Село Дружба: за 15 кілометрів – жодного натяку на життя\n– Як взимку замітає цю дорогу – ні пройти, ні проїхати. Беру свій трактор, разом зі мною їдуть мій брат і кум – і горнемо вулицю до людей, – розповідає дорогою до села сільський голова Василь Портянко. – Шкода, що зараз туман, бо із цього пагорба видно всі села, яких навкруги не стало. Через річку Інгул від Дружби – Інженерівка, там сім хат лишилося. У Наглядівці – 18. Ось проїжджаємо моє рідне село Зеленівка – зараз ні хатинки, ні билинки. На моїй пам’яті 12 сіл зникло…\nСільський голова сідає в машину «КП» біля Лозуватської сільської ради Компаніївського району. Саме до неї входить село Дружба, колись – Василівка. Їхати 15 кілометрів. Дорогою – жодного натяку на те, що далі ще можуть жити люди.\n– Раніше вовків не було, а це нещодавно з’явилися, – розповідає чоловік.\nОфіційно в селі прописано близько трьох десятків людей. Зараз «живих» лишилося чотири будинки.\nСело Дружба Компаніївського району\nЗалишилося чотири хати\nРаніше було 96 дворів\nПочало вимирати у 1980-х роках\nДо обласного центру – 60 км\nДо сільської ради – 15 км\nХліб печуть самостійно, садять городи, агрофірма обробляє паї, а що потрібно купити в магазині – замовляють сільському голові або дітям.\n– Дорогу розмило дощем ще навесні. Той дощ випав раз у рік, бо в нашій зоні то – рідкісний випадок. До стареньких приїжджають діти. А, буває, за місяць заїжджаю сюди один. Шістьом людям треба везти пенсію. Ну, і браконьєри хіба що туди ходять… Сильний розвал пішов під час укрупнення колгоспів.\n– Це вже почалося село? – питаємо в степу.\n– Так! Тут була тракторна бригада, ферми, склади... Асфальт був! Ось тут ФАП стояв. Було дві вулиці. Ось руїни дитячого садочка. Далі – школа восьмирічна. Був будинок культури. На цьому краю одна хата, на іншому – три. У центрі села бджоляр знаменитий живе – Микола Петрович Бунь. А тут жила баба Рая – померла в 96 років. 26 жовтня їй день народження був. Добре запам’ятав, коли привезли їй пенсію, а вона мені робить замовлення: «Ти ж мені на наступний раз привези мішок муки, п’ять літрів олії, хлібину і дві пляшки горілки». А я кажу: «Ба, може взяти дві палки ковбаси і одну пляшку горілки?». А вона мені: «Синок, ти що, недочуваєш? Дві пляшки горілки!». Тут була бригада РЕС, займала перші місця. Як помер бригадир Вася, то все розсипалося. Для життя тут – прекрасна територія – ні газу, ні диму, багато зелених насаджень! Коли цвіте акація – нема чим дихати! Такий духмяний запах.\nБудувалися першими і залишися останніми\nНа краю села – хатина Коноваленків – Лідії Павлівни і Василя Семеновича.\n– Добрий день! – радіє з воріт бабуся. – О, а я в Кропивницькому влітку була! Знаю-знаю «Кіровоградську правду». Дід працював 38 років поштарем! Бувало привезе торбу газет і спати не лягає, поки всі газети не поперечитує! А потім розносить: кінь іде попереду – він позаду.\n– Возив усі газети! – включається у розмову дідусь. – «Кіровоградська правда», «Центральна правда», «Червона зірка», «Молодий комунар», «Сільські вісті», «Сільське життя»... У січні 1960-го року повернувся з армії, а в жовтні цього ж року пішов працювати на пошту. Дурний був до роботи. Любив її... Як почну щось бабусям розказувати, вони зберуться навколо і слухають… Робив, аж поки скорочення не почалося. Потім займався господарством.\nПодружжя живе в селі з 1961 року.\n– Ой! Тут 96 дворів було, – продовжує Лідія Павлівна. – Як я вийшла заміж, збудували хату, то до сьогодні і живемо. Коли ми будувалися – поза нами три фундаменти заклали, але передумали будуватися. Тому наша хата постійно була крайня. Зараз сидимо тут тільки ми. Я корів весь вік доїла. Тримали телят, здавали. Поралася по господарству, бавила малих дітей – а на ранок знову на роботу.\nЗараз навколо хати гуляє вітер. Самотня хатина стоїть на краю села, життя їй додають тільки кілька опудал.\n– Мені 78 років. Дідові – 81-й. Семеро котів у нас і три собаки. Кашу варю їм, якщо є молочко – додаю молочка. Влітку десь вони бродили, а на зиму поприходили. Коло кози зимують. Як випустимо курей – орли і шуліки хапають курчат. Дід понавішував опудал, то вони трохи бояться.\nУ самому подвір’ї – живо. Чорний кіт треться то об ноги, то вільно гуляє.\n– Що мені треба з магазину – привозить син із невісткою. Мені потрібен запас – півтора мішка борошна, баклажка олії, упаковка солі, крупи різної. Бо, не дай Бог, замете... Дорогу прогортає сільський голова, добре про нас дбає! Що б не трапилося – ми завжди знаємо, що Василь Анатолійович про нас не забуває! Як не привезуть хліб – печу сама у печі, як і раніше. Раніше й на весілля пекла, і на проводи в армію. Покійний Лісовенко ріже хлібину і каже: «Ого! Як це баба витягла її з печі?!». Добре раніше хліб «ріс». Зараз так не росте, мука не така…\nПічку будував дід, показує бабуся у літній кухні.\n– Нікого не наймали, все сам робив. Коврики я в’язала. Наволочки вишивала. Люблю, щоб подушки в мене на ліжку красиві були, – розповідає.\nДень у хаті починається з дев’ятої ранку.\n– Та я ледача! Були корови – то вставала рано. А зараз нема чого вставати. Зранку дід іде качок і індиків вправляти, а я – кіз доїти. Поки їсти наварю, поки пічку розтоплю, поки туди-сюди – то й день закінчується. День маленький. І ми старі вже – здоров’я нема. Ніколи не думала, що ми в такому хорошому селі залишимося одні... Клуб був, ще й онучка моя туди ходила. Зараз нічого нема.\nЗгадує, як в селі раніше було веселіше.\n– На фермі кожному відзначали день народження. Дружне село було. Молоді багато. Чоловік 30 буряки сапали. Доярок багато. Як тільки щось новеньке з’являлося – то в першу чергу давали дояркам. Так нам газові плити видали, – пригадує бабуся.\nКоли комусь потрібно в лікарню – дзвонять сільському голові і той взимку їде трактором, далі пересаджує в машину, а влітку одразу машиною забирає.\nЧерез Інженерівку з Компаніївки їде автобус, голова ОТГ Олександр Маслюков направив туди, бо одному жителю потрібно їздити.\nПопри порожнечу в селі, родина переїжджати не збирається.\n– Я б може й поїхала до дітей, але дід не хоче, – каже Лідія.\n– Виїдемо… Тільки не скоро! – натякає дід, що ще довго житимуть.\n– Давайте фото на пам’ять вам у газету зробимо!\n– Та… Справа в тому, що ми розводитись будемо, – жартома каже Василь Семенович. – Чув, що самотнім пенсіонерам пенсію вищу платитимуть. Чого ж я з нею буду фотографуватися?\n– 12 жовтня було 58 років, як ми поженилися! – уточнює бабуся.\n– Ну, помилився я… – знов жартує дід.\nНі на в’їзді, ні на виїзді – жодного дорожнього знака. Знайти тут людей можуть тільки ті, хто знає, що вони тут є.


Радник голови Рівненської облради Тетяна Стельмах:"У крадіжці грошей Майдану мене звинуватили безпідставно" | ВСЕ - сайт чесних новин\nОпубліковано vse.rv.ua Втр, 17/02/2015 - 12:40 Ельдар Магомедов не брав участі в подіях Майдану в Рівному. Про це під час судового засідання у Рівненському міськсуді заявила позивач, активістка Майдану, радник голови облради Тетяна Стельмах.\n- Інформація, оприлюднена у дописі Ельдара, не відповідає дійсності. Він зазначив, що у мене є будинок, машина тощо. Хочу сказати, що я не маю авто, про яке йдеться, і проживаю у власній квартирі, що можуть підтвердити свідки. Хочу додати, що тоді на рівненському Майдані не було головних, і всі виконували покладені на них функції. Я не одноосібно розподіляла кошти. На що їх витрачати, визначали на Раді Майдану, де збиралися активісти. Самого ж Ельдара двічі через конфлікт з Олександром Кравченком виганяли з Майдану. Він же постійно ставив питання про зняття мене або Олександра Кравченка з посади коменданта Майдану. Також Ельдар їздив за кошти Майдану в Київ, чому є підтвердження. Про допис Ельдара мені повідомила сестра і розповіла, що моя мама з донькою прочитала цю інформацію та після цього потрапила в лікарню. Також мені телефонували багато людей і цікавилися, де я проживаю, яка в мене машина тощо. Окрім того, в мене виникли незручності на роботі, доводилося постійно виправдовуватися. Відтак, я тривалий час перебувала на лікарняному. Всього на Майдані було зібрано майже 200 тисяч гривень, а не півтора мільйона, як казав Майдан, - розповіла Тетяна Стельмах.\nУ свою чергу, другий позивач, активістка Юлія Герасимюк додала, що під час подій Майдану багато що робилося на емоціях, тож для детального підрахунку коштів не було часу.\n- Оприлюднений Ельдаром допис дискредитує нас як активістів і завдав нам чималої шкоди. Спочатку кошти, які жертвували на Майдан, збирали в одну скриньку. Щовечора її відчиняли і при свідках ці кошти рахували та фіксували суму. Свідками були особи, які тоді перебували в наметовому містечку. Про допис Ельдара я дізналася з посилання, яке мені скинули у соцмережах. Далі розпочалися дзвінки від знайомих, я була змушена виправдовуватися за цей наклеп. Також стаття мала для мене психотравмуюче значення, оскільки розпочалися питання не лише від знайомих, але й в університеті. Мене через це зняли зі старости групи в університеті без мого відома, - каже Юлія.\nКлючові слова: суд гроші майдан Тетяна Стельмах Юлія Герасимюк Ельдар Магомедов 773 перегляди


Луганщину бомбардували з території РФ – правозахисники | Інформаційний Акцент\nВівторок, Вересень 19, 2017, 16:32\nГоловна Україна Луганщину бомбардували з території РФ – правозахисники\nЛуганщину бомбардували з території РФ – правозахисники\n11:07, 7 Липень 2016р.\nПравозахисники IPHR опублікували докази бомбардувань Луганщини з території РФ\nПравозахисники з International Partnership for Human Rights (IPHR) навели докази бомбардувань низки сіл у Луганській області з території Росії влітку 2014 року. Про це йдеться у звіті правозахисної організації, повідомляє DW.com.\nУ звіті представлені докази незаконного перетину російсько-українського кордону бойовиками з РФ, а також наводяться дані про населені пункти на Луганщині, обстріл яких здійснювався через кордон з місця розташування підрозділів Збройних сил РФ на російській території.\n«Ми показуємо факти перетину українського кордону військовими РФ, тобто живої сили, а також вертольотів та БТР. Відповідно до міжнародного законодавства – це ознаки міжнародного воєнного конфлікту. Тобто в даному випадку – прямої причетності до нього РФ», – пояснила координаторка польової місії IPHR в Україні Світлана Валько.\nЗа словами Валько, дослідження ґрунтувалося на свідченнях очевидців і постраждалих та даних, зібраних під час польових спостережень. IPHR також використовувала у своїй роботі супутникові знімки, з якими раніше працювали експерти Bellingcat, та дані, зібрані спостерігачами ОБСЄ.


