Житомир.info | Нацбанк увів в обіг монету номіналом 5 гривень та оновлену 50-гривневу банкноту\nНацбанк увів в обіг монету номіналом 5 гривень та оновлену 50-гривневу банкноту\n20 грудня 2019, 12:51\nІнформація про це з’явилася 20 грудня на сайті Нацбанку.\n«Перша партія цих грошових знаків уже розподілена між підрозділами Національного банку в регіонах. Банкнота номіналом 50 гривень та обігова монета номіналом 5 гривень тепер є дійсним платіжним засобом на території України, ними можна вільно розрахуватися у торговельній мережі або здійснювати операції у банках. Банкноти попереднього зразка номіналами 5 та 50 гривень обмінювати не потрібно. Необмежений період часу можна розраховуватися одночасно і новими грошовими знаками, і попередніми» – йдеться у повідомленні.\nНа банкноті номіналом 50 гривень нового зразка збережено основні зображення зразка 2004 року. На лицьовому боці розміщено портрет Михайла Грушевського, а на зворотному – зображення будівлі Української Центральної Ради. Розмір нової банкноти не змінився, кольорова гама та ж сама.\n«Водночас захист нової банкноти 50 гривень удосконалено: покращено рельєфність елементів друку, змінено й удосконалено ультрафіолетовий та інфрачервоний захист; серійний номер чорного кольору виконаний шрифтом зі змінною висотою знаків та розташований вертикально уздовж правого краю зворотного боку банкноти», – пояснив директор департаменту грошового обігу Національного банку Віктор Зайвенко.\nЗавершення процесу оптимізації банкнотно-монетного ряду гривні заплановане на 2020 рік із уведенням у обіг оновленої банкноти номіналом 200 гривень, а також монети номіналом 10 гривень.\nФото з сайту Національного банку\nНагадаємо, восени 2019 Нацбанк ввів в обіг банкноту номіналом 1000 грн.\nЯк повідомляв Житомир.info, вилучені з обігу 1 жовтня 2019 року монети номіналом одна, дві та п’ять копійок можна обміняти у відділеннях будь-якого банку протягом року.\nТеги: Нацбанк купюра монета


Магія поруч: Дмитро Буйвал про живі скульптури, «Харитоненко Fest» та емоційне вигорання – ЦУКР: онлайн-журнал міста Суми\nНазад Предыдущая запись 🎄 Сумський генератор побажань на 2020-й рік\nДалее Следующая запись Що відбувається з «Романтикою»: дивіться у новому фільмі-розслідуванні від UA:СУМИ\nМагія поруч: Дмитро Буйвал про живі скульптури, «Харитоненко Fest» та емоційне вигорання\nЦіна вуличної магії та грошового чеку, який не можна перевести в готівку.\nБудь-якого туриста в Сумах Google легко наду́рить. Варто тільки запитати на картах перегляд вулиці Соборної, як він покаже скульптуру бронзового шарманщика прямо навпроти Спасо-Преображенського храму.\nМісцеві про нього нічого не розкажуть, і матимуть на це вагому причину: такого пам’ятника у Сумах ніколи не було. Все це робота творчої майстерні «Артіль МІФ». Саме вони створюють чудернацькі образи живих скульптур, які час від часу несподівано завмирають на сумських вулицях. Виявиляється, тепер ще й на картах.\nЦе не просто скріншот. Покрути!\nМагія твориться з іншого боку історичної вулиці — у внутрішньому дворику за тією ж адресою, де на картах стоїть шарманщик. Там, по сусідству з логопедом, квартирами, котами і закинутими будинками вже 5 років створюється вуличне мистецтво: перформанси живих скульптур, мімів, ходулістів, клоунів і фаєрщиків.\nВсі вони хочуть повернути місту мистецьку славу і стати родзинкою Сум. До дня міста команда готує фестиваль вуличного мистецтва «Харитоненко Fest»\n— Суми були культурним містом ще за царських часів. Сюди, між іншим, у відпустку приїжджали актори Большого театру, — каже засновник майстерні Дмитро Буйвал, приклеюючи маленькі шматочки дзеркала до чорного фрака.