Творчість Юрія Яновського\nГлавная Коллекция "Otherreferats" Литература Творчість Юрія Яновського\nЖиттєвий шлях Юрія Яновського, дитинство, роки навчання, служба у різних установах, особисте життя, друк першого вірша. Творчість письменника і поета, найбільш відомі твори та п'єси. Проблематика його оповідань. Характеристика роману "Чотири шаблі".\nТого літа серпень аж пашів спекою. Від неї рятували хіба що ночі. У Хості, в будинку відпочинку письменників, коли на небі рясно виступали зорі, по саду блукали білі постаті - примари, закутані в простирадла. Вони зривали солодкі сливки і до ранку смакували ними... А 27 серпня був день народження Юрія Івановича Яновського. З нерозлучною парою Яновських сусідували ще актриси театру «Березіль» --до чого ж дотепні дівчата! Сперечалися, як привітати улюбленого письменника. Зрештою, сплели вінок із лаврових листків і на ниточках підвісили у їдальні якраз над місцем іменинника. Коли він сів, вінок урочисто опустився на голову. Всім було весело...\nСама епоха, хоч і кроїлася залізними ножицями, що залишали кривавий слід на нашій історії, первісне була задумана для радості та благополуччя. Тому й народжувала таких романтиків і мрійників-фанатів, як Юрій Яновський, Олександр Довженко, Микола Хвильовий. Дива оновлюваного світу вони зустрічали із світлими пориваннями, щирою вірою в непогрішність проголошуваних ідеалів. Вони були дітьми свого часу -- і не найгіршими. З дитинною щирістю жили на своїй землі, яку з самозреченням збирались очистити й уквітчати. Парадокс -- але в цьому була їхня трагедія.\nЗгадує В. Гжицький: «Йшов тридцять третій рік у нашому домі (йдеться про письменницький будинок "Слово" у Харкові). Щокілька днів, а то й щодня когось не дораховувались. Це вже після самогубства Хвильового, що загострило становище, після чого стало ще тривожніше.\nЯкось я наздогнав Юрія Івановича на Сумській. Він ішов. поволі, роздумуючи про щось своє. Я наздогнав його тому, щоб не почуватися таким самотнім. Хотілося ближче до людини, хотілося говорити, щоб розв'язати власну тривогу, що не покидала ні вдень, ні вночі. Заговорили зразу ж про те, що нас усіх тривожило. Я спитав, що він думає про арешти Ялового, Річицького. Це ж були комуністи з революційним минулим. Річицький був головним редактором Української радянської енциклопедії. "Чи за діло їх узяли?" -- спитав я.\nНародився майбутній письменник 27 серпня 1902 р. в селі Майєровому на Єлисаветградщині (тепер село Нечаївка Компаніївського району Кіровоградської області) в заможній селянській родині. Там до п'яти років жив у діда Миколи Яновського, який мав 180 десятин землі, великий будинок, розкішний вишневий сад. Там пізнавав нехитру науку жити на цій землі. Дід любив онука страшенно. А ще першими вчителями були сільський коваль і тесля, який «розповідав чимало пригод--власних і чужих», «знав безліч казок», навчив «любити дерево і людські руки біля нього»--як запише Яновський у своїх «Коментарях до книжок...» пізніше.\n3 1922 р. Юрій Яновський жив у Києві. Два роки провчився на електромеханічному факультеті політехнічного інституту -- «Хотів бути морським інженером. Будувати кораблі і пароплави». «Приробляв собі я тим, що з Подолу до Єврейського базару возив на собі дрова. Санчата, двадцять п'ять пудів соснових півторааршинок, нас двоє і веземо ми, як коні. З Глибочиці до Лук'янівського базару було під гору, це найважча частина путі, і я ніколи не забуду тих почуттів, котрі були в мені тоді на Глибочицькому спускові. Ті роки не було в мене білизни і простинь, укривався я драним кожухом, жодного разу в кімнаті не топив, а скільки жило й народжувалося в мені гордості. Я входив у життя в драних австрійських черевиках, у котрих взимку бувало повно снігу, міцно затиснувши олівець у руці, широко розплющивши очі на всі чуда світу, котрі малювала мені моя дурна уява», -- читаємо в записниках. Інженером не судилося стати. Зате вже там, у політехнічному, почався його шлях у велику літературу.\n1 травня 1922 р. в газеті «Пролетарська правда» надруковано першого вірша «Море» (російською мовою, за підписом Георгій Ней). Радості не було меж. Михайло Семенко, відомий київський поет, лідер футуристів, завідувач літчастини газети «Більшовик», помітив нове ім'я, захотів познайомитись... Так і був Юрій Яновський залучений до літератури. У 1924 р. «Більшовик» видрукував його українську поезію «Дзвін», автор став позаштатним кореспондентом цієї газети. Там будуть видрукувані нариси письменника.\nЗвичайно ж, брав участь у футуристичному русі, як член «Комункульту» і «Жовтня» відвідував різні зібрання й дискусії. Саме тоді вчився відходити від стереотипів і шаблонів, шукати власної стежки, вносити в оповідання і вірші свіжий дух, фантазувати, мріяти -- вічний неспокій передався йому від патрона Михайля Семенка. В ті роки заприятелював з Миколою Бажаном -- разом працювали репортерами.\nНевдовзі М. Семенко виїхав до Харкова, очолив там сценарний відділ ВУФКУ. Як і обіцяв, «перетягнув» туди М. Бажана та Ю. Яновського. Саме в Харкові, тодішній столиці, вирувало літературно-мистецьке життя. Там були В. Еллан-Блакитний, Остап Вишня, П. Тичина, М. Куліш, там близько зійшовся з О. Довженком, відчув у ньому споріднену душу. В 1925 р. з'являється перша книжка оповідань Юрія Яновського «Мамутові бивні». Він стає редактором ВУФКУ. Мистецтво кіно, яке щойно зароджувалося в Україні, вабить багатьох письменників. За сценарії засідають і Яновський з Бажаном. У 1926 р. навіть з'являється фільм «Гамбург» за сценарієм Юрія Івановича. Але життя кличе вперед.\nТого ж року він уже в Одесі, на посаді головного редактора кінофабрики. Через його редакторський портфель пройшли фільми «Тарас Шевченко» і «Тарас Трясило» П. Чардиніна, «Борислав сміється» Й. Рони, «Вася-реформатор», «Сумка дипкур'єра» О. Довженка і багато інших. Власне, Ю. Яновський був художнім керівником Одеського «Голлівуду». Він переймався проблемами нового для української культури мистецтва -- недарма його назвуть «добрим генієм українського кіно». Така творча яскрава особистість. як він, вирізнялася на тлі загальної маси. Це стало однією з причин звільнення його з посади в серпні 1927 р.\nЮрій Іванович їде до Харкова. Журнал «Вапліте» видруковує повість «Байгород» (1927 р.). У 1928 р. з'являється книжка поезій «Прекрасна УТ» (Україна трудова), роман «Майстер корабля», який наробив чимало галасу серед критики, особливо офіційної, партійної. Цей твір, а також цикл нарисів «Голлівуд на березі Чорного моря» (1930) створено на основі досвіду роботи редактором кінофабрики.\nТоді ввійшла в його життя Тамара Жевченко, актриса театру «Березіль» Леся Курбаса. Через нелегкі випробування долі пронесли вони чистоту і ніжність перших зустрічей, оберігаючи їх від сторонніх очей під зовнішньою стриманістю і трохи дивним звертанням на «Ви». І хто знає, наскільки раніше зупинилося б серце Юрія Яновського, якби поряд не було Тамари Юр'ївни.\nУ 20-х рр. Ю. Яновський належав до тієї харківської молоді, що групувалася довкола Миколи Хвильового, підтримувала його сміливі заклики орієнтуватися на «психологічну Європу», прокладати самостійний шлях новій пролетарській літературі, плекати в собі творців, над усе цінувати мистецькі якості. Він стає членом ВАПЛІТЕ, а після її ліквідації -- Пролітфронту. Тим часом журнали друкують його новели--поступово до нього «приклеюється» тавро «попутника», «націоналіста», «хвильовіста». До ВУСПП його не приймають, на перший з'їзд він потрапить лише з гостьовим квитком.\nБезперечно, все це болісно сприймалося та було підґрунтям для придушення в собі власного «Я». Особливо пригнічувала різка, засудлива критика роману «Чотири шаблі» (1930). «Вчуся писати "під Кириленка", то наука дуже тяжка. До нудоти. Спробуйте писати примітивно, швидко, не турбуючись глибиною психологічних і духовних мотивацій вчинків героїв, і побачите, як то тяжко. Звичайно, коли ви писали колись інакше...»,--признається він Г. Костюкові про свій тодішній душевний стан. Ще говорив про «безстилля часу», панування агітки, втрату істинних вартостей...\nЮ. Яновський працює над новим романом--майбутніми «Вершниками». А в Україні тим часом лютує голод. У червні--липні 1933 р. подорожує на навчальному вітрильнику «Товарищ» по Чорному морю. Але невесела та подорож, його супроводжують «біль неминучості і творча тоска», мучать спогади про самогубство М. Хвильового -- рана ще свіжа.\n1935 рік. Роман «Вершники» завершено, але його ігнорують в Україні, бач, він же написаний «попутником», «націоналістом», Яновським, дарма що вже були спроби самореабілітації -- до 15-річчя Жовтневої революції видано п'єсу «Завойовники».\n«Вершники» друкуються уривками в перекладі П. Зенкевича російською мовою в Москві, а вже потім і в Україні. У столиці СРСР влаштовується спеціальний вечір для обговорення роману. Письменника визнають нарешті «своїм».\nНевдовзі Ю. Яновський створює п'єсу «Дума про Британку», теж приурочену до «видатного ювілею» -- 20-річчя Жовтневої революції. Вона навіть із успіхом іде на сценах московських, ленінградських, харківських та інших театрів. Він багато подорожує по Україні -- внаслідок спостережень передвоєнного села, але в межах дозволеного ідеологічного контексту з'являється збірка новел «Короткі історії» (1940).\nУ 1939 р. Юрій Яновський переїздить до Києва, оселяється в письменницькому будинку, одержує орден Трудового Червоного Прапора. Офіційно визнаному письменнику довіряють посаду головного редактора журналу «Українська література» (з 1946 р. «Вітчизна»), який під час війни видавався в Уфі. Залучає до співпраці найкращу творчу інтелігенцію, друкує нові твори П. Тичини, М. Рильського, О. Довженка, І. Кочерги і свої. В 1947 р. ЦК КП(б)У ухвалює постанову «Про журнал "Вітчизна"». Яновського увільнено з посади за «націоналізм, міщансько-обивательські погляди, аполітичність, друк помилкових і порочних творів». Не догодив. Перед цим, 1946 р. як кореспондент «Правди України» він брав участь у Нюрнберзькому судовому процесі - тоді його ще підтримувала «добра рука» тодішнього «хазяїна» на Україні першого секретаря М. Хрущова, але то було востаннє...\nВідгриміли бої. На спустошену українську землю прийшов довгожданий мир. Прості наші люди тяжкою працею відроджують життя, на їхню долю випадає аж надто багато труднощів і випробувань, але надія на краще додавала їм сил. Такою була тема нового роману Ю. Яновського «Жива вода». В ньому світла віра письменника-романтика в перемогу життя над смертю пронизала правдиві реалістичні картини складної повоєнної дійсності. Здавалось би, все складається якнайкраще. У 1947 р. часопис «Дніпро» друкує роман, повний текст передається по радіо. Але невдовзі партійні рецензенти знаходять у ньому чимало хиб і вад. Збирається пленум Спілки письменників. У засіданні бере участь перший секретар ЦК Л. Каганович. На пленумі, як писав Яновський у щоденнику, «поховали "Живу воду" метрів на десять під землю» --твір засуджено як «ідейно хибний», націоналістичний, наклепницький.\nЗробив «за порадами товаришів» до 200 виправлень -- і від роману нічого не залишилося. Тільки після смерті автора його надруковано під назвою «Мир». А поки що Яновський зазнає морального та матеріального тиску (позбавлений усяких засобів до існування, змушений продавати речі, книжки, щоб не голодувати).\nПісля всього цього знаходить у собі сили, пише цикл «Київські оповідання», які знову, як колись «Вершники», спочатку друкуються в Москві. В них оспівано героїзм радянських людей під час війни, що його вселяла в них комуністична партія на чолі з Й. Сталіним... За «Київські оповідання» Яновському 1948 р. дали Державну премію СРСР. «Після премії я повинен боротися за право писати, я повинен виправдати довір'я і премію»,--занотує він у щоденнику. Ці слова були щирими--художник давно став невільником системи, правлячої ідеології, ним керували за принципом «батога і пряника». Так безкінечно тривати не могло...\n16 лютого 1954 р. на сцені Київської російської драми ім. Лесі Українки відбувається прем'єра (п'єси Ю. Яновського «Дочка прокурора». Нестандартне трактування проблеми виховання, морально-етичні колізії, майстерно виписані характери -- це забезпечило успіх на сценах багатьох театрів.\nСкоро після прем'єри, бенкетів та поздоровлень ішли вони вдвох із Тамарою Юріївною на гостину до Романова, головного режисера театру. Дорогою йому зробилося погано. Кілька днів лікарі боролися за його життя. Помер Ю. Яновський 25 лютого 1954 р.\nЗа типом світобачення він був романтиком. Світ бачив безмежним, загадковим і манливим. «До безуму люблю степ,-- зізнавався в "Автобіографії" 1925 р.-- Кожен свій день устаю з бажанням їхати за море і за сині обрії. Лягаю теж із цим. Люблю багато ходити. Всі мої бажання скеровані на: як би побачити побільше світу! Мандри мене тягнуть». А в «Міркуваннях про себе» писав: «Мета цілого життя--об'їхати землю по одному з меридіанів і на екваторі погріти спину».\nЗ дитинства Юрій багато хворів, переніс шість тяжких операцій--шість разів був на грані смерті. Звідси його палке життєлюбство, нестримний потяг до краси довколишнього світу, вміння ту красу віднайти і передати -- його романтика вітаїзму суголосна поширеній у 20-х рр. світоглядній позиції.\nОтже, ріс мрійливим, тендітним, ніжним, задумливим. Над усе хотів побачити море. Вперше зустрівся з ним, коли мама повезла на операцію до Одеси. Згодом він в українській літературі «відкриє і завоює нам море, море в значенні не географічному чи навіть геополітичному, а в значенні, психологічному, як окремий духовний комплекс, який був або ослаблений у нас, або й цілком спаралізований». Все життя йому буде огидною «буденна провінціальщина», яку він вважає «одвічним прокляттям української нації», напівінтелігентщина (нехтування знаннями і культурою, бездумне, споживацьке ставлення до життя). Він не міг уявити себе автором «земної, повзучої прози». Він був поетом: мислив образно, світ бачив образно. І вірші писав усе життя, хоча дедалі рідше.\nНа широту його світогляду впливали книжки, прочитані в юності, те культурно-мистецьке оточення, в яке пощастило потрапити молодим. «Любив я англійців та американців, їхні твори правили мені за вікно до великого світу. Тоді я захопився морем, не побачивши ще його»,--писав у відкритому листі до М. Хвильового, надрукованому 1929 р. в «Літературному ярмарку». Р. Кіплінг, Д. Лондон, О'Генрі, М. Твен, Теннісон, Д. Конрад--ось неповний перелік «володарів романтичного слова», які зваблювали юного мрійника в небезпечні, але такі загадкові прерії, екзотичні землі, незвідані ще моря. Імпонували і сильні, дужі, сміливі герої, які завжди перемагали і досягали мети,--допитливий хлопчина і собі мріяв стати таким, адже був від природи хоровитим, вразливим, тонкосльозим.\nА мама вечорами читала «Тараса Бульбу» М. Гоголя, дід Микола розповідав багато цікавого -- перед очима поставало минуле народу, його споконвічна боротьба за волю. Там, у степу під Компанії вкою, де зійдуться в бою брати Половці, його внутрішній світ наповнювався духом рідних просторів.\nУсе життя любив подорожувати. Був епіцентром письменницької команди, яка часто мандрувала Україною на автомашині. Тільки дорогу в нікуди не сприймало його серце, а вона з плином років наближалась і, нарешті, стала неминучою реальністю. О. Довженко, з яким доля теж жорстоко повелася, запише в щоденнику: «Нещасливий мій друг. Скільки й пам'ятаю я, весь час він мучився, страждав і фізично, і душевно. Все життя його було скорботне. Навіть писати перед смертю почав по руськи, очевидно, з огиди до обвинувачень у націоналізмі, з огиди до дурнів безперечних, злих гайдуків і кар'єристів. Чоловік талановитий, чесний, тонкий, ображений до краю життям...».\nНі, в нього не стріляли в підвалах НКВС, не відправляли етапом на Колиму чи Соловки. Може, то було б і не найгірше? Його переслідували все життя, послідовно, наполегливо витруювали живий дух художника, поета. Духовна смерть наставала значно раніше фізичної. Смерті таланту, даного Богом, зазнало багато українських митців. Його завзято критикували за новаторський роман «Майстер корабля», злісно цькували за «Чотири шаблі». У 1929 р. слідом за сфабрикованим процесом СВУ посунеться лавина репресій. Його теж могли «забрати». «Ідеологічно правильні» «Вершники» на якийсь час змінили його становище на краще. Ганебна, жорстока критика «Живої води» змусила писати «Київські оповідання» з фальшивим пафосом і оптимізмом.\nЮ. Яновський залишив нам багатожанрову спадщину: 70 новел, оповідань, чимало поезій, повість, чотири романи, сім п'єс (деякі успішно ставилися театрами), а ще кіносценарії, публіцистика. Не все, звісно, цікаве для нас, хоча далеко не все було художньо вартісним. Ранні новели, оповідання, «Байгород», «Майстер корабля», «Чотири шаблі», кілька розділів «Вершників» --оце, власне, і все, що встиг створити вільно Юрій Яновський. Але й це засвідчує величезні потужні можливості його таланту.\nДалі істинне обличчя митця, цього тонкого лірика, проникливого мислителя, уродженого інтелігента, витонченого романтика, вихованого на кращих традиціях світової класики, набрало виразу конвульсивної гримаси. Перетворити вільного письменника на красиву воскову ляльку, вставити їй штучне серце, яке забилося б відповідно до партійних вказівок,--чи не в цьому полягало «культурне будівництво» в пролетарській державі? А починалося все так обнадійливо.\nЮрія Яновського справедливо називають сміливим новатором в українській літературі XX ст. Він-- один із найяскравіших представників неоромантичної течії в ній. У царині як змісту, так і форми художніх творів ніколи не прагнув ходити чужими стежками, відкидав усталені схеми, банальності, трафарети.