Український вільний університет у Мюнхені : Центр регіонального розвитку "Співпраця без кордонів"\nКолись це було передмістя столиці Баварії, а тепер — один із мальовничих районів Мюнхена. Звідси рукою подати — якихось 700 метрів — до королівського палацу й парку Німфенбург.\nОсь матеріал за підсумками нашого недавнього перебування в УВУ – стаття в «Україні молодій» плюс великий додатковий фоторепортаж.\nАвтори: Леся ШОВКУН, Дмитро ЛИХОВІЙ (газета «Україна молода» від 20 грудня 2012 р.)\nЕмблема Українського вільного університету.\nГалерея портретів колишніх ректорів УВУ.\nВосени 1921 р. УВУ перенесли до Праги, де університет одержав приміщення і фінансову підтримку від уряду Чехословацької Республіки, яку очолював президент Томаш Масарик. На той час в УВУ було два факультети — філософський і правничо-економічний. На перший семестр УВУ записалося понад 700 слухачів, а історичним максимумом для вишу був показник у 800 студентів.\nПісля ІІ Світової війни, влітку-восени 1945 р., УВУ переїхав до Мюнхена. 16 вересня 1950 р. уряд Баварії надав університету право присуджувати наукові ступені, проводити докторські захисти та габілітації.\nУ різні часи в Українському вільному університеті працювали такі видатні постаті, як Дмитро Антонович, Леонід Білецький, Дмитро Дорошенко, Степан Рудницький, Володимир Кубійович, Зенон Кузеля, Степан Смаль-Стоцький, Андрій Яковлів, Сергій Шелухін, Іван Мірчук, Наталя Полонська-Василенко, Августин Волошин, Ярослав Рудницький, Олекса Горбач та ін.\nВ УВУ навчалися або захистили докторські роботи Олег Ольжич, Емма Андієвська, Юрій Шевельов, Євген Сверстюк, Дмитро Степовик, нинішній ректор Києво-Могилянської академії Сергій Квіт.\n«Справді, нещодавно в УВУ був досить складний період, — каже ректор Ярослава Мельник. — 2008 року довелося, за рішенням сенату й професорської колегії УВУ, продати приміщення університету в елітному районі Боґенгаузен, де живуть самі мільйонери.\nПродаж був доволі драматичним, адже той будинок овіяний нашою історією. Значну суму на його купівлю в 1970-х роках виділила Свята Софія в Римі, до цього доклався кардинал Йосип Сліпий. На початку 90-х тут квартирувало консульство незалежної України. Маєток дуже гарний, просто з саду можна було вийти до річки Ізар.\nКолишня будівля УВУ.\nАле утримувати його стало дуже складно — він потребував ремонту, а фінансування УВУ фактично припинилося. Студентів тоді було мало, і постало питання: або УВУ припиняє функціонувати, або ми продаємо будинок і купуємо скромніше приміщення, яке потребує значно менше вкладень».\n«Ці кошти ми не маємо права чіпати — так вирішив сенат, — каже член сенату, доктор Мельник. — Як на мене, дуже добре рішення, адже мало яка з’явиться спокуса.\nЯ навіть не маю на увазі якісь меркантильні потреби. Наприклад, як науковець я чи не найбільше зацікавлена в розгортанні наукових проектів в УВУ. Хотілося б провести масштабну міжнародну конференцію до 200–річчя Тараса Шевченка. Або оцифрувати унікальний архів УВУ (а це найбільший здобуток університету — щоденники, спогади людей на еміграції, діячів, які перебували в таборах переміщених осіб тощо). Але це теж не вихід — взяти й одразу витратити все.\nТож, вважаю, було дуже мудро вкласти отримані гроші під відсотки в банк. Тепер це одне з джерел фінансування УВУ нарівні з оплатою студентів за навчання та допомогою спонсорів».\nРозклад роботи університету.\nСтудентів в УВУ зараз близько 160 — це на 20 відсотків більше порівняно з минулим роком, розповідає Ярослава Мельник — перша жінка-ректор на чолі цього вишу.\nПрофесор Ярослава Мельник.\nСама пані Ярослава зі Львова, літературознавець, працювала в Інституті українознавства ім. Крип’якевича НАНУ, викладала в Українському католицькому університеті.\nУВУ очолила в січні цього року.\nПані Мельник — громадянка України, як і деякі інші з працівники УВУ.\nПісля розпаду Радянського Союзу університет відкрився для України, сюди в докторантуру приїхало багато галичан, а далі почали приїздити і «східняки».\nРобоче місце ректора.\nІ якщо до початку 1990-х років тут навчалися всуціль діаспоряни, то тепер студенти УВУ— майже всуціль з України. Дехто з них визнає, що використовують університет як можливість для здобуття виду на постійне проживання в Німеччині.\nАктовий зал, він же – головна аудиторія УВУ.\nТрибуна в головному залі.\n«Ми, звісно, дивимося на оцінки вступників. Але оцінка, скажімо, Юридичної академії ім. Ярослава Мудрого в Харкові та Горлівського педагогічного інституту — це все–таки трохи різний рівень. Чомусь останнім часом у нас багато студентів із Горлівки — ми вже жартуємо, що треба вивішувати дошку «Філія Горлівського педінституту», — посміхається пані Мельник. — Багато дівчат з-під Донецька працювали за програмою культурного обміну «Au pair», яка дає можливість молоді жити в інших країнах, мешкаючи в родинах. «В обмін» на це учасник програми доглядає за дітьми, виконує деяку домашню роботу. Інформація передається з уст в уста, і як наслідок половина Горлівки подає документи в УВУ, — сміється ректор УВУ й уточнює для газети: — Звісно, не половина, але багато горлівчан».\nРояль у головному залі. Крім того, що УВУ – місце навчання, тут відбувається ще й чимало громадських зібрань, мистецьких заходів.\n«Де ще люди з Горлівки українізуються, як не в Німеччині?» — сміється ректорка. І додає вже цілком серйозно: «Зараз доходимо висновку, що було б добре організувати при УВУ курси української мови. Бо багатьом студентам після співбесіди ми змушені відмовляти, бачачи, що вони не володіють достатнім рівнем української. Хоча більшість тих, кому на початку важко, за курс-два навчання в нас українізуються.\nЯкщо в 1990-х роках в УВУ навчалися переважно галичани, то тепер є студенти зі всіх регіонів України, навіть із Криму. «Є навіть один студент із Росії — дуже цілеспрямований хлопець, — розповідає професор Мельник. — Обрав своїм зацікавленням історію та етнографію Кубані.\nА ще маємо заявки від двох дуже талановитих хлопців, які свого часу навчалися в аспірантурі МДУ, але переїхали до Мюнхена і висловили бажання робити докторат саме в нас. Поки що вони вивчають українську мову».\n«Загалом, ми маємо наміри поширити свій вплив на ті країни Західної Європи, де мешкає багато українців і в них уже попідростали діти, — як Італія та інші, — каже ректор. — Хоча все-таки ми зорієнтовані насамперед на студентів з України. Бодай з огляду на знову не надто сприятливі умови для розвитку справді вільної академічної науки в Україні».\nСтудентка УВУ Вероніка Скіп.\nВероніці Скіп 22 роки, вона з Жовкви, навчалася у Львівському університеті, закінчила бакалаврат на факультеті культури і мистецтв, магістратуру — на філософському. «Про УВУ я дізналася ще на другому курсі, — розповідає Вероніка, долучаючись до розмови за круглим журнальним столом у кабінеті ректора. — Багатьох дивувало, що в Баварії є український університет.\nТепер ми з сестрою навчаємося на філософському факультеті УВУ, на порівняльному літературознавстві. Подобається система навчання, коли кожного семестру запрошують викладачів із різних країн — України, США, Канади, Австрії, Німеччини».\nУ приміщеннях і коридорах УВУ виставлено роботи скульптора Григорія Крука, який жив і помер у Мюнхені.\nЯрослава Мельник спонукає сестер-близнючок Скіп до опрацювання унікального архіву УВУ. За її словами, це — найбільша цінність університету, крім його славної історії. Тож зараз Вероніка й Олена почали працювати з мюнхенським спадком письменника Уласа Самчука — у сховищах УВУ є його невідомі й мало відомі листи, статті, які, ймовірно, ще не були видані. «Зокрема, є надзвичайно цікава стаття про Сосюру», — розповідає про знахідку Вероніка Скіп.\nВ архіві УВУ (підвальне приміщення).\nПроходимо з керівником у сховище. На полицях — підшивки українських газет, виданих на еміграції (із середини ХХ ст.), деякі вітчизняні ЗМІ аж до часів Помаранчевої революції й пізніше. Бачимо рідкісні видання, діаспорянську, радянську, іншу наукову й довідкову літературу.\nСтелажі з підшивками діаспорянських видань.\nУ зібранні періодики (з кінця ХІХ ст.), серед іншого, є такі раритети, як підшивка «Літературно-наукового вісника» (1898—1931), який видавало у Львові Наукове товариство ім. Шевченка; написані від руки числа газети «Голос табору» (1919–1922), що виходила в місцях, де утримували інтернованих українських вояків; часопис української громади «Розсвіт» (1917—1918), що виходив у Німеччині; львівські видання «Діло» (1916—1938), «Громадський вісник» (1922—1923), «Хліборобський шлях» (1933—1935); видання українського стрілецтва в Чехії «Український тиждень», «Краківські вісті» (1941—1944).\nУ бібліотеці УВУ.\nБібліотека УВУ, розташована на другому поверсі, налічує близько 30 тисяч книжок — українські, німецькі, англійські, польські, чеські, російські видання та ін.\nПідшивки поточної преси, переважно діаспорянської.\nТак виглядає робоче місце в бібліотеці УВУ.\nУкраїнський вільний університет не має власного гуртожитку, тож студенти мешкають переважно в загальному закладі під назвою «Рідна школа», що на Ізеррінг, 11.\n«Це старий, досить великий будинок. Він не в дуже доброму стані, хоча його намагаються підтримувати. Колись це був інтернат і дитсадок, там навчалися діти українців Мюнхена. Пізніше, через фінансову неспроможність, туди почали залучати українських постояльців.\nХоча українська суботня школа тут і далі працює», — розповідає студентка.\nНімеччина грошей уже не дає, а з України меценатів зовсім немає\nКанцлер УВУ Андрій Довганюк.\nВеличезне значення для фінансування УВУ має Фундація Українського вільного університету в Нью-Йорку, створена 1975 року. «Усі заходи університету відбуваються за її сприяння», — підтверджує молодий канцлер УВУ Андрій Довганюк.\nЗагалом, допомога спонсорів становить близько третини від фінансування УВУ.\nГоловні жертводавці, окрім Фундації УВУ в Нью-Йорку і в Канаді, — приватні особи з Північної Америки та Німеччини.\nУ ФРН немає такої практики, як у США чи Канаді, де для жертводавців діє спрощений режим оподаткування, тож і жертвують менше.\nА з України меценатів зовсім немає. «Деякі підприємці й банкіри цікавилися можливістю вкладати кошти, але висували такі умови, які для нас були неприйнятними», — каже Ярослава Мельник.\n«Поки що ми не надто рекламуємося», — каже Ярослава Мельник, але визнає, що УВУ не проти розширювати коло студентів і надалі. Якщо зараз тут навчаються близько 160 осіб — то «можемо прийняти і 300, і 500». Але тоді доведеться винаймати аудиторійні приміщення деінде, адже на Барелліштрассе їх раз-два — і квит.\nОсновоположна місія УВУ на даному етапі — стати провідним науково-дослідним центром україністики в Євросоюзі, своєрідним інтелектуальним мостом між Україною, Німеччиною та країнами ЄС, а також науковим, культурним, орієнтаційним центром для представників нової, «четвертої хвилі» української діаспори.\nЛеся ledilid із Ярославою Мельник.\nЩоправда, ставлення деяких українських студентів у Німеччині до УВУ неоднозначне.\n«Важко знайти відповідь на питання щодо доцільності існування УВУ за межами незалежної України в його теперішній формі, — каже Анна Муха, випускниця Технічного університету Мюнхена. — Набиратися міжнародного досвіду українська молодь може в європейських вузах без проблем. А зацікавлені в україністиці — мають можливості поглиблювати свої знання безпосередньо в Україні.\nМожливо, потрібно переглянути роль та орієнтацію УВУ, аби його існування було якомога повніше використане для поширення знань про Україну, її історію й культуру саме серед європейців».


