогли дійти до м. Сніжне, з’єднавшись з нерегулярними проросійськими формуваннями. 13 серпня танкова колона проросійських сил вийшла на с. Степанівка. 3-й батальйон 30 ОМБр у Степанівці був остаточно деморалізований під артударами, втратив мораль і при появі танкових колон покинув населений пункт, залишивши таким чином 1-й батальйон у смт. Боково-Платове у глибокому тилу противника. Військовослужбовці 3-го батальйону 30 ОМБр самовільно покинули зону бойових дій, повернувшись у місця постійної дислокації.\n19—20 серпня колона бронетехніки супротивника з’явилась поміж Савур-Могилою та с. Петрівське, біля позицій БТГр 51 ОМБр. Внаслідок бою батальйон залишив село і відступив на захід до сектору Б, в район смт. Кутейникове.\n21 серпня на підкріплення до сектору Б прибуває підрозділ 93 ОМБр: 1-й механізований батальйон і зведена рота (337 чол., 2 танки, 12 БМП). Зведена рота у складі 187 чоловік з танками і БМП була відправлена для спроби відбити с. Петрівське під Савур-Могилою. Спроби закріпитися у Петрівському були невдалі, і рота повернулася 23 серпня у сел. Дзеркальне, втративши 2 БМП.\n23 серпня особовий склад БТрО «Прикарпаття», деморалізований постійними обстрілами і спостерігаючи відхід роти 93 ОМБр, в обід знявся з позицій і полишив зону бойових дій. Підрозділи 19-го миколаївського полку Нацгвардії, після доволі вдалої засідки під с. Лисиче, мали відступити на захід в район Комсомольська, РТГр 28 ОМБр з півночі Амвросіївки також знялися з позицій і перемістились під смт. Кутейникове. Майже всі мобілізовані ротно-тактичної групи 28 ОМБр покинули зону проведення АТО, також як і «Прикарпаття», — з ротно-тактичної групи 28 ОМБр залишилось лише 17 чоловік особового складу. Оборона біля Амвросіївки надвечір 23 серпня перестала існувати.\n24 серпня знявся і поїхав додому БТрО «Горинь», що прикривав від удару позиції українських військ зі сторони Донецька. За словами комбата батальйону, їх 2-га рота виходила разом з частиною штабу 8-го корпусу.\nСумарно 13—23 серпня самовільно вийшло з зони проведення АТО понад 1500 чоловік (переважно мобілізовані з таких з’єднань: 3 бат. 30 ОМБр, більша частина РТГр 28 ОМБр, БТрО «Прикарпаття», БТрО «Горинь»).\nНаймасштабніше російське вторгнення відбулось у ніч із 23 на 24 серпня 2014 року, близько 100 одиниць бойової техніки російських військ висунулись від державного кордону в напрямку Старобешеве, відрізаючи Іловайськ і українські підрозділи біля нього. О 10:30 колону спостерігали офіцери сектору «Д» на трасі Амвросіївка-Кутейникове. На той час підрозділів української армії навколо Амвросіївки і східніше (окрім загону Гордійчука на Савур-Могилі) вже не було. Російські колони вторгнення рухались майже безперешкодно, знищуючи одиночні цілі. . Сили вторгнення ЗС РФ складалися з дев’яти батальйонно–тактичних груп: 3500 осіб особового складу; до 60 танків; до 320 БМД (БМП); до 60 гармат; до 45 мінометів; 5 ПТРК”, – зазначається в повідомленні.\n24 серпня російські колони, що рухались з півдня, по обіді досягли району Кутейникове-Дзеркальне. Розвідники 28 ОМБр, що займали позиції під Кутейниковим, інформували протитанкову батарею 51 ОМБр про наближення колони противника, але самі знялись з позицій і вирушили до селища. О 12:15 одна з колон, що складалася з десантників 331-го парашутно-десантного полку98-ї парашутно-десантної дивізії Збройних сил РФ, зупинилася на перехресті, що на 500 м західніше Кутейникове, для оцінки обстановки. З дистанції 1100—1200 колона була обстріляна батареєю Костянтина Коваля з 51 ОМБр. 2 одиниці БМД-2 було знищено, російські десантники евакуювалися з підбитої техніки і зайняли позиції у посадці. Бортовий номер однієї зі знищених БМД — 334. О 17:00 вечора 10 десантників здійснили спробу виходу і потрапили в полон до розвідників 51-ї ОМБр поблизу Дзеркального, де розміщувався штаб української батальйонно-тактичної групи. Наступного дня, 25 серпня, штаб зазнав артилерійського обстрілу.\nПолонені російські десантники, серпень 2014 року\n26 серпня під Агрономічним стався бій, внаслідок якого було захоплено танк новітньої російської модифікації Т-72Б3. Ще 24 серпня група бійців у 30 чоловік зі складу 91-го інженерного полку і саперів 51-ї ОМБр під командуванням полковника Михайла Ковальського облаштувала мінні загорожі та відкопала окопи в околицях Агрономічного, для захисту підходів до штабу Сектора Б. 26 серпня 12:00 до їх позицій наблизилась колона російських військ у складі танку 6-ї окремої танкової бригади і 6 одиниць БМД. Єдина одиниця техніки у українського підрозділу — БМП-2 зі складу 51 ОМБр викотилась з укриття і з 400 м обстріляла танк у голові колони. На танку з’явився вогонь, екіпаж евакуювався, піхота противника розосередилась у лісосмузі і відступила разом з бойовими машинами. Огляд виявив, що танк був майже справний — було пошкоджено вертикальний стабілізатор гармати і нічне наведення. В подальшому танк був використаний 29 серпня полковником Євгеном Сидоренком для прориву з оточення, проте застряг у рівчаку на околицях Новокатеринівки і був залишений. Його повторно захопили проросійські сили. Російські канали спробували видати цей танк як новітній український танк із закордонним обладнанням, демонструючи французьку систему наведення Thales, якою штатно комплектується Т-72Б3.\nРосійський танк Т-72Б3, підбитий і захоплений українськими військами під Іловайськ 26 серпня 2014 го.\nУ ніч з 28 на 29 серпня Путін звернувся до «сил ополчення» із закликом відкрити гуманітарний коридор для українських військових, що опинилися в оточенні. 29 серпня о 6:00 ранку російський офіцер прибув до Многопілля і повідомив українській стороні, що вихід має відбуватися без зброї і техніки.\nРозстріляна росіянами колона ЗСУ, Іловайськ 29 серпня 2014\nЗа результатами розслідування Головної військової прокуратури, під час військових дій під Іловайськом у серпні 2014 року було вбито 366 воїнів Збройних сил України, 429 – дістали поранення різного ступеня тяжкості, 300 – потрапили у полон.\nУ цей же час, у серпні 2014 року Російська Федерація задіяла під Луганськом сили кількох батальйонно-тактичних груп для прориву українського оточення навколо міста. Батальйонно-тактичні групи були сформовані на основі десантно-штурмових полків 104 ДШП та 234 ДШП псковської 76-ї десантно-штурмової дивізії, мотострілецьких бригад 15 ОМСБр, 18 ОМСБр, 74 ОМСБр, 136 ОМСБр та 200 ОМБСр, а також підрозділів 61-ї бригади морської піхоти. Мотострілецькі підрозділи 200-ї бригади використовували танки Т-72Б3, а 136-ї бригади — Т-90А.\nСкориставшись поразкою ЗСУ під Іловайськом, російські підрозділи просулунись на захід і, зокрема, захопили Тельманівський район з узбережжям Азовського моря до Маріуполя.\nЗазначені події невдовзі стали однією з причин укладання 5 вересня 2014 р. Мінських угод щодо тимчасового припиненя вогню на фронті і початку політичного врегулювання.


Джейд АлМар Луїз Юен біографія, Конкурс «Євробачення-2009», Кар'єра\nДжейд АлМар Луїз Юен: біографія\nанглійська співачка і актриса\nДжейд Юен народилася 24 січня 1988-го в Плейстоуне, Лондон, Англія. Актриса має ямайське походження по матері Керол і англійське, італійське і ірландське - по батькові Тревору. Обоє батьків - інваліди по зору та слуху. Через інвалідності батьків і виховання двох братів і сестер Джейд було дуже важко, але вже з трьох років вона змогла брати уроки танців, а пізніше - курси вокалу та акторської майстерності. У підсумку, вона домоглася гранту на безкоштовне навчання в театральній школі Сільвії Янг.\nКар'єра дівчинки в 12 років з мюзиклу Король Лев, де Джейд виконала роль Нали. Юен відіграла провідну роль, Еггі, в австралійському телесеріалі Out There, а також виконала роль Шанті ДЕС в серіалі Чисто англійське вбивство, Керрі Флетчер в телесеріалі Катастрофа і Донну в телефільмі Mr Harvey Lights a Candle. Спочатку 2009-го Джейд в образі давньогрецької богині Афіни з'явилася в першому епізоді телесеріалу Myths.\nДжейд представляла Великобританію на конкурсі «Євробачення-2009» з піснею « It 's My Time ». Її автор - Ендрю Ллойд Веббер, який погодився акомпанувати співачці під час виступу, підкресливши, що вона - одна з найбільш талановитих вокалісток з усіх, з якими йому доводилося працювати. В результаті співачка зайняла п'яте місце. Великобританія відразу виступає у фіналі, оскільки є однією з учасниць «великої четвірки».\n17 лютого 2009-го співачка заявила, що підписала контракт з лейблом Polydor Records на вихід її альбому. Було заявлено, що композиції для релізу буде складати Гарі Барлоу (колишній учасник популярної команди Take That), а сам вихід заплановано на початок 2010-го. Другий заголовний сингл з дебютного альбому, My Man, вже вийшов 21 вересня 2009-го. На композицію було знято відео в Лос-Анджелесі.\n9 серпня 2009-го Джейд Юен була обрана в якості виконавця британського національного гімну на щорічному футбольному матчі Суперкубка FA Community Shield, у грі між Манчестер Юнайтед і Челсі, на стадіоні Уемблі перед аудиторією в 85 896 осіб.\nА 27 серпня співачку номінували на престижну музичну премію 'Mobo Awards ' в категорії 'Кращий британський новачок '. Нарешті, ще один суттєвий успіх Юен - це 35-й рядок у британських чартах з вересневим синглом My Man і кількістю проданих копій його в 6312 штук.