\nВже перші збірки новел Ю. Яновського «Мамутові бивні» (1925), «Кров землі» (1927) разом із творами М. Хвильового, Г. Косинки, В. Підмогильного та ін. потвердили відхід нової хвилі української літератури від народницько-просвітницьких традицій XIX, а почасти і початку XX ст. Поза сумнівом, на них позначився вплив футуризму й кіно стилістики нової музи, що вабила до себе і Яновського. Сюжетами новел «Мамутові бивні», «Історія попільниці», «Роман Ма», «Туз і перстень», «Кров землі» керує смілива авторська думка, хоч у цілому вони досить банальні й поширені на ті часи. Скажімо, героїка громадянської війни, любов більшовика до білогвардійської шпигунки і що з того вийшло. Динамічна зміна картин, зміщення різних часових площин, несподівані повороти, загадкові ситуації, екзотичні імена (Рубан, Ма, Матте), раптове втручання голосу автора в текст --усім цим письменник хоче здивувати читача, шокувати його уяву.\nРівночасно проблематика цих оповідань пов'язана із спробою молодого ще письменника осмислити, зрозуміти специфіку громадянської війни в Україні, звернути увагу на повстанську стихію, отаманство, партизанську вольницю. Його герой романтичний, він стоїть перед вибором, в якому перемагає революційний обов'язок. Він--сильна, вольова натура, яскрава особистість, ним насамперед керує революційна ідея. Особисте відступає на другий план. Цей мотив був провідним у тогочасній прозі. Але Юрій Яновський вже тут сміливо порушує проблему чистоти червоного прапора і робить те ненав'язливо.\nКоли Матте вирішує прив'язати шпигунку Ма (свою кохану) до крил вітряка, бійці, показуючи на понівечені тіла червоних розвідників, запитують його: «Хіба вони на це согласні?.. Сонце не хоче бачити таких діл». Зовсім не випадково наприкінці твору з'являється і така картина: оповідач сидить на могилі страченої Ма, поряд «сонце сідало великою раною» --та рана в душі автора, він підсвідомо сумує над долею маленької людини, дитини цього світу, яка так трагічно намагається виборсатися з життєвого виру.\nСеред ранніх творів Ю. Яновського треба звернути увагу на новелу «Поворот» (1927), надруковану вперше тільки 1967 р. Вона абсолютно випадає із загальної тональності його романтичної поетики, свідчить про постійні змістово-стилістичні пошуки митця. Це сюрреалістична новела, зіткана з марень, видив, снів простого солдата, який дуже стомився і змучився від війни, мріє повернутися додому, до плуга, до білобокої хати в садку. Єдине, що його єднає з іншими героями Ю. Яновського,--це бажання вивільнитися від натиску зовнішніх обставин і втілити свою заповітну мрію в життя.\nУ романтичному стилі написана повість «Байгород», яка створювалася 1927 р. в Одесі, «коли спогади юнацтва авторового підступили клубком до його горлянки. Авторові нашому здавалося тоді, що море витікає з берегів і широкою водою тече в степи, переламуючись, перегинаючись через обрій», -- так пояснено задум у «Коментарях до книжок...». А спогади ті були про реальні події -- жорстокі сутички вояків отамані Марусі Никифорової з червоноармійським загоном Полупанова в Єлизаветграді та перша юнацька любов майбутнього автора до Галі Москалець, що так нещасливо закінчилася.\nНад містом гуркочуть снаряди, свистять кулі, небезпека чигає за кожним рогом --на цьому тлі розцвітає романтичне кохання Кіхани (знову незвичне ім'я) до Лізи. «Злива почуттів», емоцій, вражень переважає в творі, загадкові ситуації (особливо довкола Лізиного чоловіка) наповнюють описи романтичною таємничістю, нестримний авторський голос проривається через ліричні відступи. Герої показані в хаосі почуттів, психологічних роздумів про себе і довколишні події. Здається, сюжетні колізії мало цікавлять письменника. В центрі мистецького зображення романтичний конфлікт між життєвим началом і війною, смертю, актуальна тогочасна колізія між любов'ю і революційним обов'язком.\nЯновський був далекий від вирішення якихось ідеологічних проблем, навіть не прагнув щось оспівати чи когось возвеличити, що хотіла бачити в «Байгороді» тогочасна критика. Насамперед упадає в око наскрізна ідея визволення індивідуальності, особистості, людини, живої, чутливої, вразливої та, можливо, не готової сприймати належним чином випробування долі, звільнитися від тягарів, накинутих із зовні, чужих для чистої душі. А саме такий Кіхана. В цьому образі чимало від автора, який був не лише його прообразом, а й натхненником всеперемагаючої ідеї торжества життя над смертю, любові над війною та розрухою. І хоч Кіхана загинув, любов, як найприродніше почуття, перемогла смерть, вона продовжує жити в пам'яті. Коли його знайшли, «...сходило сонце. З міста нісся великодній дзвін, тихий і нерівний». Автор над усе любить життя, яке описує, і своїх героїв, як «дітей, що вчилися ходити». «Гогой! Як весело йти вперед» --так оптимістично закінчується повість.\nРоман «Майстер корабля» (1928) з'явився о тій порі, коли багато українських письменників, слідом за М. Хвильовим, який відверто поставив питання «Камо грядеши?», «Україна чи Малоросія?», шукали відповіді на них. Яким шляхом розвиватиметься тепер українська нація і культура зокрема? Саме тоді з'являються романи В. Підмогильного «Місто», «Невеличка драма», М. Івченка «Робітні сили»,Є. Плужника «Недуга», В. Винниченка «Сонячна машина», М. Хвильового «Санаторійна зона», «Вальдшнепи», в яких провідне місце відводиться творчій інтелігенції, власне, еліті суспільства. Це абсолютно не збігалося із нав'язуваною більшовицькою ідеологією правлячою роллю робітничого класу як гегемона. В цьому ж ряду і роман «Майстер корабля» Юрія Яновського.\nУ його основі -- власний досвід перебування на Одеській кінофабриці в 1925--1927 рр. Можна також провести паралель між героями і реальними прототипами: То-Ма-Кі (Товариш Майстер Кіно)--сам Юрій Яновський, Сев -- режисер О. Довженко, Професор--художник, знавець старовини професор В. Кричевський, Директор -- Павло Нечеса (очолював кінофабрику), Тайах--відома балерина Іта Пензо, пізніше репресована, подобалася Довженкові та Яновському, Богдан -- актор Григорій Гричер, Місто -- портова Одеса, тодішній «Голлівуд на березі Чорного моря».\nРежисер Сев знімає фільм про матроса Богдана. Для зйомок будується вітрильник. Але це не бутафорна споруда-- на ньому плаватимуть учні морехідної школи. Тому майстри дуже стараються.\nКомпозиція досить вільна, роман ніби розбудовується на очах. Незвична форма оповіді --монолог-сповідь сімдесятилітнього То-Ма-Кі, який згадує свою далеку молодість, пов'язану з кіномистецтвом. Читач мандрує разом із героями з майбутнього в минуле. Таємничі, часом небезпечні пригоди змінюють одна одну. Дія відбувається то в Одесі, то в Італії, Румунії, навіть на острові Ява. Мариністичний колорит Міста, що з'явився в українській літературі чи не вперше в такому обсязі, змінюється екзотикою чужих країн. Екзотичні також імена героїв: Тайах, Сев, То-Ма-Кі, його сини Майкл і Генрі. Автор сміливо став в опозицію до літературних трафаретів. Усе це не сподобалося тогочасній критиці.\nМайстер на носі корабля --дерев'яна фігурка із профілем жінки, яка веде його вперед, оберігає від рифів. Що повинна взяти з собою в подальшу дорогу українська нація? Який багаж духовності, які морально-етичні вартості? Що буде оберігати її в майбутньому? Ці проблеми і порушуються в романі.\nТак сталося, що саме цей твір засвідчив апофеоз духовного зростання романтика Юрія Яновського. «Чотири шаблі» проклали місток до духовного згасання, самозречення заради... фізичного виживання.\nПісля з'яви 1935 р. роману в новелах «Вершники» письменник став досить відомим. Цей твір узагалі протягом довгого часу вважався вершинним здобутком митця. «В цій невеликій книжці закладено три роки роботи, три роки всіляких думок і самовідчувань, усяких життєвих умов»,-- читаємо в записниках автора. Що за цими словами?\n«Вершники» написані ідеологічно правильно, є в них і провідна роль більшовицької партії, і перемога червоного прапора, і оспівування «непорушного» союзу робітників і селян, героїзм комуністів. Роман був даниною своєму часові, але, на відміну від подібних творів, усе таки талановитою. Кажемо так завдяки кращим новелам: «Дитинство»,«Подвійне коло», «Шаланда в морі», які нагадують обережний рух корабля між рифами. Цей корабель пливе -- вони споріднені з народно-пісенною традицією, в них автор апелює до загальнолюдських цінностей. Він показує трагедію українського народу--розпад роду, родини заради якихось нових цінностей. Всі три новели зв'язані між собою цією болючою та актуальною проблемою.\nНовела «Подвійне коло» (коло інтересів класових і родинних) --класичний зразок художнього втілення болючих роздумів митця про непростий час в історії свого народу, коли брат убиває брата. Той «умовний» бій у степу під Компаніївкою символізує собою всю складну ситуацію в Україні під час громадянської війни. І хоча врешті-решт перемагає інтернаціональний загін Івана Половця, але емоційний акцент зовсім на іншому--автор не підтримує цю криваву різню, хоча вона і задля нового життя. Звернімося до тексту.\nМахновський загін Панаса б'ється з петлюрівцями, яких очолює брат Оверко. Куля Панаса «вибила Оверкові мозок на колесо, блискавка розколола хмару, слідом ударив грім» --символічна картина. І ось похорон. У його описі вирізняється така суттєва деталь: «По обличчю Панаса Половця бігли дощові краплі, збоку здавалося, що він слізно плаче коло готової могили. У всього загону текли дощові сльози, це була страшна річ, щоб отак плакав гірко цілий військовий загін, а дощ не вгавав». І наче не буде кінця і краю дощу, бо «залізна жорстокість» панувала над людьми. Чи ж вимиє дощ -- у слов'янській міфології символ очищення від усякої нечисті --цю грішну землю? Автор не може вважати закономірним, нормальним вирішення конфліктів, наведення ладу через братовбивство. Дощ на обличчі Панаса і всього загону--то його німий докір, бо вголос, відверто він уже не міг висловлювати своїх думок і виражати свої істинні почування. «...І думав я не тільки те, що написав у книжках», -- занотує Ю. Яновський у щоденнику. Передусім ці слова стосуються «Вершників».\nЩо це за твір у долі Яновського і в українській літературі 20--30-х рр.?\nЗа визначенням автора, найбільш «багатостраждальний» у його біографії. Він «дуже багато поклав туди роботи», «живої крові і нервів». Написаний у 1926--1929 рр. Окремі розділи з'являлися в періодиці, найчастіше «Рейд» (третя пісня), що виходив і окремим виданням. Уперше роман надруковано 1930 р., тоді ж опубліковано розділ у російській «Красной нови». Його прочитав Максим Горький і досить високо оцінив: якщо це написане молодим автором, то з нього «будет толк».\nПрацюючи головним редактором Одеської кінофабрики, Ю. Яновський познайомився і потоваришував із легендарним військовим діячем українського партизанського руху під час визвольних змагань 1917--1920 рр. Юрієм Тютюнником. Саме він розповів письменнику чимало цікавого з тих героїчних часів, із яскравими подробицями, деталями. Юрій Тютюнник теж мав героїчну біографію і міг стати прообразом котроїсь із дійових осіб майбутнього роману. Юрій Яновський серйозно вивчав також історичні факти, фольклорні джерела.\nПевно, треба було мати в серці багато мужності, щоб витримати всі звинувачення за цей по-справжньому щирий, чесний і правдивий твір, щоб насильно змінити свої ідейно-художні орієнтири, власне, відректися від свого «Я». «Чотири шаблі» стали останнім твором, у якому Яновський був ще самим собою.\nЗ молодечою пристрастю і сміливістю тут показано могутню стихію національно-визвольного руху в Україні у революційний час та його трагічні наслідки. Така тема в українській літературі була порушена Юрієм Яновському перше. Маємо і її оригінальне вирішення, на якому позначилося романтичне світовідчування молодого Яновського.\nБлиснеш шаблями, як сонце в хмарі» (взятий із збірки «Народные южнорусские песни» А. Метлинського) --своєрідна заявка письменника на поетизацію стихії народної боротьби і символ духовного піднесення цієї боротьби.\nТвір складається з семи розділів (пісень). Окремими новелами вони друкувалися в часописах і мали назви: «Козак Швачка», «Успенівська операція», «Рейд», «Загибель бригади», «Маршал Остюк», «Ми на золотому ручаї», «Китайська шахта» (або ще «Шахай умер»). Таким чином, Ю. Яновський «Чотирма шаблями» започаткував в українській літературі новий різновид роману -- роман у новелах (пізніше то будуть «Вершники», «Тронка» О. Гончара).\nЗемля лежить -- щасливий теплий край,\nНарод пробудився, його глибинне єство, серцевина свідомості виходить на поверхню. Прикметне, що, роман починається весіллям Шахая, ватажка партизанських загонів. Такий зачин символізує початок нового шляху, нового життя, початок, боротьби. «Груди їм розпирало чекання» -- красномовна метафора. Ось Шахай іде по осінньому ярмарку. Опис його романтизований, деталі «оживлені» метафорикою. Разом із подібними описами письменник вносить у твір національно-фольклорний колорит, так само як і тими піснями, що звучать на весіллі. Взагалі вся поетика роману, а надто перших чотирьох пісень, де показано стихію визвольної боротьби, близька до української народнопоетичної традиції. Експресія вираження настрою, почуттів домінує над зображенням. Це відчутно і в розкішних батальних сценах, подібних яким не було в тогочасній українській прозі: «Кулеметники розбіглися з тачанками на фланги, і Галат без шапки лаявся коло підводи з патронами, не сміючи підвести голос. Тільки ворожі гармати стукали далеко. Все робилося в такій страшній і нервовій тиші, що всім здавалося -- нічого на землі немає: ні міст, ні сіл, ні людських звичаїв, тільки вони самі зійшлися тут на герць, самі на ввесь світ--вони та їхній ворог...».\nПрагнучи увіковічнити в слові визвольний рух рідного народу, Ю. Яновський втілив його насамперед у героях «Чотирьох шабель». «Присвячую партизанам України» -- ці слова стоять біля автографа твору, однак не ввійшли в жодне його видання. Шахай, Остюк, Галат, Марченко--їх автор називає в пісенному зачині «чотири паростки міцного дуба» (тобто сини великого народу). Різні вони, але об'єднані спільною метою, певною мірою романтизовані, навіть ідеалізовані. Автор зумисне ставить їх у такі ситуації, в яких максимально виразились би їхня глибинна суть, відвага, геройство, сила. Шахай видається бригаді «надлюдською силою». Тяжко поранений Остюк продовжує героїчно битися і керувати кіннотниками. «Це сиділи на скелі орли» -- уже на початку роману говорить про них Яновський. Ми ще не бачимо їх у бою, але вже готові до сприймання їх як героїв, яким симпатизує митець.\nРіч у тім, що твір писався тоді, коли вже відгриміли бої, а національно-визвольні змагання зазнали поразки, багато колишніх вояків Армії Української Народної Республіки емігрували за кордон. А ті, що лишилися, змушені були змиритися зі своєю долею i долею своєї нації. Такою була об'єктивна реальність, і такою її зображує Ю. Яновський.\nІз мріями про краще майбутнє поринули в нестримну стихію боротьби за визволення Шахай, Остюк, Галат і Марченко, брати Виривайли. Не раз вони відчайдушне кидалися в бій із піснею «червоного прапора красна зоря обійде із нами далекі моря». Як згадує Г. Костюк, Юрій Янсвський у розмові з ним так пояснював ідейну спрямованість «Чотирьох шабель»: «...я пишу щось більше, ніж більшовицька партизанщина. Я пишу про великий стихійний вибух віками поневоленого народу. Більшовицька партизанщина лише частка його. А народ у своїй цілості має свою історію, свою культуру, свою поезію, звичаї. Не завжди це покривалося більшовицькою партизанщиною. Але й покривалося. Мій Галат, Санька Шворень і багато інших -- пролетарі, робітники. Але вони сини свого великого народу».\nЯк бачимо, наприкінці 20-х рр. Юрію Яновському поталанило яскравими романтичними фарбами передати стихію, дух визвольної боротьби українського народу, спробувати правдиво відтворити і пореволюційну дійсність. Придивімося уважно до останніх сторінок роману. «Комуністи, наперед! -- прошепотів Остюк. Зайшли до кліті. Кліть рушила. Вони повисли в чорній мряці. Вітер свистів внизу. На поясах у них блимали лампи. Друзі падали вглибину, наче вирушали із своєї планети в путь поміж вічних зір» (курсив -- Р. М.). Це символічна картина. В ній передбачення Яновським майбутнього України, котре, як бачимо зараз, справдилося.\nяновський письменник роман\n1. Яновський Ю. Твори: У 5 т.-- К., 1982--1983.\n2. Яновський Ю. Чотири шаблі: Романи. Оповідання.--К., 1990.\n3. Яновський Ю. Поворот // Оповідання. Романи. П'єси.-- К., 1984.\n4. Лист Ю. Яновського до М. Хвильового // Новини кіноекрану.-- 1989.-- № 6.\n5. Яновський Ю. Тоді дмухав трамонтан: (Із подорожніх нотаток письменника) // Україна.-- 1984.\n6. «І як нам мало треба...»: Листування з дружиною // Єлисавет.-- 1993.-- 14 жовтня.\n7. Лист у вічність: Спогади про Юрія Яновського.-- К., 1980.\n8. Жевченко-Яновська Т. Карби долі//Київ.-- 1985.-- № 3.\n9. Островський Г. Все, що залишилось... // Вітчизна.-- 1993.-- № 3--4.\n10. Плачиндо С. Юрій Яновський: Біографічний роман.-- К., 1986.\n11. Бабишкін О. Кіноспадщина Юрія Яновського.-- К., 1987.\n12. Костюк Г. Лицар культури нації; Маланюк Є.. Юрій Яновський // Єлисавет.-- 1992.-- 19 серпня.\n13. Панченко В. «...І думав я не тільки те, що написав у книжках»: (Перечитуючи молодого Юрія Яновського) // Магічний кристал.-- Кіровоград, 1995.\nреферат "Творчість Юрія Яновського" скачать\nЮрій Іванович Яновський. Життя та творчість\nБіографія українського письменника Ю.І. Яновського. Посада художнього редактора на Одеській кінофабриці. Діяльність редактора журналу "Українська література" і військового кореспондента. Останні роки життя. Роман "Вершники" та новела "Подвійне коло".\nпрезентация [2,2 M], добавлен 20.05.2013\nДругие документы, подобные "Творчість Юрія Яновського"