Розведення риб shram.kiev.ua\nКорисна інформація ... Домашній акваріум ... Розведення риб ...\nМайже кожен акваріуміст, навіть початківець, який про придбаних рибок знає зовсім мало, думає про розведення. При цьому він керується рекомендаціями, почерпнутими з літературних джерел, порадами знайомих або торговців рибками на ринку. Але як тільки неживий рекомендаціями акваріуміет приймається втілювати їх на практиці, то дуже скоро переконується в безплідності перший спроб. І що дивно, все робиться, здається, як треба, але ... І тоді закрадається підозра, що досвідчені акваріумісти щось не договорюють, тримають про запас ключові секрети, побоюючись конкуренції. Так, секрети дійсно є, але вони відносяться до розряду таких, які "всьому світу". І ніхто не збирається їх приховувати, вони опубліковані. У статтях і книгах про все написано, тільки ми не вміємо їх читати. Відкриємо будь-яку книгу з описом акваріумних риб, і ми знайдемо такі дані: російське та латинська назва риби із зазначенням виду і роду, батьківщина її, назва водойми, в якому вона поширена в природі, розміри самця і самки, їх статеві відмінності і т. Д . Як правило, ми пропускаємо першу інформацію і поспішаємо дізнатися головне - в яких умовах, містити риб. А даремно ...\nПитання про географію поширення виду, який живе в акваріумі і який вирішено розводити, далеко не пусте. Якщо вказана батьківщина і, тим більше, якщо вказано конкретне водоймище, річка, приплив, потрібно уточнити по всіляких джерел вірність і повноту цієї інформації, потім спробувати з картами рельєфу, геологічної, грунтової, кліматичної створити собі уявлення, як, в яких умовах може проходити життя риби на всіх стадіях її розвитку, звіряючи рекомендації, отримані з книг і від друзів зі своїми висновками. Багато чого, звичайно, підтвердиться, але чимало порад викличе незгоду, настільки вони будуть логічно безглузді. У будь-якому випадку, спостерігаючи за поведінкою риб в загальному і нерестовий акваріумах, аналізуючи невдачі або результати маленьких перемог, можна буде спертися в своїх судженнях на знання їх природи. Не слід забувати про важливість таких відомостей, як фізичні властивості середовища, рослинний, тваринний світ по берегах і безпосередньо в водоймі, швидкість течії, вплив відливів і припливів. Всі ці фактори слід розглядати взаємопов'язаними і в динаміці за часом, сезонності.\nТакі знання допоможуть іншими очима дивитися на вже звичних мешканців кімнатного водоймища. Вони є одним з головних ключів до розуміння, в чому секрет розведення. Другий ключ знаходиться в знанні місця, відведеного потрібного виду біологічної наукою в загальній системі риб. З цієї струнку систему тварини згруповані за спорідненими схожими ознаками. Місце риби в системі вказано в науковій назві (правда, пишеться воно по латині, але цього не важко навчитися). Складається назва риби з двох слів, що позначають назву виду (друге слово) і роду, до якого цей вид віднесений (перше слово). Але у всіх виданнях можна без зусиль знайти відомості, в яке сімейство входить рід. Опис біології розведення риб одного сімейства дається, як правило, більш детально, також і опис особливостей утримання та розведення роду. При описі виду нерідко роблять позначку, що розведення аналогічно розведення сімейства або роду. І воно дійсно дуже схоже іноді настільки, що якщо, наприклад, відомі подробиці розведення суматранских барбусів, то для розведення вогненних барбусов досить знати тільки деякі характерні незначні подробиці. Якщо вдалося розведення макроподов, то розведення півників не повинно зустріти труднощів.\nОднак існують пружини, або чинники, які впливають на механізм розведення, які змушують враховувати особливості не тільки виду, але і кожної особини окремо. Ми маємо справу з живими істотами. Далеко не всяка риба і не в будь-який угодне для нас час може давати потомство. Саме в самих рибах, в їх фізичному розвитку, стан здоров'я, готовності і "бажанні" брати участь у нересту в даний момент, особливості поведінки (наприклад, підвищена агресивність одних або нічим не усувається пасивність інших), а не в показниках жорсткості води і рН частіше всього ключ до розгадки невдач. Тільки від здорових, добре розвинених, що не пригноблених поганими умовами утримання і одноманітним годуванням, які досягли статевої зрілості риб можна чекати потомства. Не розуміючи цього, багато акваріумісти починають з того, що садять на нерест першу підвернувся їм під руку пару виробників (особливо тих, у кого черевце здається повним від ікри) і за всіма правилами, запропонованим рекомендаціями, намагаються домогтися від них потомства. Звичайно, бувають і удачі, але їх слід розглядати не як правило, а як виняток.\nОтже, уточнимо ключові позиції підходу до успішного розведення:\nнеобхідність постійного підвищення рівня біологічних знань риборазводчіков або наявності у нього природного таланту, спостережливості і чуйного ставлення до вимог живого організму (що не завжди, на жаль, виручає при відсутності знань);\nвміння творчо ставитися до порад і рекомендацій, уточнюючи і доповнюючи їх особистими висновками на основі вивчення по всіляких джерел умов життя розлучуваності виду в природних, природних умовах, а також загальних для всього роду, сімейства особливостей біології розведення;\nготовність відмовитися від свого особистого "я хочу сьогодні!", якщо рибки не дозріли і не готові фізично для виробництва потомства, і вести терплячу роботу, підбираючи майбутніх виробників, готуючи їх до нересту. Ніякого насильства бути не повинно.\nІ ще хотілося б порадити починаючому риборазводчіков не ускладнювати справи своїми неусвідомленими діями, начитавшись і наслухавшись різних рецептів з розведення. Дуже часто риби нерестяться прямо в загальному акваріумі, якщо їм там добре, і нерідко без відома любителя. Робити потрібно тільки те, що не викликає сумніву у своїй необхідності. Не заважайте вашим вихованцям. Уважно спостерігайте за ними. Обов'язково ведіть записи, не довіряючи пам'яті. Ці спостереження допоможуть розібратися в їх поведінці і відкоригувати свої дії. Розраховувати на короткий шлях до успіху годі було ніколи. Найкраще налаштувати себе на повну програму, а вона, як підтверджує практика, складається з наступних етапів:\nпідготовка нерестового господарства відповідно до вимог виду (нерест в загальному акваріумі довести до кінця не завжди можливо);\nвирощування і відбір майбутніх виробників (цей етап найдовший і може тривати іноді до року, в залежності від виду, з яким ведеться робота);\nпідготовка і відбори виробників для нересту;\nзбереження ікри і личинок на ранніх стадіях розвитку;\nзбереження і вирощування личинок і мальків на ранній стадії розвитку.\nТільки після того, як мальки зміцніють, будуть переведені в просторі вирощувальні ємності, налагодиться їх впевнене годування, можна буде вважати, що всі труднощі розведення подолані. Особливості кожного етапу розведення риб в акваріумі специфічні і залежать від виду риби, а межі, що відокремлюють один етап від іншого, іноді бувають розмиті. На кожному з цих етапів можуть виникнути ускладнення, і процес перерветься. Чи можуть всі ці етапи пройти без участі акваріума? Так, таке трапляється, якщо в акваріумі є всі необхідні умови, а це вже заслуга акваріума. Але якщо такі умови є, чи можна вважати, що акваріуміст тут ні при чому? Навпаки, це буде аквариумисту нежданий подарунок від рибок в подяку за його турботу.\nПідготовка акваріумів для нересту.\nЗ точки зору науки розмноження - це ланка життєвого циклу, що забезпечує у взаємозв'язку з іншими ланками відтворення популяції і збереження виду. Способи нересту пов'язані з пристосуванням риб до певних умов розмноження і розвитку молоді, зі способом життя риб і відображають основні екологічні моменти ембріонального періоду і головні риси всіх інших періодів життя. Багато в чому спосіб і місце відкладання ікри виробниками зумовлюють кисневі умови розвитку їх потомства. В процесі еволюції виробилися пристосування до відкладання ікри під водою. У багатьох випадках, потрапляючи в воду, ікра стає клейкою і розвивається, прикріпляється до того чи іншого субстрату. В акваріумі ми зобов'язані змоделювати умови, відповідні природним.\nДля більшості риб характерно запліднення і розвиток ікри поза материнським організмом. Причому риби вибирають для відкладання ікри місце, в якому забезпечуються необхідні умови для її захисту і розвитку. Одні риби відкладають ікру серед водоростей (Фітофіли), інші на каменях (літофіли) або на піску (Псаммофіли). Є риби, які віддають перевагу для ікри мул (пелофіли), є - будують гнізда з бульбашок повітря (афрофіли) або з рослин. А риби горчаки, наприклад, пристосувалися відкладати ікру в мантійну порожнину молюсків перловиц, беззубок (Остракофіли). Риби деяких видів, які віддають перевагу нерест на протязі, мають ікру, розвиток якої відбувається в товщі води (Пелагофіли). Зниження захищеності ікри відшкодовується великою кількістю ікринок. Риби, які не піклуються про своє потомство, що нерестяться на протязі або розкидають ікру серед рослин, найбільш плідні; відкладають ікру на каменях, в гніздах, укриттях і охороняють її - менш плодовиті. Найнижчою плодючістю відрізняються риби, що виношують ікру в роті або в виводковой камері на тілі (так це робить риба-голка), а також живородні. Характерним прикладом здатності виду пристосовуватися з метою збереження потомства до самим незвичайним умов служить нерест икромечущих коропозубі (нотобранхіусов, Ролофф, цінолебіасов, птеролебіасов, астрофундулосов), що мешкають в умовах савани, де клімат характеризується чергуванням періоду дощів і тривалої посухи з повним висиханням води у тимчасових водоймах . За короткий період життя вони встигають не тільки виклюнутся з ікринок, а й вирости до статевої зрілості застосовувати технічні засоби захисту ікри і мальків від самих виробників. З огляду на низьку проточність води в домашніх водоймах, для деяких риб (сомики-перевертні, Синодонтис, анціструси) створюється протягом за допомогою помп, насосів, інжекторів.\nУ наших акваріумах зустрічаються риби, що відкладають ікру практично всіма перерахованими способами. Предмети, на які риби відкладають ікру, а також рослини називаються субстратами. Готуючи нерестові ємності або влаштовуючи зручний куточок для нересту в загальному акваріумі, субстрат слід розташувати так, щоб рибам було зручно його використовувати і не було ніяких зовнішніх перешкод і подразників, їх відволікаючих, щоб поблизу були надійні укриття. У деяких випадках доводиться нересту не потрібний) відкидають в отсадник. Його краще виготовити самим (продаються в магазинах малі і малопридатні) з сітчастого матеріалу на каркасі і підвісити на стінці акваріума або зробити плаваючим. Народились мальки зможуть піти через отвори решітки отсадніка в акваріум, в якому, зрозуміло, не повинно бути риб, що поїдають мальків. У невеликих акваріумах застосовують встановлену похило або вертикально решітку, розгороджують посудину на дві частини. У будь-якому випадку мальки повинні мати можливість з перших хвилин народження дістатися до поверхні води.\nЯк правило, риби, які не піклуються про потомство, не бачать свою ікру, її зносить течією води або приховує густа рослинність. Але в акваріумі ці риби при вигляді ікри з жадібністю на неї накидаються і поїдають. Для захисту ікри застосовують сітку, в якості якої придатна сепараторна сітка, будь-яка інша пластикова сітка або ґрати жорстка або гнучка, але натягнута на жорсткий каркас. Сітку встановлюють так, щоб по периметру не було щілин, через які риби могли б проникнути, а між дном і сіткою залишалося б простір в 3-4 см. Гнучку пружну сітку можна укласти з вигином.\nІкра деяких видів риб настільки клейка, що її можна переносити разом з субстратом в іншу посудину для інкубації. Дуже часто рослини замінюють штучним субстратом. В основному це капронові нитки (мочалки), які від рослин відрізняються тим перевагою, що їх можна прокип'ятити в цілях дезінфекції. Для риб, що мають липкі (клейкі) ікринки або ікринки з клейкими волокнами, субстратом повинні бути дрібнолисті рослини, невибагливі, у багатьох випадках пристосовані до життя в м'якій воді із слабокислою і кислою реакцією (необхідної під час нересту), а також не вимогливі до світла (нерестові акваріуми нерідко затінюють). Для таких цілей придатні папороті (особливо хороший таїландський), а також мохи (наприклад, яванський), хоча для риб з коротким періодом нересту і віддають перевагу яскравому освітленню можуть бути використані пов'язані в пучки або мочалок як субстрат слід ставитися обережно. Бажано вибирати нефарбовані нитки або перевіряти (кип'ятінням), не виділяють вони фарбувальних або інших псують воду речовин. Крім того, не слід брати мочалки з тонкими нитками, в яких рибки можуть заплутатися і загинути. Заплутуються рибки і в сітках (на зразок сіток для упаковки овочів).