\nСпеціально до дня міста «Артіль МІФ» чаклує над скульптурами «Дзеркальні близнюки». Вся кімната, де створюються костюми, завалена реквізитом та матеріалами: «бронзові» меблі, взуття, аксесуари упереміш з баночками фарби і клею. Тепер до творчого хаосу додалися ще й дрібні обрізки дзеркального матеріалу. Як тільки в майстерню проникає сонце, приміщення перетворюється на країну сонячних зайчиків. Цей простір дуже личить Дмитру. Він посміхається в бороду і випромінює цілковитий спокій, попри те, що вперше став організатором фестивалю. Однак, майже одразу хлопець «здає» свій секрет.\n— Я зараз на заспокійливих, — пояснює Дмитро тим же спокійним голосом, поки телефон нагадує про себе втретє за останні 15 хвилин.\nУ роботі він з 7-ї ранку. Тут, серед манекенів, костюмів і реквізиту, команда готуєтсья до фестивалю, який об’єднає атристів живої скульптури, пантоміми та вогняного шоу з шести міст України.\nСпочатку був вогонь\nРюкзак із написом «Сектор Газа» і 7 гривень у кишені стали початком київського життя 14-річного Дмитра Буйвала. У неформальній тусовці Сум його знали як пірсинг-майстра Хіма, який погоджувався проколювати за пляшку портвейну і пачку цигарок. Тоді він поїхав підкорювати столицю: працював на будівництві і в фаст-фуді. У Києві Діма вперше почує слово «файєрщик» і майже одразу ним стане — у той самий вечір він крутитиме вогонь на публіку. З цього моменту вуличне мистецтво стане захопленням Буйвала, яким він горить і досі.\n— Я багато не думаю: вийде чи не вийде, просто роблю і все, — каже Діма, розкурючи люльку на балконі своєї майстерні, — так я, наприклад, методом проб і помилок зробив перший костюм живої скульптури. Тут особливо й не було чого гуглити, а єдиний знайомий, який цим займався, сказав мені щось типу: «Діма, ну ти ж розумієш, це бізнес. Я не можу тобі розповісти, як це робиться». Тоді Буйвал відкрив свою шафу, взяв золотисту фарбу і почав творити власний образ: першим з’явився образ Містера Стіма, який і досі висить у гардеробі «Артілі МІФ».\nЯ не знайшов жодної скульптури у стилі стімпанк (поєднання фантастичних механізмів та естетики вікторіанської епохи, — авт.). І це був вдалий експеримент: з цим образом артисти об’їздили щонайменше 12 країн світу.\nДмитро каже, що секрет успіху цих костюмів у тому, що вони справді унікальні: не копія якоїсь відомої скульптури, а образ, зібраний з нуля. Це Дмитро і називає мистецтвом. А все копіювання — ширпотребом. Зізнається, що не всі образи й своєї майстерні оцінює на відмінно.\nЯк правило, я відмовляю, коли просять зробити якусь копію, але, наприклад, на дзеркальну людину погодився. Думаю, для сум’ян це буде цікаво.\nРобота над образом живої скульптури — тривалий і кропіткий процес. Щоб зробити костюм необхідно як мінімум 7 днів. Oднак, тоді доведеться підфарбовувати його майже після кожного показу. Щоб зробити скульптурні образи довговічними, Дмитро зі знайомим експериментував всю зиму і винайшов надійну технологію, яка займає більше місяця, проте результат — в рази реалістичніший.\nДва роки тому «Артіль МІФ» вперше представила Суми на Чемпіонаті світу з живої скульптури. Там в коробці для компліментів Дмитро знайшов папірець, схожий на візитку. Виявилося, це було запрошення на Чемпіонат світу в Британії. Але потрапити туди без пригод не вдалося. У потязі в артистів поцупили сумку з документами і квитками на літак. Тоді здавалося, що шанс безглуздо втрачено, але рівно за рік артисти отримали запрошення вдруге і все-таки полетіли в рідне місто Шекспіра.