Кропивницький: комунальні служби наводять чистоту у місті | Новости\nКропивницький: комунальні служби наводять чистоту у місті\n12:13, 21 июня 2019 г.\nПрацівники комунального підприємства "Універсал 2005" на роботі від самого ранку п’ятниці, 21 червня. Сучасні підмітальні машини "Глобус" вже на вулицях обласного центру - прибирають побічне сміття в центрі міста та вичищають проїжджу частину вулиць Енергетиків і Степняка - Кравчинського. Інформує прес-служба міськради Кропивницького.\nСьогодні комунальники відновили операцію з ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ по вулицях Андріївській, Рівненській, Степана Разіна, прибирають засмічені території в Лісопарку та парку Перемоги.\nПо вулицях Глінки та Героїв України працює бригада дорожників підприємства - ліквідується ямковість дорожнього покриття. Установка ямкового ремонту - УЯР сьогодні працюватиме на проспекті Університетському, а грейдер - на вулиці Інженерній.\nВід самого ранк, поки немає пекучого сонця, фахівці КП «Благоустрій» вийшли поливали зелені насадження Кропивницького. В їхніх планах також покіс та вигрібання трави по вулицях Микитенка , Бобринецький шлях.\nВиконуватимуться сьогодні також зрихлення квітників на клумбах площ Богдана Хмельницького, Героїв Майдану, очищення доріжок від трави у сквері Кондакова - тут комунальникам активно допомагатиме студентська та учнівська молодь на громадських оплачуваних роботах.