\nЄ риби, що вистрибують з води, щоб відкласти ікринки на нижньому боці надводного листа рослин. Таке ікрометання характерно для харацінових риб, Копелло Арнольда. В умовах акваріума риб влаштовує покривне скло. Якщо такого скла немає, риби відкладуть ікринки на стінку акваріума, але вище рівня води.\nДеякі риби воліють відкладати ікру в порожнині предметів, щілинах, печерах. В акваріумі з такими рибками поміщають керамічні (застосовуються меліораторами для дренажу) і пластикові трубки, квіткові горщики. У останніх розширюють отвір дна, відколюють частина бічної стінки, горщики ставлять догори дном або кладуть на бік так, щоб рибам було зручно пірнути в один отвір і виринути, якщо знадобиться, з іншого.\nДля дискус виготовляють за спеціальним замовленням високі керамічні конуси (горщик-гробниця), на виступах яких легше утримуються ікра і личинки. Для икромечущих коропозубі, які пірнають при відкладання ікри в грунт (цінолебіасов, птеролебіасов, астрофундулюсов), будують "шпаківня" - глибокі закриті зверху коробки з вивареним торф'яної крихтою на дні і з отвором у верхній частині бічної стінки (діаметром 5-6 см). Ці "шпаківні" ставлять на дно нерестового акваріума, і рибки знаходять отвір, забираються всередину, де відкладають ікру.\nДля виготовлення субстратів використовують найрізноманітніші матеріали: кераміку (порожнисті цеглини, покрівельну черепицю), вироби з оргскла і інших пластиків, шкаралупу кокосових горіхів, скляні і плаваючі полістиролові кульки. Однак все субстрати повинні мати одну властивість - не виділяти в воду токсичних речовин.\nСеред цихлид є риби Фітофіли, що відкладають ікринки на листках рослин, наприклад скалярии. Вони вважають за краще похилі площини, розташовані на середній глибині від поверхні води. Скалярия не завжди дають можливість виходити потомство, відбирають у них ікру години через два після нересту і переносять разом з субстратом в окремий посуд. Листя при цьому (щоб не псувати рослини) замінюють на пластикові або на пластини, закріплені під водою під кутом. Скалярии швидко звикають до такої заміни і згодом охоче відкладають ікру на штучний субстрат. Скалярии, у яких ікру не віднімають, переносять виклюнувшіхся личинок на інший аркуш і, якщо у них не пропав батьківський інстинкт, продовжують за ними доглядати.\nДеякі цихліди инкубируют ікру в роті. Ікринки, відкладені в ямку, вириту в піску, самець запліднює, після чого самочка забирає ікру в рот. Так розлучаються хаплохроміса, трофеуси, лабеотрофеус, меланохроміса, Псевдотрофеус і інші види.\nДля деяких риб, що відкладають ікринки в грунт (мул, пісок) - в основному це ікромечущіе коропозубі - як субстрат потрібно виварена торф'яна крихта або добре промитий середньозернистий пісок, іншим (неоднолетнім Коропозубі) - можна запропонувати у вигляді субстрату рослини, які потім разом з дуже клейкими ікринками переносять в окремий посуд для інкубації.\nІкринки в пінні гнізда, плаваючі на поверхні, відкладають популярні, добре відомі аквариумистам лабірінтовие рибки (півники, ляліуси, макроподія, гурамі і ін.). Але є рибки, що будують пінні гнідий під широким листям ближче до поверхні води. До таких, наприклад, відносяться сомики роду хоплостернуми і діанема, які вибирають місце для будівництва пінного гнізда під широким плаваючим листом.\nНерестовий акваріум необхідно закривати покривним склом. Це не тільки запобігатиме потраплянню пилу, але і знизить втрати цінних виробників, які нерідко під час нересту в порушенні вистрибують на підлогу.\nВирощування і відбір виробників.\nМожна з усією визначеністю стверджувати, що правильна, завчасно розпочата підготовка майбутніх виробників і вдалий підбір пар вирішують багато проблем.\nДосвідчені акваріумісти починають відбирати рибок і готувати їх як майбутніх виробників задовго до досягнення ними статевої зрілості. Так, суматранских барбусів, статева зрілість яких настає у віці приблизно 8 місяців, готувати як виробників починають з 4-місячного віку. Для цих цілей відбирають не пару, а 9, 13 і більше міцних молодих рибок. З огляду на, що самці і самки у багатьох видів в ранньому віці не мають ясно виражених статевих відмінностей, але можуть в подальшому відрізнятися розміром (самки більші за самців і навпаки), відбирають не обов'язково тільки максимально великих, але і середньої вгодованості, і не дуже великих, але здорових, нормально розвиваються, досить активних. Зрозуміло, чим більше можливість вибору, тим більше гарантії успіху в підборі пари в майбутньому. Взагалі досвідчені акваріумісти намагаються купувати групу рибок в ранньому віці і вирощувати їх самостійно, до статевозрілого віку.\nРиби деяких видів, навіть дорослі, мають дуже слабо виражені вторинні статеві ознаки, і відрізнити самця від самки можна практично лише в період нересту (або напередодні) по поводженню чи по що виявляється напередодні розмноження змін. До таких видів відносяться, наприклад, скалярій, золоті рибки, астронотуси і ін.\nНа формування майбутніх виробників впливають відхилення від рекомендованих умов утримання та годівлі. Справа в тому, що до рибам, залишеним для простого змісту, і рибам, відібраним для ремонту, потрібно різний підхід. Наприклад, якщо ми довго тримаємо золотих рибок в круглому акваріумі місткістю до 20 л, їм буде тісно, але при регулярній підміні води, аерації, фільтрації, відсмоктуванні забруднень жити вони будуть. Чи не будуть тільки рости, як їм належить. Через рік і навіть через два садити таких рибок на нерест марно. Подібний приклад можна привести і зі скаляріями, і з тернеция, і з барбусами, і навіть з гуппі. Таким чином, відсталі в рості рибки, яких акваріумісти звуть "затягнутими", які виросли в тісному акваріумі, не можуть бути хорошими виробниками, а в деяких випадках від затягнутих рибок нічого навіть і чекати потомства.\nВисновок полягає в наступному: відібраних як майбутніх виробників рибок слід утримувати в просторих акваріумах при розрідженій посадці і, якщо можливо, окремо від усіх інших риб. У ставковому рибництві існують навіть спеціальні ремонтні, літньо-маткові, зимово-маткові ставки, де кожного виробника тримають на спеціальному обліку кілька років, годують і виходжують. Має свої особливості і режим годування майбутніх виробників. З раннього віку їм слід давати повнораціонні, збалансовані за наявністю компонентів, що відповідають вимогам даного виду корму, звертаючи увагу на норму, не допускаючи регулярного перегодовування. Якщо перше і друге вимоги не дотримуються одночасно і постійно, результатом може стати безпліддя.\nЯк відомо, акваріумні риби родом з теплих тропічних і субтропічних водойм, отже, і їх вимоги до температурного режиму особливі. Останні роки все частіше застосовують системи обігріву, і в середньому вода в акваріумах підтримується на значно більш високому температурному рівні, ніж тридцять років тому. У цьому можна переконатися, порівнявши старі і сучасні рекомендації. Якщо раніше кожен знав, що кімнатна температура води (20-22 ° С) влаштовує багато видів риб, то тепер з'являються рекомендації містити гуппі при температурі 25-26 ° С, то ж стосується і золотих рибок (короткотелие, вуалевих). Гарні чи ні такі рекомендації для вирощування майбутніх виробників? У всякому разі рада містити рибок тропічних водойм при температурі не менше 24 ° С виправданий.\nСкалярии, півники, барбуси, багато інших видів акваріумних риб краще себе почувають і рідше хворіють, живучи в теплій воді. І все-таки, постійне утримання при підвищених температурах призводить до активізації розвитку і передчасного старіння, тобто скорочує тривалість життя. Слід пам'ятати про те, що високі температури бувають на батьківщині рибок не постійно, а підвищення температури для багатьох видів пов'язано з появою і бурхливим розвитком кормових об'єктів, підвищенням статевої активності, дозріванням статевих продуктів, що служить стимуляцією до розмноження, про що ми поговоримо нижче. З огляду на вищевикладене, досвідчені акваріумісти рекомендують містити рибок, призначених для нересту, з раннього віку на нижньому порозі температурного режиму. Ця рекомендація поширюється на барбусів, блакитних неонов, живонароджених рибок і багатьох інших, хоча далеко не на всіх. Більш того, практика показала, що вміст деякий час виробників (особливо самців) при низьких температурах (зрозуміло, р межах допустимого) згодом підвищує їх статеву активність. Таким чином, готувати майбутніх виробників потрібно в здорових "спартанських" умовах, що не пригнічуючи і не послаблюючи їх, не перешкоджаючи їх розвитку, але і не роблячи з них неженок, ожіревшіх, нездатних давати потомство, особин.\nСтатева зрілість настає у рибок в різному віці. Наприклад, у икромечущих коропозубі в 3-4 тижні, у астронотусов, золотих рибок - на два роки. Це пов'язано з різними природними умовами, а також з розміром риби. Чим більше вид, тим пізніше, як правило, настає половозрелость. У той же час і рибки одного і того ж виду дозрівають неодночасно, а в залежності від зростання і, отже, від умов їх утримання. До моменту досягнення статевої зрілості риби повинні вирости не менше ніж на половину максимального розміру. Терміни статевої зрілості деяких видів, як правило, вказують в літературі для акваріумістів, яким необхідно мати таку інформацію, щоб не вимагати від рибок неможливого - не садити на нерест не готових фізично особин.\nПитання про статеві відмінності цікавить практично всіх акваріумістів. Як не дивно, але не виключена можливість посадити на нерест одних самок або, навпаки, одних самців і чекати результату, так як ясно виражені статеві відмінності мають далеко не всі риби. Але у багатьох видів незалежно від статі виражені добре. Наприклад, у рибок, що не піклуються про своє потомство, самки більші, парні черевні плавники і анальний плавник у самця значно довше, а спинний загострений. У акулячого барбуса (акулячого балактіохейлуса) і акантофтальмуса Кюля ледве помітні відмінності форми тулуба в черевній частині. У самки акантофтальмуса голова коротше, ніж у самця, і менше грудні плавці. У блакитних нанохромов самець декілька більше самки (риби, що охороняють потомство), лоб у нього трохи крутіше (у багатьох цихлид ознакою самця є жировий наріст на лобі, чому останній виглядає крутіше і могутніше, ніж у самки), а спермопровод маленький, шилоподібний (у самочки яйцеклад крупніше, має форму усіченого конуса). Ці ознаки (а також довші і загострені анальні і спинний плавники у самця, грушоподібний яйцеклад у самки) є характерними для багатьох видів сімейства ціхлових.\nЩоб краще виявити стать риби, потрібно дочекатися її статевої зрілості. У цей період цихліди (а до них належать і скалярии) відокремлюються від зграї і створюють моногамні пари, беручись за підготовку місця для кладки ікри, відганяючи інших риб (в тому числі свого виду). У багатьох видів до нересту з'являється шлюбне забарвлення. Так, у бразильського геофагуса стають попелясто-чорними черевце і нижня частина рила. Самці, які охороняють потомство, як правило, більші за самок. У риб багатьох видів самці бувають яскравіше пофарбовані, ніж самі (нотобранхіуси, гуппі, вогняні барбуси, ляліуси, скляні окуні та ін.), Або, навпаки, самі яскравіше самців (папужки, наприклад). У деяких цихлид самочки і самці забарвлені красиво, але мають різний колір. Наприклад, у Псевдотрофеус ломбарді дорослі самці апельсинового кольору, а самі яскраво-блакитного (мальки пофарбовані, як самочка). У жовто-блакитного Псевдотрофеус і Псевдотрофеус Соколофа, навпаки, блакитний самець, а самочка жовта. Поліморфний вид - псевдотрофеус зебра має близько десяти варіантів забарвлення - від білого і блакитного до помаранчевого і червоного кольорів, при цьому самець, наприклад, може бути блакитний, а самочка червона. Одним словом, якщо точно відомо назву виду, у таких рибок переплутати доросле самочку і самця важко.\nНабагато складніше визначити стать, якщо риби мають абсолютно однакову забарвлення (з живонароджених це, наприклад, пеціліі, моллінезіі, пріапелли, Formoza, з харацінових - неон, Орнатус, тетрагоноптерус, пецілі-обрікони, карнегіелли і ін.). У такому випадку доводиться розрізняти стать за формою плавників, якщо є такі відмінності, або навіть за формою тіла.\nПідготовка та відбір виробників для нересту.