Андрій Чайковський “За сестрою”. Геройство і лицарська відвага головного героя ❤ - Конспекти уроків\nHome ⇒ 👍Конспекти уроків ⇒ Андрій Чайковський “За сестрою”. Геройство і лицарська відвага головного героя\nА) “Асоціативна павутинка”. Які асоціації зі словом “лицар” у вас виникають?\nДія історичного роману В. Скотта “Айвенго” розгортається приблизно в 1194 році. Дата пов’язана з поверненням до своєї країни після давніх років відсутності англійського короля Річарда І Левине Серце. Вальтер Скотт, майстерно змальовуючи високе кохання, рицарські поєдинки і подвиги, звертається до реальної особи минулого, що прожила життя, сповнене сміливого дерзання, боротьби за справедливість. Рицар Уїлфред Айвенго – герой твору – зачаровує надзвичайною силою, мужністю і витривалістю, гідністю і благородством.\nЧим сподобався і запам’ятався мені Павлусь – герой повісті А. Чайковського За сестрою? – твір з української літератури Коли я читав повість А. Я. Чайковського “За сестрою”, мені здавалося, що переді мною постав герой-богатир з раніше читаних українських дум. Хоч Павлусю було лише п’ятнадцять років, але він часто потрапляє, а потім вибирається із ситуацій, з яких йому, здавалося б, вибратися не під силу. Я розумію, що автор явно перебільшує фізичні можливості свого героя, […]...\n« Карась – неповороткий ледар\nЧим Роксолана спокусила Сулеймана? »


4 причини, які мотивують ваших співробітників продовжувати роботу в компанії (крім зарплати) — Work.ua\nЩо тримає ваших співробітників на роботі? Зручне робоче місце? Дружній колектив? Або веселі корпоративи?\nWork.ua вибрав 4 причини, які можуть утримувати працівників у компанії, крім матеріальної мотивації, і провів опитування, щоби дізнатися, наскільки важлива кожна з них на думку самих працівників. У дослідженні взяла участь 4241 особа.\n21% з опитаних нами користувачів Work.ua віддали перевагу пункту «Відмінний колектив» за участю в опитуванні.\nЗвичайно, під відмінним колективом може матися на увазі різне. Для одного співробітника — це можливість у будь-який момент звернутися по допомогу до колеги. Для іншого — коли колеги завжди «за» загальну перерву на чаювання або спілкування поза роботою. Для третього — навпаки, коли сусіди по кабінету не влаштовують порожню балаканину і всі спокійно займаються своїми обов’язками.\nАле є одна річ, яка все ж може схарактеризувати будь-який «відмінний колектив». Так зазвичай відгукуються про групу однодумців, людей, які підходять один одному за темпераментом і тому змогли зробити робочий процес максимально комфортним одне для одного.\nНе дарма багато рекрутери під час підбору персоналу звертають увагу на характер претендентів, намагаються заздалегідь оцінити, чи зможе кандидат швидко влитися в колектив. Взаєморозуміння з колегами важлива складова задоволеності самою роботою.\nКомфортне робоче місце і зручне розташування офісу\nЦей пункт найважливіший після зарплати для 20% опитаних.\nУ поняття комфорту на робочому місці входить:\nсучасне робоче обладнання;\nзручні столи й стільці;\nприємна температура і зволоженість повітря в приміщенні;\nчисті місця загального користування (кухня й туалети).\nНе варто недооцінювати важливість комфорту для працівника. Хочете повісити в туалеті один загальний рушник замість паперових серветок або галасливої сушарки? Чи плануєте заощадити на електрочайнику й поставити такий, що тхне пластиком, зате недорогий? Або ж навіть не надавати питну воду, змушуючи співробітників самих на неї скидуватися?\nКраще женіть ці думки й нехай вони тікають. Інакше побіжать співробітники. Дбайте про працівників, а вони у відповідь подбають про ваш бізнес.\nЩе одна частина цього пункту — зручне розташування офісу. Більшість українців добираються до роботи громадським транспортом. Ранкові затори у великих містах плюс забитий під зав’язку автобус незнайомців зведуть нанівець робочий настрій будь-якого учасника цього процесу.\nБудь-який співробітник віддасть перевагу, щоби місце роботи було ближче до дому, а дістатися до нього можна було пішки, після максимально короткої поїздки в автобусі або хоча б мати можливість скористатися не найбільш завантаженим маршрутом. Ну а якщо у вас є корпоративний транспорт — це величезна перевага серед інших роботодавців.\nЗа результатами опитування можливість підійматися вгору кар’єрними сходами привертає 8% співробітників. Цим співробітникам важливо в принципі розуміти, куди рухається їхня кар’єра і які перспективи в них є у вашій компанії.\nТому про кар’єрне зростання важливо говорити не тільки на етапі працевлаштування, а й під час роботи.\nВлаштовуйте one-to-one з працівниками, обговорюйте їхній подальший кар’єрний шлях у вашій компанії. Важливо відзначити, що на деяких посадах немає перспективи вертикального кар’єрного росту, але є можливість горизонтального. Цю інформацію також варто донести до співробітника.\nКультура компанії й корпоративи\nБлизький співробітнику корпоративний дух і веселі корпоративи, які ми теж вирішили додати в опитування, впевнено пасуть задніх. Усього 3 % опитаних користувачів вказали їх як те, без чого не змогли б прожити на роботі.\nПричина може критися в тому, що цим заходам у компанії не приділяють уваги, а корпоративні вечірки влаштовують дуже рідко й то силами самих співробітників. Водночас зблизити персонал на тлі загальних цінностей і винагородити його веселими святкуваннями на честь Нового року або професійного свята буває корисно для згуртованості колективу й задоволеності працівників.\nПід час опитування Work.ua запропонував респондентам ще один варіант. Він звучав так: «Нічого з вищевказаного». Цей варіант вибрало найбільше учасників — 48 %.\nЯк коментар до такого результату варто зазначити, що опитування проводилося серед шукачів, які відвідують сайт, щоб знайти нове місце роботи. Можливо, влаштувавшись в іншу компанію ці респонденти змінять думку. Сподіваємося, це буде саме ваша компанія :)\nЯк 1+1 медіа мотивує своїх співробітників та до чого тут ідеї


Дорожче за золото. Чому зростає попит на паладій\nЦіни на рідкісний дорогоцінний метал б'ють рекорди. Яке відношення до цього мають виробники автівок, і чи можна видобувати паладій в Україні?\nПаладій — це метал платинової групи, який зустрічається в земній корі у 30 разів рідше, ніж золото. У грудні 2018 року ціни на паладій в ході торгів перевищили котирування золота, чого не спостерігалося 16 років.\nТоді на спотовому ринку паладій коштував рекордні 1 236 дол за тройську унцію. У березні 2019 року ціна на паладій уперше перевищила 1 600 дол.\nІз серпня 2018 року вартість ф'ючерсів на паладій на Лондонській біржі металів підскочила майже на 100%, а за три роки зросла майже в чотири рази.\nУ 2017 році паладій подорожчав на 56% — більше, ніж інші сировинні товари.\nДо цього історичних максимумів метал досягав у 2001 році.\nЧому паладій став таким затребуваним? Що впливає на його подорожчання? Які країни є лідерами за запасами цього металу і чи є він в Україні?\nЧому паладій дорожчає\nПаладій виробляють в кількох країнах. Лідерами за запасами і видобутком цього металу є Росія та ПАР. На РФ припадає 43% видобутку, на ПАР — 39%. Решта покладів розподілені між Канадою, Зімбабве, Австралією та США.\nГоловну причину подорожчання паладію слід шукати в автомобілебудуванні. За різними оцінками, до 75% світового попиту припадає саме на автомобільну галузь.\nЗбільшенню використання паладію сприяє масова відмова споживачів від автомобілів з дизельними двигунами на користь бензинових. Каталізатори з паладію ідеально очищають вихлопи.\nБлизько 15% паладію споживає електронна промисловість. Також паладій є інвестиційним металом.\nЗрештою ціни на паладій рухаються вгору не лише завдяки зростанню попиту, а й через зменшення пропозиції. Наприклад, через закриття рудників в Африці.\nУ 2015 році швейцарська трейдингова компанія Glencore закрила свій платиновий рудник "Еланд" у ПАР. У квітні 2019 року 1,8 тис робітників опинилися заблокованими в шахті компанії Sibanye Gold на глибині 1,5 км. Це призвело до скорочення персоналу та зменшення обсягів виробництва на аварійних ділянках.\nЗа оцінками компанії Metals Focus, у 2019 році дефіцит паладію збережеться. Компанія Johnson Matthey у своєму звіті написала, що у 2019 році попит на паладій в промисловості буде перевищувати пропозицію на 1 млн унцій.\nА за оцінками російської компанії "Норнікель", на яку припадає близько половини світового видобутку паладію, дефіцит цього металу у 2019 році буде максимальним з 2000 року — 1,3 млн унцій.\nFinancial Times також наводить думку аналітиків новозеландського банку ANZ. Вони зазначають, що зростанню ціни на паладій в березні сприяв намір Мінпромторгу РФ заборонити експорт низки руд, концентратів, відходів і брухту дорогоцінних металів з 1 травня по 31 жовтня 2019 року.\nЗа даними видання "Комерсант", причиною такого рішення стала недостатня завантаженість російських виробників дорогоцінних металів.\nМода на "зелене"\nУ цих металів подібні фізико-хімічні властивості, і фактор взаємозамінності досі відіграє вирішальну роль у формуванні світових цін на них.\nУ найближчі два роки автовиробники навряд чи повернуться до використання платини, незважаючи на збільшення цінового спреду між двома металами, заявив директор департаменту маркетингу "Норильського нікелю" Антон Берлін.\nЗа його словами, такий перехід станеться тільки при збільшенні різниці між цінами до 1 тис дол за унцію. Тимчасом у лютому 2019 року ця різниця досягла максимальних 620 дол за унцію, а на початку травня вона становила 450 дол.\nАналітики Bank of America раніше підвищили прогноз середньої ціни на паладій на 2019 рік до 1 800 дол за унцію, що допускає короткостроковий підйом котирувань вище 2 000 дол за унцію.\nВиробники "на коні"\nПодорожчання паладію позитивно позначається на виробниках. Зокрема, Impala Platinum Holdings з ПАР скоротила свій борг та оголосила про намір створити новий рудник, який може почати роботу у 2024 році.\nAnglo American Platinum розглядає можливість підвищення видобутку на руднику Mogalakwena в ПАР на 270 тис унцій на рік.\nКапіталізація російської компанії "Норильський нікель", найбільшого у світі виробника нікелю і паладію, збільшилася на 40% або на 11 млрд дол. Кожні 100 дол за унцію в котируваннях паладію дають 280 млн дол EBITDA і додають 170 млн дол до річних дивідендів компанії.\nНа відміну від більшості сировинних ринків, наприклад, ринку нафти, де зростання цін провокує розробку нових родовищ і додаткову пропозицію, попит і виробництво паладію не еластичні, зазначають у Bank of America.\nЗа даними аналітиків BofA, доступні запаси металу мізерні.\nРезерви металів платинової групи становлять 69 млн кг, з них 63 млн кг припадають на ПАР, 3,9 млн кг — на РФ, 1,2 млн кг — на Зімбабве, 0,9 млн кг — на США. До металів групи належать також іридій, осмій, родій і рутеній.\nМожливо це "бульбашка"?\nНапередодні гендиректор Anglo American Марк Кутіфані заявив, що такий різкий стрибок котирувань може означати створення "бульбашки" на ринку, однак додав, що, на його думку, ціни залишаться на високому рівні протягом деякого часу.\n27 березня "бульбашка" почала здуватися: ціна на паладій за день впала на 5,1%, продемонструвавши рекордну корекцію з 15 серпня 2018 року.\nРинок перейшов до корекції, оскільки інвестори переключилися на потенційне ослаблення попиту на фоні гальмування світової економіки. Крім того, Китай вирішив наполовину скоротити субсидії на придбання електромобілів.\n"Ціни на метали визначаються уповільненням китайської економіки і відсутністю торгової угоди між США і Китаєм. Також не можна повністю виключати ризик введення Штатами нових санкцій проти Росії", — зазначають аналітики російської інвестиційної компанії "Атон".\nУтім, в "Норнікелі" налаштовані оптимістично. "Попри уповільнення продажів автомобілів у Китаї, введення екологічного стандарту China 6 у липні 2020 року дасть додатковий імпульс для попиту на метали платинової групи у 2019 році, оскільки промисловість почне робити запаси металу", — запевнили в компанії.\nЧи є паладій в Україні\nПаладій в Україні також є, повідомили ЕП в Держгеонадрах. Утім обсяги покладів невідомі, бо розвідувальні роботи не проводилися і метал не видобувався.\nВ Україні не виявлені перспективні родовища платини, проте є перспективні геологічні формації, що не виключає наявність у них промислових скупчень металів платинової групи, повідомили у відомстві. До перспективних формацій належать ділянки на Волині, Побужжі та в Житомирській області.\nУ Держгеонадрах бідкаються, що на розвідувальні роботи хронічно бракує коштів. Крім того, з боку держави відсутній запит на проведення таких робіт.\nЗдійснювати геологічну розвідку, а в подальшому — і видобуток дорогоцінного металу, можуть приватні інвестори. Для цього вони повинні отримати дозвіл. Спеціальний дозвіл на видобуток корисних копалин надається на певний термін. Після закінчення право проводити роботи може продовжитися.\nСпочатку компанія інвестує в геологічну розвідку і придбання спеціального дозволу. Далі вона вкладає кошти в розробку або будівництво заводу чи кар'єру. Обов’язковими є рента і податки з видобутку.\nПроте наразі про інтерес приватних компаній до видобутку паладію нічого не відомо.