ᐈ Книжка "Еволюція грошей. Фінансова історія світу" Ніл Ферґюсон купити в інтернет-магазині Vivat\nГоловнаКнижкиБізнес книгиКниги про історії успіхуЕволюція грошей. Фінансова історія світу\nКод товару: 725889\nАвтори Ніл Ферґюсон\nШотландський історик Ніл Фергюсон досліджує гроші, розповідаючи про еволюцію фінансів в історії людства. Гроші — це рушійна сила прогресу, але люди про них так мало знають. Фінансове невігластво шкодить не менше за природні катастрофи. У книжці висвітлено основні фінансові поняття та концепції, розтлумачено причини останньої потужної світової економічної кризи. Що таке гроші? Що роблять банки? Яка різниця між акціями та облігаціями? Навіщо купувати страхові поліси чи нерухомість? Що саме робить гедж-фонд? Це фінансова історія людства від її витоків у давній Месопотамії часів Хаммурапі до останніх потрясінь на так званій Планеті Фінансів.


Горбунову вручили почесний нагрудний знак та посвідчення заслуженого артиста України - Гламур - TCH.ua\nГорбунову вручили почесний нагрудний знак та посвідчення заслуженого артиста України (8 фото)\n15 січня 2016 13:41\nДля телеведучого нагорода була несподіванкою.\nЗірка каналу "1+1" Юрій Горбунов, який у грудні минулого року став заслуженим артистом України, отримав свою нагороду.\nНагрудний знак та посвідчення телеведучому та актору вручив перший заступник Міністра культури України Ігор Ліховий.\nПочесне звання улюбленець публіки отримав за вагомий внесок у розвиток вітчизняного телебачення та культури як один з найдосвідченіших телеведучих нашої країни.\nЗагалом трудовий стаж Горбунова нараховує вже 28 років.\nСтильного Юрія Горбунова відзначили номінацією "Герой світської хроніки"\nЗазначимо, Горбунов за свою кар'єру провів понад 20 різних шоу і програм, зіграв десятки яскравих персонажів у серіалах та кіно, а 2014 року знову вийшов на театральну сцену з антрепризою вистави Чехова "Два анекдоти на вечерю" і вже другий рік гастролює містами України й запрошує на вистави армійців. Кожну програму, яку вів Горбунов (а це, зокрема, "Я люблю Україну", "Пекарський турнір", "Голос країни", "Вгадай ящик"), він збагатив своєю майстерністю.\nЮрій Горбунов знайшов свого двійника на шоу "Маленькі гіганти"\nТри сезони телешоу "Танці з зірками" і "Танцюю для тебе" поставили абсолютний рекорд рейтингів –випуски дивилися понад 37% глядачів. І щоразу Юрій дивував різними талантами, щирістю, небайдужістю і почуттям гумору. Глядачі люблять і поважають Горбунова не тільки за роботу в телепроектах, а й за професійну акторську гру.\nНині, крім серіалу "Останній москаль", де він зіграв одну з головних ролей, Горбунов задіяний у новому серіалі "Хазяйка" в ролі професора екології (серіал скоро виходить на екрани) та в серіалі "Центральна лікарня".\nНагадаємо, навесні стартує новий сезон серіалу "Останній москаль", де Юрій Горбунов грає роль дядька Івана Петрука - дядька Москаля.\nВідео Юрію Горбунову присвоїли звання Заслуженого артиста України\nТСН. 19:30 14 січня 2016 20:16


Комунальний патруль / Автогонки у Луцькому дворі\n▶ Автогонки у Луцькому дворі\nчетвер, 08.05.14 15:39\nОсь уже кілька років поспіль мешканці будинку на вулиці Кравчука 34 опинилися заручниками у власному будинку. Бо під самісінькими під’їздами зручно розташувалася швидкісна траса. Добросусідське розміщення Варшавського ринку та торгового центру «Слон» аж ніяк не на користь людям. У пошуках автопарковки поблизу ринку покупці облюбовали двір. Через нашестя сторонніх автівок припаркуватися власникам квартир – зась. Водії незважають на розташовані знаки, які забороняють в’їзд в двір постороннім особам, крім тих які проживають у будинку на Кравчука 24.\nСкаржаться мешканці і на швидкісний рух під самісінькими дверима. Особливо двір перетворюється на трасу формула-1 щоранку, коли всі поспішають на роботу.\n«У нас не міжбудинкова територія. А зробили трасу: Кравчука – Соборності. Їздять ту машини день і ніч, углові квартири трясуться. У нас діти не можуть вийти на майданчик, треба дивтися що машин не було. Всі їдуть на великій швидкості», - скаржиться місцева активістка Раїса Остапчук.\nКореспонденту «Комунального патруля» довелося переконатися особисто, що правила дорожнього руху водіям того мікрорайону неписані. Автолюбителі наче не помічали знак з обох сторін, і об’їзджали ринок через двір. Через шалений рух у дворі люди бояться випускати дітей на вулицю. Так і кажуть, поки під дверима під’їзду авто когось не переїде – влада нічого не зробить.\n«Бідні люди» на дуже гарних машинах спішать на роботу, дітей якби могли б, то завозили прямісінько в клас. Всі просо летять!», - обурюється мешканець будинку Олександр Філюк.\nЗі слів мешканців, тут було б доцільно встановити обмеження руху – так званий «лежачий поліцейський», однак поки що звернення до міської влади результату не дало. Спробували зарадити біді самі – люди щоразу то бетонними плитами перекривали в’їзд у двір, то клали використані автомобільні шини. Однак, не бідні сусіди, яким вочевидь зручніше порушувати правила дорожнього руху, прибирали встановлений бордюр краном. А перегороду з автомобільних шин взагалі спалили. Підливає масла у вогонь і розміщення торгових контейнерів – так званих «слоненят». Власник контейнера, де торгують метало-пластиковими вікнами не соромиться розвантажувати свою продукцію прямісінько у дворі. Страшенний гамір, сміття та постійно заставлений двір – дуже надокучають людям. Терпець урвався, люди почали шукати спосіб ліквідувати незручності.\nВ управлінні ВДАІ нам пояснили, всьому біда – великий рівень та недостатня кількість паркувальних місць.\n«Там був проект реконструкції «Формули» (частина «Завокзального ринку» - авт.), з великою двоповерховою парковкою. Але його досі не зробили», пояснює виконувач обов'язків начальника сектора організації дорожнього руху Віктор Главічка.\nНа думку державтоінспекторів, проблему вирішить створення додаткових місць паркування. Адже ринок постійно розширюється, з’являються нові торгівельні точки, а от територія пор кувальних територій не збільшується. Через те змушені водії шукати зручне місце, аби полишити свій транспорт та розпочати шопінг.\nХай там що, але вирішення цієї проблеми в компетенції міської влади. Державтоінспекція правомочна лише проконсультувати та порадити, як зарадити проблемі. Тож далі буде…\nЖОДНОЇ РЕАКЦІЇ ВЛАДИ!ТАК ПРИСЛАЛИ ЛИСТ-ТОЧНІШЕ ВІДПИСАЛИСЯ.ЗАЛИШАЄТЬСЯ ЧЕКАТИ І МОЛИ БОГА,ЩОБ НЕ ЗАГИНУЛИ ЛЮДИ ПІД БУДИНКОМ.ПИТАННЯ:НАВІЩО ТАКА ВЛАДА НАМ В ЛУЦЬКУ-ЯКА НІЧОГО НЕ МОЖЕ ЗРОБИТИ?ХОЧ БИ ПРИЇХАЛИ-ПОДИВИЛИСЯ!АЛЕ ДЕ ТАМ ЇМ ДО НАС !ГНАТИ ВСІХ В ШИЮ З МІСЬКОЇ ВЛАДИ,СИДЯТЬ І ШТАНИ ПРОТИРАЮТЬ НА ГРОШІ ЛУЧАН!ПОЗОР!


Як коронавірус вплине на українську економіку – bit.ua\nЯк коронавірус вплине на українську економіку\nАвтор: Ілона Сологуб\n20 Березня 2020г. 16:35\nСьогодні у 157 країнах світу є хворі на коронавірус. Уряди запроваджують обмежувальні заходи – від повної зупинки виробництва, як у Чехії, до обмежень пересування для груп ризику, як у Нідерландах. Наскільки це вплине на світову (та українську) економіку, пояснює членкиня управлінської команди Київської школи економіки та генеральна директорка VoxUkraine Ілона Сологуб.\nОчікування на фондових ринках дуже негативні, що може бути наслідком паніки. Однак зрозуміло, що розраховувати на понад 3% зростання, яке прогнозували ще півроку тому, не варто.\nУхвалюючи «антивірусні» заходи, уряди зважають (або принаймні мають зважати) на такі чинники:\n1) спроможність системи охорони здоров’я впоратися зі значною кількістю хворих і забезпечити лікарів та медсестер спецодягом та обладнанням, щоб врятувати тяжкохворих;\n2) вплив на економіку карантинних обмежень (зокрема вплив таких обмежень на здатність економіки фінансувати систему охорони здоров’я).\nОчевидно, що ці чинники обернено залежні: що краща система охорони здоров’я в країні, то менш жорсткими можуть бути обмежувальні заходи. Також очевидно, що уряди мають пом’якшувати наслідки карантину, які для багатьох людей дорівнюють тимчасовій непрацездатності або навіть втраті роботи. Наприклад, пакет антикризових заходів, які планують запровадити в США, оцінюється в 1 трлн дол або 4,5% ВВП, у Польщі – 47 млрд євро (близько 9% ВВП) – це приблизно як держбюджет України на 2020 рік.\nУкраїна наразі звільнила ФОПів та самозайнятих від ЄСВ на два місяці, на певний час звільнила людей від штрафів і пені за прострочення податкових, комунальних платежів та платежів за кредитами. Проте якщо карантин триватиме, цього не вистачить. Потрібна буде масштабна підтримка людей, бізнесу (особливо малого) та банків. Питання: де взяти кошти? Продати облігації українського уряду іноземцям, як це було влітку-восени, поки не вийде (у часи криз приватні інвестори тікають з ринків, що розвиваються, до «безпечних гаваней» на кшталт держоблігації США), тому єдиним джерелом залишається Міжнародний валютний фонд, інші уряди і міжнародні організації (як ЄС або Світовий банк). Попередні перемовини про програму з МВФ в обсязі 5,5 млрд дол. уряд вів у грудні 2019 року. Вочевидь, обсяг кредитування потрібно буде збільшувати.\nЗараз програму остаточно не узгоджено через два законопроєкти – про неповернення банків колишнім власникам (так званий «антиколомойський» закон) та про ринок землі. Перший означає, що націоналізований Приватбанк та банки, виведені з ринку від 2015 року, неможливо повернути колишнім власникам (які у більшості випадків відповідальні за банкрутство цих банків). Другий закон запроваджує купівлю-продаж землі в Україні (з певними обмеженнями для іноземців та за кількістю землі, яку можна придбати «в одні руки»).\nОбидва закони необхідні для подальшого розвитку України. Перший – для сталого функціонування банківської системи. Другий – для припливу інвестицій у сільське господарство (адже криза невдовзі закінчиться й тоді можна буде очікувати зростання інвестицій).\nДехто просуває в суспільстві думку про привабливість дефолту, мовляв, у бюджеті на обслуговування держборгу закладено 141 млрд грн, тому давайте замість того, щоб платити кредиторам, інвестуємо ці гроші в економіку. Однак справа в тому, що ці кошти є лише на папері, оскільки бюджет – це заплановані доходи й видатки, а не фактичні. Якщо оголосити дефолт, у нас не буде не лише цих 141 млрд, але й взагалі незрозуміло, скільки буде надходжень до бюджету. Зараз Україні потрібна міжнародна підтримка, й дуже нерозумно було б за допомогою дефолту зруйнувати довіру інвесторів і на кілька років закрити можливості її отримання.\nСьогодні довіра Україні вкрай необхідна – можливо, навіть більше, ніж валюта. І не лише довіра інвесторів. Передусім необхідна довіра всередині суспільства, а також між владою та суспільством.\nДовіру всередині суспільства ми можемо і вміємо вибудовувати самі, як показали обидва Майдани та волонтерський рух останніх років. Час згадати ці навички й допомогти тим, хто поруч, наприклад, сусідам похилого віку. Підприємцям варто домовлятися зі своїми працівниками, клієнтами та між собою про взаємні поступки. Бо криза закінчиться, а довірчі взаємини залишаться. А після кризи довіру можна буде конвертувати в національну (чи навіть іноземну) валюту.\nТАКОЖ ЧИТАЙТЕ Опыт доктора из Китая в борьбе с COVID-19 (ВИДЕО)\n19 Березня 2020г. 19:15\nТАКОЖ ЧИТАЙТЕ Соціальна відповідальність, вакцина, благодійність. Перемоги дня у боротьбі з коронавірусом\n19 Березня 2020г. 18:40\nТАКОЖ ЧИТАЙТЕ Інструкція з виживання для батьків під час карантину\n19 Березня 2020г. 18:25