\nПочатковий відбір виробників для нересту виробляється на підставі спостережень за їх поведінкою в загальному акваріумі. Відбирають рибок, які проявляють один до одного інтерес. Нерідко для першого нересту відбирають не пару (самку і самця), а гніздо, тобто одну самку і двох-трьох самців, наприклад під час нересту барбусів, крапчастих сомиків, даніо, або, навпаки, більшу кількість самок і менше - самців (наприклад, під час нересту кардиналів). Таких риб, як даніореріо садять на нерест в зграї. Надалі, коли виробники проявлять свою активність і взаємне бажання брати участь у нересту, можна буде обмежитися парою, тим більше, що самці (наприклад, барбуси), захоплені майбутнім турніром, відволікаються і можуть "забути" про самочці. Буває, що необхідно садити на нерест рибок різного віку. Так, самці суматранских барбусів повинні бути по можливості старше самочок.\nПро готовність рибок до нересту свідчить поява шлюбної забарвлення, а також характер поведінки. Скалярии і багато інших цихліди відокремлюються від загальної групи парами і, вибравши певну ділянку в просторому акваріумі, починають ретельно очищати площину листа; інші цихліди також ретельно чистять поверхню каменю або стінки спеціально встановленого квіткового горщика, керамічної трубки та ін .; геофагуси і папужки починають перетягувати ротом піщинки і камінчики, та так, що на місці височини може утворитися ямка, і навпаки; самці барбусів вступають між собою в короткі сутички; самці золотих рибок переслідують статевозрілу самочку, дотримуючи біля її яйцекладки.\nЯкщо рибки здорові і акваріум досить просторий і в міру заселений, засаджений рослинами, доглянутий, то нерест можливий в загальному акваріумі, і не тільки живонароджених видів, але і икромечущих, які охороняють своє потомство. Однак не у всіх випадках вдається зберегти ікру: барбуси, даніо, сомики, наприклад, поїдають її. Саме тому і вдаються до відсаджування риб на нерест в спеціально виготовлені ємності.\nПересаджуючи виробників із загального акваріума в нерестові, потрібно пам'ятати про те, що вплив на організм риб різкого переходу в середу з іншими показниками може виявитися настільки сильним, що замість нересту викличе шок, який часто закінчується загибеллю виробників, на підготовку яких пішло так багато часу: наприклад, неонові рибки прекрасно себе почувають у воді з жорсткістю 8-10 ° і навіть вище, а нерест в такій воді неможливий; вода в нерестових акваріумах для них готується дуже м'яка (до 2 °). Досвідчені акваріумісти тому рекомендують для рибок, у яких склад води в нерестовіке повинен бути різко різниться від складу води в загальному акваріумі, виробляти більш плавний переклад, відсаджуючи їх спочатку в буферний посудину (має показники, середні між показниками загального акваріума і нерестового) хоча б на 3-4 ч. Правда, є противники такої методи, які стверджують, що різкий перехід "струшує" організм і служить стимулом для статевої активності. Але нам все-таки здається, що таке "струшування" хорошого результату не дасть.\nЯкщо з першої спроби нерест не вдався вдалим, не турбуйтеся. Багато з риб вже через два тижні готові до нового нересту. І тут необхідно знати особливості дозрівання у самок нової порції ікри. Дослідження іхтіологів показують, що до тих пір, поки у риб не відбудеться повне розсмоктування (резорбція) ікри, що залишилася в організмі після попереднього нересту, нова порція ікри не утворюється: організм обов'язково повинен звільнитися від невиметанной ікри.\nАкваріумні риби деяких видів здатні викидати ікру за відсутності самців. Так, самки золотих рибок, дозрілі для нересту, можуть вимітати ікру, пропливаючи через зарості рослин. Якщо ж рибам звільнитися від ікри не вдається, то оболонки ікринок руйнуються і їх вміст з'єднується в загальну масу. Недосвідчені акваріумісти приймають самок з черевцем, роздутим від такої жіжеобразной маси, за дозрілих для нересту і марно намагаються "змусити" їх отнерестіться. При розробці дегенерують ікринок речовина може розсмоктатися, після чого риба відновлює здатність до розмноження.\nУ природних умовах нерест стимулюється тими чи іншими факторами, які запускають складний механізм, який регулює дозрівання статевих продуктів риб і сам процес нересту, прискорюючи його або затримуючи. Без стимуляції нересту не обійтися і в акваріумах. Іноді вона відбувається випадково. Наприклад, підміна великої кількості води в загальному акваріумі помітно активізує багатьох рибок, провокує шлюбні ігри. Але найчастіше, працюючи з виробниками, акваріуміст намагається відтворити (хоча б подумки) ту обстановку, яка супроводжує рибку на її батьківщині. Для цього, як уже згадувалося, буває корисно, озброївшись картами, підручниками географії, довідниками проаналізувати природні умови місцевих водойм, швидкість течії, склад води, рельєф місцевості і дна водойми, склад порід, навколишнє водойму флору і фауну і, звичайно, динаміку кліматичних і гідрологічних умов в місцях проживання виду. Якщо при цьому знати, до якого сімейства належить вид або до складу якого роду він входить, то можна з достатнім ступенем точності зорієнтувати свої дії при розведенні.\nЯкі ж стимули застосовують акваріумісти, впливаючи на рибок і бажаючи спровокувати нерест?\nЗміна (незадовго до нересту) режиму годування, переклад (на два тижні до нересту) на рясне харчування, переважно живим кормом. Збільшення кількості живого корму відповідає такому ж події в період нересту в природних водоймах, причому старі акваріумісти радять підгодовувати виробників не тільки мотилем, енхітреямі, але і вносити в акваріуми невеликий корм - рачків, наприклад, живородок. Збільшення періодичності підміни води на свіжу, багату на кисень, що теж відповідає тому, що відбувається в природі. У сезон дощів, танення снігу в горах відкриваються джерела свіжої, багатої киснем і м'якою (небагатій солями) води. Підміну води можна збільшувати вже в загальному акваріумі або в акваріумах, куди самців і самок розсаджують перед нерестом. Іноді підміну води виробляють вже безпосередньо в нерестовий акваріумі, де сидять виробники. У будь-якому випадку підміна води повинна супроводжуватися збільшенням вмісту в ній кисню. Якщо вода кип'ячена, то перед використанням її потрібно як слід проаеріровать. Помічено, що додавання холодної свіжої води стимулює крапчастих сомиків сильніше, якщо збігається зі зниженням атмосферного тиску. При розведенні ж лимонної тетри стимулом є, навпаки, підвищення атмосферного тиску.\nСтворювати і підтримувати на постійному рівні кілька днів потрібну температуру води важко без електросогревателя в єдиного ланцюга з терморегулятором. При розведенні риб, так само як і при їх утриманні, неможливо не враховувати фактор обсягу судини. Як вже говорилося, деякі рибки в умовах обмеженого простору відмовляються давати потомство. Частково недолік обсягу води можна компенсувати її проточностью або збільшенням водообміну.\nДля деяких видів риб безпосередньо в нерестовий акваріумі підвищують температуру води на 2-4 °, що стимулює дозрівання статевих продуктів у рибок. Таку температуру намагаються підтримувати на одному рівні не тільки під час нересту, а й при інкубації ікри, розвитку ембріона, личинки і малька. Тільки після воду поступово охолоджують. Різкі незаплановані зниження температури можуть призвести до загибелі личинок риб.\nАле далеко не завжди температурний режим повинен змінюватися в бік збільшення. Адже дощ в умовах жаркого клімату не завжди приносить воду тепліше, ніж у водоймі. У савані, наприклад, в пересихаючих водоймах, де чекають своєї години ікринки икромечущих коропозубі, температура спочатку знижується і тільки потім, коли дощова вода зігрівається під променями жаркого сонця, підвищується. При розведенні сомів, зіркових анціструсов температуру в акваріумі знижують з 26 до 20 ° С шляхом додавання в нерестовик води, на 4 ° холодніше, ніж в акваріумі. Таку ж стимуляцію застосовують для перлинних гурамі, а для крапчастих сомиків влаштовують зниження температури за рахунок додавання холодної води, не вимикаючи обігрів, створюючи таким чином температурні коливання.\nЯкщо любителю акваріума цікаво спостерігати за процесом нересту (а це захоплююче видовище), то робити це треба непомітно для риб (і вже ні в .коем разі не влазити в посудину, щоб щось підправити або кого-то виловити). Все повинно бути продумано заздалегідь і виконано так ретельно, щоб не довелося втручатися в самий розпал шлюбних ігор. Наприклад, передню (оглядовий) стінку акваріума можна завісити напівпрозорої папером (калькою), через яку з відстані можна прекрасно спостерігати за поведінкою риб. Якщо на дні немає грунту (що характерно ддя нерестових акваріумів), то добре підстелити під акваріум чорний папір - темне дно буде менше відлякувати риб. Що стосується субстрату, то він повинен відповідати вимогам виду, біологічними особливостями при розмноженні (а з цим ми вас вже знайомили).\nДля деяких видів риб додатковим стимулом служить зниження рівня води в порівнянні зі звичним і застосування акваріума неглибокого, але з великою площею дна.\nСвітло служить потужним фактором, що стимулює нерест, що викликає у риб гіпофізарно-мозкові реакції, що впливають на їх поведінку. У природі нерест нерідко збігається зі збільшенням тривалості світлового дня (відповідно підвищенням температури і бурхливим розвитком кормових культур).\nВикористання невеликої кількості води з іншого акваріума, де вже нереститься інша пара (можливо того ж роду, але охочіше нерестящаяся). Іноді буває досить склянки води з акваріума, в якому нерестяться, наприклад, барбуси, щоб в іншому акваріумі спровокувати нерест.\nЗв'язок між сезоном року і активізацією статевої діяльності риб.\nЧи існує такий зв'язок? Начебто ізольовані акваріумні умови, керована середовище, в якому риби живуть і нерестяться, дозволяють отримати від них потомство в будь-який час року. Багато факторів, які впливають на механізми, що регулюють дозрівання статевих продуктів риб і виникають в природних умовах в певний час, в акваріумі можуть бути відтворені практично завжди. І все-таки є один фактор, який не можна не враховувати і який залежить від пори року. Це абсолютно неповторне якість, яке має живий корм навесні. Склад корму навесні є одним з потужних стимулів дозрівання статевих продуктів. Корм навесні не тільки багатий поживними речовинами, а й з'являється у великих кількостях. Разом з живим весняним кормом ми приносимо в акваріуми інформацію про те, що настала сприятлива пора для нересту.\nХороша готовність до нересту проявляється у рибок і восени, так як за літо вони встигають з кормом накопичити в організмі необхідні для цього біологічні ресурси. Однак турбота про забезпечення кормом мальків змушує віддавати перевагу весняному часу, особливо коли розлучаються такі високопродуктивні риби, як золоті, тетрагоноптерус, гурамі.\nНа стимуляцію нересту можуть вплинути й інші показники, наприклад вміст у воді гумінових речовин (вводяться в вигляді відвару або настою торфу, вільхових шишок, дубової кори і ряду інших продуктів). Всі перераховані вище стимули необхідно застосовувати в комплексі, дотримуючись почуття міри. Наприклад, не слід захоплюватися експериментами з подкислением води в великих межах, коли досить мати для нересту слабокислу середу.\nЗбереження і вирощування потомства.\nУ багатьох випадках зберегти і виростити потомство не менше складно, ніж підготувати виробників і спонукати їх до ікрометання. Багато риби, наприклад неон, скляні окуні, охоче нерестяться. Але поцікавтеся, чи багатьом потім вдається зберегти ікру, личинок, мальків і виростити потомство до такого віку, щоб бути спокійним за його подальшу долю. Акваріуміст, що не знає "правил гри", мало просунеться в розведенні навіть таких плідних риб, як барбуси, гурамі, даніо, тетрагоноптерус.\nНайголовніше, що потрібно знати - це те, що основною умовою нормального розвитку зародка і личинки є безперервне надходження кисню. Згадаймо, що спосіб і місце відкладання ікри виробниками зумовлюють кисневі умови розвитку їх потомства. Замулюваність ікри, скупченість її неминуче призводять до зниження вмісту кисню у зовнішній поверхні оболонки ікринки, що супроводжується погіршенням процесу інкубації. З моменту потрапляння ікринок в воду відбувається їх поступове набухання. При цьому слід врахувати, що одночасно збільшується міцність яєчної оболонки. Набухання ікри і відставання оболонки від поверхні жовтка начина 'ються вже після того, як сперматозоїд встигне проникнути в яйце, так як спермії втрачають рухливість при зовнішньому заплідненні максимально протягом 5 хв, а найбільшу активність сперматозоїди зберігають в першу хвилину, але і незапліднена ікринка спочатку розвивається схоже. Швидкість руху сперміїв залежить від температури, але так як їх енергетичні запаси обмежені, то збільшення швидкості при підвищенні температури скорочує період рухливості. Сперматозоїд проникає в яйцеклітину через спеціальне отвір - микропиле. За мікропілярного каналу спермии досягає кортикального шару яйця, і його головка занурюється в цитоплазму. При цьому відбувається справжнє з'єднання гамет, тобто запліднення, після чого отвір микропиле блокується від проникнення інших сперміїв. Таким чином, поліспермії у риб з одним микропиле (костистих риб) бути не може.