Cloma Pharma Methyldrene 25 Elite - 100 капсул | жиросжигатели для спортсменов купити в Інтернет-магазині Proteininlviv.com\nКоли жироспалювачі не виправдовують Ваші надій, Ви захочете випробувати жироспалювач елітного рівня. І ми зробили все, що б Methyldrene 25 Elite не підвів Вас.\nНе потрібно навіть намагатися порівнювати інші жироспалювачі з Methyldrene Elite. Ви ніколи відчували такого ефекту від жироспалювача! MethylDrene Elite тепер ще більш м'який і більш ефективний.\nMethylene 25 Elite:\nспортсменам профі - 1-2 капсули за 1 годину до тренування.\nспортсменам любителям - 1 капсулу за 1 годину до тренування.\nв якості жироспалювача- по 1 капсулі під час їжі, але не більше 3-х разів на день.\nУвага !!! Чи не перевищувати в день дозу в 3 капсули. Нормальне споживання 1 - 3 капс. на добу.\nВажливо! - Вживання достатньої кількості води.\nДля досягнення найкращих результатів:\nЇжте невеликими порціями 5-6 разів на день.\nЗменшіть щоденне споживання вуглеводів.\nУсуньте фаст-фуд і солодку воду з Вашого раціону.\nОсобливості харчування в період курсу: Ми рекомендуємо щодня випивати близько двох літрів чистої негазованої води для виведення продуктів розпаду жирів з організму. Не намагайтеся повністю голодувати, це шкідливо - разом з жировою масою ви втратите м'язову, з'явиться слабкість, стомлюваність.\nРекомендований харчовий раціон:\nм'ясо (крім свинини), риба, яйця, нежирний сир - як джерела білка повинні бути у вашому щоденному раціоні;\nсвіжі, варені, тушковані фрукти та овочі як джерела вуглеводів і клітковини;\nзробіть акцент на протеїнах (білках), додаючи до них у раціон овочі, фрукти. Навіть якщо немає апетиту, харчуйтеся 2 -3 рази на день. бажано відмовитися від борошняних і кондитерських виробів, в процесі прийому капсул бажання їсти солодощі зменшується;\nУВАГА: прийом алкоголю заборонений в процесі курсу прийому капсул. Так само рекомендується відмовитися від кави і чаю або пити каву без кофеїну що б знизити навантаження на серце.\nКофеїн безводний: один з головних інгредієнтів забезпечують Жироспалювачі Cloma Pharma такий термогенний ефект.\nВитяжки з кори білої верби: натуральний природний аспірин, що видобувається шляхом обробки кори білої верби.\n1,3-Dimethylamylamine: новітній супер стимулятор. 1,3-Dimethylamylamine це похідна від геранієвої масла, хімічний елемент біологічного походження, практично epinephrine (адреналін). Як і адреналін, 1,3-Dimethylamylamine потужний стимулятор АТФ, підвищує активність і загальну витривалість людини, покращує ясність думки. Особливо це допомагає людям дотримуються дієт.\nMethyl Synephrine: швидкодіючий похідний синефрин, аналог екстракту ефедри. Основні дії це придушення апетиту, прискорення метаболізму, усіліваніе термогенза. Але на відміну від екстракту ефедри синефрин НЕ воздейтвует на всі альфа- і бета-адренорецептори, а стимулює тільки бета-3-адренорецептори, сприяючи тільки спалюванню жиру (липолизу). Тим самим синефрин уникає побічних ефектів пов'язаних з підвищенням тиску і почастішанням пульсу.\nPhenylethylamine HCI: використовується для збільшення рівня настрою.\nЦитрусовий Aurantium: природне джерело сінефріна.\nES-Йохимбин HCI: Пригнічує рецептори альфа-2, таким чином збільшуючи втрату жиру. Крім того сприяє збільшенню сексуальної енергії.\nЖеньшень: Цей інгредієнт надає метаболічну, стимулюючу, тонізуючу дію, біостимулюючу.\nBacopa Monnieri: Це ноотропное рослина було перевірено в клінічних дослідженнях, як відмінний засіб для поліпшення пам'яті.\nПо-Cayenne: засіб для збільшення термогенеза, що сприяє більшому спалюванню калорій.\nПиколинат хрому: Використовується для підтримки рівня глюкози і інслуіна в крові. У Methyldrene Elite використовується як засіб для регулювання апетиту.\nMCT OIL PWD і екстракт чорного перцю: просочення для всіх компонентів Methyldrene Elite, що б максимально збільшити біодоступність.\nУВАГА: НЕ ПРИЗНАЧЕНИЙ для використання особами молодше 18 років. Чи не перевищувати дозу в 3 капсули. Нормальне споживання 1 капс. на добу. Важливо! - Вживати достатню кількість води. Не приймати алкоголь і будь-які кофеїновмісні препарати додатково (кафе, чай тощо). Не можна давати дітям і вагітним. Не виконання даних вказівок може заподіяти шкоду вашому здоров'ю.\nЦі капсули не є ліками, продаються без рецепта. Цей продукт не призначений для діагностики, лікування або запобігання будь-яких хвороб.


Дженніфер Лопес в молодості\nДженніфер Лопес в і молодості і зараз - приклад для наслідування багатьох жінок. Внутрішня енергія допомагає їй жити, працювати і виглядати просто приголомшливо.\nМолода Дженніфер Лопес\nДженніфер Лопес народилася в 1969 році в простійнебагатій родині. Варто віддати мамі Дженніфер належне - вона хоч і не працювала, але виховувала своїх доньок як юних леді, прищеплювала їм хороші манери, почуття смаку, розвивала таланти.\nДженніфер Лопес з дитинства мріяла стати актрисою,але не могла не послухатися батьків і вступила до юридичного коледжу, який, правда, кинула після першого семестру навчання. Вона зняла квартиру в Манхеттені і стала підробляти танцівницею. У 1993 році Дженніфер знялася у своїй першій картині, але вона і ще кілька наступних виявилися провальними. Юна актриса не впадала у відчай, і справжній успіх прийшов через кілька років, після того як на екрани вийшов фільм «Селена». З тих пір фільмографія актриси поповнюється із завидною періодичністю.\nСекрети молодості Дженніфер Лопес\nДивно, як Дженніфер Лопес молодо виглядаєза кілька років до свого п'ятдесятиріччя. Заздрісниці навіть іноді пересмикують, що актриса спить в барокамері і п'є кров невинно убієнних дівчат. Але всім, звичайно, зрозуміло, що Дженніфер прикладає чимало зусиль, щоб захоплювати оточуючих, не дивлячись на вік.\nДженніфер Лопес і Алекс Родрігес: нові подробиці з життя зірок в нових інтерв'ю\nДженніфер Лопес прогулялася по Хемптонс з Алексом Родрігесом і дітьми\nФранцузькі канікули Дженніфер Лопес і Алекса Родрігеса\nДо речі сказати, актриса не любить поширюватисяна тему, що їй допомагає у збереженні молодості шкіри і стрункості фігури. Навряд чи можна списати такий успіх на генетику - як правило, латиноамериканки старіють досить рано. Гарний силует - справа рук самої актриси, яка дуже любить танцювати, добре ставиться до спорту. Молода і світиться шкіра - заслуга косметологів, до яких Дженніфер періодично звертається, хоча, відомо, що зірка і сама любить доглядати за своєю шкірою.\nзірки: Дженіфер Лопес.\nЗростання Дженніфер Лопес\nДженніфер Лопес поділилася новинами в популярному ток-шоу\nДженніфер Лопес підірвала інтернет новим феміністичним кліпом!\nСкільки років Дженніфер Лопес?\nДженніфер Лопес боїться за своє життя через фаната\nДженніфер Лопес зустрічається із зіркою бейсболу Алексом Родрігесом\nДженніфер Лопес представила Алекса Родрігеса своїй мамі\nАлекса Родрігеса шантажує колишня подруга


Плай ГК "Плай" - Плай Готелі - Плай Веб Камера - Видео - Новоукраїнка до ГК Плай Запрошення\nНовоукраїнка до ГК Плай Запрошення\nЗапрошення на Відпочинок до ГК "Плай" Жителів міста Новоукраїнка.\nПлай - гірськолижний комплекс, досить новий, діє з 2007 року. Знаходиться біля смт Воловець, біля підніжжя гірського масиву полонини Плай, на висоті 600 м над рівнем моря. Через селище протікає гірська річка Віча. Верхня ділянка настільки крута, що кататися там можна тільки до розбивання на горби. Нижня ділянка схожа на викот на Пилипці, але більш полога. Курорт цікавий тим, що найближче до Ужгорода з тих, де є сніг. Є система засніження (гармати), які допоможуть тримати в хорошому стані безсніжні ділянки трас. Новоукраїнка ГК "Плай" Запрошення\nЯк дістатися: Новоукраїнка ГК "Плай" Запрошення\nОТЗЫВЫ ПЛАЙ: Новоукраїнка ГК "Плай" Запрошення