Термічні опіки, ножове поранення та ДТП: надзвичайні події першого дня весни у Запоріжжі – Новини Запоріжжя | Факти Запоріжжя\nТак у Запоріжжі, по вулиці Військоматна, 70-річна жінка отримала ножове поранення черевної порожнини. На місці працювала фельдшерська бригада.\nУ регіоні теж не обійшлось без подій. У Приморську по вулиці Гоголя сталася пожежа у приватному будинку. У вогні постраждала 42 – річна жінка, вона отримала термічний опік полум'ям спини. Однак від госпіталізації відмовилась.\nУ Вільнянську по вулиці Соборній, водій не впорався з керуванням, внаслідок чого авто перекинулось. Постраждалий з травмою грудної клітини, травмою лівої ключиці був госпіталізований до Вільнянської ЦРЛ.\nА у селі Новодніпровка Кам'янсько-Дніпровського району, стався наїзд легкового авто на пішохода. Внаслідок цього постраждав 50- річний чоловік, з закритим переломом лівої гомілки, травмою лівого колінного суглобу був госпіталізований до лікарні.\nШвидка Допомога Надзвичайні Події Запоріжжя\nЗ березня українці зможуть виїхати до Росії тільки за закордонними паспортами


Наталя Могилевська підкорила мережу у спокусливій білосніжній сукні-халаті - Радіо Максимум\nНаталя Могилевська підкорила мережу у спокусливій білосніжній сукні-халаті\nУкраїнська співачка Наталя Могилевська вміє прикувати до себе пильну увагу шанувальників не тільки музичними сюрпризами, але й сміливими нарядами та відвертими образами.\nТак, днями на своїй сторінці в Instagram Наталя Могилевська привітала підписників зі світлим святом Різдва. Зірка додала до теплих слів ніжне селфі. Шанувальники подякували артистці за привітання і побажали їй веселих свят. Але знайшлися і недоброзичливці, які залишили неприємні коментарі під знімком співачки.\nІ ще: Надя Дорофєєва показала зухвале фото у коротких шортах на байку\nТож у Наталії знайшлося, що сказати їм теж. Вона опублікувала спокусливий знімок у білосніжній сукні-халатику. Співачка сидить на білому кріслі на білому тлі і посміхається. Вона запевнила хейтерів, що іноді вони – двигун і мотиватор для публічних людей.\n"Хейтери – наші великі вчителі. Ми, люди – повна палітра. Ми здатні на все, і в нас є все. І заздрість, і хіть, і божественна любов, і милосердя. Дякую моїм хейтерам за спрямування уваги на розвиток і проходження уроків. Знаю, що в глибині душі ви відчуваєте зараз теж радість і розумієте, що все гра. Ми всі це розуміємо!" – звернулася Могилевська до авторів неприємних коментарів.\nЧитайте також: Настя Каменських похизувалася ідеальною фігурою у купальнику на спекотному фото


Готелі у м. Tourlos від ₴1 095/ніч - Search on KAYAK\nПорівняйте ціни на готелі Tourlos на сотнях сайтів відразу\nTourlos, Mykonos, Греція\nНайкращі готелі Tourlos\nГотелі Tourlos, які рекомендують найчастіше\nMaki's Place - Tourlos - Спальня\nParadision Hotel - Tourlos - Спальня\nPension Katerina Studios - Tourlos - Будівля\nRhenia Mykonos - Tourlos - Басейн\nBellevue Mykonos Hotel - Tourlos - Басейн\nVista Loca - Tourlos - Вигляд зовні\nAvra Mykonos - Tourlos - Басейн\nWith Inn - Tourlos\nVilla Oceania - Tourlos - Балкон\nTagoo Studios - Tourlos - Спальня\nYoga Guest House New Port Mykonos - Tourlos\nAdikri Villas & Studios - Tourlos - Вітальня\n₴0 – ₴549₴549 – ₴1 098₴1 098 – ₴1 647₴1 647 – ₴2 195від ₴2 195 за ніч\nСкільки може коштувати номер у готелі Tourlos?\nНайпопулярнішийTagoo Studios₴1 954 за ніч\n2-й за популярністюVilla Agia Sofia₴19 568 за ніч\nОптимальноPension Alexandra₴1 094 за ніч\n2-й за ціною/якістюPension Katerina Studios₴1 355 за ніч\nНайпопулярнішийAdikri Villas & Studios₴4 872 за ніч\n2-й за популярністюVista Loca₴4 925 за ніч\nОптимальноMaki's Place₴1 845 за ніч\n2-й за ціною/якістюVilla Oceania₴1 876 за ніч\nНайпопулярнішийBellevue Mykonos Hotel₴6 931 за ніч\n2-й за популярністюAlex Hotel₴8 338 за ніч\nОптимальноRhenia Mykonos₴3 700 за ніч\n2-й за ціною/якістюParadision Hotel₴4 013 за ніч\nКоли краще бронювати готель в Tourlos\nПоради, як знайти ідеальний готель в Tourlos за найкращою ціною\nЯкщо вас цікавить недороге житло в Tourlos, поїздку варто планувати на "низький" сезон. Найвигідніші місяці, коли ціни на готелі в Tourlos знижуються до мінімуму, — це жовтень і серпень.\nВартість готельного номера в Tourlos залежить від різних факторів, але якщо вас цікавить найбюджетніший день тижня, то зазвичай це четвер. неділя – це, навпаки, найдорожчий день.\nПоширені запитання про бронювання готелю в Tourlos\nЧи безпечно зупинятися в готелях за напрямком Tourlos під час пандемії коронавірусу (COVID-19)?\nЗагалом готелі не вважаються місцем підвищеного ризику за умови, що їхній персонал уживає належних санітарних заходів для профілактики коронавірусу (COVID-19). Тим не менше, ми рекомендуємо вам уточнити інформацію про такі заходи у готелях за напрямком Tourlos в органах місцевої влади.\nЯк знайти готель у центрі міста Tourlos?\nПісля того, як ви здійсните пошук готелів на KAYAK, ви можете уточнити свої вподобання щодо району і вибрати, наприклад, лише центральну частину міста Tourlos. Ви також можете задати запит на карті, щоб звузити область пошуку до центру міста Tourlos.\nДе зупинитися в Tourlos?\nНаша карта покаже точне місце розташування кожного готелю та допоможе вам вибрати чудовий номер в Tourlos.\nTourlos — готелі\nTourlos – пропозиції від готелів. Пошук готельних номерів у м. Tourlos. Знаходьте дешеві готелі міста Tourlos. KAYAK здійснює пошук на сотнях туристичних сайтів, щоб допомогти вам знайти бюджетні готелі і вигідно забронювати зручний номер.


Гумор - Вiшання собак\nОт заїжджаю я до братухи моциком надвечір якось. Й не у справі, а так просто. Мацоні парного з свіжеспеченою вертутою навернув... Ну, й моціоном вирішив по цьому торохнути, щоб бульбацію мене в межах норми втримать. Щоб не було, як в отій пісні. Ну, в отій, де про „нє сдержать больше пару”.\nАж тут і сутеніе вже. А в братушки, ну, прямо в двір не зайдеш... Подвір`я саме якраз, щоб цуценят на ньому мордою нашенською бити. Ні пика лиця не промаже, ні бідачці-псяюсі сховатись ніде. Собацюрка на собацюрці, штук аж зодванадцять малих гасають. І дзяв, і дзяв. А стара з буди й носа не каже. Ухайдокали і мамцю, оті сучі голодранці.\nАж тут і братуха виходить. Поздоровкались, кажу:\nТи видко, Яць, собачу ферму завів? Похвально, треба діда з бабою порадувати, що і в нашій сім`ї тепер свій фермер завівся. Собачий, правда. Кінолог оптом аж.\n-Що кіно я теперішнє геть не розумію, то, ти, Ваць, правду кажеш. Й навіщо таке знімать, що із дітьми не подивишся?\nТо правда, не любить він фільмів сучасних і, навіть, телевізор не дивиться. Лишень по радіо зрідка з Верховної Ради зрадіє і все. Йому достатньо. Аж по самі помідори душі вкриває.\nА братушка тим часом продовжує:\nА в дворі, то все Фаєрчині виплодоки. Ти, їх минулого разу не бачив, бо вони тоді ще в буді всі на кухвайці рябим кодлом промишляли. А тепер он вже й подвір`я під себе, поганці, захопили. Й хоч би одне цуця, хто забрати погодився. Корейців, звичайно, окрім.\nФаєрка чи Файка, то в нього так надвірню кунделицю звать. Тесть Яців, Петро ібн Пержан, постарався, чудило суцільно сиве. Супружницю свою піддражнювати, щоб. Якось влітку перекладав старий ібн Пержан грубу в своїй хаті. А бабця його на подай-тримаї поряд на попідчовговому ходу сновигала. Ну, й дочовгалася, що прийняла на нозю лист чавунний з груби. Ще й з усіма кружалами в обоймі на додачу. Як же заголосить вона тоді та й на весь куток зненацька раптом:\nОй, лишечко! Фаєрка пальнула, п`ята, як цицька!\nАж тут і Петро й собі обізвався:\nЯ й не знаю, Маріє, як воно тобі краще? Чи коли п`ята, як цицька, чи коли цицька, як п`ята?\nЩо правда, то правда. Хоч і трьох дівах вигодувала тітка Марія Пержаниця, а от чим же саме, якщо їх і аж геть та й не помітно? Отак потроху й поліруємо в селі макітри язиками.\nА кунделиця таки схожа на вогник мастю. Втрапив з іменем собачим ібн Пержан старий. І собацюрі, й собі потрафив.\n-Слухай-но, Ваць, - тим часом братушка озвався. А, давай-но одну диверсію з тобою зараз вчинемо.\n-Яку саме? - питаю.\n-В тебе – моцик з каляскою. В мене – озброєні вже своїми зубами хвостато-вухаті диверсанти в мішках і координати точки висадки десанту.\n-Тобто, Дуче Миколіні, він же й Дука Миколка?\n-Да, таки, це він, а не його батяня дядько Вовка.\n-Годиться, -кажу. Бензина в баках у обидва боки вистачить.\nА тим часом вже й геть стемніло і за очі взяло. Нас з Яцем, небо зоряне літнє, а його домашніх – мило з теле-ящика новітнє.\nА половили ми тих цуциків якнайтихішим способом. Тобто, спокійно й зовсім без всяких нервів. Не схарапудити вояків до місії щоб. Братушка ловив і саджав до мішка. Якого я й тримав. Особисто. За кількістю мішків, то диверсантів вийшло аж три групи. Позав`язували гузирі, щоб дочасно висадки не сталось, завантажилися в десантний корабель і їдемо.\nЩо значить правильно диверсійне угрупування підготувати. Всю дорогу й наступну висадку цуцики й не дзявкнули. Питаю братушку, що сидить ногами в калясці й бойовий дух в мішках контролює:\nТаки, де на самого Дуче наш десант з мішків звалиться?\n-Ага. Ти метрів за сто від його ліси в посадці стань. А світло ще від траси вимкни.\nВимкнув. Під`їхали. Став. Мовчки взяли ми мішечки, брат -два, а я -один, та й пішли тихцем до потрібної огорожі. В обраному Яцем місці, де закінчувався дучин город, на високу купу сухого бадилля, що гніздилася зсередини попід лісою, й було здійснено висадку десанту. Й з порожніми від диверсантів мішками, ніким не помічені, повернулися ми до мотоцикла. Завелися й довіз я братушку до його подвір`я.\nНу, що, -кажу, -спокійної ночі. Ліса в Дуче нова, ціленька. Кучно лягли псяюхи, до ранку точно нікуди не розбіжаться.\n-Й тобі. А Дуче тепер собак надовго вистачить.\n-Да, -кажу, -навішав ти йому та на нього їх, аж щедро. Прокинеться ранком, вийде надвір, а йому тут дюжина собачих ротів і заскандує дзявом про негайну постановку всього особового складу на повне довольствіє...\n-Так досі ж ще Свєтка моя іноді вночі за Лискою плаче. Майже рік пройшов.\n-Дурне воно таки, Дуче. Фашист. Хто ж корові вим`я вилами штрикає?\n-І не доведеш нічого. Прийшла тоді увечері Лиска з дірками і в крові з молоком, а з рота невеличка галузка з кавунячої гудини теліпається. А баштан на шляху череди всього один. Дучин... На ранок і дорізали.\n-Далі можеш не продовжувати. Був і я тоді з самого ранку поряд.\n-Отак і мстю по-маленькому. По-великому, нагоди ще не було. Але, земля, вона кругла...\n-І має форму чемайдана... Забий, ти, на того Дуче. Як доктор на дурика. Але не повертайся до нього спиною. Навіть при двох санітарах.\n-Не можу ще я забити. Свєтка слізьми своїми не дає. Та й собачат пристроїли. І не скривдить він їх, бо Оксана його, то і є для них хороші руки. Ну, давай, Вацю, бувай.\n- Будь здоров, і ти, Яцю. Правду говориш: Колька у своєї Оксани від серця далі будь-якого цуцика теліпається. А, нічого, живуть люди, -кажу.\nТут, ми ще й поручкалися на прощання і поїхав я додому.\nХоч, навіть і непоганий моціон перед сном мав, але засиналося довгенько. Але зовсім не бульбації від. Думки по голові з вуха до вуха туди-сюди геть розсновигалися. У одне вухо влетіти натямили, а, як з іншого вилітати та й не знайдуть. Аж Марина вже забурчала, що серед ночі спати без всякого пристойного приводу не даю. Так я тут і виправився аж не барячись. І поснули аж бігом потім. Добре, що меча гострого маю на всілякі вузли гордіїві. Чого й вам від серця бажаю.\n(Історії Малої Історії-2. Продовження бенкету, 2008)\nОпубліковано: 11.12.2009 13:30\nВасиль Калита [kalyta] Додано 11.12.2009 в 18:55 Рецензія: позитивна\nПросто вражає дотепність витівок наших людей! Витончено уміють навіть мститися! Що ж, з такими задатками ніде не пропадемо!\nЗнову, пане Юрію, порадували гарними історіями й підняли настрій!!!!