\nЗ моменту запліднення ікри починається індивідуальний розвиток організму риби - онтогенез і його перший період-ембріональний (зародковий). Запліднена яйцеклітина, а в подальшому і зародок риби, хоча і розвиваються у водному середовищі, але не мають з нею безпосереднього зіткнення. Надходження кисню до тіла зародка забезпечується перемішуванням перівітеллінового рідини, це завдання зародок виконує виробляючи періодичні руху, які носять назву ембріональної моторики. Причому високий рівень рухової активності (кількість скоєних ним рухів в одиницю часу), невеликі дихальні поверхні тіла, невелика кількість крові властиво зародкам риб, у яких в природі розвиток відбувається в умовах рясного вмісту кисню в воді, що омиває їх ікру в процесі інкубації. У таких ікринок, як правило, слабка забарвлення через малу кількість, а в ряді випадків - повної відсутності каротиноїдів (жовтуватих або червонуватих пігментів). Якщо нормальним природним умовою риб є низький вміст кисню, то зародки мають низький рівень рухової активності, наявність значної кількості каротиноїдів і ікринки пофарбовані більш інтенсивно, ембріональна система судин дихання розвинена, поява в плазмі крові раніше.\nРозвиток зародка на початку ембріонального періоду відбувається всередині яєчної оболонки і в такому стані він називається ембріоном. Ембріони досить надійно захищені оболонками. У деяких риб ікринки мають дві оболонки: внутрішню (радіальну), яка служить в основному для захисту яйця від механічного пошкодження і забезпечує його волого і газообмін із зовнішнім середовищем, і зовнішню, яка у багатьох видів риб при попаданні в воду стає клейкою і ікринка прикріплюється до субстрату. Наскільки буває надійна захист оболонок, можна судити на прикладі ікри деяких видів икромечущих коропозубі, яка має три оболонки. Зовнішня, клейка, інкрустується піщинами і набуває разючу міцність за рахунок внутрішньої, яку витримує зацементована сфера. Між цими оболонками і особливою оболонкою, що покриває зародок, перебуває фізіологічна рідина, що перешкоджає висиханню ікринки. Цим ікринки нагадують яйця наземних комах і плазунів.\nНа жаль, далеко не у всіх видів риб ембріони надійно захищені. У більшості випадків в період інкубації аквариумисту доводиться застосовувати заходи, - щоб забезпечити нормальний розвиток живої, заплідненої ікри. Як правило, дуже багато ікри в акваріумі після нересту виявляється мертвою, протягом доби вона повністю біліє. На загиблих ікринки дуже швидко розвивається грибок, який може перебратися на сусідні живі поки ікринки. Крім того, період інкубації може розтягнутися на кілька днів. Це залежить не тільки від виду риб, але і від температури води. Якщо у барбусов, даніо, тетрагоноптерус і інших харацінових рибок для розвитку і вилуплення личинки досить діб-двох, то у сомиків цей період триває від 5 до 10 діб. З метою збереження ікри з тривалим терміном інкубації в посудину вносять розчини метиленового синього, риванолу, малахітового зеленого, оксалату яскраво-зеленого (в дуже невеликих дозах- 1-2 мг / л). У будь-якому випадку виручає акуратність при підготовці до нересту води, рослин, субстрату, акваріума, обладнання, а також самих рибок, яких слід за добу припинити годувати, щоб вони звільнили шлунки і кишечник ще в загальному акваріумі. І все-таки домогтися повної стерильності в нерестовіке рідко вдається.\nЯкщо незаплідненою, мертвої ікри багато, необхідно її якомога раніше видалити або перебрати ікру здорову (прозору, без ознак білуватих помутнінь) від загиблої, переглядаючи в неглибокому скляній посудині на просвіт. Так можна робити під час нересту барбусів, даніо, золотих та інших продуктивних рибок, що мають клейку ікру і не бояться яскравого освітлення. При цьому акваріуміст вбиває двох зайців. По-перше, всі відібрані ікринки (відбирають їх піпеткою з оплавленим кінцем) в посудині чистій і свіжої води (того ж складу і температури, як в нерестовіке) розвиваються практично зі стовідсотковим виходом; по-друге, стає відома продуктивність рибок.\nЗ моменту вилуплення з оболонки при розвитку у вільному стані зародок називається передличинки, або вільним ембріоном. Харчування личинок на цій стадії розвитку триває за рахунок запасів енергетичних речовин жовткового мішка. У більшості випадків личинки мають на голові (потиличної частини) клейку залізяку, за допомогою якої вони прикріплюються до стекол судини, рослинам. Багато лежать на дні. До моменту повного розсмоктування жовткового мішка личинки починають активно пересуватися, і їм відразу ж потрібне внесення першого (стартового) корми. Таким кормом можуть бути інфузорія-туфелька, коловертки (що входять до складу так званої "живої" пилу). У деяких випадках в якості кормі використовують яєчний жовток (розведений у воді і дуже маленькими дозами). Але риборазводчіков слід запам'ятати, що відсутність корму в перші години переходу личинок до вільного плавання після розсмоктування жовткового мішка може привести до часткової або повної загибелі потомства. Взагалі, якщо акваріуміст не братиме заходи по збереженню потомства, втрати можуть виявитися досить великими. Вони починаються вже під час нересту. Поспостерігайте, як жадібно тут же в нерестовий акваріумі накидаються на свою власну ікру барбуси або даніо. Вони не заспокояться навіть тоді, коли ікринки впадуть на дно або приклеются на субстраті. Для їх порятунку на дні акваріума потрібна захисна сітка. Зручну захист знайшли личинки живонароджених риб. Вони, як відомо, теж розвиваються з ікри, але відбувається це в організмі матері і виходять вони на світло зовсім сформованими.\nДеякі риби самі охороняють своє потомство. Найбільш турботливі цихліди. Самець і самка в загальному акваріумі, населеному іншими, далеко не безневинними рибами, здатні не тільки захистити ікру, а й виростити мальків, що вони роблять із завидною самовідданістю, часом забиваючи більш великих особин, зазіхнули на життя їхніх дітей, до смерті. У цей період риби втрачають почуття страху і кидаються на сачок, кусають опущену в воду руку. Вони ретельно і оперативно переховують (переносять ротом) личинок, мальків навіть при найменшій підозрі. Серед цихлид є види (наприклад, хаплохроміса, трофеуси, лабеотрофеус, меланохроміса), самки яких відразу ж після нересту забирають відкладені ікринки в рот, де вони тривалий час (у одних 10-12 днів, у інших 22- 26 днів) инкубируются в гортанному мішечку. Охороняють, своє потомство і самці лабіринтових риб до того моменту, як личинки попливуть. Потім самця треба прибрати, так як він може поїдати "неслухняних", розпливаються в різні боки личинок.\nРиби, що охороняють потомство, уважно стежать за кладкою, своєчасно видаляють загиблі ікринки, переносять на нове місце виклюнувшіхся личинок, залишаючи на старому розпадаються оболонки ікринок. Переміщаючи, як би пережовуючи ікринки, самка одночасно омиває їх струмом води. Кладку ікринок виробники обмахують плавниками. створюючи приплив свіжої води.\nСпеціально слід зупинитися на особливостях збереження ікри деяких икромечущих коропозубі, так званих риб пересихаючих водойм. Ці риби відкладають ікру в мулистий грунт водойми, який повністю пересихає. Період посухи вони переживають в стані діапаузи, а з наступами сезону дощів і заповнення водойми вилуплюються сформувалися мальки. Для нормального розвитку ікри таких риб їй необхідно пролежати без води у вологому субстраті кілька тижнів, а в деяких випадках і декількох місяців. В акваріумах ж ці риби відкладають ікру або в дрібний пісок, або в торф'яну крихту. Для інкубації ікру відокремлюють від піску, просіюючи його через сита (пісок проходить через сита, ікра залишається), і переносять в субстрат (торф). Якщо риби відклали ікру в торф, з нього відціджують через капронову сачок воду (якщо оболонки ікринок тверді, торф можна навіть злегка віджати в сачки). Потім субстрат з ікрою підсушують. Акваріумісти не тільки відбирають ікру, відкладену на субстрат, але і у самок, инкубирующих її в роті. Роблять це тому, що їм буває важко в умовах акваріума витримувати тривале голодування і не піддатися спокусі проковтнути корм, а разом з ним і ікру. Хоча багато хто визнає, що розвинений інстинкт збереження потомства нерідко перемагає почуття голоду. Слід зазначити, що самку з ікрою в новий акваріум потрібно переносити обов'язково разом з водою, затиснувши долонями щільно трубку, в якій вона ховається. У деяких великих цихлид, що відкладають ікру на камені або на стінці горщика, ікру відбирають, якщо виробники не мають сталого батьківського інстинкту. Посварившись, вони можуть з'їсти ікру або личинок. Ці приклади з точки зору біології можна віднести до не зовсім нормальним, що виникають в умовах акваріума. Часто така поведінка провокується нашим грубим втручанням, незграбними діями, тоді риби з'їдають потомство всупереч своїй природній логіці, не бачачи можливості його уберечь.Прі інкубації ікри скалярій та інших цихлид поруч з субстратом з кладкою ікри обов'язково поміщають постійно працює розпилювач, створюючи безперервний рух води.\nАкваріумісти все частіше звертаються до методів і конструкцій, що застосовуються в промисловому рибництві (наприклад, аналогічні апарату Вейса). Основним принципом дії таких інкубаторів є постійне перемішування ікринок потоком повітря або струмом води, очищення води в біологічних фільтрах і системах дегенерації. Вода в інкубатор потрапляє після ретельного очищення в системі біофільтра. Справа в тому, що малавийские цихліди, наприклад, схильні до згубного впливу бактерій і від однієї не віддаленій вчасно мертвої ікринки можуть загинути всі інші.\nКоли всі труднощі з ікрою залишаться позаду і весело распливутся по судині рисочки прозорих личинок з крихітними бульбашками повітря (добре видно на просвіт), настає, мабуть, найвідповідальніший період - перше годування, від якого залежить дуже багато чого (можливий великий відхід, а іноді і повна загибель всього потомства). Про кормах і кормових культурах докладно розказано раніше. Тут же зупинимося на специфічних моментах. Багато видів не вимогливі до вибору першого корми, годяться будь-які дрібні традиційні корми. Однак є види, мальки яких в силу своїх фізіологічних особливостей вимагають чітко визначеного корми, відсутність якого погубить весь послід. Неоніла, наприклад, будь-які традиційні корми можна давати в силу їх сприйнятливості до поразки бактеріями і шкідливими інфузорії. У нерестовик не можна вносити неочищену культуру і замінники живих кормів, що сильно забруднюють воду.\nРибок, у яких спостерігається нерівномірний ріст, слід ВІДСОРТУВАТИ, пересаджуючи великих в окремий акваріум. Не рекомендується змішувати мальків різного віку і різних видів перш, ніж вони не виростуть до 1/2 - 1/3 розміру дорослих особин або вона не перейшла на харчування мотилем. Рясне годування молоді неминуче викликає швидке забруднення акваріума і псування води. Акваріуміст, якщо не хоче втратити молоді, зобов'язаний видаляти залишки корму і підмінювати воду. Мальки різних видів риб поводяться по-різному. Одні не підходять навіть близько до кінця шланга під час збору з дна забруднень, інші - не так обережні і можуть загинути, тому способи догляду за посудиною з мальками застосовуються різні. Деякі акваріумісти радять тримати в акваріумі з мальками равликів червоних фіз, які підбирають залишки корму; деякі рекомендують вигодовувати малюків в ранньому віці в інкубаторах системи апарату Вейса. А ось при вигодовуванні малюків харацінових рибок чистити акваріум необхідно кожні 2-3 дні. Так як відсмоктувати з дна і стінок забруднення не можна (разом з водою шланг захоплює живих мальків), потрібно виливати вміст посудини з мальками в невеликої емальований таз. Закручуючи воду в тазу, вдається зібрати сміття в центрі (мальки ж розпливаються ближче до стінок) і відсмоктати його сифоном (хлорвінілової трубкою діаметром близько 4 мм) разом зі значною частиною води. Невелика кількість води з мальками повертають в підготовлений (промитий і заповнений свіжою, відстояною водою того ж складу і температури) акваріум. Всі операції з прибирання акваріума з мальками, звільнення його від скупчення органічних речовин вимагають дотримання головного правила: не можна допускати різких перепадів характеристик середовища проживання. Переклад молоді з нерестових і інкубаційних температур на більш низькі, звільнення судин від лікарських препаратів, підвищення жорсткості води повинні проводитися плавно, підміною води на воду нового складу невеликими порціями.