150 років Євгену Петрушевичу – Президенту ЗУНР | Спілка мариністів міста Одеси\nHome » Публікації\t» 150 років Євгену Петрушевичу – Президенту ЗУНР\n150 років Євгену Петрушевичу – Президенту ЗУНР\n30.05.2013 Filled under Публікації\n3 червня цього року виповнюється 150 років з дня народження українського громадсько-політичного діяча, президента Західноукраїнської Народної Республіки (ЗУНР) Євгена Омеляновича Петрушевича.\nЄвген Омелянович народився 3 червня 1863 року в Буську на Львівщині у сім’ї священика. Навчався в гімназії і на юридичному факультеті Львівського університету. Під час навчання брав активну участь у студентському житті, очолював “Академічне Братство”. Після закінчення університету доктор Євген Петрушевич відкрив свою адвокатську контору у Львові в 1896 році., яку наступного року переніс до Сокаля. Пізніше він став головою Сокальської повітової «Просвіти», заснував повітову ощадну касу, брав також активну участь у політиці краю, став членом проводу Національно-демократичної Партії.\nЄвген Петрушевич неодноразово обирався послом (депутатом) до австрійського парламенту, де він очолив боротьбу на захист інтересів українства, відстоюючи історичну справедливість щодо Галичини — української етнічної території та її народу.\nВся напружена багаторічна робота та тогочасні історичні події призвела до проголошення 1 листопада 1918 року Західноукраїнської Народної Республіки. Він 18 жовтня скликав у Львові Українську Національну Раду, яка проголосила створення української держави на українських землях Австро-Угорщини та обрала Євгена Петрушевича своїм Президентом.\nТим часом поляки створили в Кракові 28 жовтня Польську Ліквідаційну Комісію, яка, перебравши владу в польській частині Галичини, намагалалась зробити це саме 1 листопада у Львові за допомогою Польської Організації Військової. Львівська делеґація УНРади на чолі з К. Левицьким 31 жовтня вимагала від намісника Гуйна передачі влади в українські руки, а коли він від цього відмовився, рішила, за попереднім домовленням з Петрушевичем у Відні, перебрати владу революційним способом. Сталося це 1 листопада 1918 р. завдяки Військовому Комітетові під проводом сотника Дмитра Вітовського, пізнішого полковника Галицької Армії (УГА).\nАле тільки 21 день столиця Галичини була в руках українців. Після втрати Львова уряд ЗУНР перебрався спочатку до Тернополя, потім до Станіслава (Івано-Франківськ). Тут 3 січня 1919 року відбулася перша сесія Української Національної Ради. 150 посланців з усіх куточків Галичини прийняли ухвалу про Злуку Західно-Української Народної Республіки з Українською Народною Республікою в єдину самостійну соборну державу. Майже одноголосно президентом Національної Ради знову обрали Євгена Петрушевича. Після того, як 22 січня на Софіївському майдані у Києві відбувся історичний акт Злуки, Євген Петрушевич став членом Директорії – уряду УНР. Як далекоглядний політичний діяч Петрушевич, знаючи про той хаос і нестабільність, міжпартійні чвари, які панували на території Великої України, залишив за ЗУНР право на автономію і власний уряд.\nПрезидент Петрушевич вперше особисто виступив як член Директорії у державній нараді всіх членів Директорії, представників Ради Народніх Міністрів і представників політичних і громадських організацій, яка відбулася у Проскурові ( Хмельницьку) 14-15 березня 1919 р.. На цій нараді, яка мала вирішити головні напрямки дальшої політики УНР, представники соціал-демократів і соціалістів-революціонерів виступали за негайне припинення переговорів з командуванням Антанти в Одесі і за переговори про мир з більшовиками. Після дискусій Директорія одноголосно відкинула пропозиції цих партій і стала на стороні прем’єра Остапенка та поміркованих урядових партій, які були проти пропозиції миру з більшовиками та зірвання переговорів з Антантою.\nПісля наради в Проскурові, ліві партії продовжили робити спроби зміни курсу політики та уряду, які призвели до створення в Кам’янці Подільськім 22 березня “Комітету Оборони Республіки” серед командування Південного фронту, що остаточно спричинило його ліквідацію та втрату особового складу та озброєння на користь румунів і загрозу для Галичини від Червоної Армії над Збручем.\nВнаслідок наступу більшовиків довелось евакуювати уряд УНР з Проскурова і Кам’янця Подільського до Рівного і Станіслава. Виснажена та доволі знищена війною маленька Галичина утримувала навесні 1919 р. чисельно сильнішу армію, ніж її мала Наддніпрянщина. Але все йшло до того, що вона може не встоятись проти війська Польщі, підсиленого армією генерала Галлєра, яку Антанта добре озброїла та вислала з Франції для боротьби проти більшовиків. Тому Петрушевич старався позитивно розв’язати польсько-український конфлікт у Галичині на Мирній Конференції у Парижі, яка вирішувала долю земель колишньої Австро-Угорщини.\nНашій делегації вдалося добитися рішення про перемир’я, але поляки це рішення знехтували й продовжували наступ, який розпочали 14 травня 1919 р. У такій грізній ситуації Виділ УНРади і Державний Секретаріат 9 червня передали всю свою владу в руки Петрушевича, як Уповноваженого Диктатора. Коли остаточно УГА опинилася у малім трикутнику ворожих сил — більшовиків над Збручем, румунів над Дністром і поляків, першим кроком Петрушевича як Диктатора було призначення генерала О. Грекова головнокомандувачем УГА, під командою якого мала числом УГА “Чортківською офензивою” проломила польський фронт і кинула ворога в паніку. Йдучи безупинно вперед і розбиваючи чисельно сильнішого й добре озброєного ворога, вона росла завдяки тисячам добровільців.\nЩоб здержати наступ УГА, яку поляки ще так недавно вважали цілком розбитою, виступили проти неї двічі більші і добре озброєні польські війська з цілої Польщі під командою маршала Пілсудського. Але не так ворожа сила, як нестача боєприпасів примусили УГА до відступу, який розпочався 28 червня.\nТепер перед Диктатором Петрушевичем постало важке питання — що далі? Директорія й уряд УНР обурилися на Петрушевича за те, що він погодився стати Диктатором. Вони вважали, що влада, якої не могли виконувати Виділ УНРади та Державний Секретаріят, повинна була перейти до них. Лівий уряд Мартоса разом з Директорією задумали ліквідувати автономію ЗУНР. Петрушевича не визнавано за диктатора, незаконно позбавлено його членства в Директорії і 4 липня створено міністерство для справ Галичини.\nПроте наказний отаман Осецький, начальник штабу Дієвої Армії В. Тютюнник і інші високі старшини заявили Петлюрі, що без співпраці Петрушевича й допомоги УГА не можна врятувати фронт проти більшовиків. Петрушевич душею був за перехід за Збруч, але таке вороже ставлення до нього Директорії й уряду УНР його насторожувало. І все таки Петрушевич продовжив співпрацю з Петлюрою, коли Директорія погодилася на його вимоги:\nдемократична політика без ухилів у бік радянства;\nзміна уряду Мартоса;\nскасування міністерства Галичини.\nВирішивши 4 липня перекинути УГА за Збруч на допомогу Дієвій Армії, Петрушевич, знаючи неприхильне ставлення головного отамана Петлюри до генерала Грекова, назначив на його місце генерала Мирона Тарнавського. Після переходу УГА за Збруч (16-18 липня 1919 р.) створено, у порозумінні з Петрушевичем, Штаб Головного Отамана (ШГО) для об’єднання воєнних операцій обох армій.\nДо Кам’янця Подільського, що став тимчасовою столицею УНР, прибули військові представники Америки, Англії та Франції для узгодження спільної боротьби під керівництвом Антанти усіх сил — українських, польських і Добровольчої Армії генерала Денікіна проти більшовиків. Сподіваючись, що Антанта вплине на Денікіна піти на співпрацю, Петлюра вирішив розпочати головний наступ на Київ і меншими силами на Одесу. Наступ на Київ увінчався успіхом. В ніч з 30 на 31 серпня 1919 р. українське військо зайняло Київ і обсадило мости на Дніпрі. Але Добровольча Армія, скориставшись забороною Головного Отамана Петлюри вступати з нею в бій, вдерлася до Києва і розпочала бойові дії проти української армії. Тому 24 вересня 1919 р. Петлюра та Петрушевич спільною заявою формально огоосили війну Денікіну, яка фактично вже була розпочалася. Цей акт обурив військову місію Антанти і вона залишила Кам’янець Подільський.\nНестача зброї й амуніції, теплого одягу і взуття, а до того ще й тиф і брак медикаментів спричинили до того, що наприкінці жовтня в УГА залишилося тільки чотири тисячі, а в Дієвій Армії тільки дві тисячі боєздатних вояків. Щоб врятувати рештки УГА від остаточної катастрофи, генерал Тарнавський наполягав, щоб Петрушевич дозволив вести переговори з Добровольчою Армією, а коли Диктатор, боячись закиду зради з боку Петлюри, зволікав з дозволом, він сам рішився на переговори. Тоді Петрушевич дав наказ арештувати генерала Тарнавського, але військовий суд його виправдав. Пізніше на переговори погодився також і Петлюра, але командування Добровольчої Армії не погодилося на переговори з наддніпрянцями і заключило договір тільки з УГА, що викликало в наддніпрянців закиди зради галичан.\nЧерез те, що на пропозицію Петлюри поляки мали зайняти Кам’янець Подільський, Диктатор Петрушевич в ніч з 15 на 16 листопада залишив Кам’янець і через Румунію і Чехословаччину подався до Відня.\nЗ від’їздом Петрушевича з Кам’янця настала ще більша прірва між урядами УНР і Галичини. Тоді, коли за сподівану допомогу проти більшовиків влада УНР зрікалася західніх українських земель на користь Польщі, Петрушевич наважився продовжувати боротьбу за неї на міжнародній арені.\nУ Відні він створив новий уряд Диктатора, який складався з Ради Уповноважених та Військової і Президіяльної канцелярій. Уряд Диктатора підтримував постійний зв’язок з Галичиною через створену у Львові в 1919 р. Міжпартійну Раду, яка далі вважала уряд Диктатора за свій законний уряд і бойкотувала, наскільки могла, заходи польського уряду. Уряд у Відні також опікувався численною еміграцією та інтернованими частинами УГА в Чехословаччині. Найбільше, уваги докторр Петрушевич присвячував захисту прав Галичини серед західніх держав та Ліґи Націй.\n18 березня 1921 р. Російська СФСР і Українська РСР підписали мир з Польщею, на підставі якого західні українські землі, включно із Східною Галичиною, дістались Польщі.\nРішення Ради Ліґи Націй у справі Східної Галичини спонукали Вінцента Вітоса, прем’єра Польщі, на початку 1921 р. намовити доктора Петрушевича до угоди з Польщею на базі федерації Східної Галичини з Польщею, де Галичина передала б тільки військові та закордонні справи. Петрушевич і більшість Ради Уповноважених висловилася проти польської пропозиції, вважаючи її новим підступом для використання на міжнароднім полі. Також Диктатор сильно вірив, що право галицьких українців на самовизначення таки переможе.\nЩоб прискорити вирішення справи Галичини та викликати позитивне ставлення до українців, уряд Диктатора запропонував Антанті проект конституції майбутньої Галицької Республіки, на основі якої три головні народності — українці, поляки і євреї — мали б однакові права.\nУряд Петрушевича робив також зусилля, щоб справу Галичини вирішила міжнародна конференція в Генуї, яка відбулася навесні 1922 р. Але більшовицька делеґація розбила цю конференцію і справу Галичини знов відложено. Щоб показати зовнішньому світові, що поляки мають добру волю заспокоїти потреби українців, польський сейм ухвалив 26 вересня 1922 р. закон про воєводську автономію у Галичині й заснування українського університету. Цим законом, якого поляки не думали виконувати, Польща добилася того, що Рада Амбасадорів 14 березня 1923 р. признала Східну Галичину за Польщею без жодних застережень.\nВнаслідок того рішення Ради Амбасадорів Петрушевич розпустив свій уряд у Відні та згорнув усі його дипломатичні представництва й місії, але і надалі вважав за свій обов’язок бути представником Галичини на міжнародній арені. Щоб затруднити Петрушевичеві його подальшу діяльність на користь Галичини, польський уряд домігся, щоб Австрія відмовила йому у праві перебування на її території. Тому Петрушевич переніс центр своєї подальшої діяльності до Берліну.\nВ останні роки свого життя Євген Петрушевич потерпав від нестачі коштів. Деяку матеріальну допомогу давали йому гетьман Павло Скоропадський, та отець Петро Вергун, апостольський візитатор українців-католиків у Німеччині.\nПомер Євген Петрушевич 29 серпня 1940 р. у Гермсдорфі коло Берліну. В 1959 р. “Об’єднання Українців-Правників Іміґрантів” під проводом Семена Шевчука, відшукавши місце поховання Петрушевича, своїм коштом поставило пам’ятник на його могилі. Перепохований 1 листопада 2002 року у Львові на Личаківському кладовищі. 1 листопада 2008 року на Батьківщині Є.Петрушевича у м. Буську на Львівщині відкрито перший монумент Президенту ЗУНР.\nРозглядаючи політичну і громадську діяльність Євгена Петрушевича, ми не можемо не схилити голови перед його мужністю: він, беручи на себе важке завдання лідера визвольної боротьби, був свідомий своєї відповідальности не лише перед народом, але й перед історією. Хоча зазнав нещадної критики за допущені помилки — за вичікувальну позицію, обережність, вагання, — його заслуги перед Україною неперевершені. Упродовж усієї своєї політичної діяльности він проявив себе ідейним патріотом, розумним і передбачливим державним мужем, стійким борцем за національні інтереси. Петрушевич не винен, що не зміг реалізувати своїх задумів і збудувати самостійну Українську Державу.\nTags: В. Вельможко\n3 Responses to 150 років Євгену Петрушевичу – Президенту ЗУНР\nЛюбов Чуб30.05.2013 о 20:32\nЦікавий матеріал. І потрібний. Маємо знати всю правду про історію нашої державності – історію важку, болючу, драматичну. Дякую авторові. Пам’ятаймо наших державників!\nODVSPM01.06.2013 о 08:57\nДуже дякуємо Вам за відгук!\nОлександр Калініченко31.05.2013 о 07:18\nСлава справжнім Героям України!!!\n« І звучали вірші…\nУнікальний човен “Князь Володимир” вирушив у мандрівку »


Коментар: Турецька криза небезпечна для економіки Європи | Події економіки: оцінки, прогнози, коментарі з Німеччини та Європи | DW | 13.08.2018\nВід початку року турецька ліра втратила понад половину своєї вартості\nБудьмо відвертими: звісно, у Міжнародного валютного фонду (МВФ) вже давно лежить у шухляді кризовий план для Туреччини. Однак, звичайно, ніхто в цьому не зізнається. Одного разу, у 2002 році, таке вже було. Туреччина була нестабільною країною з інфляцією на рівні 40 відсотків та надзвичайно високим безробіттям. Лише завдяки кредитам МВФ тоді вдалося запобігти державному банкрутству. У тому ж році до влади прийшла партія Ердогана AKP ("Партія справедливості і розвитку"). Тоді вимоги, які МВФ виставляє кожній країні, яка отримує від нього гроші, успішно виконав чинний уряд на чолі з прем'єром. А звали його Реджеп Таїп Ердоган.\nЗгодом турецька економіка розкішно розвинулася, було створено багато нових робочих місць, інфляція скоротилася до менше 10 відсотків, а Туреччина перетворилася на привабливе місце для іноземних інвесторів. Відтоді активно долучалися до інвестицій і німецькі підприємці. Люди знову добре заробляли, вони захоплювалися Ердоганом. Адже він приніс їм нове процвітання, а країні - політичну стабільність. Люди досі пригадують: у розпал кризи євро, коли Греція мало не пішла на дно, Туреччину постійно називали взірцем того, як можна знайти вихід з буквально безвихідної ситуації. Однак усе це нині, схоже, під загрозою.\nКоли вітер міняє напрямок\nСанкційні мита США на сталь та алюміній з Туреччини, які набули чинності 13 серпня, стали лише останньою краплею, яка переповнила чашу. Адже криза вже не перший місяць підточує економіку країни. Від початку року турецька ліра втратила понад половину своєї вартості щодо долара. Інфляція тим часом вже знову перевалила за 15 відсотків. І все це рано чи пізно відчують на собі і люди в Туреччині. Ті, хто захоплювався реформатором Ердоганом, який приніс їм процвітання, відвернуться від нього, коли втратять роботу чи більше не зможуть дозволити собі життя на тому ж рівні.\nОглядач DW Генрік Беме\nТурецький президент, який своєю автократичною політикою довів країну до такого стану, вбачає провину лише в інших. Зброєю у цій війні є "долар, євро чи золото", не втомлюється повторювати Ердоган, востаннє буквально цими вихідними. Те, що він знову і знову піддає сумніву незалежність центробанку (а це особливо відлякує інвесторів), те, що він попри загальноприйняту економічну теорію стверджує, що треба знижувати ключову ставку, аби побороти інфляцію та зміцнити валюту - усе це призводить до дедалі більшої втрати довіри у вкладників та на ринках. Тож нині ми бачимо результат: розпочався настільки масивний відтік капіталу, що й валюти інших країн з перехідною економікою потрапляють у вир. А самі турки, яких президент закликає міняти долари та євро на ліри, роблять навпаки: вони знімають свої заощадження з банківських рахунків.\n(Поки) жодних причин для паніки\nЗвісно, Європу нині охоплює страх, що зачепить і її. Адже вкладникам йдеться лише про одне - їхні гроші. Відтік капіталу, знецінення валюти - це небезпідставно підживлює побоювання, що турецькі підприємства та банки більше не зможуть обслуговувати свої борги. Наразі ж ситуація, схоже, піддається вирішенню: за актуальними даними, зібраними нідерландським банком ABN Amro, сума боргів європейським банкам дорівнює 143 мільярдам доларів. Найбільша частка в іспанського BBVA та італійського Unicredit. Німецькі банки ризикують порівняно невеликою сумою - від 18 до 20 мільярдів євро.\nВідповідно, масивний економічний спад в Туреччині не вигідний нікому. Однак і піддаватися страху Європі не варто. Економіки Єврозони нині знову в стабільному стані і зможуть витримати турбулентність, зокрема, і з напрямку Босфора. Звичайно, не варто забувати, що турецька рецесія приходить на додачу до інших дестабілізаційних факторів, серед яких усе ще не з'ясований до кінця Brexit та непередбачувана (торгівельна) політика президента США. І все ж, лише від турецького президента залежить, чи зможе він знову направити у правильне русло економіку своєї країни. Те, що він на це здатний, Ердоган вже доводив раніше.\nТеми Міжнародний валютний фонд (МВФ), Турецька ліра, Туреччина, Реджеп Таїп Ердоган, Інвестиції, Сталь, Валюта, Економіка\nКлючові слова Туреччина, ліра, інвестиції, МВФ, валюта, економіка, Реджеп Таїп Ердоган, санкції США, сталь, алюміній\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/3353S\nДональд Трамп підштовхнув падіння турецької ліри новими митами 10.08.2018\nОголошення Дональда Трампа про нові мита на сталь і алюміній з Туреччини значно послабили ліру. Реджеп Таїп Ердоган закликає турків міняти іноземну валюту на національну.