Олег Вишняков: Світовий рекорд Сікорського. Не бійтеся втілювати свої мрії - последние новости Украина - Блог о жизни | Обозреватель 29 декабря\nСвітовий рекорд Сікорського. Не бійтеся втілювати свої мрії\nДрузі! Саме у цей день понад 100 років тому відомий український авіаконструктор Ігор Сікорський встановив світовий рекорд! На літаку власної конструкції С-6 разом з двома пасажирами він досяг максимальної швидкості польоту — 111 км/год!\nЦей легендарний чоловік ще у студентські роки почав розроблювати авіатехніку. Першими були гвинтокрили. Єдине, чого не вистачало Сікорському, аби втілити мрію про залізні крила - потужний двигун. Аби знайти його, він їздив у Париж. Після візиту він не лише отримав нові знання щодо польотів, але і потрібний, мов повітря, "Анзані".\nТа перший його гвинтокрил, на жаль, у повітря так і не злетів. Сікорський довго працював, збудував новий.. але й він не злетів. Тоді він взявся за розробку аероплану. Справа була серйозною, для цього Ігор Іванович разом з другом по інституту побудував спеціальні ангари, взяв на роботу студентів та робітників. Результатом кропіткої праці стало створення літаків БіС-1 та БіС-2.\nРекордсмена С-6 Сікорський будував уже без допомоги товариша. Надзвичайно допомогли аеродинамічні досліди, завдяки яким авіаконструктор переробив місце пілота, шасі, бензобаки та радіатор. Це допомгло розвинути небувалу на той час швидкість!\nПізніше були й інші рекорди. Та головною місією своїх гвинтокрилів Ігор Сікорський вважав порятунок людей. Саме завдяки йому, своєчасну допомогу змогли отримати мільйони людей в усіх куточках світу. Існує навіть премія Сікорського, якою відзначають героїв-рятувальників.\nДо речі, у 2019 до 130-річчя авіаконструктора у Києві планують відкрити музей історії авіації. Розташовуватиметься він у колишньому будинку Сікорського.\nДрузі, не бійтеся втілювати свої мрії! Важка праця та жага до підкорення нових обріїв можуть змінити ваше життя назавжди.


Володимир Шаран: "Головне для нас – самовіддача та ігрова дисципліна". 28-03-2008 Премьер-лига - UA-футбол\nПочаток футбольної весни для ужгородського "Закарпаття" вдалим назвати важко\nВолодимир Шаран: "Головне для нас – самовіддача та ігрова дисципліна"\n28 марта 2008, пятница. 12:32\nПочаток футбольної весни для ужгородського "Закарпаття" вдалим назвати важко. З дванадцяти можливих очок команда до свого активу записала лише два. Тим не менше, попереду ще 8 ігор, в яких "Закарпаття" може здобути вкрай необхідні перемоги і втриматися у вищій лізі. Тож про оцінку старту другої половини чемпіонату, про новачків, які прийшли в команду, та інше - у розмові з головним тренером "Закарпаття" Володимиром Шараном.\n- Що скажете про початок весняного сезону для «Закарпаття»?.\n- Якщо проаналізувати всі три матчі, то на першу гру - в Донецьку - ми прилетіли досить пізно і не встигли відновитися після тривалого перельоту. Тому чекати від хлопців позитивного результату було важко, та й «Шахтар» зараз на підйомі. У другому поєдинку вдома проти столичного „Арсеналу” ми думали лише про перемогу. Але так вийшло, що з великої кількості гольових моментів ми жоден не зреалізували і завершили гру унічию. Для нас це був своєрідний психологічний удар. Тож після цього матчу сподівався, що в Одесі з «Чорноморцем» зможемо домогтися позитивного результату. Щоправда, єдине, з приводу чого ми хвилювалися, - це суддівство. Відомо, що суддівство у Харкові та Одесі не завжди об’єктивне до гостьових команд. Так воно і вийшло... Задоволений результатом домашнього поєдинку з „Дніпром”, очко з суперником такого рівня є великий позитив. Звичайно, є претензії до футболістів. У нас нема ще зіграності, хоча в команді багато досвідчених гравців, проте у нас кожні півроку проходить суттєва ротація, тому доволі важко добитися того, чого хоче тренер.\n- Чи зігралися уже новачки, які поповнили нашу команду у зимове міжсезоння?\n- З новачків задоволений грою Бабича, хоча і в нього у попередній грі з «Арсеналом» був стовідсотковий момент, нападник такого рівня повинен його реалізовувати, тим не менш не маю до нього претензій щодо роботи. Руслан Ярош багато пропустив, має мало ігрової практики, але видно, що з кожною грою він додає і виходить на пік своєї ігрової форми; албанець Края, як людина з іншої країни, проходить акліматизацію. Якщо по першій грі до нього не було претензій, то у другій, мабуть, це відчувалося. Андрій Пісний на зборах виглядав непогано, особливо в Угорщині, але тепер відчувається, що поки він не повністю влився у команду, десь загубився, але гадаю, в нього все буде гаразд. Іван Шопа ще виступає не на тому рівні, на який він здатен, тому й не потрапляє до основного складу. Ліщук відновлюється після травми, Чарлеса щойно заявили і він пропустив попередні ігри, тим не менш, покладаюся на нього, що він нам допоможе у майбутніх іграх. Непогано виглядає Руслан Платон, але йому слід забити один м’яч, щоб упіймати свою гру, адже в нього є моменти і він старається. Вважаю, що ми не прогадали, взявши Руслана в оренду, мабуть, в подальшому, швидше за все, будемо його викупляти з ФК «Харків».\nГолосов 1 Источник: Сайт вболівальників ФК "Закарпаття"


На обкладинці німецького Playboy вперше з’явиться модель-трансгендер | Громадське телебачення\n10 січня, 2018 19:06\n10 січня, 2018 19:14\nЖиття/На обкладинці німецького Playboy вперше з’явиться модель-трансгендер\nНа обкладинці німецької версії журналу Playboy вперше з’явиться модель-трансгендер — чоловік, який став жінкою.\nМодель Джуліана Фарфалла, якій 21 рік, буде зображена у журналі топлес. Головний редактор німецької версії Playboy Флоріан Бойтин сказав, що Фарфалла «є прекрасним прикладом того, наскільки важлива боротьба за право на самовизначення».\nДівчина народилася у південно-західному німецькому місті Брейсгау і розповіла, що з раннього дитиства вона відчувала себе у неправильному тілі. У 16 років Фарфалла хірургічно змінила собі стать на жіночу.\nМинулого року дівчина стала учасницею телевізійного шоу Next Top Model у Німеччині і сказала, що її досвід може стати прикладом для інших транссексуалів.\nA post shared by Giuliana Farfalla (@giuliana_farfalla) on Nov 14, 2017 at 6:34am PST\nШеф-редактор журналу додав, що Фарфалла на обкладинці журналу — це продовження традицій засновника Playboy Хью Хефнера, який «рішуче протистояв будь-якій формі нетерпимості та дискримінації».\nНагадаємо, що Хефнер помер у 91-річному віці 27 вересня у Каліфорнії. Хью Хефнера посмертно розмістили на обкладинці Playboy.\nДИВІТЬСЯ: Playboy перезняв свої обкладинки з моделями 1970-1980-х років.


Листопад 25, 2015434 Для початку слід зауважити, що суб’єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій формі під час продажу товарів через мережу Інтернет мають обов’язок...\nЛистопад 24, 2015497 Троє випивак не поділили жінки. В результаті один з них з проламаним черепом та потрощеними ребрами опинився в реанімації. До Тернопільського відділення поліції повідомлення...\nЛистопад 14, 2015477 20-річний мешканець обласного центру уночі намагався викрасти слабоалкогольні напої в одній з крамниць міста. Зловмисник зламав замок на дверях та проник до магазину. Однак винести...\nЛистопад 12, 2015529 Плату за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями вносять до місцевого бюджету за місцем реалізації. Порядок плати за ліцензію передбачено постановою Кабінету міністрів...\nЖовтень 31, 2015414 Протягом декількох місяців чортківські міліціонери спільно з співробітниками управління протидії злочинам у сфері економіки документували незаконну діяльність 37-річної жительки...


На сайті uabioconf.org у Розділі – Архів, розміщені матеріали міжнародної конференції "Енергія з біомаси 2017".\nенергетичним використанням біомаси;\nпитаннями законодавства, стратегії розвитку і фінансування біоенергетичних проектів;\nвиробництвом та використанням біогазу;\nможливостями вирощування сталої сировини для біопалив 2-го покоління.\nЗнайти потрібну інформацію Вам може допомогти Програма конференції.\nСподіваємось ви знайдете для себе корисну інформацію.\nДо зустрічі на наступній конференції "Енергія з біомаси 2018"!


На Прикарпатті змія вкусила чоловіка (Учора, 8 серпня, в Івано-Франківській області до Косівської центральної районної лікарні з діагнозом «укус змії» було госпіталізовано 32-річного жителя села Шепіт, повідомляє прес-служба Управління ДС)\n09.08.2013 11:39 195\nУчора, 8 серпня, в Івано-Франківській області до Косівської центральної районної лікарні з діагнозом «укус змії» було госпіталізовано 32-річного жителя села Шепіт, повідомляє прес-служба Управління ДСНС в області.\nЗмія вкусила чоловіка, коли той косив траву на власній присадибній ділянці. Як констатують медики, стан потерпілого середньої важкості.\nЗа оперативними даними Управління ДСНС в Івано-Франківській області, з початку літнього туристичного сезону внаслідок укусів зміями травмовано 17 осіб.\nУправління ДСНС застерігає громадян бути обережними під час відпочинку в лісі та перебування на відкритій території.\nпопередня новина Медалісти Всесвітніх ігор стали заслуженими майстрами спорту наступна новина Екс-мера Житомира, який заборгував НБУ 20 мільйонів, хочуть посадити в СІЗО


Протидія насильству у сім’ї на Громадському радіо\nПрограма для тих, хто потерпає від насильства у сім’ї чи є його свідком, для тих, хто потребує допомоги, зокрема, правової, і для тих, хто не байдужий, хто може допомогти.\nЧи можна протидіяти насильству у сім’ї? Чи знаємо ми що називати конфліктом, а що, власне, є насильством? Хто може надати допомогу? Що має робити держава? Якими є міжнародні стандарти захисту від домашнього насильства?\nДвічі на місяць по п’ятницях у програмі «Протидія насильсву у сім’ї» слухайте відповіді на ці та інші питання, поради експертів та приклади успішних справ адвокатів системи безоплатної допомоги.\nГості студії — адвокати, що надають безоплатну вторинну правову допомогу, психологи та соціальні працівники, правозахисники, громадські активісти та міжнародні експерти.\n31 жовтня 2016 - 11:49\nОксана (ім'я жінки змінене) дочекалась коханого з армії, і вони одружилися. У 2013-му жінка завагітніла. Але якраз в цей період у подружжя почалися конфлікти\n28 вересня 2016 - 12:58


Роботи з особистої колекції Террі Пратчетта представлять у британському музеї | ВСЛ\nГоловна/Новини/Роботи з особистої колекції Террі Пратчетта представлять у британському музеї/\nВже восени у музеї Солсбері (графство Уілтшир, Англія) відкриється виставка раніше невідомих світлин, малюнків та речей Террі Пратчетта, всесвітньовідомого письменника, автора фентезійного циклу творів про Дискосвіт. Виставка триватиме з 16 вересня по 13 січня 2018-го року.\nThe Bookseller, Террі Пратчетт, 2013. Фото - Salisbury Journal\nСеред експонатів виставки можна буде побачити фото автора, який відкриває поштовий офіс Східного Кнойля у 2006 році, груповий портрет понад 70 героїв із серії «Дискосвіт» та багато інших раніше неоприлюднених зображень. Окрім фото та авторських ілюстрацій Пратчетта, буде представлено і понад 40 оригінальних малюнків художника Пола Кідбі, який з 2002 року займався візуальним оформленням низки творів письменника. Також цікаво буде побачити такі унікальні речі, як-от лицарський меч Пратчетта.\nПортрет 70 персонажів «Дискосвіту», 2014. Ілюстрація Пол Кідбі\n«Вибір деяких з моїх улюблених ілюстрацій «Дискосвіту» для виставки справді захоплює, – каже художник Пол Кідбі. – Багато творів мистецтва – це особиста колекція Террі, яка раніше не була представлена публіці. Тому це справді честь – показати їх вперше разом із моїми роботами у музеї Солсбері, моєму рідному місті».\nРоб Уілкінз, який був помічником і керівником бізнесу Пратчетта, вважає, що письменник схвалив би таку виставку. «Террі насолоджувався спілкуванням зі своїми читачами. Ми не сумніваємося, що ця можливість відвідувачів повністю поринути в його життя і роботу, а також побачити деякі його речі, захопили б і розважили його», – каже Уілкінз.\n«Дивовижний Моріс та його вчені гризуни», 2002. Ілюстрація – Пол Кідбі\nКоли було оголошено про відкриття виставки, її куратор Річард Генрі помітив, що фани зі всього світу бронюють квитки на рейси, аби встигнути побачити унікальні експонати. «Реакція була неймовірною, і ми бачили у Twitter, як люди бронюють квитки з Америки та всього світу, щоб побачити виставку, – зауважив Генрі. – Деякі, здається, влаштовують цілі свята навколо персони Террі».\nНагадаємо, українською серія «Дискосвіт» побачить у «Видавництві Старого Лева». Перші дві книги – «Правда» та «Колір магії» можна буде знайти у книгарнях вже у вересні.