Серіал «Живий за викликом» онлайн\nЖанр: Мелодрами, Детективи, Драма, Комедії, Фантастика\nРежисер: Лоуренс Тріллінг, Адам Кейн, Пітер О'Фаллон\nАктори: Лі Пейс, Анна Фріл, Чі МакБрайд, Джим Дейл, Еллен Грін, Свузі Керц, Крістін Ченоует, Філд Кейт, Сай Річардсон, Семмі Ханратті\nДивитись безкоштовно серіал «Живий за викликом» онлайн\nВи знаходитесь на сторінці, де можете подивитися серіал «Живий за викликом». Переглянути серіал «Живий за викликом» онлайн Ви можете абсолютно безкоштовно на нашому сайті moviestape.net. Жанр серіалу «Живий за викликом» - Мелодрами, Детективи, Драма, Комедії, Фантастика. Хочемо звернути увагу, що всі серіали онлайн у нас робочі, якщо раптом щось не працює - залиште коментар і ми обов'язково виправимо. Приємного перегляду!\nНа цій сторінці ви можете переглянути серіал Живий за викликом онлайн. Ви хочете подивитись серіал Живий за викликом онлайн - натисніть на плеєрі кнопку старт. Щоб не відчувати незручності під час перегляду серіалу Живий за викликом онлайн бажано наявність інтернет-каналу зі швидкістю близько 1 Мбіт/с. Даний серіал Живий за викликом представлений на сайті лише з метою ознайомлення і з подальшим придбанням ліцензійного диску. Таким чином дивитися серіал Живий за викликом на нашому кінопорталі є вибором людей, які не хочуть витрачати свій час на пошуки серіалів в інтернеті. Якщо ж серіал Живий за викликом не відповідає його опису або виникли технічні проблеми при перегляді серіалу - залиште свій коментар. Ще однією перевагою перегляду серіалу Живий за викликом онлайн на moviestape.net є наша абсолютна безкоштовність: дивіться серіали досхочу і у будь-який час.


Все-таки розчинна чи заварна: яка кава підвищує холестерин | GreenPost\nБагато залежить ще й від того, як була приготовлена кава.\nСергій Коваленко1 хв на прочитання28 Травня 2022, 07:42\nкавашкода для здоров'яхолестеринпоганий холестерин\nЗгідно з новим дослідженням учених Арктичного університету в Норвегії, опублікованому в журналі Open Heart, науковці виявили, що кава може значно впливати на рівень холестерину через хімічні речовини, що містяться в ньому. Йдеться про дитерпени та акриламід, розповідає «Доктор Пітер».\nДитерпени — це біологічно активні речовини, здатні пригнічувати вироблення організмом речовин, що беруть участь у розщепленні холестерину. Таким чином, дитерпени у каві можуть викликати підвищення загального холестерину та ЛПНЩ (ліпопротеїнів низької щільності, або «поганого» холестерину), попереджають фахівці. Як відомо, високий рівень холестерину є одним з основних факторів ризику розвитку серцево-судинних захворювань.\nДослідники відзначають, що в розчинній каві менше дитерпенів, ніж у еспресо, і шкодити здоров'ю вони можуть тільки, якщо випивати не менше 5 чашок міцного напою на день.\nЩе одна хімічна речовина, яка може вплинути на рівень холестерину, — акриламід. Вона може підвищувати загальний рівень холестерину, тригліцеридів, «хорошого» та «поганого» холестерину. Але багато залежить від того, як була приготовлена кава. Вчені проаналізували напої, зварені з меленої обсмаженої кави та розчинного порошку.\nНайвищі середні концентрації акриламіду були виявлені у розчинній каві (358 мкг/кг), у напої, звареному з обсмажених зерен, їх менше (179 мкг/кг). Але що вищий ступінь обсмажування, то цієї речовини у напої більше, наголошується у дослідженні.\nТакож ми розповідали, чому кава не бадьорить: пояснює лікар.\nОфтальмолог розповідає, чим небезпечна короткозорість


ЧУДЕЙСЬКА ГІМНАЗІЯ: 2017\nСвяткування Новорiчних свят\nНоворічні свята - чарівні. У переддень Нового року, 29 грудня 2017 року, для учнів 1-9 класів в нашiй школi пройшло Новорічне свято "Чарiвна подорож". Саме з цього часу ми всі знову починаємо вірити в казку, сподіваємося на щасливі зміни і, затамувавши подих, загадуємо бажання. А щоб ці бажання справдилися, учням нашої школи потрібно було підготувати казкову атмосферу - прикрасити новорічну ялинку,святкову залу, гірляндами та іграшками.\nВ цей день у всіх учнів, вчителів та батьків був предсвятковий настрій, відчуття казки та чогось чарівного – новорічного. Святкування Нового року у стінах школи проходили у 2 зміни: 1-4 класи та 5-9 класи .\nДля учнів 1-4 класів до нашої школи були запрошені актори театру зі спектаклем «Мiсiя-врятувати Новий Рiк».Актори підготували святкову феєричну програму з новорічними сюжетами, конкурсами, піснями та хороводами. По закінченню свята Дід Мороз та Снігуронька подарували солодкі подарунки учням 1-4 класів.\nДля учнів 5-9 було органiзовано свято "Чарiвна подорож".На свято завiтав ельф-Спiрi,найкращий помiчник Дiда Мороза ,який мав виконати декiлька доручень (учениця 8-го класу Мотреску Марiнела).Його супроводжувала учениця-помiчниця(Кучурян Iнна-Учениця 8-го класу).Коли доручення було виконано на свято завiтав Дiд Мороз.Пicнi,танцi,п'єси,колядки,щедрiвки,цiкавi конкурси та навiть наша традицiйна маланка-все було на нашому новорiчному святi.Учнi 5-9 класiв показали неабиякi таланти.\nГарним настроєм, радістю, відчуттям чарівної новорічної казки – ось з якими емоціями учні нашої школи зустрічатимуть новий 2018 рік.\nСвято 1-4 класiв:\nСвято 5-9 класiв:\nPosted by Мар"яна Биндюл at 13:49 Немає коментарів:\nІнформаційні перерви про звичаї та традиції Японії\nЯпонські віяла прийшли в цю країну так само, як і багато інші предмети, з Китаю. Шовкові та паперові. З часом, ці атрибути стали змінювати форму, колір і малюнок, згідно з традиціями району, в якому він виготовлявся\nУ період правління Хэйкан виникли не складаючі плоскі віяла «утива». Предмет мав малюнок з обох сторін і дерев’яну ручку. Пізніше на основі нього виготовляли «гумбаи». Віяло покривали спеціальними водовідштовхувальними розчинами, лаками, а іноді і зовсім виготовляли з металу. Такі види віял часто виступали зброєю, часто фігурують в історії боїв. Складні види віял «тэссен» були дозволені тільки чиновникам. Звичайними прикрасами військових віял були жовтий коло на червоному тлі, що символізує сонце на небі, а на звороті навпаки, червоний круг на жовтому тлі.\nУ період правління Едо, велике поширення одержали утива. Особливо популярні вони були серед артистів, як прикмета нової та мирного життя. З роками віяла стали невід’ємними предметами гейш, акторів, борців важковаговиків. Віяла утаи прикрашали вже більш якісними та професійними картинами.\nПредмет зберіг свою популярність і до сьогоднішніх днів. Він добре відомий в усьому світі як невід’ємний атрибут мистецтва, що має широке застосування в театрах і танцях.\nВважається, що модний віяло повинен бути у кожної дами.Енергетика японських віял приносить додаткову енергію, удачу, сили і впевненість.\nУчениці 3-Б класу спробували створили свої власні віяла з кольорового паперу як у японських гейш\nТакож було проведено конкурс малюнків «Японія-країна сходу сонця ».\nPosted by Мар"яна Биндюл at 08:57 Немає коментарів:\nЗ Днем святого Миколая!!!\nІІ етап конкурсу імені П.Яцика\nПривітання з першим днем зими


Конвертувати дН в понд (дециньютон в понд)\nдН до понд\nдециньютон до понд\nКонвертувати дециньютон в понд (дН в понд):\nЗа допомогою цього калькулятора можна ввести значення, яке потрібно конвертувати, разом з оригінальною одиницею вимірювання; наприклад, '273 дециньютон'. При цьому можна використовувати повну назву одиниці або її абревіатуруяк приклад: 'дециньютон' або 'дН'. Потім калькулятор визначає категорію одиниці виміру, яку потрібно конвертувати, в даному випадку це 'Сила'. Після цього він конвертує введене значення у всі відомі йому відповідні одиниці. У отриманому списку ви обов'язково знайдете конверсію, яку ви спочатку шукали. В якості альтернативи, значення, яке потрібно конвертувати, можна ввести наступним чином: '55 дН в понд' або '72 дН до понд' або '91 дециньютон -> понд' або '6 дН = понд' або '72 дециньютон в понд' або '86 дециньютон до понд'. Для цієї альтернативи калькулятор також відражу визначає в яку одиницю конкретно потрібно конвертувати початкове значення. Незалежно від того, яку з цих можливостей ви використовуєте, він зберігає громіздкий пошук відповідного списку в довгих списках вибору з безліччю категорій та підтримуваних одиниць. Все це калькулятор робить за нас за долю секунди.\nКрім того, калькулятор дозволяє використовувати математичні вирази. В результаті, можна не тільки порахувати числа між собою, наприклад, '(20 * 88) дН'. Але різні одиниці вимірювання можуть бути з'єднані між собою безпосередньо в конверсії. Це може, наприклад, виглядати так: '273 дециньютон + 819 понд' або '31mm x 93cm x 15dm = ? cm^3'. Одиниці виміру, об'єднані таким чином, природно, повинні збігатися і мати сенс у даній комбінації.\nСкільки понд у 1 дециньютон?\n1 дециньютон [дН] = 10,197 162 129 779 понд - Калькулятор вимірювань, який може використовуватися для конвертації дециньютон в понд, тощо.