Синдром спорожнілого гнізда: як зберегти шлюб, коли діти стали дорослими. Сімейне дозвілля. Порадник. Родинний портал «Рівне 1» . Проекти - Новини Рівного. Відео on-line. Все про телекомпанію - Телеканал «Рівне 1»\nКоли діти виростають і відправляються у вільне плавання, для пари настає криза в сімейному житті. Як не втратити відносини, а, навпаки, зберегти шлюб і повернути колишню пристрасть?\nУ купі постійної метушні, вирішення побутових та організаційних питань, стрімко проноситься життя, діти виростають і їдуть вчитися або створюють свої сім'ї, і рано чи пізно йдуть з батьківського гнізда. Для батьків це дуже непростий період у відносинах один з одним. У психології таке явище називається «синдром спорожнілого гнізда». Як в такому стані не впасти в депресію, а навпаки, згадати молодість і освіжити почуття між подружжям?\nЧасто, опиняючись удвох, подружжя розуміє, що стали зовсім чужими людьми, яких крім дітей не пов'язує нічого. Якщо це так і залишити, то шлюб розпадеться або ще гірше, ви обоє будете вести відчужений спосіб життя і оптимізму це навряд чи додасть. Відкиньте всі страхи, сумніви і образи, познайомтеся зі своїм чоловіком заново. Перегляньте весільні фотографії, згадайте, як ви познайомилися, як вперше поцілувалися, як сказали один одному "так". Якщо по тілу побігли мурашки, а до горла підкотився ком, докладіть всіх зусиль, щоб знову розпалити колишню пристрасть у відносинах.\nЯк і на початку відносин, вам необхідно проводити час разом і заново пізнавати один одного, завойовувати симпатію, увагу і інтерес. Запросіть чоловіка в кафе або ресторан, де готують його улюблену страву, сходіть в кіно, покатайтеся на велосипедах в парку або просто випийте ввечері кави в тихій кав'ярні. Не відмовляйтеся один від одного, не піддавайтеся поганому настрою, допоможіть один одному пережити непростий період і не зруйнувати свій шлюб. Зараз настав ваш золотий час, коли діти виросли, на ваших плечах менше турбот і маса вільного часу - саме час насолоджуватися життям і жити "для себе".\nЯкщо дозволяють можливості, почніть подорожувати, нехай спочатку по Україні. Є приголомшливі міста і місця, які заряджають енергією і зцілюють душі. Такі поїздки і час, проведений разом, неймовірно зближує і допомагає знову подивитися один на одного закоханими щасливими очима. Час, проведений разом, неймовірно зближує і допомагає знову подивитися один на одного щасливими закоханими очима.\nЗамініть нудні вечори не переглядом телевізора, а чимось корисним. Купіть настільні ігри, в які вам буде цікаво пограти, почніть читати цікаву книгу вголос. Якщо чоловік любить риболовлю, рушайте на вихідних до озера, долучіться до його захоплень і розділіть його емоції. Суть в тому, що вільний час потрібно заповнювати якимись продуктивними і корисними заняттями. Можливо ви давно хотіли навчитися танцювати, та все не вистачало часу. Час прийшов, тому беріть свого чоловіка і записуйтеся в танцювальну студію.\nСтворюйте нові традиції, які будуть новими проблисками для ваших відносин. Нехай це будуть спільні сніданки або похід в кіно щоп'ятниці і гра в боулінг кожну першу суботу місяця. Зробіть чоловіку масаж, приготуйте для нього трав'яний чай або зваріть глінтвейн, оточіть увагою, турботою, відповідна реакція не змусить себе довго чекати.\nПам'ятайте, ваше щастя в ваших руках.\nТеги: чоловік і дружина відносини в родині синдром спорожнілого гнізда як відновити відносини з чоловіком як зберегти шлюб коли діти виросли як зберегти шлюб як повернути пристрасть у відносинах з чоловіком як оновити відносини


Загинув Микола Гордійчук » Кам`янець-Подільський «ПЕРШИЙ ПОРТАЛ»\nКамянець-Подільський » Новини Кам'янця-Подільського » Аварії » Загинув Микола Гордійчук\nЗагинув Микола Гордійчук\n3 989 admin\nПоки Шоколадне Хуйло робить цукерочки в Ліпецьку, а місцеві царьки вирощують кабачки на своїх плантаціях, найкращі люди покидають цей світ або стають каліками захищаючи бізнес олігархів!\nПрощання з Миколою Гордійчуком 25.07 о 9.00 в Будинку офіцерів.\nПрощатимуться з Миколою 25 липня в Будинку офіцерів з 9.00 до 12.00 год. Після цього о 13.00 год. відбудеться поминальна панахида в церкві Петра і Павла.\nПоховають Героя на Алеї слави.\n22 липня 2015 року поблизу Авдіївки розвідка батальйону підірвалася на розтяжці, серед них був Микола Гордійчук, помер він по дорозі до лікарні...\nДивитись відео Загинув Микола Гордійчук:\nМикола був активним учасником «ПЛАСТу», громадським діячем Кам’янця-Подільського, солістом музичних гуртів «Своєрідне» і «Dendy», під час Революції гідності був у 15-й сотні Самооборони Майдану. Коли розпочалася війна на сході – зголосився добровольцем у батальйон спеціального призначення «Гарпун».\nНародився Микола 26 травня 1986 року в м. Рівне в сім’ї військових. Через рік родина переїхала в Кам’янець-Подільський, з того часу там проживав. Навчався в Кам’янець-Подільській ЗОШ №7. З 1993 року член НСОУ «ПЛАСТ», належав до гуртка «Леви». З 1996 року до підготовчого куреня ім. Устима Кармалюка. В 2003 та 2004 роках був учасником військово-патріотичного табору «Легіон». За час юнацького пластування став пластуном розвідником. Випускник Кам янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка. Спеціальність психолог. В 2009 році інструктор військово-патріотичного табору «Легіон-12». Учасник команди КВН «Наш Формат». Ведучий молодіжної програми «Шоу Кадрів». Засновник та соліст гуртів «Своєрідне», «The Dendy». Відомий також як Nik Своєрідний. Під час Революції Гідності був бійцем 15 сотні Самооборони Майдану. Захоплювався військовою справою. Планував стати офіцером.\n‹ В центрі Кам'янця діяли ігрові автомати Поранений Павло Білоус ›\nНародився 19 березня 1977 року в селі Лисогірка Дунаєвецького району Хмельницької області. Громадянин України. Освіта вища: з 1994 по 1999 рік навчався на фізико-математичному факультеті Кам\nСьогодні, 22.07.2016. минув рівно рік, як загинув на Сході України, захищаючи рідну землю від російських окупантів, кам янчанин, пластун, співак, митець, боєць 15 сотні самооборони Майдану,\nНародився 25 жовтня 1974 року в с. В.Троїця, Бєлгородської обл., Росія. Освіта вища: - з 1991 по 1996 р. навчався в Подільській державній аграрно-технічній академії, спеціальність "Облік і


Розвиток умовних рефлексів у дітей різних вікових груп\nРозвиток умовних рефлексів у дітей різних вікових груп\nУ дітей перших днів життя УР значення мають лише інтероцептивні імпульси, які пов’язані з процесами дихання, травлення. Наприклад, з’являється натуральний умовний рефлекс на час годування, який проявляється у пробудженні дитини та підвищенні її рухової активності. На кінець 2-го тижня життя з’являється УР на положення дитини для годування у вигляді сисних рухів.\nУ міру морфологічного. визрівання аналізаторні системи утворюють все нові УР. На 3-4 місяці життя дитини спостерігається чітке диференціювання штучних зорових і слухових умовних подразників. Протягом усього 1-го року життя для правильного розвитку дитини життєво важливу роль відіграє суворий режим сну, неспання, харчування і прогулянок, тобто вироблення стереотипів УР, зміна яких і порушення ведуть до болісних реакцій дітей.\nУ кінці 1-го – на початку 2-го року життя важливим умовним подразником стає слово.\nНа 2-му році життя у дитини формується велика кількість УР стосовно розміру, маси, віддаленості предметів, швидкості подразників, що полегшує пристосування її до навколишнього середовища .Умовні рефлекси, вироблені до 3-х років відзначаються великою міцністю. Виробляються вони швидко і зберігають своє значення протягом усього наступного життя. Порушення стереотипів дітьми у цьому віці сприймаються хворобливо, а зміна порядку проходження стереотипу вдається надзвичайно важко. У цьому віці інтенсивно формується 2-га сигнальна система.\nУ дітей дошкільного віку зовнішнє гальмування перестає відігравати таку велику роль як раніше. Все більшого значення набуває внутрішнє гальмування. Діти цього віку виробляють велику кількість динамічних стереотипів. Зростає можливість їх перероблення. Активізується наслідувальний та ігровий рефлекси. Граючи в ляльки діти точно копіюють жести, слова, манери батьків, вихователів, старших дітей.\nДіти молодшого шкільного віку характеризуються швидким зміцненням умовно-рефлекторних зв’язків та добрим вираженням усіх видів внутрішнього гальмування, хоча воно все ще потребує тренування з метою підсилення.\nУ підлітковому віці процес утворення умовних зв’язків на словесні сигнали утруднюються. Внаслідок статевого дозрівання спостерігається ослаблення всіх видів внутрішнього гальмування. Це – самий відповідний період для батьків та вихователів.\nadd.refepic.ru garden.unoreferat.ru referatvtt.nugaspb.ru referatrbx.nugaspb.ru Главная Страница


Ігор Вдовенко закликав керівників ОТГ Чернігівщини долучитись до співпраці з Великопольським воєводством\nСубота, 21 травня, 11:17:09\n27.01.2018 09:18 — Агенцiя\n26 січня голова обласної ради Ігор Вдовенко зустрівся з керівниками та представниками об'єднаних територіальних громад Чернігівщини. На робочій нараді йшлося про питання налагодження міжнародної економічної співпраці між органами місцевого самоврядування Чернігівської області та Великопольського воєводства Республіки Польща.\nУ заході також взяла участь директор Центру розвитку місцевого самоврядування Ірина Кудрик.\nРозпочинаючи робочу нараду, очільник обласної представницької влади висловив переконання, що оскільки тут присутні як досвідчені керівники громад-першопрохідців на шляху децентралізації, які фактично дали старт об'єднанню територіальних громад в області, так і очільники новостворених ОТГ, що тільки розпочинають розбудову своїх громад, то їх розмова буде конструктивною і корисною.\nІгор Вдовенко зазначив, що Україна, в силу схожості ментальних та соціально-економічних умов розвитку, багато в чому запозичила елементи польської моделі реформування адміністративно-територіального устрою, яка виявилася досить успішною і результативною.\nОднак ефективність проведення реформ у Польщі значною мірою була зумовлена увагою і відчутною допомогою з боку структур ЄС. Децентралізація ж в Україні проходить швидшими темпами, до того ж в умовах економічної кризи та військової агресії на сході нашої держави.\nГолова обласної рад також відзначив, що між Україною та Польщею налагоджено ефективну політичну, економічну та гуманітарну співпрацю. Сьогодні успішно реалізується низка спільних польсько-українських проектів, триває співробітництво у рамках Єврорегіонів.\nОдним із ключових польських партнерів для Чернігівської області є Великопольське воєводство, з яким обласна рада тісно співпрацює протягом останніх декількох років.\nЗа цей час на теренах області вдалося реалізувати спільний проект із організації навчання та стажування студентів медичних закладів області в медичному центрі імені Св.Яна Павла ІІ у м.Познані.\nВраховуючи зацікавленість в розвитку економічної співпраці між підприємцями Великопольщі та Чернігівщини, в обласному центрі відбувся бізнес форум за участю зацікавлених фірм та виробників.\nУ жовтні минулого року під час чергової зустрічі з польською делегацією, у складі якої були заступник президента Великопольського Союзу роботодавців LEWIATAN Пьотр Ставінський та представник Великопольської групи ProProgress Томаш Крушинський, який координує співпрацю між Чернігівщиною та Великопольським воєводством, головою Чернігівської обласної ради було запропоновано польським колегам новий формат співпраці, що полягав у налагодженні діалогу між органами місцевого самоврядування Чернігівщини та Польщі, для того аби започаткувати безпосередні зв'язки між зацікавленими ОТГ області та гмінами або повітами Великопольщі шляхом підписання угод про співпрацю.\nЗа словами Ігоря Вдовенка, нещодавно, під час зустрічі, пан Томаш Крушинський повідомив, що маршалек Великопольського воєводства теж зацікавився такою ініціативою і наразі вже 5 повітів виявили бажання співпрацювати зі своїми українськими колегами. Однак для того, щоб дати старт цьому співробітництву, представники Польщі мають володіти інформацією про своїх потенційних партнерів. Зокрема, це стосується короткої характеристики про територіальну громаду, наявність підприємств, напрямки їх діяльності і чи зацікавлені у співпраці з польськими колегами, кількість бюджетних установ, інвестиційну діяльність та проекти, які б хотіли реалізувати.\nТакож очільник обласної представницької влади нагадав присутнім, що Польща активно використовує фінансові можливості різних європейських програм, до яких долучає і Україну, зокрема, це стосується і освітньої галузі. Неодноразово підіймалося питання щодо налагодження співпраці в сфері вищої освіти, зокрема щодо можливості відкриття філії польського вишу у Чернігові.\nНа звершення свого виступу Ігор Вдовенко висловив сподівання, що очільники ОТГ скористаються перспективами і долучаться до співпраці з колегами Великопольського воєводства та поінформують потенційних партнерів і презентують їм усі можливості та переваги кожної із громад.\nІрина Кудрик, у свою чергу, подякувала голові обласної ради за такий формат зустрічі і відзначила, що громади мають значний потенціал для налагодження міжнародних зв'язків, але необхідно працювати і зацікавлювати потенційних додаткових інвесторів. Для того, аби реалізовувати такі цілі, актуальним для кожної громади залишається розробка стратегічних документів. За словами директора Центру розвитку місцевого самоврядування, варто розробити інвестиційний паспорт громади, який повинен відображати всі потужності і ресурси, розробити стратегічний план розвитку, просторове планування тощо. Також Ірина Кудрик закликала присутніх голів визначитися із тематикою співпраці та шукати можливості взаємодії з міжнародними партнерами.\nКористуючись нагодою, керівники об'єднаних територіальних громад обговорили питання щодо хвилюючих їх проблем, які в основному стосувалися фінансових і земельних відносин, енергоресурсів, розробки і затвердження генеральних планів територій.\nВислухавши думки та пропозиції колег, Ігор Вдовенко зазначив:\n- Обласна рада готова у межах своїх можливостей та повноважень координувати вирішення проблем, які хвилюють керівників ОТГ.\nНаостанок учасники зустрічі зійшлись на думці, що практика проведення подібних зустрічей є дуже корисною і підтримали пропозицію голови обласної ради про створення регіональної Асоціації ОТГ Чернігівщини.