Вечірній Київ :: У столиці масово ремонтують дороги: можливе часткове обмеження руху\nУ столиці масово ремонтують дороги: можливе часткове обмеження руху\nТак, у прес-службі "Київавтодору" повідомили про те, що у Києві продовжуються роботи із капітального ремоту шляхопроводів, тож, не виключено часткове обмеження руху на дорогах столиці.\n- На шляхопроводі на просп. Академіка Палладіна та підходах до нього дорожники вже влаштовують нове асфальтобетонного покриття, на вул. Академіка Заболотного та вул. Сім’ї Кульженків тривають роботи з влаштування основи дорожнього одягу, а на просп. Правди - дощової каналізації та встановлення бортового каменю.\nНа шляхопроводі на перетині просп. Космонавта Комарова та бульв. Вацлава Гавела виконуються роботи з влаштування покриття з ФЕМів майданчику вхідної групи трамвайної зупинки та ремонт сходів зі сторони вул. Стражеска, а також влаштування покриття з ФЕМів на підходах до зупинки зі сторони вул. Каблукова.\nПродовжуються роботи і на транспортній розв’язці на перетині просп. Леся Курбаса та вулиць Гната Юри та Володимира Покотила: дорожники встановлюють бортовий камінь та влаштовують тротуар зі сторони вул. Покотила, ремонтують підземний пішохідний перехід тощо.\nУ режимі 24/7 виконуються роботи з капітального ремонту мосту Метро через Русанівську протоку. Наразі на об’єкті тривають роботи з розбирання існуючих конструкцій мосту, - йдеться у повідомленні.


Гестоз при вагітності | Все про мам та про дитей\nЯк правило, протягом всієї вагітності жінку можуть підстерігаті БАГАТО непріємності і небезпеки. Будь-яке з якіх давніх і навіть забутих захворювань в цею годину Цілком може Даті знову про Собі знаті різкім загостренням. Причому так трапляється навіть з тімі захворюваннямі, Які Ніколи, дере вас не турбувалі, Такі сюрпризи, Цілком можуть здати самє, зараз, коли ви завагітнілі. Багата недуги можуть «вілазіті» Вже в самому Першому тріместрі вагітності. А вісь, Наприклад, у Другій половіні потокового вагітності Цілком зможу розвинутися Одне з найскладніших і найнебезпечнішіх станів ускладнюють вагітність — це гестоз.\nІ звічайній такий стан як гестоз вагітних може супроводжуватіся розлади функцій всіх жіттєво Важлива ОРГАНІВ, Альо від більшою мірою — це розлади судінної системи та порушеннях кровотоку.\nМожливі ВіДі гестозу у вагітних жінок\nГестоз медики можуть назіваті ще й пізнім токсикозом вагітних жінок. Що саме може буті реальною причиною розвітку гестозу, і Які реальні Механізми даного процеса абсолютно точно візначіті НЕ представляється можливости. Медики зазвічай стверджують, що в настанні і розвитку гестозу завжди може буті задіяній цілий ряд або навіть комплекс факторів. Однак найчастіше його обнаружили можуть провокуваті всі хронічні недуги.\nУ тихий випадка, коли гестоз може розвіватіся на тлі повного видимого благополуччя самої вагітної жінки і при відсутності Взагалі будь-якіх серйозно захворювань, то досвідчені фахівці назівають такий стан «чистимо гестозом». Як правило, подібне явищем зустрічається приблизно в 20 або навіть 30% випадка вагітності. У випадка ж розвітку гестозу скажімо на тлі наявний захворювань (а це і гіпертонічна хвороба, і захворювання нірок або печінкі, і патологія ендокрінної системи, і навіть Порушення жирового обміну) то зараз мова йде Вже про «поєднаному гестозі».\nЗалежних від форми, в Якій власне і проявляється гестоз, а так само залежних від супроводжуючий його сімптомів, медики розрізняють деякі види гестозу, при авторитет є ще і його стадіями або навіть ступенями тяжкості. А це:\nПо-перше, водянка вагітних — це найбільш Ранній і найпростішій етап, на якому можуть з'єднання являтися Тільки набрякі ніг або кистей рук. Причому, як правило, спочатку набрякі бувають Приховане І, Тільки потім явнімі. Проти Варто пам \_ "ятати, що набряклість в ногах Галі НЕ означає конкретно у Вашому випадка з'явилися гестозу. Повірте, про це зможу судити Тільки досвідчений фахівець. А тому, Ніколи не дозволялося Собі робити передчасно вісновків і особливо не дозволялося Собі вжіваті якіх Дій спрямованостей на самолікування.\nПо-друге, такий стан як нефропатія. Цей стан розвівається на тлі з'явилися водянки і може супроводжуватіся порушеннях функцій нірок. Найперш Ознакою нефропатії є різко підвіщеній артеріальній лещата. Крім того нефропатія може Неймовірно Швидко перейти і Вже в найважчу з можлівіть форм гестозу — або еклампсію. А тому нефропатія вімагає просто Негайно лікування. Причому треба пам \_ "ятати, що ускладнення і Наслідки такого стану як нефропатія можуть буті Воістину найжахлівішімі.\nПо-Третє, прееклампсія. Цей стан характерізується набрякамі, так само підвіщенням артеріального тиску а крім того ще й з'явилися Білка в аналізах сечі. Крім того при такому стані можуть вінікаті і серйозні Порушення кровопостачання всієї центральної нервової системи, що у свою черго може віклікаті і Відчуття тяжкості в потіліці і Сильні Головні Болі, і Нудота і блювоту, крім цього Порушення зору, іноді Можливі навіть серйозні психічні розлади.\nПо-четверте, еклампсія — це найважча з можлівіть стадій гестозу. При такому стані можуть з'єднання являтися судомні напади, іноді порушуються Функції багатьох ОРГАНІВ і навіть їх систем, багаті рідше, але все ж може стати навіть інсульт. Еклампсія, самперед, небезпечна ризико передчасно старіння і повної відшарування спочатку нормально розташованої плаценти. Такий стан може загрожуваті жінці і передчасно пологами, і кровотечї, і гіпоксією плоду і навіть внутрішньоутробної смерти плоду.\nОсновні методи лікування гестозу під час вагітності\nПотрібно відзначіті, що НЕ залежних від того, яка самє з форм гестозу розвівається у вагітної жінки, вона винна буде неодмінно розповісті про це своєму лікареві і почату своєчасне лікування, оскількі такий стан як гестоз у всіх його проявах може буті Вкрай небезпечний як для дитини, так і для матері.\nВілікуваті Повністю гестоз Неможливо. Однак вісь істотно полегшіті його перебіг, та й самопочуття жінки в більшості всіх віпадків Цілком можливо реально і навіть дуже потрібно. Найлегші форми гестозу Цілком можуть лікуватіся і в домашніх умовах, а вісь більш важкі — Виключно в стаціонарних умовах, причому зовсім нерідко в блізькості до відділення реанімації.\nУ тому випадка, якщо лікар запідозрів у вас розвиток такого стану як гестоз, самперед вам звітність, буде здати безліч самих різніх аналізів і пройти деякі обов'язкові обстеження. А потрібно це, самперед для підтвердження діагнозу або для встановлення чіткої його форми. Такоже винен буде здійснюватісь Постійний контроль над Накопичення в організмі вагітної жінки Рідини, і та патенти буде відслідковувати дінаміку масі її тіла. Вагітнім жінкам з діагнозом гестоз показана спеціальна дієта з різкім обмеженою Рідини (приблизно 800 максимум 1000 мілілітрів на добу). Така дієта передбачає ще, і обмеження СОЛІ, вся їжа вінна буті збагачена білкамі І, звичайна ж, вітамінамі. Жінці з таким діагнозом так само необхідній буде огляд окуліста, термінові консультації терапевта, нефролога І, звичайна ж, невропатолога. В обов'язковому порядку ухвалено Проводити ультразвукове дослідження, причому, в тому чіслі і таке дослідження як доплерометрія плода.\nНайбільш часто у таких сітуаціях, вагітній жінці прізначають СПЕЦІАЛЬНІ препарати здатні заспокійліво діяті на нервово систему, Наприклад, настій пустирник або валеріані при слабких проявах гестозу і більш Сильні заспокійліві в тому випадка якщо спостерігається розвиток еклампсії. Якщо ж Порушення функцій якіх ОРГАНІВ вімагає так само медикаментозного лікування — то прізначаються того відповідні препарати: це можуть буті і сечогінні, і такоже ті ліки, Які зніжують артеріальній Тиск або покращують Загальний кровотік у всіх дрібніх Судін, причому, в тому чіслі і в плаценті. Одночасно з ЦІМ ухвалено Проводити профілактику плацентарної недостатності (прізначають Актовегін, і так само вітаміни Е, В6, або В12, і звичайна Вітамін С).\nЗагаль-то, все буде залежатися від проявів самого стану гестозу і так само загально стану вагітної жінки. Однак у такій ситуації Вкрай Важлива НЕ намагатіся займатись самолікуванням, оскількі така поведінка може прізвесті до найбільш небезпечних стрімкому розвітку Деяк ускладнень і як наслідок до найсумнішіх наслідків. Якщо ж лікувальні заходь прізначені лікарем не приносять найменшого полегшення, або Загальний стан матері або майбутньої дитинки погіршується — медики вважають за необхідне стімулюваті передчасні пологи.\nІноді для гестозу Цілком може буті характерно і малосимптомний або безсимптомний перебіг без якіх Особливе Скарга. А іноді навпаки може зустрічатіся і Стрімкий розвиток цього стану з різкім погіршенням загально стану вагітної жінки. Тому хоч скільки-небудь зволікати у випадка підозрі на такий стан як гестоз може буті просто Небезпечна для життя. Лікування ж цього стану може здійснюватіся Тільки строго під наглядом і за чіткім призначення досвідченіх і ПРОФЕСІЙНИХ лікарів.\nА як з гестозом у період вагітності справлятіся Ві?