На Сумщині бджоляр створює унікальну екосадибу — Сумські Дебати\n14:38 / 21 октября 2020\nСергій Рубаник виготовляє хмільні меди та працює над створенням садиби «Медовий гай» у Глухівському районі, на Сумщині. Бджолярством чоловік займається понад двадцять років, повідомляє «Суспільне».\n“Медоносна база бідна, поля не засіваються. Треба кудись кочувати, шукати взяток для бджіл. Кочова пасіка — дуже важка справа. У козака ж біди немає, а є пригодонька. Так життя закинуло в Землянку. І, як цигану Будулаю, кочове життя набридло, він захотів сім’ю. Так само і нам захотілося стаціонарну пасіку”, — каже бджоляр.\n“Аби людина могла приїхати, побачити, доторкнутися до бджілки, до її праці. Такий особливий куточок: навколо збереглися великі масиви лісу. Є болото, луги і вихід на поля. І тому вибрали саме це село”, — розповідає Рубаник.\n“Зараз це вирішується. Тут, де ми стоїмо, це — майже найсхідніша точка українського Полісся. Заказник Верхньоесманський є. Багатий природний спадок міститься в навколишньому середовищі. Ну і багатющий край на тихе полювання, на гриби”, — додає він.\nЗаймається бджолярством та створює екосадибу на Сумщині – Сергій Рубаник | ЕКО-ЛЮДИ\n🐝 Еко-садибу у Землянці облаштовує Сергій Рубаник. Чоловік, що все життя займався кочовою пасікою, осів на Сумщині. Він збирає мед із лісної малини, їсть сирі гриби, а його найкращі друзі — коні, які працювали артистами кіно.\nОпубликовано Суспільне Суми Вторник, 20 октября 2020 г.\n← У Сумах суд покарав водія, який керував авто під кайфом\nЕфремов выплатил почти 40 тысяч долларов компенсации пострадавшим в ДТП →


Житар Олена Миколаївна - Невролог, відгуки - Medicom\n«Не виховуйте дітей, вони все одно будуть схожі на вас. Виховуйте себе, а дітей просто любіть»\nМедичний стаж: 31 рік, у галузі дитячої неврології - 22 роки, у Медіком - із 2014 року.\nнаслідки перенесених запальних захворювань ЦНС у дітей;\nнаслідки травм нервової системи, зокрема родових;\nневрологічні захворювання дітей першого року життя;\nсудомні стани в дітей;\nфункціональні розлади нервової системи, у тому числі заїкання, тик, енурез тощо);\nсудинні захворювання — вегетосудинна дистонія, мігрень, головний біль;\nвроджена приглухуватість у дітей .\nЛікує дітей від народження до 18 років.\nТренінги та наукові конференції, які відвідувала лікар:\nнауково-практичні конференції з дитячої неврології в Україні та міжнародні:\n«ДЦП, сучасні методи реабілітації»;\n«Рідкісні й раритетні синдроми та захворювання в дітей»;\n«Епілепсія в дитячому віці». Міжнародний конгрес за участю провідних дитячих неврологів світу.\nЧленство в професійних організаціях: член Асоціації дитячих неврологів України, член Української протиепілептичної ліги.\nСтратегія лікування: застосовує традиційні методи лікування водночас із фітотерапією, гомеопатією, фізіотерапією. Обов'язково — індивідуальний підхід до кожної дитини.


Даний матеріал буде корисним у роботі для корекційних педагогів. Саме такі заняття допомагають дітям з обмеженими освітніми можливостями повірити в себе, вміти контролювати свій настрій, емоції. Дарувати сонячну посмішку всьому, що їх оточує.\nтифлопедагог початкових класів\nЧеркаси – 2017 р.\nТема: Розвивальне заняття «Настрій мого дня»\nОбладнання: смайлики змін настрою « Ромашка», ілюстрації-емоції, малюнки з обличчями, олівці, скринька - емоцій\nТип заняття: формування нових знань, умінь, навичок\nЦе привітання незвичне, якщо вітаючись з друзями потрібно лагідно та весело, давайте спробуємо.\nВід ласкавих імен стало тепло як від сонечка. Давайте ми всі спробуємо перетворитися на сонечко й зігріти одне одного поглядом, промінчиками, посмішкою. (Аплікація сонечка з лодоньок дітей, а також відбиток лодоньок на папері).\nФІЗКУЛЬТХВИЛИНКА (скринька – емоцій)\nЦе особливе ведмежа — воно вміє думати. Умка дуже любить навчатися! Але найцікавіше — це його думки, які бувають різними. Інколи вони схожі на святковий феєрверк —яскраві, швидкі, виблискують, грають, літають. Для Умки світ навкруги здається таким різнобарвним! У його голові з'являються прекрасні ідеї—тоді у нього і настрій чудовий. Ведмежатко мріє, щоб ці хвилини ніколи не закінчувалися.\n- І знову не розвеселили ми Умки, а давайте спробуємо ще раз і подаруємо йому нашу веселу гру (ці звірята живуть на півночі разом з Умкою. І вони дуже цікаві\n« Пінгвінчики гріються»).\n7. Вправа "Подарунок Акварельки.\nДітки сьогодні до нас у табір приходив листоноша і приніс нам листа і бандероль. Зараз ми з вами прочитаємо, від кого ж нам прийшов лист. А лист особисто вам, - діткам загону «Бджоли».\nНу що, хочете подивитися подарунок Акварельки? Це ж картинки. Тільки я нічого не можу зрозуміти. А ви? Мені здається Акварелька дещо не домалював.. Дітки, може ви зрозумієте, що тут намальовано? Як ви думаєте що це?\nОй це мабуть Акварелька подарував нам ці обличчя, але знову забув домалювати малюнки. Вони не мають виразу. Давайте ми їм домалюємо обличчя: веселі, здивовані чи можливо сумні.\nКожен настрій має свій колір, наприклад, радість — це жовтий, оранжевий, червоний кольори, спокій — це зелений, сум — коричневий, чорний, темно-синій. Потім кожній дитині пропонується вибрати того кольору, який відповідає її настрою. Після цього створюють аплікацію «квітка настрою» дітей.\nЗвертається увага на «пелюсточки», що мають темніші кольори, бесіда з дітьми, чому в них такий настрій.\nДітки, пропоную, всі ваші пелюстки зібрати і подарувати сьогоднішньому гостеві Умці. Я думаю, коли він побачить ваші аплікації, дуже зрадіє. Ви згодні?\nА ще я точно знаю, що коли сонечко побачить ваші ручки різнокольорові в небі, то посміхнеться і буде ще дужче гріти нас і весна прийде враз.\n12. Ритуал прощання. Вправа "Усім, усім, до побачення ”.\nЗвучить пісня Н. Май «Не давайте суму жити» у виконанні Солод Каріни.\nМаслієнко Лариса 04.07.2018 в 13:14