Суми відярмаркували — SumyNews\nВ Сумах відбувся п’ятнадцятий в цьому році широкомасштабний обласний ярмарок.\nЖителі міста залюбки наповнювали свої кошики місцевою продукцією, адже сумські агровиробники були представлені 60 торговельними точками. Тут був широкий асортимент м'ясо-копчених, ковбасних, хлібобулочних, макаронних виробів, борошна, крупи, меду, яблук, олії, спецій, саджанців дерев та іншої продукції вищого ґатунку від кращих місцевих виробників за доступними цінами.\nЦього разу організатори врахували побажання сумчан і привезли на ярмарок свіжу рибу та яйця. Наступну виїзну торгівлю обіцяють влаштувати до новорічно-різдвяних свят.


Знайомство Київ. Змінити життя ніколи не пізно | Дві Зірки\nЯрослава і Василь\nЧи можна в зрілому віці змінити своє життя на 180 градусів? Скажу відверто, що можна.\nЯ зареєструвалася на Вашому сайті рік тому: більшості кандидатів я старанно відправляла «привіт», питання, пропозиції поспілкуватися. Постійно допрацьовувала свій профіль. Хочу поскаржитися на чоловіків: мене засмучувало, що після кількох повідомлень багато переставали писати без пояснення причин. Лише один чоловік чесно написав, що він знайшов більш відповідну йому жінку, тому листуватися зі мною більше не буде: це було набагато приємніше, ніж раптові зникнення інших. Але мій настрій з реєстрацією на Вашому сайті був оптимістичний, тому я не здавалася.\nУ грудні 2016 я приїхала до своїх дітей в Київ. Тут і надійшла перша пропозиція про зустрічі від Василя. В Києві він був на роботі, а сам із Луганська. Зізнаюся чесно: мені ні профіль, ні зовнішність цієї людини в той момент не сподобалися. Але так як за 10 місяців перебування на сайті ця пропозиція про зустріч з боку чоловіка була першою, я не наважилася відмовитися. Перше побачення теж не викликало у мене особливого захоплення. Протягом двох місяців мого перебування в Києві ми кілька разів зустрічалися, спілкувалися. Незабаром мені пора було вже їхати додому, а повертатися до самотності я вже ні за що не хотіла. Тому я вирішила запропонувати Василю поїхати зі мною в Борщів Тернопільської області. Він погодився - в даний час ми живемо разом, і я ні разу не шкодую про своє рішення!\nЯ дуже вдячна Василю. А що і як буде далі, як то кажуть, одному Богу відомо.\nВыберите оценкуВаша оцінка Знайомство Київ. Змінити життя ніколи не пізно 1 з 5Ваша оцінка Знайомство Київ. Змінити життя ніколи не пізно 2 з 5Ваша оцінка Знайомство Київ. Змінити життя ніколи не пізно 3 з 5Ваша оцінка Знайомство Київ. Змінити життя ніколи не пізно 4 з 5Ваша оцінка Знайомство Київ. Змінити життя ніколи не пізно 5 з 5\nЗагадуємо бажання на майбутнє і напевно вже десяте шампанське починається з подяки в адресу Дві Зірки.\nОсь така історія сталася зі мною на Вашому сайті...\nЯ з Денисом святкуємо перше наше Різдво в нашій новій квартирі...


Бий у ліве вухо | Диванная Сотня\nв Статьи 21.04.2018\t730 Просмотров\nПід кінець травня Джуринка втрачала весняну силу. Течія сповільнювалася. Їй доводилося плисти три довгі літні місяці, щоби дістатися до осені, а тоді – до зими. Зима завжди була довшою за літо, – і Джуринка, промерзаючи місцями до дна, особливо на Йорданські морози, втрачала свою пам’ять. Інколи, в особливо зимні місяці, в її череві вимерзала уся риба через брак кисню і поживи. Тому ранньою весною, випливаючи з глибин свого зимового безпам’ятства, Джуринка вдихала у риб’ячу ікру вільгість життя. Їй, заплідненій карасями і окунями, – плисти було важче. Вагітну ж річку облітали перламутрові мухи, жовті оводи, брунатні оси і синюшні бабки. Покривалом її глиняної води накривалися водяні щурі, безшумно пропливаючи від одного берега до іншого, лякаючи дорослих та дітей, якщо ті тоді купалися. Джуринку хотілося підслухати? Та де там. Здається, у неї не було для нас слів. Чи вона розуміла нашу людську мову? А ми як з річковою? Джуринка любила переодягатися у різні одежі: дощу, снігу, глини, польового цвіту. Ми не знали її глибин, бачили тільки воду, її береги, її комах і звірів. Вона протікала перед нашими очима, за нашими спинами, вона була мінливим світом і прозорим світлом. Вона дивилася на нас оком карася. Вона трималася розчепіреним його плавником за повітря нашого життя. Але у неї було своє життя, а у нас – своє. До неї допливали потічки з язловецьких полів й нашіптували на вухо свої новини. Інколи вона вимушено переносила потоплених котів, спущену з хліва гноївку чи масляні різнокольорові плями бензину.\nВзимі, як я казав, коли річка перемерзала до самого дна, її береги сковувала льодяна скоба. Перебування Джуринки у зимовій сплячці, зі снігом на голові і гніздами, перекинутими вітрами і полишеними птахами, ставало випробуванням й для нас, бо річка замовкала. А, наковтавшись снігу і льоду, втрачала свою зміїну рухливість. Перед снігопадом, коли гайвороння перелітало через селище, її вода темніла.\nЯкогось року весна прийшла завчасно. Подроблена раннім теплом крига спричинила ранній льодохід. Сніги топилися, бруньки розривали клейкі плівки своїх коконів. Потічки і ріки наповнювалися водою. Десь попроривало греблі. Саме того року, як тільки зійшла крига, потічком, що допливав до Джуринки, пішла риба. Риби було стільки, що селяни носили її спочатку путнями, а потім мішками. У закрутах утворювалися затори і рибу можна було хапати голими руками. Над пологим берегом потічка бігали сюди-туди чоловіки, жінки і діти, заходячи у гумових чоботях у воду, бабраючись з рибою у брудному снігові. Незабаром пів селища прочуло про незвичний рибохід й усі, хто міг дійти до потічка, – кинули все й прибігли. Ми їли рибу два тижні. Її смажили, варили, солили, щоби збереглася надовше. Весна принесла нам риб’ячий жир, селищним котам – плавники. Півроку мешканці мали про що говорити і згадувати, яку смашну, смажену на олії рибу, їм довелося їсти цієї весни. Після такого щедрого подарунку, Джуринка приховала своїх карасів та окунів, бо риба потім не йшла ні на макуху, ні на оводів.\nНа глиняному урочищі, ближче Павшівки, було збудовано цегельню. Цілий день там торохтіли транспортери. Змішану з водою глину, перетворювали на густу застиглу масу, з якої спеціальний пристрій вирізав коричневі цеглини. Їх складали на вагонетки і завозили до печей. Тому влітку, збоку цегельні, окрім тарабанення транспортерів, з розжарених печей здіймався рудий пил. Працювали там переважно підлітки з нашого селища та околиць. Літнього заробітку вистарчало, щоби купити омріяний ровер або мопед. Після зміни вони приходили до Джуринки змити рудаву пилюгу, покупатися і полежати на березі.\nТого надвечір’я з цегельні приїхало кілька незнайомих хлопців. Вони приїхали на роверах. Усі були старші за нас з Йванцьом, міцніші, засмаглі й злі, наче дикі оси. Джуринка прийняла також їх. Тобто вона розстелила свої береги, і дозволила їм зануритися, у нагріту за день, воду. Покупавшись, вони закурили.\nПротягом дня ми з Йванцьом мокли у Джуринці й налапали трохи карасів. Йванцьо був старший за мене. Другий рік він вчився в одному класі. Найбільше любив плавати. Як тільки надходило літо, Йванцьо одягався в Джуринку. Щось ловив, за чимось підглядав. Він міг плавати під водою з відкритими очима, випускати носом зелену воду річки. Мені було лячно відкривати очі під водою, зате Йванцьові – завжди обмащені рудим пилком, почервонілі. Казали – як в скаженого пса.\nТі незнайомці помітили, коли ми збиралися повертатись домів, наших карасів, бо Йванцьо висипав з майки рибу на траву. Вони підійшли до Йванця усі троє. Один з них наступив на Йванцьову руку, коли той дозбирував рибу, запихаючи до кишень штанів. Інший з надщербленим зубом, вдарив Йванця. Я підбіг до них. Мене вони бити не збиралися. Просто відкинули як пригаслий сірник.\n«Бий у ліве вухо, – кричить мені Йванцьо.– Бий!»\nАле мене наче хто заворожив.\nЯ стискаю кулак, але вдарити не можу.\nХіба він не знає, що я лівак і б’ю тільки у праве?\nВони забрали нашу рибу і забралися геть.\nПредыдущий КНДР оголосила про припинення ядерних і ракетних випробувань.\nСледующий В Москве умерла звезда кинокомедии «Любовь и голуби» (+фото)


П'яний поліцейський протаранив вантажівку у столиці (відео)\nПро це розповіли у спільноті Київ Оперативний уFacebook, опублікувавши відео з місця аварії. — вчера, 11:14\nПравоохоронці, які приїхали на місце аварії, пояснили учасникам дорожньо-транспортної пригоди алгоритм… Учора, 8 липня, під вечір на вулиці Мазепи трапилась дорожньо-транспортна пригода… — вчера, 10:43\nІнформацію про аварію підтвердила речниця Обласного центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Ірина Назарок. У 40-річного водія іншого автомобіля медики діагностували інсульт. Дорожньо-транспортна пригода сталася 7-го липня на Канівській трасі. У ній загинув чоловік потерпілої, а…\nПоблизу села Білокриниця 7 липня трапилася дорожньо-транспортна пригода не розминулася іномарка та молоковоз. Швидка, яка приїхала на місце аварії, госпіталізувала водія молоковозу.\nЗеленський прилетів на Буковину\nПрезидент Володимир Зеленський прибув з робочою поїздкою до Чернівецької області. Президент Володимир Зеленський прибув з робочою поїздкою до Чернівецької області. Про це повідомляє преслужба президента. Глава держави ознайомиться з перебігом реалізації проєкту Велике будівництво в регіоні,…\nМісце падіння німецького літака Heinkel-111 знайшли пошуковці п'ятого липня у горах на Долинщині. А на початку травня група дослідників знайшла на Прикарпатті місце падіння радянського літака. Місце падіння німецького літака Heinkel-111 знайшли пошуковці п’ятого липня у горах на Долинщині. Шукали…\nУ результаті бензовоз перекинувся, пальне витекло та миттєво спалахнуло. Рятувальники оперативно прибули на місце аварії та півтори години ліквідовували пожежу. — 07.07.20 15:12\nНещодавно стало відомо, що в цьому павільйоні загинула мешканка Тернопільщини. Нещодавно в Києві вибухнула електрична підстанція. Стало відомо, ким була загибла на Позняках продавець овочів У Києві нещодавно сталася пожежа в торговому павільйоні на Позняках. Нещодавно стало відомо, що в цьому…\nУ Волновасі внаслідок аварії загинула велосипедистка, а у селищі Степанівка - водій скутера. Внаслідок отриманих травм 25-річний водій скутера помер дорогою до лікарні. У Волновасі внаслідок аварії загинула велосипедистка, а у селищі Степанівка – водій скутера. Тривають досудові розслідування. У… — 07.07.20 10:30\nПоліція Іршавщини розслідує аварію зі смертельними наслідками у селі Ільниця. У справі триває досудове розслідування, повідомив Відділ комунікації поліції Закарпатської області. Поліція Іршавщини розслідує аварію зі смертельними наслідками у селі Ільниця. Вчора, 5 липня, близько 22:45 у селі… — 06.07.20 16:00\nНа Подолі прорвало колектор, обмежено рух транспорту\nМісце аварії огороджено, рух транспорту здійснюється по одній полосі, через що частково змінено. — 06.07.20 14:41\n"Через ремонтні роботи на каналізаційній мережі на перетині просп. Нагадаємо, кілька міст на Донбасі через аварію залишилися без води. Через аварію на каналізаційному колекторі у Києві на дорозі утворилося провалля, наразі рух на перетині проспекта Порика та проспекта Правди обмежено. Про це УНН…\nДві смертельні ДТП на Донеччині.\nВнаслідок отриманих травм 25-річний водій скутера помер дорогою до лікарні. Поліція закликає водіїв неухильно дотримуватися Правил дорожнього руху! У Волновасі внаслідок аварії загинула велосипедистка, а у селищі Степанівка – водій скутера. Тривають досудові розслідування. Загалом у вихідні дні на… — 06.07.20 13:30\nОфіційно: Поліція Іршавщини розслідує аварію зі смертельними наслідками у селі Ільниця (фото)\nВодія авто - 18-річного односельця загиблих освідчили. Поліція Іршавщини розслідує аварію зі смертельними наслідками у селі Ільниця Вчора, 5 липня, близько 22:45 у селі Ільниця Іршавського району внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, двоє жителів села Осій отримали несумісні з життям тілесні…\nУ спрaві признaчено експертизи, які допоможуть зясувaти усі обстaвини aвтопригоди. Водія aвто 18-річного односельця зaгиблих освідчили. Як повідомляє Відділ комунікації поліції Закарпатської області, зa фaктом ДТП, внaслідок якої несумісні з життям трaвми отримaли двоє жителів селa Осій, у поліції…\nКарколомна ДТП в Калуші: зіштовхнулися одразу три автівки.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: На Прикарпатті трапилась ДТП внаслідок якої постраждав пішохід Ввечері 5 липня, на вулиці Євшана в місті Калуш сталася дорожньо-транспортна пригода. Вчора, 0 22:10 до поліції надійшло повідомлення про ДТП в Калуші. “Водій “Daewoo” повернув праворуч, хоча мав переконатися у безпеці… — 06.07.20 11:54\nВнаслідок ДТП водій від отриманих травм загинув на місці аварії. — 05.07.20 11:37