Цезарій Міжеєвсткий: Громадянське суспільство зводить часом під одним дахом організації-антагоністи: організації зоозахисників та об’єднання мисливців. Але спільного вони мають більше, ніж може здатися на перший погляд – Громадські ініціативи України\nvinmonp 09.05.2019 13.06.2019 0\nWRZOS, громадські ініативи України, Цезарій Міжеєвсткий\nЗавершальне інтерв’ю з серії розмов з лідерами польських та німецьких об’єднань неурядових організацій. На завершення особлива федерація польських НУО. Ця федерація об’єднує інші федерації неурядових організацій, тож можна сказати що це федерація другого рівня. А ще це одна з найстаріших польських федерацій та найбільш авторитетних. Ця федерація має дуже чутку спрямованість. Належати до неї можуть федерації польських НУО, що займаються соціальною роботою. Називається ця федерація WRZOS, що розшифровується як об’єднання федерацій неурядових організацій соціального спрямування, а розповідає про її роботу, Голова Правління Цезарій Міжеєвсткий.\nГоловною метою створення WRZOS була необхідність створення простору для обміну інформацією та досвідом між неурядовими організаціями, що діють у сфері соціальної політики в Польщі, а також владою та бізнесом.\nЯк неформальна структура WRZOS, була створена на конференції в Яхранці 28 лютого 1997 року в рамках проекту “Створення та зміцнення об’єднань соціальних організацій у Польщі” за підтримки PHARE. Формалізація діяльності, тобто створення конфедерації регіональних федерацій WRZOS, відбулося 27 листопада 1999 року у Вроцлаві. А реєстрація припадає на березень 2000 року.\nWRZOS, як об’єднання регіональних федерацій НУО, надає своїм організаціям-членам багаторівневу підтримку, необхідну для розвитку регіональних і місцевих профспілкових структур, а також забезпечує обмін досвідом між партнерами, що дозволяє краще використовувати потенціал неурядового сектора Польщі.\nІніціативи WRZOS спрямовані на подолання несприятливих тенденцій у сфері формування та реалізації соціальної політики держави, що охоплює найбільш соціально незахищених осіб. Метою такої діяльності є досягнення соціально прийнятного бачення розвитку і, як наслідок, довгострокової соціально відповідальної політики держави, яка підтримує розвиток окремих осіб, груп і організацій.\nЗагальні цінності WRZOS: Незалежність, Толерантність, Прозорість, Чесність, Відкритість до Співпраці.\nЦезарій Міжеєвсткий, Голова Правління федерації WRZOS.\nКонцепція нашої федерація з’явилася на основі досвіду Німецьких об’єднань НУО. Наші засновники свого часу досить тісно співпрацювали з федерацією Паритет – об’єднання соціально-орієнтованих НУО Німеччини. Наша конструкція виглядає наступним чином: ми не об’єднуємо самих організацій, а вже об’єднуємо об’єднання неурядових організацій – або регіональні, або часом і національні (всепольські). Можна сказати, що ми федерація другого рівня. Звичайно, найчастіше це організації регіональні – тобто ті, які об’єднують НУО окремого регіону. Але також маємо національні федерації певного спрямування. Так маємо в складі всепольську федерацію банків продовольства. В певний момент ця федерація вирішила, що потребує підтримки, допомоги та репрезентації їхніх інтересів, тож стала нашим членом. В цілому можна сказати, що це був рух організацій, які об’єднувалися на регіональному рівні, а потім відчували потребу у створенні таких конфедерацій чи федерацій другого рівня, щоб мати репрезентанта своїх інтересів. Важливо мати такого репрезентанта, оскільки часто громадським організаціям доводиться контактувати з місцевим самоврядуванням чи різними держустановами, і добре було б для всіх НУО, щоб ці державні установи та органи місцевого самоврядування хоч якось узгоджували свою діяльність з потребами громадських організацій. Іще одне завдання, яке виконують федерації федерацій полягає в підтримці регіональних об’єднань НУО в їх діяльності (правова допомога, консультування, навчання тощо).\nЩе можна сказати, що WRZOS – це об’єднання федерацій неурядових організацій соціального спрямування. Це абревіатура, яка повністю відображає нашу діяльність. Тут треба було б відзначити, що згідно даних статики близько 60% польських організацій надають різного роду соціальні послуги. Ще не маємо в Польщі якоїсь дефініції, яка б позначала організацію, спрямовану суто на соціальні послуги, але можна сказати, що це об’єднання, які підтримують осіб з інвалідністю, працюють у сфері охорони здоров’я, а також у сфері культури, розвитку туризму, або розвитку спорту та фізичної культури. Тобто досить широке коло організацій. Згідно даних статистики ці організації надають свої послуги для 12 мільйонів поляків. Звичайно, найбільшою групою є спортивні організації – футбольні, баскетбольні асоціації.\nОдну організацію не чутно.\nТретій сектор – це люди і організації, які часом мають дуже різні інтереси. Маємо одночасно НУО захисників тварин та НУО, що об’єднує мисливців. І можна сказати, що є така мрія мати репрезентанта всього сектору, але з іншого боку це не до кінця можливо. Зокрема через такі протилежності в напрямках діяльності самих НУО. І це досить природно, що різні НУО мають різні інтереси – тому і ця мрія є такою собі утопією.\nКолись я мав можливість брати участь в консультаціях, які проводив польський уряд щодо стратегії підтримки громадянського суспільства – тоді я працював ще в державній структурі. В ході проведення консультацій ми отримали пропозиції різних окремих громадських організацій, які займалися своїми окремими проблемами. Найбільше пропозицій надійшло від організацій, що об’єднують батьків, які мають дітей з інвалідністю, що не було для нас дивним, бо в Польщі такі організації дуже активні. Коли ми зібрали всі пропозиції від НУО і побачили, що найбільше їх від цієї групи організацій, то це був для нас певний виклик. Адже, якщо подивитись на весь третій сектор Польщі, потреби організацій, що об’єднують дітей з інвалідністю – це лише один з дуже багатьох напрямків діяльності організацій, а є дуже багато інших напрямків. Проте, як нам зберегти баланс інтересів різних НУО, враховуючи, що одна з груп своєю активністю може отримати більше уваги, ніж інші.\nБаланс думок і організацій всередині федерації НУО.\nДуже важливою частиною роботи федерації є комунікації та творення спільного бачення чи спільного рішення. Не йдеться про те, щоб сказати, що це важливо, а про те, щоб кожну потребу врахувати в ширшому контексті. І в цьому є, мабуть, головний виклик для таких об’єднань НУО. Бо врахувати ці потреби чи інтереси дуже непросто, я б сказав, що це найважча у світі робота. Щоб усі відчули, що вони є співавторами певної діяльності,водночас що федерація відстоює не лише їх інтерес, а й ширший інтерес різних НУО з різними цілями.\nЯк цього досягнути? Ми робили різні дослідження – питали організації про їх проблеми, інтереси, потреби. І намагалися цю інформацію вкладати в якийсь спільний документ. Коли є один великий документ з відповідями багатьох, то можна побачити, що багато потреб та інтересів є спільними для різних організацій.\nЯкі напрямки для федерації будуть пріоритетними, залежить від самих організацій.\nМаємо всередині федерації WRZOS групу організацій, які займаються людьми старшого віку. Лідером в цій групі є федерація організацій вармірсько-мазурських НУО, і вона навколо себе об’єднує різні організації. І, наприклад, їм вдалось написати і виграти проект, який стосується створення консультативних рад, які складаються з людей поважного віку. Навколо цієї діяльності їм вдається залучити досить багато різних організацій. Загалом зараз у Польщі це така досить популярна тема. Як це працює? Членами нашої федерації є різні регіональні організації. Група, яка займається старшими людьми, звертається до регіональної федерації з Вроцлава і питає, чи є у них в федерації організації, які займаються проблемами активізації чи залучення старших людей. І, звичайно, такі організації є, тож ця група залучає їх до якоїсь діяльності.\nА загалом такі міні-групи в нас формуються не стільки по якихось усталених напрямках, а більше як відповідь на проблему. Тобто з’являється якась проблема, і тоді навколо неї організовуються різні об’єднання.\nЯк федерація змінилась за час діяльності?\nДіє наша федерація більш як 10 років. За цей час деякі членські федерації зникли, а деякі увійшли. Зараз WRZOS об’єднує більше 900 організацій, які входять в регіональні федерації, і вже ті регіональні є безпосередніми членами нашої федерації. Комунікація з організаціями, як правило, побудована за посередництва регіональних федерацій. Комунікація є дуже важливою частиною нашої роботи. В нас для цих цілей є окремий працівник, а також маємо в правлінні людей, які відповідають за певні напрямки, зокрема і за комунікацію з членськими організаціями, і цю роботу члени Правління виконують на волонтерських засадах. Я, наприклад, комунікую з організаціями, що займаються соціальним підприємництвом – це близько 200 організацій.\nВиступ від імені багатьох організацій.\nДосить багато локальних громадських організацій в Польщі займаються виключно своїми проблемами і не бачать потреби підтримувати якусь ініціативу інших організацій через висловлення своєї підтримки певній пропозиції. До прикладу, якийсь час тому я мав таке завдання в нашій федерації – представити інтереси польського третього сектору в слуханнях (дебатах) на тему Діалогу для соціальної Європи. Тобто є такі слухання, де обговорюються різні потреби, потім Європейська Комісія оголошує різні конкурси. І, виявляється, що на цих слуханнях Польщі загалом не існує, бо ніхто не представляє інтересів польських неурядових організацій. Ідея полягала в тому, щоб підготувати платформу, зібрати різні думки, зібрати підписи від організацій і показати, що ми є силою. Але виявилося досить складно переконати локальні організації в Польщі, що такі слухання в єврокомісії будуть мати значення для їх маленького містечка. Ми зі своєї сторони намагалися показати, що наша спільна позиція там в Брюсселі щодо соціального замовлення може пізніше дуже легко перенестися, наприклад, в це маленьке містечко, коли буде оголошуватися конкурс на соціальне замовлення. Нашим завданням ми також бачимо «пробудження» активності організацій на етапі таких слухань – коли якийсь із напрямків тільки обговорюється, а не тоді, коли вже прийнятий закон і залишається тільки протестувати. Зараз маємо 2018 рік, а з 2021 буде нова програма Європейського союзу щодо підтримки соціального підприємництва. І хоч 2021 рік ще далеко, але слухання йдуть вже зараз. Тому якщо ми зараз не приготуємо щодо цієї теми своїх пропозицій, то за 1,5 роки це буде вже пізно і неможливо вплинути хоч якимось чином. Звісно, локальні організації не мають такого ширшого погляду на ситуацію, а отже наша роль як федерації полягає також у тому, щоб спонукати організації в правильний час зголошувати свої потреби чи ідеї, писати пропозиції.\nПрактична боротьба за права організацій.\nЗараз маємо дуже активну дискусію з польським урядом щодо опікунських послуг, які надають Польські НУО. Справа така, що уряд прийняв постанову підтримати осіб, які старші 75 років такими опікунськими послугами. Добра ідея – чи не так? Але є тут маленька проблема. В цій постанові написано, що кошти на надання таких опікунських послуг отримають лише ті громади, які нікому не делегують цю роботу, а виконують її самі. Тут така передісторія, що виникла трохи проблема з цим делегуванням – оскільки це право передається через тендери, то дуже сильно впала якість послуг, зокрема через «синдром» найнижчої ціни. Найбільше цим «грішили» приватні фірми. Але в цьому випадку, борючись з таким безвідповідальним бізнесом, урядовці викинули з цього процесу також і НУО. І ми боролися з цим рішенням, в результаті чого вдалося вибороти право для НУО приймати участь в наданні опікунських послуг в програмі 75+ у наступному році.\nНовий договір про туристичні послуги. Уряд мав плани досить детально прописати директиви Європейської Комісії щодо надання туристичних послуг. Ці директиви стосувалися в першу чергу комерційних організацій. В них йшлося про забезпечення прав туриста та відповідальність організацій, які надають туристичні послуги (відповідальність за надання транспорту – наприклад, щоб літак прилетів по туристів, або страхування). Але під час боротьби з турагенціями, які залишають людей десь на курортах Єгипту без зворотнього квитка, під удар попали некомерційні організації, які здійснюють свою діяльність не з метою отримати прибуток, а проводять екскурсії по регіону чи по цікавих місцях Польщі. Або скаутські організації, які досить часто для дітей організовують такі екскурсії. Зрештою уряд прийняв якісь зміни, оскільки це була директива єврокомісії, але зараз шукає разом з організаціями вихід, як можна мінімізувати негативний вплив на НУО.\nІ це такі приклади, коли ми, як федерація, побачили проблему і “будимо” організації, або навпаки отримуємо дзвінок від організацій. Таким чином ми можемо побачити більше, ніж якщо б пробували щось відслідкувати самостійно.\nЛюди творять структури, а не навпаки.\nВажливими є 2 речі: особисті взаємовідносини та комунікація. Нічого не вдасться зробити, якщо є забагато формальностей. Якщо багато часу присвячувати Статутові і різним процедурам, але при цьому люди не розмовляють між собою і не поважають один одного, не мають жодних комунікацій між собою, то це не запрацює.\nБув колись такий час, коли в Польщі був великий європейський проект, спрямований на творення федерацій. І, звичайно, їх там трохи понастворювали. Але пройшло кілька років, і їх вже немає. Якщо такий підхід до створення федерації – проектний, то це навряд чи допоможе створити федерацію. Зібратися одного разу – це невелика проблема. Це як у шлюбі: одруження саме по собі – це не дуже складно, але втримати потім ці стосунки значно складніше. Якщо немає стосунків між людьми, довіри, поваги, бажання спілкуватися – подзвонити і спитати: як справи, що нового? … то навряд чи така федерація буде успішною.\nІ другою важливою умовою є постійна комунікація з членами федерації. Потрібно постійно, різними способами нагадувати про себе – листами, бюлетенями, зустрічами, конференціями. Банальна таємниця, але без цього нічого не вийде.