«Путін отримує зараз величезне задоволення від того, що відбувається в Грузії» – Саакашвілі – newspaper.com.ua\n«Путін отримує зараз величезне задоволення від того, що відбувається в Грузії» – Саакашвілі\nТоді депутату російської Держдуми Сергію Гаврилову, який приїхав до Грузії, дозволили сісти в крісло спікера парламенту. Депутати від опозиції сприйняли вчинок Гаврилова як чергове свідчення агресії Росії щодо Грузії, невдоволення хлинуло на вулиці, а перед парламентом зібрався стихійний мітинг людей, який розігнали силовики із застосуванням гумових куль та інших спецзасобів.\nПісля арешту Мелії в Тбілісі почалися мітинги на підтримку заарештованого політика. Прем’єр-міністр Грузії Ґіорґі Ґахарія також подав у відставку через підготовку арешту опозиціонера, не бажаючи пов’язувати своє ім’я з його арештом.\nНіка Мелія представляє партію, створену колишнім президентом Грузії Міхеїлом Саакашвілі. Нинішній кандидат у прем’єри від правлячої партії «Грузинська мрія» Іраклі Ґарібашвілі назвав Саакашвілі «зрадником» і людиною, яка «ухвалила рішення, що завдали шкоди країні».\nЦе «білорусизація», впровадження російської моделі для Грузії. А чого ще слід було очікувати, коли владу захопив олігарх?\nЯк сам Міхеїл Саакашвілі розцінює те, що відбувається з його партією та з його країною? В інтерв’ю телеканалу «Настоящее время» він порівняв те, що відбувається в Грузії, з протестами проти Лукашенка в Білорусі і розгоном опозиційних мітингів у Росії і зауважив, що «Путін отримує зараз величезне задоволення від того, що відбувається в Грузії».\nВідео «Настоящего времени»:\n– Як ви оцінюєте події, які відбулися в Грузії за останню добу?\n– Я думаю, що ці події відбувалися не лише останньої доби, а протягом останніх кількох років. А те, що сталося за останню добу, – це просто кульмінація того, що відбувалося в останні роки. Це «білорусизація», впровадження російської моделі для Грузії. А чого ще слід було очікувати, коли владу захопив олігарх?\nЧим Грузія відрізняється від Білорусі? Та нічим! У Білорусі трохи краще економічна ситуація. Чим Грузія відрізняється від Росії? Та нічим\nСпочатку він мені закрив в’їзд до країни під виглядом різних вигаданих кримінальних справ. Зараз, у ситуації, коли я не міг керувати своєю партією, партія вибрала своїм лідером Ніку Мелію, за допомогою електронного голосування. І вони заарештували Ніку Мелію також під вигаданим приводом: за те, що два роки тому він нібито на мітингу боровся з поліцією. Це було, коли вони привезли до Грузії віцеспікера російської Держдуми Гаврилова і посадили його в крісло спікера грузинського парламенту. Тобто ситуація дуже схожа на Мінськ, на Москву, один до одного.\n– Після затримання Мелії ви написали, що «доведете боротьбу до кінця». А який у вас план дій?\n– Ми повинні прибрати цих людей із влади, бо в минулому році ми перемогли на виборах. Є залізний доказ того, що були масові фальсифікації, всі міжнародні спостерігачі це визнають. Але тоді Захід трохи прикрив на це очі: депутати не змогли прилетіти через те, що Грузія закрила кордон через коронавірус. А місцева бюрократія сказала: «Ну так, масове вкидання голосів, залякування, підкуп. Ну а що: в Грузії ж завжди так проводилися вибори?».\nА ми сказали: «Нічого подібного!». Не завжди так проводилися. Ми провели вільні вибори, я передав владу мирним шляхом – абсолютним бандарлогам (вигаданий мавпячий народ із «Книги джунглів» Редьярда Кіплінга, а також знятого за часів СРСР мультфільму «Мауглі» – ред.), але якщо народ їх обрав – то ми так і зробили. І ми провели чесні вибори. І ця розмова, що «ми завжди так робили», «в Грузії завжди так було», і тому давайте ковтати фальсифікацію виборів – це було абсолютно неприйнятно.\nВ результаті ми і всі опозиційні партії, які примкнули до «Єдиного національного руху», відмовилися входити в цей так званий «парламент» і формувати так званий «уряд». А наші опоненти як помсту підняли справу Ніки Мелії дворічної давнини, і зараз його закрили в СІЗО під вигаданим приводом.\nРозмова про те, що «ми завжди так робили», «в Грузії завжди так було», тому давайте ковтати фальсифікацію виборів – це абсолютно неприйнятно\nХочу сказати, що в тюрмі також перебували й інші члени нашої партії. Була порушена кримінальна справа, кілька сотень людей, лідерів і активістів нашої партії були змушені залишити країну і виїхати за кордон.\nЧому до цих пір Захід мовчав? Так, зараз вони почали говорити про те, що відбувається в Грузії, але чому до цих пір вони мовчали? Це просто аморально! Чим Грузія відрізняється від Білорусі? Та нічим! У Білорусі трохи краще економічна ситуація. Чим Грузія відрізняється від Росії? Та нічим. Просто в Росії трохи краща економічна ситуація. Все інше: арешти, залякування, шантаж опозиції, риторика влади – все абсолютно один до одного. Єдине, що відрізняється, – це те, що нинішня грузинська влада стверджує, що вони прозахідні. Але насправді вони роблять усе, що влаштовує Путіна. Тому що Путін отримує зараз величезне задоволення від того, що відбувається в Грузії.\n– У нинішній ситуації як ви оцінюєте реальність того, що вимоги грузинської опозиції будуть виконані і нові вибори в Грузії все-таки пройдуть?\n– Вони обов’язково будуть виконані, тому що ми будемо мобілізовувати народ. Ми навчимо народ, з одного боку, не піддаватися на провокації, а з іншого боку – стримувати насильство. У Грузії абсолютно очевидно, що в Іванішвілі (Бідзіна Іванішвілі, колишній прем’єр-міністр, голова партії «Грузинська мрія» – ред.) немає підтримки. Єдине, на чому він намагається виринути з цієї ситуації, – це виганяє людей за кордон.\nПутін отримує зараз величезне задоволення від того, що відбувається в Грузії\nЗараз у Грузії залишилося трохи більше від 3 мільйонів людей (за даними Національного агентства статистики Грузії їх 3,7 мільйона, але Саакашвілі може не враховувати тих, хто тимчасово живе за кордоном через «безвіз» – ред.). У них просто в Грузії немає роботи. Грузія – країна з масовим безробіттям, куди масово повернулася корупція, куди повернувся кримінал, повернулося масове політичне насильство, яке ми востаннє бачили в першій половині 1990-х років. Тому все це сумно. А народ побачив, як можна жити інакше, і народ обов’язково буде активнішим. І я гадаю, що арешт лідера моєї партії тільки прискорить ці події. У нас попереду дуже цікаві події. Буде нелегко, тому що ми маємо справу з криміналом, з мультимільярдером (стан Іванішвілі Forbes оцінює в 4,8 мільярда доларів – ред.), а проти нього – зубожіла країна. Але все одно: я впевнений, що прагнення народу до свободи нічим не переламати.\n– Чому ви думаєте, що нові вибори будуть іншими? Заяви про фальсифікацію виборів досить характерні для грузинської опозиції.\nГрузія – країна з масовим безробіттям, куди масово повернулася корупція, кримінал, повернулося масове політичне насильство, яке ми востаннє бачили в першій половині 1990-х років\n– Тому що вони пройдуть під міжнародним контролем, і проводити їх буде нова ЦВК. Зараз Іванішвілі фактично скасував інститут виборів. І нас привчають до думки, що виборів ніколи й не буде. Мовляв, якщо хочете обирати, їдьте в інші країни, там отримуйте громадянство, там обирайте, а тут у нас мільярдер володіє країною, які вам вибори? Він буде всіх купувати, залякувати, заарештовувати, а інших виганяти з країни.\nНас не влаштовує ця версія шляху. У 2012 році, коли політична сила, яку я очолював, програла вибори з різницею в кілька відсотків («Єдиний національний рух» того разу поступився партії Іванішвілі 14% за партійними списками і 12% за мажоритарними округами – ред.), щойно були оголошені екзит-поли, через п’ять хвилин я вийшов, оголосив, що ми визнаємо результати виборів і передаємо владу.\nЦі люди сказали, що владу нікому ніколи не передадуть. Але ті, хто так каже, закінчують зазвичай дуже погано. У Грузії немає ні нафти, ні газу, ані інших родовищ – наше економічне зростання ґрунтувалося на інвестиціях, на відсутності корупції, швидких прозорих процедурах. У такій Грузії народ не зможе прийняти, що їх повертають у якийсь постсовковий феодальний лад, де вони повинні бути або рабами одного олігарха, або виїжджати з країни. Тому народ буде боротися, природно, буде виходити на вулиці, природно, буде захищатися. І, врешті-решт, я впевнений, що питання декількох місяців максимум, коли народ здобуде перемогу.\n– При вашому правлінні теж відбувався розгін опозиційних мітингів, в тому числі спецзасобами, в 2007 році. Ви тоді навіть вводили надзвичайний стан. Чим відрізняється нинішня ситуація?\nТут у нас мільярдер володіє країною, які вам вибори? Він буде всіх купувати, залякувати, заарештовувати, а інших виганяти з країни. Нас не влаштовує ця версія шляху\n– Я не тільки ввів надзвичайний стан після того, як мітинг реально був підтриманий Росією, фінансувався Росією (МЗС Росії це заперечує – ред.). Я подав у відставку з посади президента за півтора року до завершення мого терміну. І заледве виграв вибори, у мене відсоток був [53%] – буквально уникнув переходу до другого туру, де я б точно програв. Тому цілковито неточна паралель. І ніхто ніколи з лідерів опозиції під час мого правління не був заарештований, взагалі ніхто з опозиціонерів не був заарештований. Так, було невдоволення, так, ми провели радикальні реформи, так, 100 тисяч людей вийшли в центр Тбілісі. Але я сказав, що реформи болючі і, якщо ви не хочете їх продовжувати, я повертаю ключ від палацу народу, нехай народ голосує, на вільних виборах з величезною кількістю міжнародних спостерігачів.\nЦього ж разу влада не пустила на вибори в Грузії жодного іноземного депутата: [кілька десятків] українських депутатів в останній момент повернули, їм не дали дозволу на посадку в Тбілісі. Вони зараз просто інститут виборів скасували.\nУ мене був повний контроль над країною, тому що у нас була парламентська більшість, і ми могли спокійно розіграти якийсь середньоазійський або путінський сценарій. Але ми й близько до цього не підійшли, навіть не думали про це! Ми просто діяли як європейська цивілізована країна. Зараз ми отримали бандарлогів, які хочуть діяти, як Путін чи середньоазійський диктатор. Я гадаю, що в Грузії цей трюк не пройде. Як на мене, він скоро і в Росії не пройде, і в Центральній Азії.\n– Ви говорили, що народ підніметься і буде протестувати. А як ви оцінюєте шанси на безкровну революцію, яка відбувалася на вашій пам’яті, і чи готові ви нести відповідальність за кров тих, хто постраждає під час протестів?\n– Кров у цій ситуації може пролити тільки влада, яка дуже сильно ризикувала, зайшовши в офіс. Не було бійні тільки завдяки крайній стриманості Мелії, який закликав усіх відсунутися в бік і не заважати поліції: там у приміщенні було дві з гаком тисячі людей.\nКров може пролити влада. Опозиція ну ніяк не спроможна це зробити. У понеділок ми заздалегідь оголосили, що міжнародні журналісти, дипломати можуть зайти в офіс партії «Єдиний національний рух» і впевнитися, що там немає ні зброї, ні кийків, нічого такого, що могло б слугувати приводом для провокації.\n– Зараз вас у Грузії переслідують за кількома кримінальними справами, навіть призначений заочний термін. Чи є у вас бажання повернутися в Грузію, і за яких умов це може статися?\nЗараз ми отримали бандарлогів, які хочуть діяти, як Путін чи середньоазійський диктатор. Я гадаю, що в Грузії цей трюк не пройде\n– Однозначно в якийсь момент я повернуся, але я весь час хотів уникнути хаосу, кровопролиття і цивільних сутичок. Тому що влада, побачивши мене, відразу піде на це, відразу. У нас величезна кількість прихильників. Ми виграли минулі вибори (згідно з екзитполами, лідирувала «Грузинська мрія», яка набрала 48% голосів і отримала 90 зі 150 місць у парламенті, ЄНР («Єдиний національний рух») й інші опозиційні партії отримали 27% – ред.). Ми виграли і президентські вибори в 2018 році, але їх відібрали (Саломе Зурабішвілі тоді виграла у кандидата від ЄНР Григола Вашадзе – ред.). Згідно з усіма опитуваннями, від 60% до 70% грузинів хочуть, щоб я повернувся в Грузію, це так. Але ті, хто залежить від влади, і влада, у якої є репресивний апарат і зброя, – їм є, що втрачати, в тому числі свої корупційні доходи. Вони, звичайно, будуть усіляко цьому перешкоджати.\nСвого часу, коли Порошенко заарештував мене в Україні, тому що йому не сподобалися мої дії в Україні, він благав грузинську владу забрати мене в наручниках до в’язниці. І вони категорично відмовилися, це добре задокументований факт. Ось вам відповідь, як вони мене бояться, бо у нас там є підтримка.\n– Ви займаєтеся політикою в Україні та Грузії. Як це узгоджується?\n– Це повністю узгоджується, бо не буде України – не буде Грузії. У нас нуль розбіжностей між Україною і Грузією і повністю збігаються інтереси. Я в Україні живу вже 15 років свого життя (Саакашвілі закінчив Київський університет імені Тараса Шевченка в 1992 році, потім переїхав в Україну після Революції гідності в 2014 році – ред.).\nНе буде України – не буде Грузії. У нас нуль розбіжностей між Україною і Грузією і повністю збігаються інтереси\nЄ величезна кількість українців, які дуже хотіли б отримати допомогу мою, моєї команди, а моя команда, вона багатонаціональна, в цілому українська, але там є і грузини, і казахи, і киргизи, і, звичайно, ми будемо працювати далі в цьому напрямку, щоб олігархи терпіли далі поразки в цих країнах. Щоб країни розвивалися, щоб вийшли нарешті з убогості, куди нас вкинули ці олігархічні сили.\nTags: Важливе на Свободі Політика Світ Суспільство Україна\nPrevious Арештований в окупованому Криму військовий аналітик Дмитро Штибліков: де він і що з ним?\nNext Підсумки дебатів у Генеральній асамблеї ООН щодо окупованих Росією територій України