У Рівному продається будинок Вашої мрії! | ВСЕ - сайт чесних новин\nУ Рівному продається будинок Вашої мрії!\nОпубліковано vse.rv.ua Втр, 19/07/2016 - 15:10 Ви завжди мріяли про затишний куточок для всієї родини? Або уявляли, як збираєтеся всією родиною за великим столом чи у вітальні біля каміну? Значить двоповерховий будинок в місті Рівне по вулиці Полуничній саме для ВАС!\nІнформація для тих кого зацікавив будинок:\n* 1 поверх: прихожа, веранда ,столова, кухня, вбиральня, зала з каміном (на дровах під склом), балкон. Площа – 107кв.м.\n* 2 поверх: коридор, спортзал, чотири кімнати, с\_в., балкон. Площа 102 кв.м\n* Підвал: гараж, с\_в, сауна, котельня, веранда, підсобне приміщення. Площа – 73.5 кв.м.\nПобудований з цегли + пінопласт (5) утеплення, покриття шифер. Столярка і вікна дерв’яні (смерека), сходи дубові.\nСептик, скважина, електрика 3 фази, опалення автономне газове. Також у будинку на все встановлені лічільники.\nЗагальна площа по будинку складає 283 кв.м, а житлова - 93, 7 кв.м\nДілянка: 0,1014га приватизована, огорожа коване залізо в цегляних стовпчиках.\nФруктові дерева- яблуня, черешня, вишня, груша, персик, два кущі винограду, малина, смородина.\nЗа детальнішою інформаціє ю звертайтесь за телефонами: (096) 500-28-33, (066) 780-28-88.\nКлючові слова: агентство неруомості Борислава Рівне купити будинок Рівне 1435 переглядів\nНа Міжнародний кінофестиваль у Рівному приїдуть режисери з усього світу У Рівному пробігли «Сильні духом - 2016» ГУБАНОВ Олексій Володимирович БЕРЕЖНЮК В’ячеслав Євгенович Гороскоп на сьогодні


ГоловнаПодорожі На Тернопільщині є загадкове кладовище (фото)\nЯн-Александр Байґер в своєму дослідженні Теребовлянщини "Powiat trembowelski: szkic geograficzno-historyczny i etnograficzny" виданому в 1899 році датує першу згадку про Дарахів 1554 роком, хоча в інтернеті я також зустрічав був 1648 рік (правда, без жодних документальних посилань).\nВін складається з двох частин. На першій частині – ближчій до дороги – знаходяться міжвоєнні та післявоєнні поховання. Вона досить типова для цього регіону України. Хрести над могилами українців (кириличні надписи) та скульптури над могилами поляків (надписи латинкою). Слід зазначити, що цвинтар має мішаний українсько-польський характер. Але, якщо проминути вхід до церкви, звернути зі стежки вліво, то можна потрапити на стару частину цвинтаря. Більшість поховань на ній датовані кінцем ХІХ – початком ХХ століття (1890-1910 рр.). Якщо не вчитуватися в надписи, то, здалека можна прийняти цвинтар за типово польський (римо-католицький), всюди скульптури святих чи Матері Божої. Всього з десяток хрестів, до того ж, деякі з них формою мені нагадували "козацькі", більш звичні для Черкащини чи Полтавщини, ніж для поховань кінця ХІХ століття на півдні Тернопілля. Якщо ж почати читати надписи під скульптурами та на гробівцях, розумієш, що цвинтар – український (греко-католицький). В крайньому випадку – мішаний з явною перевагою українських поховань. Десь на три-чотири десятки надписів, які я прочитав, всього два були зроблені латинкою (польські), решта – кирилицею (українські). Ось таке от дивне взаємопроникнення культур у володіннях Танатоса.\nПрицвинтарна церва, яка зараз належить УГКЦ, була збудована на початку минулого століття (1903 р.). В міжвоєнний період це був римо-католицький костел, а за "совітів" – колгоспна комора. У 1926 році греко-католики вибудували собі нову церкву в глибині села, далі від дороги.\nДещо не зрозумілою для мене залишається, на разі, ситуація з приналежністю прицвинтарної церкви-костелу в довоєнний час. Місцеві мешканці, як і інформація в інтернеті, стверджують, що то був костел. Не заперечую, архітектурний стиль скоріше "костельний", а не "церковний".\nДжерело: "Україна Інкогніта" - Андрій Кобилянський,


Напевно ви вже вирішили, що програма дій буде жорсткою і суворою.\nАж ніяк. Одне з цінних достоїнств "Легкий спосіб" - його гнучкість.\nЯ не стану просити вас повірити мені на слово, тому що ви повинні не сліпо слідувати порадам, а зрозуміти, в чому їх зміст. У цьому випадку менша ймовірність, що ви пропустите мої рекомендації повз вуха. Поступово я детально поясню зміст кожної з них. Ось вам друга рекомендація:\nМабуть, виконати цю моє прохання буде важче, ніж всі інші. Якщо ви вважаєте, що зашореність вам чужа, і впевнені, що підете цієї рекомендації без праці, - будьте обережні: велика ймовірність, що ви вже в мережах упереджень. Наприклад, я говорив, що важливо розуміти сенс кожної рекомендації. І при цьому сенсу перший з них не пояснив. Пробачити, якщо ви вирішили, що він надто очевидний (тому я і не став принижувати вас роз'ясненнями). Але це не так.\nДещо? Хто вважає мій метод списком корисних порад, які можна або приймати до відома, або вибірково відкидати. Це помилкова думка. "Легкий спосіб скинути вагу" - цілісна програма, яка допоможе вам досягти мети тільки за умови виконання всіх рекомендацій. "ЛЕГКИЙ СПОСІБ" я порівнюю з виходом з лабіринту. Уявіть собі: все життя ви блукали в лабіринті і намагалися знайти вихід з нього. Я можу дати вам чіткі інструкції, направити до виходу, і, якщо ви в точності виконаєте мої вказівки, втеча буде легким і гарантованим. Та варто вам пропустити або невірно тлумачити хоча б одна порада, ви залишитеся в лабіринті, навіть якщо старанно виконали всі інші рекомендації. Такий принцип застосування "Легкий спосіб скинути вагу".\nДивно, скільки людей у світі відрізняються зашореності. Ми вважаємо їх упередженими, упередженими, навіть нетерпимими. Але ми? То самі не з таких! Не обманюйте себе. Я теж завжди вважав себе об'єктивним, неупередженим людиною. Втеча від нікотинової залежності принесло мені невимовне полегшення. І разом з тим стало нищівним ударом по моєму самолюбству. Як я міг багато років не помічати настільки очевидного? Такий же шок я випробував, піймавши себе на зашореності по відношенню до їжі.\nЩоб позбутися упередженості, першим ділом слід визнати її існування. Одне з великих досягнень людства - наша здатність майже миттєво поширювати знання по всьому світу. Як сказав Джон Уейн, "рушниця - всього лише зброя, воно нічим не краще і не гірше людини, яка тримає його в руках!" Подібно більшості наших досягнень, прогрес комунікації нічим не краще і не гірше інформацією, якою ми обмінюємося. Ті, хто знайомий з моїм методом позбавлення від нікотинової залежності, вже знають, яке потужний вплив сучасна система комунікацій робить на курців з промитими мізками.\nТе ж саме справедливо майже для всіх сторін нашого життя. Розглянемо самі наочні приклади промивання мізків. Прийнято вважати, що хом'як - пухнастий, симпатичне звірятко розміром майже з щура. По суті справи, єдине помітне розходження між хом'яком і щуром - довжина хвоста. Мало хто боїться взяти в руки і приголубити хом'ячка, але якщо в багатолюдному приміщенні помітять миша, а тим більше щура, паніка спалахне майже напевно. Згідно стереотипу, нав'язаному голлівудським кіно, дами завізжат і полізуть на найближчі столи, а їх хоробрі кавалери з легкою усмішкою будуть спостерігати за витівками супутниць. Але насправді інстинкти змусять чоловіків наслідувати приклад дам. Просто нам "промили мізки", змусили повірити, що справжній чоловік не боїться ні драконів, ні тим більше щурів, ось ми і вдаємо, ніби до щурів нам немає ніякого діла. Лише Великий Брат знає правду.\nАле чому ми так по? Різному ставимося до двох настільки схожим істотам? На підставі фактів? Скільки у вас знайдеться знайомих, на яких коли? Або нападали пацюки? Вся справа в тому, що нам з дитинства утовкмачили: щури асоціюються зі злом і хворобами. Бубонна чума, Гаммельнський щуролов, "1984" Джорджа Оруелла. А насправді переносниками бубонної чуми були чорні щури, з тих пір майже повністю винищені щурами? Пасюк. Мало того: люди, які тримають щурів в якості домашніх улюбленців або працюють з ними як з піддослідними тваринами, стверджують, що пацюки охайні, ласкаві і дуже розумні.\nЧи це не уявлення про тварин, що склалися під впливом промивання мізків? Чому ми вважаємо змій злісними і відразливими істотами? Ви коли? Нибудь бачили змію в природі, торкалися до неї, були нею укушені?\nЧому коали для нас милі, симпатичні тваринки? Невже ви й справді вірите, що у них ніколи не буває бліх і що вони не здатні відрубати нам палець, як будь-яке інше дика тварина?\nПерейдемо до промивання мізків стосовно до їжі. Креветки і лангустіни прийнято вважати дорогими делікатесами, і я дотримуюся тієї ж думки. Але на вигляд вони мало чим відрізняються від скорпіонів. Однак мені ніколи і в голову не приходило зжувати скорпіона - втім, і можливості не уявлялося. І навіть якби з'явилася у мене шанс, навряд чи я зміг би з'їсти скорпіона і утримати з'їдене в шлунку. Справа в тому, що скорпіони отруйні, скажете ви. Але отруйні органи є у більшості тварюк, яких ми вживаємо в їжу, - ми просто не їмо ці органи. Може, скорпіони огидні на смак? Цілком можливо. Або навпаки, дивовижні. Смак не має значення, я просто не бажаю їх є, і все!\nСкажіть, ви змогли б спокійнісінько з'їсти жирного, соковитого живого хробака - так, щоб вас не вирвало? Проте багато живі істоти, в тому числі і мільйони людей, вважають живих черв'яків ласощами. Чому ж ми пересмикує, виявивши в яблуці черв'яка? Зрештою, у нас залишається 98% яблука! Думка про поїданні конини або собачатини вселяє деяким людям огиду, але скажіть, невже ви змогли б наосліп відрізнити яловичину зі спеціями від конини або собачатини, присмаченою тими ж спеціями? А якщо змогли б, навіщо вам знадобилося розрізняти їх, якби не промивання мізків?\nЯ чітко пам'ятаю, як вперше в житті спробував китайську кухню. Самому собі я здавався відважним і ризиковим людиною. Назви страв, зразок супу з акулячих плавників або ластів'ячих гнізд, було нелегко перетравити навіть психологічно, не те що фізично. Мені ввижалося, як в каструлю з киплячою водою кидають пташині гнізда разом з усіма комахами і послідом, доводять до кипіння і кип'ятять десять хвилин. До мене не доходило, що китайці, цивілізація яких раз на п'ять стародавнє нашої, не стали б вживати в їжу явно неїстівні речі.\nЧи не замислювався я і про те, що ем від нудьги - на відміну від мільйонів китайців, і що мені подадуть західну версію китайської куховаріння. Через кілька років майже так само складалися мої відносини з каррі.\nДо речі, чи відомо вам, що основний інгредієнт супу з пташиних гнізд - слина ластівок або стрижів? Не знаю, як вас, а мене нудить, коли хто? Нибудь харкає на тротуар або футболіст під час матчу спльовує на газон. І якби суп з ластів'ячих гнізд відрізнявся незрівнянним смаком, ці пташки давно опинилися б під загрозою винищення з? За шаленого попиту на їх слину - хіба не так?\nЯкби мені, коли я був десятирічним хлопчиськом, повідомили, що равликів і жаб'ячі лапки можна їсти та ще не кривлячи, а навпаки, смакувати, - я не повірив би вам. Так, романтична прогулянка по Сені на річковому трамвайчику з пляшкою хорошого вина в шлунку сприяла промивання мізків. Прогулянка припала мені до душі, це безсумнівно. Але чи сподобався мені смак французьких равликів ескарго або жаб'ячих лапок? Дати чесну відповідь я не зможу. І те, й інше подали під часниковим соусом.\nРаніше я терпіти не міг часник, а останнім часом пристрастився до нього. Але чому смак деяких продуктів мені подобається, тільки якщо вони рясно присмачені часником? Як нерозумно вірити, що можна вловити смак їжі, якщо в ній присутній такий потужний інгредієнт, як часник! При цьому і ви самі, і всі хто вас оточує, відчувають, як пахне один лише\nОтже, нас можна переконати, що те або інше блюдо має приємний смак , і навпаки. Повернемося до Ластівчине слині. Що сталося: китайцям "промили мізки", переконавши, що огидна їжа насправді чудова, або мені промили мізки, змусивши повірити, що по? Справжньому смачна їжа огидна?\nЩоб позбутися наслідків тривалого промивання мізків , буде потрібно сміливість, інтелект і уяву. І зовсім нема чого відчувати себе нещасним. Ось третій рекомендація:


Жінка, що мала крила - українська народна казка\nГоловна » Українські народні казки » Жінка, що мала крила\nЖив на світі бідний чоловік зі своїм сином Петриком, їм двом минав вік, як вода по камінню. Спливли тижні за тижнями, роки за роками.\nПетрик підріс, навчився полювати. Якось вийшов на одну галявину, а там росла шовкова трава. Він не хотів травичку столочити – ліг скраю під корчем і почав дрімати. Раптом чує: фах-фах-фах!\nТо прилетіли три дівчини. Такі файні, аж рота роззявив. Вони скинули крила, поклали їх у шовкову траву с Красненько взялися за руки, аби танцювати. Коли їм доста було з танцю знову почепили собі крила і полетіли, Петрикові уже не дрімалося. Подався додому.\nДругого дня прийшов на галявину і ліг на те ж місце, де лежав учора. Дівчата прилетіли і затанцювали, аж листя шелестіло. Потім – фах-фах-фах! – і сховалися десь за горами, за лісами…\nПетрикові найбільше сподобалася найменша повітруля. Він пішов додому і не їсть, не спить, а все думає про ту дівчину.\n– Чого ти, Петрику, сумний? – спитав його батько.\nІ хлопець зізнався:\n– Біда, тату, я полюбив дівчину.\n– Чого біда – добре, буде в нас весілля.\n– Ні, тату, не буде, бо дівчина з крильми,– і Петрик розповів, як то все було.\nБатько подумав трохи і відповідає:\n– Встань раненько, візьми рискаль і викопай яму коло того місця, де ті повітрулі залишають крила. Потім залізь у яму, накрийся там галузками й чекай. Коли найменша скине крила й піде танцювати, ти хапни їх і сховайся знову. Старші сестри полетять собі, тоді поговориш зі своєю дівчиною.\n– Добре,– втішився парубок.\nУстав рано-раненько, узяв рискаль і пішов на галявину з шовковою травою. Там викопав яму і сховався в ній. Раптом – фах-фах-фах!\nПрилетіли чарівні дівчата. Скинули крила й пішли в танець. Крила наймолодшої впали майже перед носом парубка. Він хапнув їх і стягнув у яму. Накрився галузками й не дихає навіть.\nА дівчата знов натанцювалися скільки душа бажала. Потім старші причепили крила й полетіли геть, а найменша шукає свої і не може знайти. Сіла та й заплакала:\n– Хто забрав мої крила?! Де я тепер дінуся?\nПетро виліз із ями і каже:\n– Не плач, файна дівчино, твої крила в мене. Та я тобі їх не віддам, бо полетиш геть. А я люблю тебе і хочу, аби-сь була моєю…\nЩо мала робити бідна дівчина? Вона відповіла:\n– Буду, легіню, твоєю, але віддай крила.\n– Ні, крил не віддам.\nПетро повів її додому, сховав крила в скриню.\nСкоро справили весілля. Коли гості з усього села відтанцювалися й відгойкали, молоде подружжя зажило щасливо. Минув якийсь час, і в родині народився хлопчик.\nА одного разу сусіди їх покликали до себе на весілля. Жінка танцювала так файно, що все село збіглося дивитися. її спитали:\n– Де це ти навчилася так красно танцювати?\n– Мене моя мама навчила. А якби мій чоловік віддав мені хоч на хвильку крила, то я би ще краще танцювала. Попросіть його, най дасть…\nПетра обступили з усіх боків і почали просити:\n– Дай, чоловіче, крила, най жінка потанцює, доки ще молода.\n– Не тримай задурно крила у скрині, бо сплісніють.\n– Вони там не варті печеної цибулі. Нащо їх ховаєш?\nТак гавчали всі, що Петро не витримав. Побіг додому\nй приніс жінці крила. Вона їх почепила і станцювала один танець. Петро дивився, наче зачарований: його жінка була, як принцеса! Але коли закінчила танець, схопила свого сина і – фах! – полетіла.\n– Го-го, ади, яка! – здивувалися люди.\nА у Петра почуріли сльози із очей:\n– Я знав, що таке буде. Ади, послухався дурних,– і пішов додому, як півтора нещастя. Дома більше не було ні жінки, ні дитини.\nПетро узяв на плече фузію-рушницю і пішов у світ. Ішов, ішов – полями, лісами. Три торбини хліба з’їв і п’ять пар постолів порвав – не ставав ні на хвильку. А раз вийшов на широке поле, дивиться – три легілі так чубляться, що аж дрантя з них летить.\n– Гов! – сказав Петро.– Що ви не поділили?\nХлопці розчепилися. Найстарший відповів:\n– Розсуди нас, добрий чоловіче. Умер наш ненько й залишив, ади, баняк, чоботи, кримку-невидимку. Кому все це має належати? Я кажу – мені, бо я є найстарший.\n– Ні, мені!\n– Мені! Неньо мене найдужче любили.\nБрати знову до бійки.\n– Гов! – гукнув Петро.– Тримайте руки при собі. Я вам, дурням, зроблю справедливий суд.\nБрати дивляться на нього, чекають його слова.\n– Адіть, я зараз вистрелю, і маєте принести мені кулю. Хто скоріше принесе, тому дам і баняк, і чоботи, і кримку-невидимку.\n– Най буде! – аж підскочили брати,\nПетро зняв фузію із плеча і випалив. Брати зірвалися із місця, побігли за кулею, як три лошаки. Петро засміявся:\n– Не знають, дурні, що фузія набита лише порохом і шротом. Будуть шукати оту кулю до кінського великодня!\nІ сам узув чоботи, надів собі на голову кримку-невидимку, взяв баняк – та й далі. А що не крок ступить у тих чоботях – то на цілий день ходьби. Відміряв так велику дорогу і скоро дійшов до своєї жінки. Дивиться, між яблунями – хата, а на травичці грається хлопчик. То був його син. Петро зняв на хвильку кримку-невидимку і спитав:\n– Михайлику, а мама чи дома?\n– Сидить у хаті з тіткою.\n– Піди і скажи, що тато прийшов.\nМихайлик – до хати.\n– Мамо, є вже тато!\n– Сюди людина не дійде і птах не долетить.\n– Ні, мамо, справді тато зі мною говорили.\n– Якщо прийшов тато, най нарве мені яблук з тої яблуні, з якої яблука ніколи не падають.\nМихайлик вибіг і переказав, що говорила мати.\nПетро підійшов до яблуні, з якої яблука ніколи ще не падали, і потримав баняк під галузками. Яблука западали до нього, ніби хтось тряс деревом. Петро наклав синові повну пазуху плодів і мовив:\n– Неси мамі!\nХлопчик відніс яблука.\n– Адіть, тато нарвали…\n– Най іде до хати,– втішилася мати.\nМихайлик радо вискочив надвір, та за якусь хвильку вернувся сумний.\n– Ну, де є твій тато? – спитала мама.\n– Нема,– хлопчик заплакав.\n– Він тобі приснився…\nПетро скинув кримку-невидимку:\n– Ні, не приснився, жінко!\nВона дуже зраділа. Вернулися додому і знову стали жити у злагоді й любові. Відай, живуть ще й тепер, як не повмирали.\nПро дідову і бабину дочку та змія


Дзеркальна дата жовтня: як привернути удачу, гроші і кохання 10.10 – Особлива\nДзеркальна дата жовтня: як привернути удачу, гроші і кохання 10.10\nПравити світом в цей день буде Одиниця. Дане число володіє розміреною і сильною енергетикою, здатною допомогти нам у наших справах. Намагайтеся уникати енергетичного виснаження. Витрачайте свої сили обережно, тому що заповнюватися вони будуть не відразу. Джерело\nЛюбов і стосунки 10.10\nУ любові Одиниця завжди є головним помічником, причому це стосується не тільки тих, хто шукає другу половинку, але і тих, хто її вже знайшов. Сімейним людям і тим, хто вже давно перебуває у відносинах, варто провести весь день або хоча б вечір поруч з коханою людиною.\nМожна сходити куди-небудь разом або зайнятися домашніми справами, подивитися фільм, влаштувати романтичне побачення. 10 жовтня можна вдихнути нове життя у відносини.\nТим же, хто знаходиться в пошуках, бажано не боятися нових знайомств. Якщо вже є хтось на прикметі, спробуйте запросити людину на побачення, зізнатися в симпатії.\nФінанси і роботу 10 жовтня\nЖовтнева дзеркальна дата сприятлива і для фінансових справ. Одиниця символізує особливі починання, початок якогось важливого шляху. Сьогодні можна приступати до нових справ на роботі і в бізнесі, причому ці справи можуть бути як амбітними, так і скромними, рутинними. Можна виконувати їх поодинці і в складі великої команди.\nУ цей день можна оформляти кредити і брати позики, однак при цьому варто пам’ятати, що гроші повинні йти не на розваги, а в справу.\nЕксперти вважають, що це прекрасний день для проведення магічних ритуалів. Наприклад, можна в горщик з квітами покласти пару-трійку монет будь-якого номіналу, прочитавши спеціальний змову: «Нехай доходи ростуть так успіх прибуває. Нехай проблеми підуть і удача зустрічає».\nЯк залучити везіння 10.10\n10 жовтня – день великого везіння у всіх сферах життя, але є пара універсальних порад від нумерологів, які допоможуть вам стати успішніше як в любові, так і в роботі:\nпо-перше, не варто поспішати. Одиниця не переносить поспіху і не любить, коли події змінюють одна одну дуже швидко;\nпо-друге, бажано простягати руку допомоги тим, хто її потребує.\n10 число – важливий день другого місяця осені. Він буде насиченим, позитивним і досить динамічним. Залишайтеся вірні своїм принципам і не перекладайте відповідальність на чужі плечі. В такому випадку удача завжди буде з вами.\nЗнак Зодіаку жінки впливає на її стосунки з чоловіком. Ось як саме\nТри важливі осінні свята для кожної жінки, коли можна отримати щасливу долю і все, про що попросите


Жозеф Марі Дессе біографія, Революційна діяльність у Савойї. Формування Легіону аллоброгов, Битви в Італії (1795-97 рр.).\nЖозеф Марі Дессе: біографія\nРеволюційна діяльність у Савойї. Формування Легіону аллоброгов\nЖозеф Марі Дессе народився в сім'ї провінційного лікаря. Подорослішавши, він вирішив піти по стопах батька і пов'язати своє життя з медициною. У 1789 р., після успішного закінчення Туринського університету, Дессе, в пошуках гідного заробітку, приїхав до Парижа. Надзвичайно популярні на той час ідеї суспільного договору, свободи і рівноправності настільки глибоко запали в душу юному Жозефу Марі, що він, залишивши думка про лікарській практиці, в липні 1789 р. вступив в Національну Гвардію. У 1791 р. Дессе повернувся до рідного Тонон, де безуспішно намагався підняти народне повстання і силою зброї приєднати входила до складу Сардинського королівства Савойю до Франції. Після невдалого штурму міської в'язниці Тонона (7 червня 1791 р.), початого з метою звільнення хлопця, який був схоплений поліцією за те, що публічно виспівував "?a ira", Дессе і його однодумці через Швейцарію бігли до Парижа. Там у 1792 р. Жозеф Марі організував "Клуб іноземних патріотів", а потім "Легіон аллоброгов", що складався з савойської революціонерів-вигнанців, повних рішучості продовжувати боротьбу. Активну участь у підготовці французького вторгнення в Сардінське королівство принесло Дессе спочатку звання капітана (7 серпня 1792 р.), а вже через тиждень - командира батальйону. У Греноблі Легіон був остаточно сформований і включений до складу армії генерала Монтеск'ю, яка у вересні розпочала похід на Савойю. Менш ніж через місяць "аллоброгов" без бою взяли Тонон. Радісні натовпу городян вітали їх як визволителів.\nУ червні 1793 р. у складі Армії Східних Піренеїв Дессе брав участь у поході на бунтівний Марсель. Двадцять другого серпня 1793 р., за три дні до того, як революційні війська увійшли в місто, Жозефа Марі підвищили до полковника. У цьому чині вона відрізнився при штурмі укріплень Тулона, за що представники народу при армії хотіли зробити його бригадним генералом. Скромний Дессе відмовився від цієї цілком заслуженої нагороди. Весь 1794 Легіон провів у боях на кордоні Франції та Іспанії. "Аллоброгов" виявили надзвичайну хоробрість у бою при Сен-Лоран де ля Муга (13 серпня).\nБитви в Італії (1795-97 рр.).\nУ зв'язку з припиненням військових дій на Піренеях в кінці 1794 р., Легіон був переведений в Армію Італії. У січні 1795 р., під час атаки на редут біля містечка Сен-Жан, Дессе отримав штикову рану в голову. Легіонери, побачивши стікаючого кров'ю командира, захотіли негайно розстріляти полонених австрійців, які захищали редут, але їх поранений полковник не дав їм зробити це злочин.\nНаступною раною ворог "нагородив" Дессе у Сало. Це сталося 29 липня 1796, а вже 30-го "аллоброгов" увірвалися до цього містечка, захопили 2 ворожих знаряддя, 2 прапора і 200 австрійських солдатів. Потім вони переслідували відступаючі частини противника і відбили полоненого раніше генерала Гії і ще 300 французів. Переможний марш савойців по Італії незабаром продовжився. Шостого серпня вони зайняли селище Рокка д 'Анфо, а 23-го увійшли в Сторі. П'ятого вересня Дессе, ризикуючи життям, провів рекогносцировку ворожих позицій на річці Адідже. Восьмого вересня савойців відібрали у супротивника селище Сан-Мікеле. Чотирнадцятого січня 1797 р., виконуючи наказ генерала ВОБУ, Дессе і його солдати до останнього утримували позиції на плато Ріволі. У ході битви його підрозділ було оточене переважаючими силами противника і знищено, а сам поранений Дессе був захоплений австрійськими солдатами і відправлений до Угорщини, де сім місяців перебував у полоні.