З чого почати схуднення - як швидко знизити вагу, правильно харчуватися і займатися спортом\nЯк почати худнути правильно в домашніх умовах\nУ який час краще займатися спортом\nВарто знижувати вагу після 30, 40 і 50 років\nВідеопоради дієтолога: з чого почати правильне схуднення\nНаявність зайвої ваги негативно відбивається не тільки на серці, судинах і ендокринній системі, але і на стані всього організму в цілому. З віком маса тіла збільшується, чому є психологічні і фізіологічні причини. Тим не менш, багато факторів ожиріння залежать від самих людей, тому треба прагнути позбавитися від зайвих кілограмів.\nЗайва вага шкодить здоров’ю і стає причиною комплексів, але щоб не завдати ще більшої шкоди організму, потрібно знати, як правильно худнути і з чого почати процес. При схудненні фахівці рекомендують не гнатися за швидким результатом, а йти до зниження маси поступово. Скористайтеся цим списком кроків для коригування ваги тіла:\nВизначте свій ідеальний вагу. Перед початком схуднення дієтологи радять обчислити індивідуальні показники здорової маси тіла. Зробити це можна за допомогою спеціальних формул. Для визначення нормальної ваги тіла у жінок від показника зростання (у см) віднімають 100 і множать на 0,85. Для розрахунку показника у чоловіків від зростання віднімають 100 і множать на 0,9. Альтернативний варіант – скористатися онлайн-калькуляторами ідеальної ваги тіла, які можна знайти в інтернеті.\nПідрахуйте калорійність раціону. Якщо попередні розрахунки показали, що у вас є проблема зайвої ваги, перегляньте раціон харчування, обчисливши, яка кількість калорій у добу слід споживати при ваших показниках (зрості, вазі тіла, статевої приналежності, коефіцієнт фізичної активності, віком). Це теж можна здійснити онлайн. Щоб скинути вагу, необхідно поступово знижувати калорійність добового меню, отриману при підрахунках (скоротіть його на 200-300 кКал, і маса тіла почне зменшуватися). Щоб почати схуднення, не урізати раціон більше, ніж на 30% – це спричинить ускладнення.\nПройдіть медичне обстеження. Процес схуднення почніть з відвідування клініки. Частою причиною набору зайвої ваги служить гормональний дисбаланс або збій функціонування щитовидної залози. Виключіть ці фактори, впоратися з ними самостійно не вийде. Після медикаментозного лікування ви зможете почати схуднення. Врахуйте, що багато ефективні дієти мають протипоказання, а при наявності проблем зі здоров’ям це може спровокувати серйозні ускладнення.\nМотивуйте себе правильно, налаштовуйтесь на схуднення. Легше почати худнути, маючи чіткий план дій. Заздалегідь підготуйтеся до того, що вам доведеться серйозно попрацювати над собою, щоб почати схуднення, але результат того вартий. Психологи радять мотивувати себе наочно. Для цього купите річ меншого розміру, повісьте на холодильник плакат з фігурою, до якої прагнете.\nНалагодьте режим харчування, збалансуйте раціон. Ефективне схуднення можливо лише при дотриманні дієти. Якщо ви різко знизити кількість калорій, то швидко скинете вагу, проте він повернеться практично відразу після вашого повернення до звичного меню. Правильне харчування для схуднення передбачає наявність у раціоні вуглеводів, білків і жирів. Брак одного з елементів веде до збою роботи органів і систем. Збалансований раціон для схуднення можна скласти самостійно, дотримуючись оптимальну енергетичну цінність споживаних продуктів за допомогою ваг і таблиці калорійності.\nДотримуйтеся питного режиму. Якщо у худне немає протипоказань до споживання великої кількості води, пити потрібно як мінімум півтора літра на добу, краще – два. Для схуднення в ідеалі потрібно випивати по 2 склянки рідини в проміжках між прийомами їжі. Вона нормалізує обмінні процеси і знижує апетит.\nЗабезпечуйте тіло регулярними фізичними навантаженнями. Нарівні з дієтою, спорт – це те, з чого варто почати схуднення. Якщо ви будете регулярно виконувати вправи, вага почне йти швидше, а фігура стане підтягнутою. Підходящий варіант фізичних навантажень вибирайте за бажанням.\nФахівці радять їсти мало, але часто – так процес схуднення буде даватися максимально легко. Оптимальна кількість прийомів їжі для позбавлення від зайвої ваги – 5 в день. За три години до сну повинна бути закінчена остання трапеза. Як почати правильно харчуватися і худнути? Слід сформувати список дозволених продуктів і на його основі скласти раціон. Що їсти, щоб почати схуднення:\nБілки. Для дієтичного раціону краще вибирати пісну яловичину, курятину, телятину. Корисно вживати нежирну рибу, кефір 1%, сири (жирністю до 30% і не більше 30 г в день) і сир до 4%. Виключити доведеться консерви, ковбаси, субпродукти і копчені продукти. Для схуднення білки рослинного походження повинні складати близько 45% добового раціону.\nЖири. Дані речовини становлять близько 25% добової калорійності раціону. Щоб почати схуднення, відмовтеся від продуктів із збільшеним вмістом жиру – майонезу, маргарину, ковбасних виробів. Не ешьтя снеки, сметану, вершкове масло. Дозволяється споживати до 1 ч. л. рослинної олії в добу. Намагайтеся мінімізувати кількість жирів у раціоні, оскільки 1 г цієї речовини містить 9 кілокалорій (білки ж і вуглеводи включають всього по 4 кКал).\nВуглеводи. Раціон харчування худне повинен містити виключно складні вуглеводи, які є в хлібі з борошна грубого помелу або отрубном, цілісних крупах. Це можуть бути овочі, ягоди, бобові культури. Можна їсти не більше 3-4 фруктів за день, прибравши з меню банани, сухофрукти, дині, виноград. Щоб почати схуднення, доповніть раціон баклажанами, кольоровий і брюссельською капустою. Частіше вживайте стручкову квасолю, редис, гарбуз, готуйте страви з огірків, сельдеря, томатів і кабачків. Рекомендована добова норма овочів – 0,5 кг.\nГоловна причина зайвої ваги – незбалансоване харчування. В результаті на животі з’являються складки, а стегна набувають додатковий обсяг. Як легко схуднути? Відмовтеся від шкідливих продуктів, які ведуть до появи зайвої ваги на тілі. До таких відносять:\nнапівфабрикати (котлети, млинці, пельмені);\nТемпература людського тіла природним чином підвищується до полудня, а після – до 16-17 години. Цей час вважається кращим для проведення зарядки для схуднення. У зазначений період ризик отримати травму мінімальний, тому можна проводити силові тренування, займатися гімнастикою, танцями, фітнесом. Вранці і ввечері для ефективного схуднення краще всього виконувати кардіо програму – бігати, стрибати на скакалці, тренуватися на орбітреку.\nІснує й інша точка зору: щоб почати схуднення, можна займатися в будь-який зручний час – це буде однаково ефективно. Однак краще дотримуватися режиму, тренуючись в один і той же час щодня. У результаті організм адаптується під вибраний вами режим і почне заздалегідь готуватися до фізичної активності, прискорюючи обмінні процеси.\nБіг підтюпцем – найпростіше і доступне засіб, з якого можна почати схуднення. Дане заняття благотворно впливає на весь організм. Регулярні пробіжки не тільки допомагають скинути вагу, але також покращують стан судин. Протипоказання для бігу практично відсутні, однак займатися їм слід грамотно. Щоб скинути вагу даними способом, врахуйте 2 важливих принципи:\nПробіжка для схуднення триває годину. Протягом перших 45 хвилин організм витрачає енергію з глікогену, а тільки після цього починає брати її з жирових тканин.\nКардіо тренування для схуднення повинні проводитися регулярно. Поступово збільшуйте навантаження, швидкість і тривалість занять, інакше організм адаптується і перестане спалювати жир.\nЗ чого почати схуднення? Бігайте як мінімум тричі на тиждень, повільно збільшуючи інтенсивність тренувань. Перше заняття може тривати до 20 хвилин. Почати схуднення за допомогою бігу краще влітку або навесні, адже в холодний період займатися важче. По можливості, бігайте на спеціальних тренажерах – доріжках. Вони оснащені м’яким гумовим покриттям, яке знижує амортизацію при ударі п’ятою. Добре підійдуть для тренувань і грунтові доріжки в скверах/парках.\nЗ віком люди стають менш метушливими, більш спокійними і споживають мало енергії. Скорочення фізичної активності спричиняє появу зайвої ваги. Психологічні проблеми, які виникають у чоловіків і жінок зрілого віку, провокують посилення апетиту. Зайва вага негативно позначається на багатьох системах організму, тому повні люди часто відчувають себе втомленими. Варто починати схуднення після 30, 40, 50 років? Лікарі вважають це необхідним заходом щоб уникнути інсульту, інфаркту, цукрового діабету та інших хвороб.\nЗ чого почати схуднення людям зрілого віку:\nдля зниження ваги тіла скорочуйте вміст жиру в раціоні харчування, відмовтеся від шкідливих продуктів;\nмінімізуйте споживання цукру, щоб зупинити набір зайвої ваги;\nщоб схуднути, їжте малими порціями кожні пару годин;\nїжте повільно, не відволікаючись на телевізор або читання;\nдля швидкого схуднення займайтеся спортом щодня;\nпроводите корисні водні процедури для схуднення, щоб поліпшити стан шкіри.\nРежисерські версії фільмів\nМакіяж для великих очей за формою\nЛовля сазана на протязі


Китай дешеві 100% Uv захисту сонцезахисні окуляри виробників - індивідуальні пластикові сонцезахисні окуляри оптом - Eugenia окуляри \_ t\nЦей вид сонцезахисних окулярів 100% ультрафіолетового захисту схожий на звичайні сонцезахисні окуляри, а дизайн дуже простий. Крім того, він має гладку криву у формі гладкого об'єктива, а також змінні храми та накладки для носа для універсальності. Вирізання між двома лінзами та яскравим кольором додають відчуття стилю.\nЛюди, які люблять спорту на свіжому повітрі, зазнали шкоди від ультрафіолетового світла. Хороші сонцезахисні окуляри не тільки блокують УФ-промені, але й полегшують Вам подорожі. Цей вид сонцезахисних окулярів 100% ультрафіолетового захисту схожий на звичайні сонцезахисні окуляри, а дизайн дуже простий.\nКрім того, він має гладку криву у формі гладкого об'єктива, а також змінні храми та накладки для носа для універсальності. Вирізання між двома лінзами та яскравим кольором додають відчуття стилю.\nСонцезахисні окуляри з 100% захистом від ультрафіолету можна носити під час водіння, щоб забезпечити безпеку руху, запобігти дратівливому впливу вітру та зовнішніх предметів на очі під час занять спортом на вулиці, покращити візуальний контраст і ясність у випадку сильного забруднення повітря або туману.\nОстанній QC робиться до упаковки та відвантаження готової продукції, щоб гарантувати, що клієнти отримали саме те, що було вказано та просило. Також наші продукти в конкурентній ціні.\nДзеркальна рама міцна і легка, без дискомфорту при носінні протягом тривалого часу\nВикористовуючи високоякісні лінзи, 100% захист від ультрафіолетового випромінювання, він також забезпечує деякий захист від синього світла.\nВисокоякісні лінзи роблять поле зору чітким, м'яким, природним, не відблисків і зменшують відблиски, щоб розслабити м'язи очей.\nІснує також спеціальне покриття на об'єктиві, щоб зробити об'єктив стійким до подряпин, води та олії.\nКаркас: метал; Об'єктив: змінного струму або ПК\nБудь-який колір ви хочете\nЛоготип Можливе будь-яке друк логотипу або лазер\nT / T L / C D / P; 30% депозит, баланс зновуподають копію BL\n1шт у невеликому поліетиленовому пакеті; 12шт у внутрішній коробці; 300шт у картонній упаковці\nЛаскаво просимо, PLS, не соромтеся звертатися до нас за додатковою інформацією.\nHot Tags: 100% УФ захист сонцезахисні окуляри, Китай, виробники, оптова, індивідуальні, дешеві, низька ціна, зроблені в Китаї\nжовтий сонцезахисні окуляри захід сонця\nНові тенденції знижка сонцезахисні окуляри дизайн со...


Священник УГКЦ на Львівщині за допомогою вареників та кави вирішує соціальні проблеми потребуючих » Релігія в Україні. Вера и религия. Философия и религия в Украине\nОтець Іван Рибко разом зі своєю парафіяльною командою під час навчання на програмі «Соціальні інновації громад» від Львівської освітньої фундації вирішив об'єднати страву традиційної української кухні та руки десяти жінок. Так команда волонтерок за дві години ліпить шість кілограмів вареників, які згодом продаватимуть у чотирьох крамницях Нового Роздолу, повідомляє "Релігія в Україні" з посиланням на сайт УГКЦ.\nІніціатива діє вже близько року. Її мета – підтримати сорок сімей у кризі та людей похилого віку. Про це повідомляють на сторінці Львівської освітньої фундації, передає «Еспресо.Захід».\nОтець Іван Рибко попросив у соціальної служби контакти людей у потребі. Парафіяльна команда погодилася ліпити два рази на тиждень вареники та продавати у місцевих магазинах. Комунікаційна менеджерка Львівської освітньої фундації у коментарі для «Еспресо.Захід» зазначає, що за кошти з продажів волонтери купують продукти і роздають малозабезпеченим сім’ям, людям з інвалідністю та пенсіонерам.\nУ Львівській освітній фундації додають, що на цьому допомога священника не завершилася. Він розпочав вигадувати нові способи, як залучити ресурси: збирати одяг для тих, хто потребує, та встановити кавовий апарат у супермаркеті.