Барселона вважає неможливим повернення Неймара. Politeka\nБарселона вважає неможливим повернення Неймара\nКерівництво іспанського клубу “Барселона” здивоване інформацією про можливе повернення Неймара\nНападаючий ПСЖ Неймар може покинути клуб влітку 2019 го року. Як повідомляє іспанська преса, футболіст хоче повернутися в “Барселону”.\nОднак, у “Барселоні” здивовані подібною ініціативою з боку бразильця, з огляду на те, що Неймар зі скандалом покинув каталонський клуб.\n«Якщо він хоче повернутися, що це тоді було?», – заявив один з керівників “Барселони”.\nМенеджери іспанської команди вважають питання про трансфер Неймара закритим. У клубі вважають неможливим повернення гравця через його високу вартість і зарплатні (25 мільйонів євро в рік).\nПри цьому, Неймар підтримує зв’язок з колишніми партнерами по команді та президентом клубу Жозепом Бартомеу.


Кримська Свiтлиця :: Текст статти "«НА ЗДОРОВ’Я УКРАЇНСЬКОЇ НАЦІЇ І ВСІХ ДОБРИХ ЛЮДЕЙ НА ЗЕМЛІ!»"\n"Кримська Свiтлиця" > #31 за 01.08.2008 > Тема "Українці мої..."\n«НА ЗДОРОВ’Я УКРАЇНСЬКОЇ НАЦІЇ І ВСІХ ДОБРИХ ЛЮДЕЙ НА ЗЕМЛІ!»\nКілька місяців тому в «Кримській світлиці» була надрукована невеличка новела лікаря і письменника Євгена Товстухи «Перший крок» про те, як йому на початку медичної практики судилося лікувати нашу славетну народну художницю Катерину Білокур, котра благословила його, учорашнього студента-медика, «рідним небом, землею й водою» на святу лікарську працю. І ось минулого тижня в Євпаторії «Світлиці» пощастило-судилося зустрітися з цією унікальною людиною.\nЄвген Степанович на своє «засімдесятиріччя» - оптимістичний, бадьорий, сяючий, променистий усмішкою і мудрістю. Ось-ось побачить світ нова його фітоетнологічна диво-книга під умовною назвою - «Як бути здоровим зі свого городу». Ми вже напросилися передруковувати її у «Світлиці», сподіваємося, читачі оцінять практичну й духовну корисність цієї праці лікаря-фітотерапевта. Будемо знати (якщо хтось у цьому ще досі сумнівався), що, наприклад, знаменитий український борщ - це наріжна лікувальна полівітамінна страва-оберіг! Бо, як каже Євген Степанович, прапращури наші навчилися готувати страви спочатку як ужиткові (щоденні харчові продукти), а згодом - як ліки, обереги, фітозасоби. Рослини, що вже у процесі тривалого та спадкоємного вивчення, ставали рослинами-ліками і стравами, закарбувалися у словесних та образотворчих символах: калина, материнка, шавлія тощо. Вони несли силу, вітамінну міць, ставали оберегами.\nГоловний лікар євпаторійського санаторію «Примор’я» Микола Сакун фітоетнологічні книги-поради Євгена Товстухи реалізує у ще один ефективний метод оздоровлення - фітолікування, який у поєднанні з усіма іншими дає просто чудові результати. Не випадково така добра слава йде про цей лікувально-оздоровчий заклад, який нещодавно відзначив своє століття. До цієї знаменної дати була навіть випущена власна ювілейна медаль, якою нагороджуються ті особистості, хто допомагав і допомагає «Примор’ю» утримувати у цей непростий час звання зразкової оздоровниці. Зрозуміло, що серед них - унікальний народний цілитель-характерник Євген Степанович Товстуха.\nНайліпше, напевне, про Євгена Степановича ще напередодні його 70-літнього ювілею сказав давній і добрий знайомий «Кримської світлиці», член Національної спілки письменників України, професор Національного університету імені Т. Г. Шевченка Віталій Карпенко:\nЙОГО УНІКАЛЬНІСТЬ полягає в тому, що його в час народження сім муз поцілувало, і кожна наділила дещицею свого таланту: він і знаний лікар-фітотерапевт, і живописець, і музика, і фольклорист, і вчений-дослідник, і письменник. І в кожній із цих галузей добився значних досягнень.\nЙОГО УНІКАЛЬНІСТЬ у тому, що це - істинно українська душа, великий патріот свого народу. З народної мудрості він черпає силу, розум, поезію. Він вірить у свій народ, сьогодні принижений і придушений негараздами, він докопується до його прадавніх історичних коренів - а це щонайменше 5-6 тисяч років до нашої ери, і робить усе можливе, щоб український народ посів належне місце у світовому співтоваристві.\nЙОГО УНІКАЛЬНІСТЬ у тому, що він лікар від Бога. Він має базову медичну освіту, а від діда й прадіда, які були травниками, перейняв їхню мудрість і знання, засвоїв настільки ж просту, наскільки й геніальну істину, що в природі є ліки від усіх хвороб, треба тільки знати, що від чого, уміти їх узяти, приготувати та застосувати. І це він знає і робить, і тисячі людей порятував від різних напастей.\nЙОГО УНІКАЛЬНІСТЬ ще в глибокій інтелігентності. Він власним життям переконує, що провінція - поняття суто географічне, а інтелігентність - духовне. Товстуха живе в мальовничому Яготині, де ступала нога великого Шевченка, і можу запевнити, що почувається на висоті. Бо не місце проживання надає авторитету людині, а навпаки - людина високою духовністю, високою культурою, високим інтелектом, добрими справами славить місце свого проживання. Недарма нині, говорячи про Яготин, додають: це там, де ТОВСТУХА.\nЙОГО УНІКАЛЬНІСТЬ - у його надзвичайній працьовитості та плодовитості. Він не цурається жодної роботи, встигає все: поратися на своїй трав’яній плантації, збирати лікувальне зілля та готувати ліки. Встигає приймати хворих, ставити досліди, малювати, писати книги з народної медицини, творити прозу та поезію.\nНарешті, ЙОГО УНІКАЛЬНІСТЬ у глибоко філософських пошуках сенсу життя. Тільки мудрий філософ на 70-му році життя може перебувати в постійних пошуках істини, історичної перспективи, особистому шляху і шляху свого народу. Свою нову поетичну книгу Євген Товстуха назвав просто і водночас значуще: «Шукаю шлях». І це при тому, що можна вже подивитися на світ з вершини величезного практичного досвіду. А він не боїться публічно, голосно, але зі спокійною впевненістю заявити: ШУКАЮ ШЛЯХ...\nМи вдячні долі за те, що так щасливо знайшлися-перетнулися шляхи Євгена Степановича Товстухи і нашої «Світлиці»! Пропонуємо сьогодні читачам одну з ще ніде не опублікованих новел цілителя-письменника і виглядаємо обіцяної книги, написаної, як і всі інші - на здоров’я Української нації і всіх добрих людей на землі!\nЄвген Степанович Товстуха народився 7 жовтня 1934 року в с. Макіївці Носівського району Чернігівської області. Закінчив Київський медичний інститут у 1959 р. Понад сорок років працює лікарем. Академік Української міжнародної академії оригінальних ідей. Член національної спілки письменників України. Автор біографічних творів про українських композиторів: «Кирило Стеценко» (1982 р.) та «Микола Лисенко» (1989 р.). Збірок оповідань «Гомін сердець» (1964 р.), «Як пізнати дружину» (1985 р.), «Елегія погожого літа» (2001 р.); збірок поезій: «Краплина вічності» (1997 р.), «Вона» (1998 р.) та «Надходить осінь» (1999 р.). За останнє десятиріччя вчений опублікував п’ятнадцять фундаментальних праць з української народної медицини та фітотерапії. За його участю та сценаріями створено кілька десятків хроніко-документальних фільмів, теле- та радіопередач, які повертають українській народній медицині, фітотерапії та фітоетнології світовий престиж глибинної науки та високої культури тисячоліть. У 1990 р. під егідою НДІ фармакології і токсикології вперше у світовій практиці (офіційно) створений автором «Фітоцентр» — амбулаторна установа для надання лікувальної та профілактичної допомоги засобами фітотерапії. Постановою президії правління Українського фонду культури в галузі літератури, мистецтва та за благодійницьку діяльність Є. С. Товстусі присуджена премія імені Володимира Винниченка за 1998 рік. На знак визнання видатного внеску у прогрес ХХ століття вченому вручений «Почесний диплом (1999 р.), який засвідчує, що Євген Товстуха є серед осіб, чия біографія включена до серії «Життя Славетних» та видань Американського Біографічного Інституту. Указом Президента України від 20 травня 1999 р.\n№ 542/99 за вагомі досягнення у професійній діяльності, багаторічну сумлінну працю Товстуху Євгена Степановича, головного лікаря авторського фітоцентру, нагороджено відзнакою президента України — орденом «За заслуги» ІІІ ступеня. За значні успіхи у наукових дослідженнях у галузі народної медицини, літературній творчості, створенні лікувально-профілактичного фітоцентру, благодійницьку діяльність та у зв’язку з 40-річчям лікарської практики оголошена подяка Голови Верховної Ради України (жовтень 1999 р.). За особистий видатний внесок у прогрес світової фітоетнологічної науки Американський біографічний інститут визнав ученого «Людиною 2000 року» з врученням відповідного диплома.