Статуси партнерів ABBYY\nВаріант співпраці з партнерами, які продають програмне забезпечення через власні точки продажів. Дані компанії купують продукти ABBYY у дистриб'юторів. Для наявності цього статусу достатньо партнерської угоди з одним з дистриб'юторів ABBYY, і не потрібно спеціального підтвердження з боку компанії ABBYY. Однак деякі продукти і види співпраці для партнерів із цим статусом недоступні:\nДозволено продаж будь-яких коробкових продуктів ABBYY без обмеження кількості.\nВичерпний перелік продуктів ABBYY, які можуть постачати партнери зі статусом ABBYY Reseller, зазначений у прайс-листі.\nДозволено один продаж не більше ніж 5 ліцензій продукту конкретному клієнтові протягом одного календарного місяця. Якщо даному клієнтові вже була здійснена поставка партнером з даним статусом, то наступна заявка по цьому продукту для цього клієнта буде задоволена не раніше, ніж через 30 днів після дати поставки.\nПри наявності інформації про тендер, що проводиться клієнтом, заявки на ліцензії не задовольняються.\nНе задовольняються заявки на поставку пільгових продуктів: для державних підприємств і організацій, для навчальних закладів.\nВичерпний перелік продуктів ABBYY зазначений у прайс-листі.\nПримітка: партнери зі статусом ABBYY Authorized Reseller таких обмежень не мають.\nДана програма орієнтована на партнерів, які планують поставляти продукти ABBYY в корпоративний сегмент. Статус ABBYY Authorized Reseller (Партнер з корпоративних продуктів ABBYY) присвоюється партнерам в Україні та Молдові, які зареєструвалися в партнерській програмі ABBYY та виконали ряд додаткових вимог.\nВичерпний перелік продуктів ABBYY, які можуть постачатися партнерами зі статусом ABBYY Authorized Reseller (Партнер з корпоративних продуктів ABBYY), зазначений у прайс-листі.\nСтатус ABBYY Authorized Reseller не можуть отримати юридичні особи, які є клієнтами ABBYY Україна. Фізичні особи не можуть отримати статус ABBYY Authorized Reseller, навіть якщо зареєстровані як ФОСПД (фізична особа – суб'єкт підприємницької діяльності).\nДва представника компанії повинні успішно здати онлайн-екзамен, питання якого пов'язані з ліцензійної політикою ABBYY та основними функціональними можливостями продуктів ABBYY або прослухати наші постійні вебінари для партнерів. Більше інформації можна знайти тут.\nПісля успішного виконання описаних умов компанія отримує статус ABBYY Authorized Reseller (Партнер з корпоративних продуктів ABBYY) і підтверджує сертифікат. Статус дійсний протягом 12 місяців з дня видачі сертифіката. По закінченні цього терміну необхідно повторно виконати описані вище умови.\nДострокове припинення участі компанії в партнерській програмі можливе в будь-який момент за ініціативою партнера, що має бути підкріплено письмовим запитом.\nПротягом 30 днів після присвоєння статусу, партнер зобов'язаний розмістити на своєму корпоративному сайті повну і достовірну інформацію про продукти ABBYY. Невиконання цього пункту веде до призупинення дії статусу ABBYY Authorized Reseller.\nПротягом терміну дії програми ABBYY Україна залишає за собою право змінювати умови входження партнерів у програму або робити окремі переваги програми доступними тільки для партнерів, які виконали особливі умови.\nОбов'язковою умовою є наявність актуальної інформації про продукти ABBYY і статус партнера на сайті партнера. Логотип статусу ›\nДаний вид співпраці призначений тільки для великих компаній, що займаються розповсюдженням програмного забезпечення і мають розвинену мережу партнерів. Дистриб'ютори ABBYY забезпечують всі логістичні процедури, здійснюють маркетингову активність, проводять навчання, семінари та тренінги для своєї партнерської мережі. Також дистриб'ютор має ряд зобов'язань перед компанією ABBYY, пов'язаних з популяризацією і розповсюдженням продуктів ABBYY.\nЦей статус можуть отримати виробники, збирачі або ексклюзивні дистриб'ютори комп'ютерної техніки, офісного обладнання і мобільних пристроїв; а також, розробники програмних продуктів і великі мережі комп'ютерних магазинів. Комплектація пристроїв або інших програмних продуктів програмами ABBYY підвищують споживчий інтерес і привертають велику кількість лояльних клієнтів. Адже продукти ABBYY – це не тільки прекрасні подарунки для покупців, але й розширення функціональності обладнання наших партнерів.\nУмови OEM-співробітництва в кожному конкретному випадку індивідуальні та є темою окремих переговорів.\nПоставки готових програмних продуктів ABBYY в корпоративному сегменті\nНаявність сертифікованого фахівця зі статусом ABBYY FlexiCapture Sale Certified Professional / ABBYY Recognition Server Sale Certified Professional; виконання поставки корпоративного рішення – передпродажної стадії та поставки програмного забезпечення.\nПовинні працювати тільки безпосередньо з ABBYY.\nЛінійка продуктів Document & Data Capture\nПоставки готових програмних рішень у рамках комплексної автоматизації, з обов'язковим наданням послуг з впровадження, супроводу, обслуговування та технічної підтримки початкового рівня\nНаявність сертифікованого фахівця зі статусом ABBYY FlexiCapture Certified Professional / ABBYY Recognition Server Certified Professional; виконання всіх етапів поставки корпоративного рішення – передпродажної стадії проекту, інсталяції та впровадження, настройки, обслуговування, післяпродажних робіт і консультацій; виконання планів продажів.\nМоже надавати додаткові платні сервіси та послуги з інсталяції, настройки та технічного супроводу продуктів ABBYY, при цьому партнер має право встановлювати власний рівень цін на послуги, які він надає. Може залучати ресурси компанії ABBYY та її Центру Інтеграції як субпідрядник.\nДопомога у виборі партнерського статусу\nВаші питання, пов'язані з партнерською програмою, можна адресувати до відділу дистрибуції ABBYY по електронній пошті або телефону +380 44 4909999 .


Окремі випадки нарахування військового збору при нарахуванні відпускних - InfoPort - портал города Лозовая\nОкремі випадки нарахування військового збору при нарахуванні відпускних\n19 августа 2014, 23:19 662\nСитуація 1 Працівнику 01.08.2014 р. нарахували відпускні за 14 к.дн. за період з 07 до 20 серпня 2014 року. Відпускні виплачено 04.08.2014 р.\nНезважаючи на те що серпневі відпускні нараховувалися й виплачувалися уже в серпні, військовим збором вони не оподатковуються. Оскільки їх нарахування проводилося до 03.08.2014 р., під об'єкт оподаткування військовим збором потрапляють лише виплати, нараховані починаючи з 03.08.2014 р..\nСитуація 2 Працівник із 05.08.2014 р. бере щорічну основну відпустку (24 к.дн.) та додаткову відпустку за ненормований робочий день (7 к.дн.). Відпускні нараховано 31 липня 2014 року, а перераховано на картковий рахунок працівника 01.08.2014 р.\nУ даній ситуації частина щорічної відпустки припадає на серпень (26 к.дн.), а частина — на вересень (5 к.дн.). Але якщо нарахування відпускних відбулось у липні товідпускні за серпень і вересень, які нараховані в липні, не оподатковуються військовим збором.\nСитуація 3 У липні працівнику нарахували й виплатили відпускні за 12 к.дн. липня. Але в серпні виявили, що розмір середньої зарплати для оплати днів відпустки був занижений й донарахували наприкінці серпня відпускні за липень у сумі 240 грн.\nОскільки донарахування відпускних за липень відбулося після 03.08.2014 р., то донарахована сума відпускних буде об'єктом оподаткування військовим збором.\nСитуація 4 Працівник із 18.08.2014 р. бере щорічну основну відпустку тривалістю 24 к.дн. Йому нарахували зарплату за 11 р.дн. і відпускні за 13 к.дн. серпня та 11 к.дн. вересня. Як оподаткувати військовим збором?\nУ цьому випадку під оподаткування військовим збором потрапляє вся сума нарахованої зарплати (за період із 1-го по 15-е серпня) та відпускних, оскільки нарахування відбувається після 03.08.2014 р.\nВиплати, нараховані до 03.08.2014 р., не підлягають оподаткуванню військовим збором, то при їх виплаті (перерахуванні) після цієї дати, у платіжці необхідно чітко вказувати період, за який їх нараховано, та прописувати в полі «Призначення платежу», що «дохід не підлягає оподаткуванню військовим збором».


Опис виробу: STACHEPLAST 131 – суперпластифікатор для виробництва збірного залізобетону без пропарювання нa основі модифікованих полімерів.\nДобавка відрізняється високим пластифікуючим ефектом. Комбінація високого пластифікуючого ефекту і прискорення кінетики гідратації, дозволяє виключити термообробку бетону.\nЗастосування: STACHEPLAST 131 – застосовується для виготовлення високоякісних виробів із збірного залізобетону і попередньо напруженого бeтону з швидким зростанням початкових міцностей. Добавка дозволяє істотно скоротити термообробку або її повністю виключити.\nДля повного виключення пропарювання необхідно працювати на цементах марки М500.\nStacheplast 131 дозволяє:\nвиробляти всі види бeтонів марок В 15 – В 60 з рухливостями П1 - П4;\nістотно знизити витрату цементу і виробляти бетони з низькою собівартістю;\nповністю виключити термообробку на цементах М 500;\nскоротити термообробку на 60% і більше на цементах М 400;\nпроводити не в'язкий бетон, полегшити його ущільнення та отримання якісної поверхні виробів. Для високорухливих бетонів – запобігає сегрегації і водовідділенню;\nпідвищення кількості обороту форм;\nЩільність - 1 200 ± 10 кг/м3\nДозування: STACHEPLAST 131 – застосовується в дозах від 0,4 до 2,0 % від маси цементу.\n0,40 - 0,80 % від маси цементу для бетонів В15 – В50 П1- П2;\n0,60 - 1,80 % від маси цементу для бетонів В20 – В60 П3;\n0,70 - 2,00% від маси цементу для бетонів В20 – В60 П4.\n«Стахема» не несе відповідальності за можливу шкоду, що виникла неперевіреним використанням добавки.\nSTACHEPLAST 131 можна застосовувати в комбінації з наступними добавками:\nBetodur A 4 – прискорювач твердіння збірного залізобетону в дозах від 0,5 до 1,0% від маси цементу;\nBetodur A 1 – прискорювач твердіння товарного бетону та збірного залізобетону в умовах температур до 10⁰С в дозах від 0,5 до 1,5% від маси цементу;\nОбов'язкове поле Захист від автоматичного заповнення* Будь ласка, додайте 6 й 3. Будь ласка, додайте 6 й 3.


Головна › Новини › В Одесі діти заколядували у МВС, щоб зібрати гроші на лікування однокласника: відео\nАвтор Романова Марі — 12:07, 14.01.2022 в Новини/Соціальна правда\nВ Одесі діти виконали різдвяні колядки у сервісному центрі при Міністерстві внутрішніх справ, так вони збирали гроші на лікування свого однокласника.\nЯк йдеться у сюжеті “ТСН. Ранок”, 10-річному Максиму Леонову потрібні засоби для лікування онкології. Дитина вже пройшла кілька сеансів променевої терапії, але попереду хлопчика ще чекає дороге лікування та реабілітація.\nЙого друзі вирішили допомогти йому – зібрати гроші на лікування. Водночас діти створили святковий настрій співробітникам Сервісу та відвідувачам.\nОтримані під час виконання колядок цукерки та мандарини колядники залишали собі, а зібрані гроші передали батькам Максима.\n“Ми хочемо допомогти йому вірити в диво, допомогти зібрати гроші та раді, що наша місія була виконана. Людям теж сподобалося, як ми співали, отже, ми і їм подарували святковий настрій”, – поділилася враженнями після заходу учасниця творчого колективу.\nУ Сваляві (Закарпатті) 8-річний хлопчик прийшов у поліцію та попросив знайти святого Миколая , який міг би подарувати його 6-річному братові інвалідний візок.