14.05.2021 19:43 Джерело: TeNews\nУкраїна прийняла більше стандартів НАТО, ніж 10 країн Альянсу, - експерт\nПрацівників Петриківського геріатричного пансіонату отримали другу дозу вакцини Pfizer. Зокрема повторене щеплення зробили 24 особам. Про це пише Суспільне.\nЗа словами регіональної координаторки вакцинації Марія Павельєвої, для щеплення другою дозою на Тернопільщині є 1700 доз Pfizer. Загалом за вчора в області від COVID-19 щепили 896 осіб, з них 228 людей – отримали щеплення другою дозою.


На Львівщині триває обласний фестиваль «Гомін Лемківщини» (ФОТО) - 032.ua\nНа Львівщині триває обласний фестиваль «Гомін Лемківщини» (ФОТО)\nВідкриття фестивалю відбулося, вчора, 29 серпня, у селі Зимна Вода, що поблизу Львова.\nЯк повідомили 032.ua. у прес-службі Львівської обласної ради, захід розпочався спільною молитвою, підняттям Державного Прапора України та прапора «Лемківщини», а також урочистим запаленням Ватри.\nУ неділю, 30 серпня, організатори обіцяють не менш цікаву програму\nПісля урочистого відкриття розпочалася концертна програма за участю виконавців та колективів із Львівщини, Івано-Франківщини та Тернопільщини.\nОкрім того, у програмі Фестивалю – майстер-класи з лозоплетіння, виготовлення ляльок-мотанок та інші мистецькі та спортивні заходи.\nУ неділю, 30 серпня, організатори обіцяють не менш цікаву програму.\nМісце проведення: стадіон на території смт.Зимна Вода.\nЯк доїхати? Транспорт: маршрутні таксі №138 (з Дж.Вашингтона), №140 (з Привокзальної), 156 (з Підзамче), 184а (з Топольної), №287 (із Сихова). Усі, за винятком, маршруту №138 та №140 (вийти за кільцем і пройтись 500 м. пішки) їдуть територією смт.Зимна Вода.\nСкільки коштує? Вхід на фестиваль безкоштовний.\n13:00 – Продовження концертної програми.\nЛокації. На території фестивалю діятиме наметове містечко. Кожен бажаючий може взяти із собою намет і переночувати на території фестивалю.\nДетальніше про те, як проходив перший день обласного фестивалю «Гомін Лемківщини» дивіться у фоторепортажі.\nджерело фото: прес-служба ЛОДА, ЛОР та Головного управління ДСНС України у Львівській області\nЛьвів новини 032_ua обласний_фестиваль_Голос_Лемківщини


СБУ вилучила комплекс для телефонного прослуховування (ФОТО) | БукІнфо\nСБУ вилучила комплекс для телефонного прослуховування (ФОТО)\n20 липня 15:27\nАЛЛО, ВАС СЛУХАЮТЬ /\nУ Києві Служба безпеки України вилучила комплекс обладнання для незаконного прослуховування. Про це повідомив глава спецслужби Василь Грицак під час наради президента України з представниками силових відомств Дніпропетровської області, передає прес-центр СБУ.\nЗа його словами, комплекс для зняття даних по каналах мобільного зв'язку був виявлений в результаті реалізації оперативної інформації спільно з Генпрокуратурою.\n"Комплекс здатний одночасно прослуховувати 128 абонентів, коштує від 200 тис. доларів і поміщається в звичайну валізу, - розповів Грицак. - А потім ми дивуємося, коли чиїсь розмови з'являються в Інтернеті".\nЗа інформацією СБУ, дане обладнання було без оформлення офіційної документації незаконно виготовлено на одному з українських підприємств, яке має відповідні ліцензії. Під час спільної спецоперації обладнання було вилучено та направлено на експертизу.\nПроводяться оперативно-слідчі дії для встановлення замовників комплексу.


Найкраща студентка одного з коледжів на Тернопільщині отримала нагороду від компанії «Агропродсервіс» (відео) – Терен\nНайкраща студентка одного з коледжів на Тернопільщині отримала нагороду від компанії «Агропродсервіс» (відео)\n«Агропродсервіс», «Студент року», Бережанський агротехнічний коледж, Відео, Іван Чайківський, премія, сова, Терен, Тернопільщина\nЛис 25, 2017, 20:48\nНайталановитіших викладачів та студентів Бережанського агротехнічного коледжу нагородили престижною премією проекту «Сова-2017». Серед номінацій визначили «Викладача року», «Куратора року», «Відкрите заняття року» та «Студента року».\nСтудент Бережанського агротехнічного коледжу, член студентської організації Олег Куций:\n– Проект залучає багато представників з різних регіонів України. Студентські гуртки залучать до проведення дійства. Це можливість зблизитись з викладачами.\nТитул «Студент року» отримала студентка факультету економіки та прикладної екології Наталія Лехняк. Дівчина мріє працювати економістом, а також поєднувати роботу із улюбленими заняттями – вокалом і танцями.\nПереможниця у номінації «Студент року» Наталія Лехняк:\n– Кожного дня ми готувались до вручення премії «Сова». Вчили танці, пісні. Це відповідальний день. Мені допомогли викладачі коледжу. Це педагоги, талантам яких немає меж. Вони і допомогли мені здобути титул «Студент року».\nНайкраща студентка коледжу отримала грошову нагороду від компанії «Агропродсервіс». Як зазначив генеральний директор Іван Чайківський, в компанії готові інвестувати в таких ініціавтивних студентів.\nГенеральний директор компанії «Агропродсервіс» Іван Чайківський:\n– Студент повинен мати бажання досягти задуманого і горіти цим. Щоб чогось досягти, треба випромінювати світло. Помітно, що переможниця номінації прагне досягнень і працює над цим. Дівчина активно бере участь у заходах коледжу. Тому вона і заслужила перемогу в номінації «Студент року».\nВручила нагороду «Студент року» переможниця номінації у 2015 році Любов Зайчук. Сьогодні дівчина навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України. Свою перемогу в конкурсі студентка називає важливим етапом здобуття нового досвіду.\nВласниця титулу «Студент року» у премії «Сова-2015» Любов Зайчук:\n– Це було незвично отримувати нагороду. Такий позитивний спогад студентського життя. Пам’ятаю, що протягом року приймала участь в багатьох конкурсах і в активному житті коледжу.\nУрочисту частину проекту продовжували концертною програмою, під час якої конкурсанти продемострували гостям свої таланти.


Одеський зерновий термінал (ОЗТ)\nОберіть культуруПшениця 2 клас Пшениця 3 клас Пшениця Кукурудза\nЦіна на Одесский зерновой терминал (ОЗТ) в гривнах\nЦіна на Одесский зерновой терминал (ОЗТ) в доларах\nАдреса: Хлебная Гавань, 4, м. Одеса, Одеський р-н., Одеська обл.\nОдеський портовий елеватор введений в експлуатацію в 1962 році. За роки своєї діяльності підприємство стало одним з найбільших комплексів на чорноморському узбережжі України з перевалки зерна.\nОдеський зерновий термінал включає в себе комбінат хлібопродуктів, введений в експлуатацію в 1844, і портовий елеватор. Елеваторний комплекс надає послуги з приймання, зберігання і відвантаження зерна на судна як в експортному варіанті, так і в імпортному варіанті.\n- обробку вагонів на станції Одеса-порт;\n- приймання вагонів на власні під'їзні шляхи;\n- приймання зернових вантажів з автомобільного транспорту\n- 80 авто на добу;\n- визначення якості зернових за допомогою експрес-аналізу;\n-разгрузку вагонів-зерновозів з 100% перевантаження вантажів на тензометричних вагах - 100 вагонів на добу;\n- відвантаження зернових вантажів на судна з 100% навантаженням;\n- відвантаження зернових вантажів в морські контейнери. Спільна робоча зерновий обсяг філії «Одеський зерновий термінал» становить 97,5 тис. Тонн, в тому числі елеваторна - 67,5 тис. Тонн, складська - 30 тис. Тонн.\nОсновні культури зберігання: пшениця, кукурудза, ячмінь, рапс, соняшник. Переробні потужності млинзавод філії складають 102,2 тис. Тонн борошна в рік, добова продуктивність - 335 тонн.\nПотужності філії з приймання / відвантаження зерна:\n- прийом з залізничного транспорту - 7000 т / добу;\n- прийом з автомобільного транспорту - 2000 т / добу;\n- прийом з водного транспорту - 5000 т / добу;\n- відвантаження на водний транспорт - 7000 т / добу;\n- відвантаження на залізничний транспорт - 7000 т / добу;\n- відвантаження на автотранспорт - 3000 т / добу.\nДипломом «Еталон якості - 2006 року», нагороджений грамотою Міжнародної спеціалізованої виставки - конференції «Україна зернова - 2007» за постійне вдосконалення і модернізацію технології перевалки нових видів дрібно-насіннєвих зернових культур, освоєння контейнерної перевалки і впровадження експериментальних авторазгрузчіков, а також є лауреатом національного конкурсу «Вища проба».\nТак, за словами П. Муравського, в минулому МР корпорація заготовила 2,7 млн. Тонн зерна, з яких «відвантажено на воду» 2 млн. Тонн, головним чином в рамках контракту уряду України і Китайської Народної Республіки. Також у звітному періоді Державна зернова корпорація вклала значні кошти - 120 млн грн. - в розвиток технічної бази своїх філій. Гроші направлялися на модернізацію технологічного обладнання елеваторів, ремонт під'їзних ж / д шляхів; були закуплені 10 автомобільних ваг підвищеної вантажопідйомності (до 100 тонн), велика кількість сучасного лабораторного обладнання, пробовідбірників, сепараторів для очищення зерна і ін. На наступний рік тільки на розвиток технічної бази ОЗТ заплановано 56 млн. грн. капітальних інвестицій. Головне завдання в цьому напрямку - придбання і монтаж обладнання для одночасної навантаження зерна на морські судна з берегового елеватора, ж / д вагонів і автомашин. Йдеться про монтаж потокової лінії, потужністю 1200 тонн на годину, розповів П. Муравський.\nЗа останній рік фінансовий результат діяльності ОЗТ змінився кардинальним чином - з «мінуса» в 9 млн. Грн. колектив вийшов на річну балансовий прибуток в розмірі 23 млн. грн. Озвучуючи цю інформацію на Дні відкритих дверей, А. Одольський підкреслив, що дія фактора застарілого обладнання і технологій вдається мінімізувати за рахунок нових, «прозорих», підходів в організації менеджменту підприємства, посилення координації роботи з партнерами, в першу чергу з Адміністрацією морських портів України (АМПУ).