\nКоли нація, здається, уже входить у темінь згасання, за не вивченими і ще не пізнаними законами Космосу, народ вмикає якісь особливі резерви, - і тоді являються світові Особистості, завдяки яким починається Відродження етносу. Згадаємо Григорія Сковороду, Тараса Шевченка, Миколу Гоголя... А перед цим пошлемося на француза Боплана, котрий із подивом і захопленням зазначав, що всі українці - характерники!\nСаме до цього крила характерників, будителів національної самосвідомості належить і мій давній побратим Євген Степанович Товстуха...\nЄвген Товстуха - енциклопедично втаємничений у царство трав, котрі він усе життя вивчає, добирає і - головне - вирощує - замовляє їх людям на добро та здоров’я. Знання його - вищого порядку, оскільки воно освячене безсмертником народної пісні, фольклору, звичаєвого права і правди. Оце шляхетне поєднання трави, слова (бо ж Євген Степанович ще й поет!), глибинних шарів етносу, психології індивідуума і тонке відчуття музики горніх сфер надають його добротворчій діяльності тієї особливої енергетики, яка долає бар’єри, недоступні нинішній офіційній медицині.\nОтже, Євген Товстуха працює на здоров’я Української нації і всіх добрих людей на землі. А це дається тим рідкісним особистостям, яких Природа благословляє на безсмертя.\nакадемік, письменник, депутат Верховної Ради.\nВін залишився на хуторі, що носив не вельми життєву назву - Калічий. На зеленому клаптику, який простягнувся серед невисоких пагорбів і ріденьких гайків, калік не пам’ятали. Тут виростали здорові тілом і душею життєлюби.\nНайвищий пагорб біля вузенької річечки, обрамлювався старезними дубами бозна з якого часу. У поруділі коренасті стовбури та оброслі цвіллю і грибами-синяками пні, розкарякуваті, напівусохлі гілки часто влучали десятиліттями рясні блискавки впродовж спекотних горобиних ночей. Кілька значно покалічених дібров і послугували для чумаків, які зупинялись для перепочинку обіч битого шляху, назвати цю місцевість, власне хутір, - Калічим.\nКолись понад століття тому виникла і згодом випросталась тут дуже працьовита і заможна община селян-хліборобів. Та з приходом більшовиків усе вмерло. Мешканців, які відмовлялися вступати до комбідів, вивезли силоміць на Соловки. Дивом залишився у своїй хаті лише Павло Добродій. Він і його дружина захворіли тоді на висипний тиф, і голова ревкому з села Га-лиці залишив їх горбитися у страшній гарячці, щоб вони невдовзі відійшли на той світ у нетопленій хаті. Прагнули ревкомівці вивезти і їхню єдину доньку. Та Оксана, пробираючись ночами між купами руйновищ, на якийсь час зійшла з хутора (куди ноги несли) і перебула у старенької родички. Активісти, на щастя, там її не знайшли. У вирі страхітливих подій місцеві погромники гинули в сутичках з організованими загонами Тютюнника, які боронили потерпілих від смертельної наруги. Згодом принишк і Калічий хутір у степовім перекотиполі. Як вгамувалась на якийсь час веремія, дівчина повернулася додому і виходила батьків, бо добре зналася, як і земляки на цілющому зіллі.\nОксані і батькам жилося нестерпно самотньо. Адже в оселях, до руйнації, біліли в садах і розквітали в жоржинах та айстрах аж шість десятків садиб. Співали солов’ї, чекав дівчину в місячні ночі Мирон-скрипаль, якого потім розстріляли за протести і непокору. Довго думали-гадали батьки та нарешті ухвалили: дочці годиться йти чи тікати з хутора від ґвалту і ганьби активістів. Але як і куди? Проте запізнились. Хвороба перекинулась і до Оксани. Вона невдовзі померла, навіть не прийшовши до тями.\nАгітатори і запеклі прибічники загарбницької влади, зазіхаючи на статки общини, розібрали за рік всі хати, стодоли та повітки і перевезли до центральної волосної садиби. Більшість будматеріалів - собі, а дещицю - на суспільне подвір’я.\nСтареньких люмпени не чіпали і навіть боялися. Поширювали страшні чутки: хто ступав хоч півкроку на подвір’я Добродіїв, на того перекидалася клята гарячка. І вже з її вогненних пазурів ніхто не повертався до білого світу. Рільні землі хутірця поволі заростали бур’янами. Лише біля садиби немічних і постарілих селян цвіла картопля, прагли сонця кукурудза, соняшники, садовина та городина. Подружжя залишилось існувати «індусами». Так називали зневажених, хто не поривався до колгоспу.\nДобродії тримали дві кози, цапа, півдесятка овець та курочок. Під кінець сорок другого року до них навідались і «партизани» Кривця. Забрали все під гаслом: «Для перемоги над фашистами!» Від нечуваного грабунку здирців крижаніла кров у бабусиних жилах. Вона надовго злягла від голоду та й відійшла навесні до іншого світу. Залишивши безпорадного чоловіка зі степовими вітрами, шуліками та старезними і покаліченими дубами.\nПавло збив легку домовину зі старих вербових дощок, насилу за день викопав неглибоку яму, поховав небіжчицю і довго та прегірко плакав місяцями, проклинаючи долю-мачуху, яка, окрім нещасть, лихих випробувань і пекельних страждань більше нічого не принесла хуторянам та замученому більшовиками народу.\nДобродії народилися людьми щедрими та уважними. Вдалися з діда-прадіда великими умільцями. Павло майстрував для хуторян скрині, прядки, мотовила, ткацькі верстати. Дружина ткала полотно, скатертини, плахти, рушники. Дочка вишивала. З близьких і далеких хуторів приїздили наречені за скринями, скатертинами та рушниками, готуючись до весілля. Та все те було нахабно розграбоване і вивезене до волості та повіту для злодійських проводирів.\nВзимку до ґанку «індуса» звідкілясь забрело напівзамерзле цуценя. Скавуліло пискливим голоском. Благало порятунку. Зраділий Павло заніс рябенького песика до хати, викупав у теплій воді та відстояному лузі і прилаштував на печі, яка ще не захолола від ранкових дубових головешок. Цуценя прихистилося в господі і через півтора року виросло в поважного, тямковитого і пильного сторожа. Якось у серпні з села Галиці забрели до Добродія мисливці. Довідавшись про долю чоловіка, розгубилися. Та все ж забрали і завезли до лікарні. Але дід не мав особливих немічних недуг, і його охоче відпустили, обіцяючи влаштувати до будинку інвалідів.\nОстанніми роками Павло не уявляв свого існування без Рябка. Пес ловив диких качок, перепелиць і куріпок, приносив дідусеві на ґанок і терпляче, облизуючись, чекав. Господар скуб, смалив, мив і розбирав впольоване. Оббіловував зайців, варив і смажив ласощі, притрушував самосилом з насінням чорнушки. Щедро ділився з Рябком не лише кістками, а й нагуляним дичиною за літо жиром.\nНа іменини, що припадали на 20 серпня, старий тушкував дичину з чебрецем, наливав зашумовану рідину з польових суниць і тихенько, крізь сльози, розмовляв, уособлюючи діалог з Рябком:\n- Павле Федоровичу, пригубіть, - озвучував пильний зір і уявне прохання Рябка.\n- Та, бачиш, друже, я вже надто похилого віку. І чи не зашкодить цей трунок моєму здоров’ю?\n- Ні ж бо!... Він зігріє вашу захололу кров.\n- Достеменно так воно і стане.\n- Якщо ти мене вже вельми просиш, не відмовлюсь. Вип’ю за свою і твою собачу долю. - Вихиляв кілька чарок старий і захмеліло обнімав відданого і давнього прибульця.\nА коли лягали спати, Рябко горнувся до потемнілих від венозного застою кінцівок та потрісканих чорних підошов господаря. Зігрівав ноги не лише порухом, а й густою шерстю. Коли ставало зовсім поночі, пес вовтузився на старому вовняному рядні, посіченому ненажерливою міллю. Від руху утворювалися іскристі розряди, освітлювали на якусь коротку мить давно не мазану черінь. Уже засинаючи, Добродій обнімав вірного пса і тихо, спроквола шепотів:\n- Гіркий-прегіркий світ, та годиться жити. Хильнули ми з тобою стільки лиха, що й на десятки тисяч душ вистачить.\nПес тягнувся до господаря, лизав йому щоки та чоло і співчутливо скавулів застудженим собачим ларингітом.\nКоли дідусь невдовзі уже тихенько хропів, передбачливий Рябко, щоб не розбудити господаря, поволі опускався до охололих ніг з наміром зігріти густою шерстю свого щирого і забутого лихим світом немічного рятівника.\nПостiйна адреса статтi: http://svitlytsia.crimea.ua/?section=article&artID=6182