Влітку всі ми прагнемо втекти на природу із задушливого міста, щоб відпочити зі своїми близькими. Хтось із нас любить риболовлю, хтось - піші походи, а інші вважають за краще їздити на пікнік. Неважливо, де ви проводите вихідні - в лісі, на березі річки або на дачі, головне - вирватися з мегаполісу. Від того, наскільки правильно ви екіпірувалися, залежить якість вашого відпочинку. Спеціально для любителів кемпінгу ми вирішили розповісти про перший в світі каркасний гамак Mock One від компанії Republic of Durable Goods з Міннеаполіса (США), що включає в себе підвісну сумку для речей, накриття від сонця, клаптеву ковдру, подушку, москітну сітку, тент від дощу і сумку для перевезення.\nКемпінг і пікнік передбачають поїздку на автомобілі з сім'єю або друзями. Ви можете взяти з собою більше речей, адже їх не потрібно нести на собі. Це не піші походи в гори з рюкзаком за плечима, коли кожен зайвий кілограм стає непосильною ношею. Однак, для любителів таких подорожей також придумано просте і компактне рішення нічного відпочинку - Mantis - універсальний намет-гамак, що має підвісну конструкцію, надійну систему кріплень, захист від москітів, води і сонця. Він не тільки отримав компактні розміри, але і дозволяє не носити на собі намет і каремат, які займають чимало місця. Найголовніше - він є цілорічним рішенням, надаючи комфортний відпочинок без болю в спині і шиї, без застуди від лежання на холодній землі. Вага Mantis при цьому становить всього 1,25 кг, оскільки в його конструкції використовуються новітні матеріали і технології (докладніше про нього можна прочитати за посиланням).\nСьогоднішня новинка є прекрасним варіантом для кемпінгу, риболовлі та походів на пляж. Для її встановлення не потрібні дерева в якості опори, оскільки вона має власний жорсткий каркас і не потребує додаткових кріплень, крім тих, що в ній закладені спочатку. Це як розкладне крісло, тільки в ньому ви можете лежати. Виробник пропонує повну комплектацію на всі випадки життя. Якщо ви захочете позасмагати вдень - просто піднімаєте невеликий навіс-ковпак, розташований в головах і приймаєте сонячні ванни. Бажаєте порибалити? Розкладаєте гамак, розставляєте вудки і з комфортом очікуєте клювання.\nЯкщо вам захотілося поспати вночі на свіжому повітрі - не питання - в комплекті є ковдра на випадок нічної прохолоди, подушка для зручності, москітна сітка від докучливих комах і вологозахищений тент, що дозволить спокійно відпочивати всю ніч до самого ранку. З декількох моделей можна спорудити цілий табір, адже на хрестовині під гамаком є спеціальна сітка для ваших речей або рюкзака якраз на такий випадок. Матеріали, використовувані при виробництві новинки, також мають підвищену міцність, не вигоряють і відрізняються довговічністю.\nЗокрема, сам гамак виготовлений з парашутного нейлону, а каркас змонтований зі сталевих труб. Вага конструкції при цьому становить 6,6 кг. Максимальне навантаження складає 113 кг. Матеріалом виготовлення ковпака від сонця служить поліестер зі спеціальним покриттям від впливу сонячних променів. Зовнішнє покриття, подушка і ковдра пошиті з поліестеру і відрізняються водонепроникністю до 3000 мм водяного стовпа. Москітна сітка має таку ж ступінь вологозахисту. Вона виготовлена з щільного поліестеру і кріпиться до гамака за допомогою прихованої вологонепроникної блискавки. Зовнішній тент також зроблений з поліестеру. При його встановленні потрібно спочатку поставити москітну сітку. Поліестер, що використовується у виробництві різних частин гамака, має різний рівень щільності.\nГамак встановлюється під кутом до основи в розмірі 30°. Довжина новинки в розкладеному вигляді складає 167 см, а ширина - 64 см. Москітна сітка натягується на висоті 152 см над землею. Довжина гамака при його встановленні збільшується до 203 см. Нарешті, тент кріпиться на висоті сітки, проте, ширина покриття тепер збільшується до 152 см. Рекомендований зріст користувача варіюється в діапазоні від 168 до 196 см.\nІдея появи такого незвичайного гамака з'явилася у розробників тоді, коли вони хотіли встановити звичайний гамак, виїхавши на природу, а відповідних відстаней між деревами не знайшлося. Оскільки додаткових кріплень з собою не було, довелося відпочивати без нього. Це дещо зіпсувало враження про поїздку, проте, поклало початок виробництва Mock One, який може встановлюватися практично де завгодно, не вимагаючи багато місця чи опорних стовпів (або дерев) поблизу.\nНовинка має форму гамака на каркасі з сталевих труб. Колірна гамма представлена трьома основними кольорами - помаранчевим, синім і зеленим. Інших колірних варіацій не передбачено.\nтип - гамак-розкладачка;\nгабарити - 167 * 64 см (довжина * ширина) (спальне місце), 203 * 64 * 152 см (довжина * ширина * висота) (з москітною сіткою), 152 * 152 * 203 см (ширина * висота * довжина) ( тент);\nмаксимальне навантаження - 113 кг;\nрекомендований зріст користувача - 168 - 196 см;\nматеріали - парашутний нейлон (основа), поліестер різної щільності для різних частин конструкції, сталь - опорний каркас;\nводонепроникність - 3000 мм водяного стовпа;\nкомплектація - гамак, підвісна сумка для речей, накриття від сонця, клаптева ковдра, подушка, москітна сітка, тент від дощу, сумка для транспортування;\nкольори - помаранчевий, синій і зелений.\nНовинка зібрала на свій випуск на 3979% більше коштів, ніж було заплановано спочатку. Виробництво стартувало, перші поставки були відвантажені ще в минулому році. На сьогоднішній день Mock One є у вільному продажу на території США, а також доступний на сайті виробника. Про дату виходу на міжнародні ринки поки нічого не відомо.\nОрієнтовна роздрібна вартість повного комплекту складає 3991. Однак, можна придбати будь-яку складову частину комплекту окремо, зібравши для себе той гамак, який потрібен для вашого відпочинку. А поки ми перебуваємо в очікуванні, у вас є можливість подбати про свій комфорт в офісі, ознайомившись з асортиментом офісних крісел GT Racer, вивчивши їх описи, особливості, технічні характеристики, наявність і актуальні ціни на нашому сайті.


90 днів до ЗНО: як правильно відпочивати\n90 днів до ЗНО: як висипатися\nДмитро Шуба 25.02.2017 Блоги\nДруга година ночі, ти не можеш заснути, адже голова переповнена думками. Зранку ледве встаєш з ліжка: день летить шкереберть, усе дратує й заважає. Час щось змінювати.\nУ попередньому матеріалі ми розібралися з пріоритетами й чому важливо їх мати. Наша сьогоднішня тема – сон. Актуальність цього питання зростає щороку, але люди й досі не знають як змусити себе вчасно йти до ліжка. Ми розберемося, чому важливо добре висипатись, що заважає нормальному сну та як з цим боротися.\nЧому сон – це важливо?\nЯкщо ти добре відпочив, то можеш виконати в 3-5 разів більше. У тебе буде мотивація, сили, фокусуватися на певному завданні стане легше. Більше того, здоровий сон сприятливо впливає на здоров’я й допомагає краще запам’ятовувати інформацію.\nТут не буде довгих лекцій про «треба спати дев’ять годин, лягати о десятій і рахувати овець». Я поясню як легко заснути та добре висипатись.\nПричини безсоння та як з ними боротись\nФакторів, що не дають тобі заснути, доволі багато, але я сконцентруюся на головних:\nТвій кращий друг – ворог\nЯ маю на увазі телефон, комп’ютер і телевізор, але не буду забороняти ними користуватись, хоч на цьому й наполягають інші джерела. Яскравий синій колір, який відбивають гаджети, змушує мозок думати, що зараз день і потрібно працювати. Але є обхідні шляхи, які допоможуть не тільки заснути, але й дадуть можливість ще трохи посидіти в Інтернеті:\nПрограма встановлюється на комп’ютер та фільтрує його кольори. f.lux приглушує синій та яскраво-білий відтінки, додає жовтувату палітру. Програма працює згідно з твоїм часовим поясом: фільтр вмикається о дев’ятій і десятій вечора, а також о третій ранку. Це значно зменшує навантаження на очі й налаштовує організм на сон.\nЦя програма для Android діє за тим ж принципом. Якщо хочеш більше функцій (чому б ні), то аналогів у Google Play більш ніж достатньо.\nТут усе доволі просто. Історично склалося, що організму подобаються певні умови, з дотриманням яких можна заснути значно легше й швидше. Після аналізу інформації з різних джерел, робимо висновок, що людині потрібні:\nТак заснути набагато легше. Втім, якщо ти звик впадати в сон разом із музикою (май на увазі, що метал не допоможе розслабитися), то нічого поганого не трапиться.\nЯкщо ти завісиш вікно шторами та менше поглядатимеш на яскраве світло, то допоможеш мозку зрозуміти, що час іти до ліжка.\nЯ раджу провітрювати кімнату перед сном і лягати в дещо охолоджену постіль. Це дозволить заснути швидше.\nНе всі люди можуть бути жайворонками. Хтось сова, комусь подобається працювати зранку, а дехто – голуб. У жайворонків підйом продуктивності припадає саме на ранок. Сови полюбляють ніч і їх активність розпочинається саме в темний час доби. Голуби ж знаходяться посередині.\nБіоритми допоможуть зрозуміти, коли ти засинаєш краще, а коли гірше. У більшості людей сонливість виникає після обіду: якщо ти сова, можеш цим скористатися, адже денний сон дасть можливість більше пропрацювати вночі. У кожного існують власні години, коли засинається краще, а коли гірше. Ключ до цієї загадки – спостереження.\nПро овечок, алкоголь та їжу\nЯ впевнений, що кожен з нас чув дурницю: «Потрібно рахувати овечок, щоб заснути». По-перше, це не допомагає, а по-друге, робить гірше. Мозок повинен відпочивати, а не уявляти овечок, рахувати їх і пам’ятати, це була двадцята чи сорок сьома.\nТе ж стосується й читання книг перед сном. Якщо це «Земля» Ольги Кобилянської (нікому не в образу), то ще куди не йшло, від нудьги дійсно можна заснути. А от «Гаррі Поттера» у ліжку краще не читати, оскільки цікаві сюжети знову ж-таки будуть «розганяти» твій мозок.\n«Алкоголь допоможе заснути»\nКраще викинь цю думку з голови. Алкоголь дійсно допомагає «вимкнутись» та провокує шалений викид адреналіну, однак через це ти можеш прокинутись посеред ночі, а цінність сну буде значно меншою.\n«Каву пити не буду – заварю чай»\nЕкстрені новини: чай також містить кофеїн і його не варто вживати перед сном (ну хіба що ромашковий). Якщо любиш випити щось тепленьке перед тим як заснути, то не роби напій міцним, або обмежуйся однією чашкою за 2-3 години до сну. Прийом їжі заплануй на цей ж час.\nЯкщо будеш добре працювати, навчатись чи просто навантажувати себе вдень, то мої поради виявляться непотрібними. Знайди хобі, почни бігати, вивчай англійську. Приділи більше уваги ЗНО та дивись менше мемів у Інтернеті. Чим більше справ, які дійсно вимагають певних ресурсів від організму, тим вища ймовірність, що ти «вимкнешся» вчасно. Цим принципом користується мій знайомий Артур, який грає на гітарі, займається бойовими мистецтвами, готується до ЗНО та перекладає тексти з англійської. У чому секрет? Англійська, гітара та бойові мистецтва приносять йому задоволення, тож просто знайди свою справу та занурся в неї з головою.\nУ мене залишились деякі особливі секрети: їх та ще багато корисного ти знайдеш на каналі в Telegram.\nВиникли запитання? Залиш коментар і я відповім!