Євро-2012: літо приносить в Україну впевненість | УНІАН\nЄвро-2012: літо приносить в Україну впевненість\n15:01, 20 серпня 2009\nЗдається, що Чемпіонат уже не втікає від нас, а несміливо зазирає в очі майбутньому господарю, намагаючись зрозуміти, як його приймуть…\nЗа три роки до Євро-2012 майбутній турнір нарешті став набувати в Україні реальних обрисів і здається, уже не втікає від нас. Чемпіонат поки що несміливо зазирає в очі своєму майбутньому господарю, намагаючись зрозуміти, чи гостинно його приймуть, де поселять і як почастують з тим, щоб влітку 2012 року вибухнути яскравим і неповторним святом футболу, доставляючи радість мільйонам своїх шанувальників.\nВпевненість у тому, що футбольної першості Європи 2012 року, як передрікають “компетентні ЗМІ” з посиланням на “поінформовані джерела”, нас не позбавлять, останнього тижня отримала досить чіткі сигнали.\nПерш за все, в Україні від 14 серпня запрацював давно анонсований Місцевий організаційний комітет Євро-2012 (МОК), який разом з таким самим оргкомітетом Польщі створює основу організаційної піраміди підготовки чемпіонату, на вершині якої Оргкомітет з Євро-2012 УЄФА на чолі з директором турніру Мартіном Калленом. Український МОК очолив досвідчений дипломат Маркіян Лубківський, який і розповів, чим буде займатися його структура.\nДо цього підготовка тривала в одному руслі і головний акцент закономірно робився не на організаційних питаннях, а на будівництві та облаштуванні інфраструктури – стадіонів, тренувальних баз, аеропортів, готелів, доріг тощо. Тепер процес буде йти двома паралельними напрямками - підготовку інфраструктури і надалі здійснюватимуть уряд та місцеві органи влади, а організаційною частиною проекту займеться Місцевий оргкомітет. Його головна мета - підготовка та проведення Євро-2012 в Україні відповідно до стандартів УЄФА.\nЩо мається на увазі? Теж підготовка об`єктів, але не в сенсі їх будівництва чи реконструкції, а в сенсі створення таких умов їх функціонування після введення в експлуатацію, щоб вони повністю відповідали вимогам чемпіонату. Наприклад, щодо аеропортів перед МОК стоїть завдання забезпечити обслуговування “родини УЄФА”, спрощення процедур паспортного та митного контролю, добитися відсутності заборони на нічні польоти, організувати системи інформування глядачів та учасників тощо.\nФахівці оргкомітету будуть проводити набір та навчання волонтерів і координувати їх діяльність згідно розробленої концепції. На них лежить забезпечення громадського харчування, функціонування громадського транспорту в приймаючих містах, координація співпраці з правоохоронними органами та організація церемоній відкриття та закінчення кожного матчу турніру. І ще низка інших подібних завдань по стадіонам, готелям, спортивним базам, де ключовими словами є "організація", "координація" і "забезпечення процедур".\nДля виконання такого широкого спектру завдань Лубківський матиме команду, склад якої буде поступово збільшуватись і на початок 2012 року становитиме близько 230 осіб. До кінця ж 2009-го їх буде не багато - до 30.\nЗ початком функціонування МОК якраз і пов`язана перша ознака, що зміцнює віру в успішне майбутнє. Як не банально звучить, але на це вказують…гроші. Фінансувати місцеві оргкомітети як в Україні, так і в Польщі УЄФА буде з власного бюджету, а оскільки це дуже серйозна організація, вона не буде викидати власні кошти на нереальні "прожекти".\nЩе одне побічне свідчення, що базується на фінансових питаннях, – постійні візити до нас експертів Європейського футбольного союзу. Мало не щотижня групи фахівців з різних питань інспектують кожен об`єкт в чотирьох приймаючих містах, оцінюючи темпи робіт і перспективи їх завершення. Це також потребує чималих видатків. Тож якщо УЄФА, у прагматичності якого немає жодних сумнівів, іде на суттєві фінансові витрати, значить нам вірять і нас підтримують. І Євро у нас відбирати не планують. По крайній мірі на даному етапі, за три роки до чемпіонату.\nЦе, так би мовити, головні ознаки, що побічно зміцнюють і підтверджують віру Євро-оптимістів. Але не лише готовність УЄФА вкладати кошти в Україну як у перспективний проект свідчить про позитивні тенденції. Є й суто національні досягнення у приймаючих містах, даруйте, поки що містах-кандидатах. Погляньмо більш детально на три ключові напрямки підготовки – стадіони, аеропорти, готелі.\nКиїв. На головній арені майбутнього Євро-2012 НСК “Олімпійський” до 31 серпня, тобто вже за десять днів, потрібно виконати 12 вимог, висунутих до нього як місця проведення фінального матчу. Головна проблема, що існувала на час знакового засідання Виконкому УЄФА в Бухаресті 13 травня полягала у відсутності власне затвердженого проекту реконструкції спорткомплексу.\nЗрозуміло, що без чіткого бачення кінцевого результату на центральному об’єкті не можливо планувати все інше, що буде по-суті забезпечувати і доповнювати його роботу. На сьогодні проект затверджений, а разом з ним автоматично знялися й багато інших питань, як, наприклад, безпека глядачів, шляхи їх евакуації, організація належного сервісу на стадіоні тощо.\nКрім того, за словами спортивного міністра Юрія Павленка, фактично вирішено ще одне принципове питання з прилеглими до НСК територіями (на них мають облаштувати зони гостинності УЄФА). Міністр повідомив, що зараз іде дискусія з приватними орендарями про майбутнє земельних ділянок уже після турніру, щоб вони залишилися у складі єдиного олімпійського спорткомплексу. А на період Євро-2012, запевнив він, вже є домовленість про використання прилеглих територій для потреб чемпіонату.\nАеропорт “Бориспіль” перебуває у віданні Мінтрансу, фінансується з Держбюджету, тож уряд тримає його на контролі. Звідти останнім часом тривожних сигналів ніби-то не надходить, значить питання вирішуються в робочому режимі.\nЗа готельне господарство відповідає столична влада. КМДА має забезпечити умови для укладання угод між туроператором УЄФА компанією TUI Travel та київськими готелярами, однак до цього часу не може (чи не дуже хоче). До того ж, гранди, такі як Хайят, Прем’єр Палас, Редіссон та інші, що мають потрібні фонди, ведуть переговори з TUI Travel самостійно, так би мовити, без посередників у особі міської влади. А вимоги висуваються саме до Києва – ще одна неузгодженість, яку міська влада не може (чи не дуже хоче) вирішувати.\nХарків. Про підготовку цього міста вже сказано багато хорошого, тому коротко – оновлений стадіон “Металіст”, третій за кількістю глядацьких місць в Україні, відкриють у грудні. Аеропорт – єдиний в державі викликає найменше запитань у експертів УЄФА. Готелі та номери високої зірковості – гарантували, залучивши Полтаву та ще кілька розташованих у допустимій віддаленості міст, будують і в самому Харкові.\nТож сьогодні столицю Слобожанщини не даремно ставлять за приклад. Тут є чому повчитися чиновникам інших мерій, яких успіхів можна досягти елементарно відкинувши особисті амбіції і не на словах, а на ділі висунувши на перший план потреби й інтереси громади. Тут простежується яскравий приклад втілення на практиці державно-приватного партнерства в окремо взятому регіоні.\nДонбас Арена. 15 днів до відкриття\nДонецьк. Сьогодні головне досягнення - супер сучасна “Донбас Арена”, яку урочисто відкриють 29 серпня. “Гранд шоу”, запевняють організатори, буде гідним цього “діаманта” – найкращого стадіону класу “еліт” у Європі на даний час.\nДва інші ключові напрямки підготовки – готелі й аеропорт – як кажуть, у процесі. По ним місцева влада працює, шукає шляхи реалізації задуманого і звітує за графіком (наприкінці липня мер Лук’янченко відписав УЄФА, а 13 серпня повідомив, що місто запропонувало вже на 200 готельних номерів високої категорійності більше, ніж потрібно).\nЛьвів. Найближче до Польщі місто, маючи європейські традиції, сьогодні не є фаворитом. Віце-прем’єр Васюник у понеділок 17 серпня розгледів відставання від графіка будівництва стадіону майже на три місяці. Оперативно зреагував “Азовінтекс”- генпідрядник розробив новий графік робіт і вже наступного дня представив його замовнику, запевнивши, що працюватимуть у три зміни, цілодобово, але за два наступні місяці доженуть згаяне і до листопада вирівняють графік. Тим більше, частину гарантій по стадіону мер Садовий має надати УЄФА вже до 31 серпня.\nЩе одним вузьким місцем у Львові є аеропорт, реконструкція якого, за версією місцевої влади, гальмується через недбалість Мінтрансу та підпорядкованого йому інституту, що розробляє проект. Однак і тут ситуація не критична - будівництво потроху йде і, що характерно, поступально вперед.\nОт у чому львів’яни проявили себе, так це в готельному бізнесі. По інфраструктурі розміщення Львів узагалі є передовиком – залучивши курорти регіону, туроператору УЄФА запропонували майже вдвічі більше готельних номерів на кожну категорію – 5*, 4* і 3*. Щоб було з чого вибирати.\nВсі перераховані вище ознаки, на думку автора, є хоч і не прямим, але все ж підтвердженням того, що, не дивлячись ні на які припущення скептиків, Україна прийматиме футбольний чемпіонат 2012 року. В якому форматі – інше питання, що залежить більше від місцевої влади та громад кожного з чотирьох міст-кандидатів. Тут певним стимулом, спонукою до роботи, виступає неприємний, але дуже красномовний і повчальний приклад Дніпропетровська й Одеси.\nІ не варто шукати сенсацій у заявах президента УЄФА Мішеля Платіні чи когось із його колег. Вони скрізь говорять одне і те ж – остаточне рішення буде в грудні, а якби УЄФА побачив, що в Україні проект Євро-2012 безнадійний, вже давно відмовився б від країни-господаря, яка "створює багато проблем". Зараз головне – планомірне виконання взятих зобов`язань і щоданна кропітка праця.\nТак, крок за кроком, Україна поступово переконає сусідів у своїй спроможності за досить короткий період скинути пост-радянську дрімоту і включитися в активне європейське життя. Для цього справді потрібно ще дуже багато зусиль. Потрібна перебудова свідомості, щоб думки й енергію спрямовувати не на покращення власного добробуту за рахунок коштів для Євро-2012 (банально розкрадаючи), а на ефективну підготовку визначених для чемпіонату об’єктів. А це дуже складно в нинішніх реаліях, коли будь-яку посаду, в першу чергу, оцінюють з точки зору доступу до ресурсів, а не відповідальності за свою роботу перед людьми.\nЗ іншого боку, в УЄФА знали стан України на момент, коли приймалося рішення по господарям Євро-2012. І знали не зі слів вітчизняних посадовців, а бачили реальну іфраструктуру своїми очима. Проте нам повірили і дали шанс відчути себе повноправними європейцями, тому що суть вимог, від яких сьогодні стогнуть у чотирьох вітчизняних містах, зводиться до елементарних комфорту та безпеки в усіх сферах життя. Хоча…це для них, у Старій Європі, елементарних. Для України ж, де роками відсутня гаряча вода в квартирах, процвітає дика стихійна торгівля на вулицях міст, у дітей вільний доступ до тютюну та алкоголю, а хабар працівнику ДАІ є буденною справою – це серйозне випробування, зміна світогляду, яка проходить іноді дуже боляче, але яка невдовзі принесе задоволення і радість від абсолютно нової якості життя.


Плавне зниження долара і різке зростання євро на відкритті міжбанку - Новини Maanimo\nПлавне зниження долара і різке зростання євро на відкритті міжбанку\n05.08.2020 Ярослав Ріжок\nНовий день на міжбанку ознаменувався для долара плавним падінням, а євро показав більш істотне підвищення по всіх позиціях. Щоденний ранковий аналіз ситуації на міжбанківському валютному ринку України від Maanimo.\nВранці на міжбанку долар показує плавне падіння ставок. З моменту відкриття торгів у вівторок вранці долар в продажу та купівлі знизився на 9 копійок. На сьогодні можна констатувати що в цілому динаміка долара покаже незначне зниження і закріплення курсу на 5-10 копійки в ході дня.\nНа відкритті міжбанківських торгів 5 серпня за станом на 10:00 долар продається по 27,79 грн/$, а купується по 27,76 грн/$.\n«Європеєць», на відкритті міжбанківських торгів, також показав різкий і швидкий ріст.\nЗ моменту відкриття міжбанку у вівторок вранці євро виріс на 2 копійки в продажу і в покупці.\nКурс євро на міжбанку, в порівнянні із закриттям торгів вчора ввечері, у продажу виріс на 27 копійок і продається по 32,85 грн/€. У купівлі євровалюта також показала зростання на 28 копійок і купується по 32,82 грн/€.