\nДіма пригадує, що до цього живих скульптур у Сумах деякі люди сприймали як жебраків. Не розуміли, для чого вони виходять на вулиці, і яких зусиль це коштує. Тільки тоді, коли артисти почали привозити призові місця з фестивалів, їх почали більше цінувати вдома.\nЦе були дуже потужні емоції, коли ти стоїш на одній сцені з людьми які по 30 років у професії. А ти тут такий приїхав на світовий чемпіонат з обласного центру і входиш в 50-ку найкращих. А потім в курилці зустрічаєш тих, за ким слідкуєш в соцмережах, і виявляється, вони теж тебе знають. З одного боку, це було самоствердження, з іншого — було трохи сумно, що за кордоном тебе оцінюють вище, ніж вдома.\nАле ситуація змінюється. За 5 років діяльності «Артілі МІФ», сум’яни навчилися взаємодіяти з живи скульптурами.\n— На вихідних у містян буде екзамен, — сміється Дмитро.\nВін визнає, що вуличне мистецтво в Україні розвивається дуже повільно саме через комерцію. Колектив тільки створюється, а у нього вже є прейскурант. І якщо замовлення сиплються, знайти мотивацію розвиватися стає все важче. А першочергове завдання вуличних митців — взаємодіяти з містом, людьми, створювати настрій і, найголовніше, розвиватися у своїй справі.\n— А якщо ти хочеш вийти на вулицю щоб заробити, можеш не виходити, — каже Буйвал. — Коли до мене приходить людина, яка хоче спробувати себе у вуличному мистецтві, і сходу питає «скільки ви заробляєте», ми одразу прощаємося. До цього не можна ставитися, як до заробітку. Тоді це вже не творчість.\nКоли Дмитро порахував бюджет триденного фестивалю вуличного мистецтва, вийшла цифра у 3 мільйони гривень, потім скоротив бюджет до 430 тисяч. Управління культури виділило 68 тисяч. Тоді він доклав свої кошти, заліз у борги і ще раз врізав витрати: всі артисти працюватимуть без гонорарів, в місті не буде жодного фестивального банера.\nДмитро назвав захід меценатським, каже що хоче відновити цю традицію у Сумах. В свій час місто стало особливими в культурному та архітектурному плані саме завдяки меценатам Харитоненкам. Сьогодні така підтримка не менш потрібна. Щоб ще більше актуалізувати цей посил, хлопець представлятиме гостей у перший день фестивалю поруч з бронзовим Іваном Харитоненка, просто з постаменту.\nВін вірить: щоб відновити в місті меценатську традицію, потрібен час.\n«Артіль МІФ» — найрідніший, але не єдиний проект Дмитра. Після роботи в майстерні він біжить на інший берег Сумки. Там, в приміщенні бібліотеки, його чекають актори аматорського театру. Репетиція не починається без обіймів і спілкування. Актори щоразу сідають у коло і діляться новинами за час, поки трупа не бачилася: відвів племінника у перший клас, замовила вишивку, потрапив під дощ, сходив на тренування, намагалася перевести сина в іншу школу, з’їздив на фестиваль, ходила до лікарні. Кожен з них тішиться, коли є що розповісти.\n— У всіх з них є інвалідність, але я навіть не знаю їхніх діагнозів. Це для мене не важливо, — каже Діма. — Я відгукнувся, коли режисерка цієї вистави шукала помічника. Я одразу їй написав, бо мені дуже болить, що для людей, які мають якісь проблеми зі здоров’ям, так мало можливостей самореалізовуватися. Чомусь дітям приділяють багато уваги, а коли такій людині виповнюється 18, їй немає куди піти, крім парку біля дому, — розповідає хлопець по дорозі на репетицію.\nЗа 5 хвилин Дмитро вже вітається з акторами. Репетиційна сцена цього театру — це вицвілий килим і простий бібліотечний стілець. З глядачів — портрети Шевченка, Українки і Тичини. Дмитро вмикає пісню Скрябіна і актори починають метушливо рухатися кімнатою: так починається вистава «Чайка на ім’я Джонатан Лівінгстон».\n11 акторів врізнобій тріпочуть руками-крилами, промовляючи свої репліки. Для когось це справді випробування, але й величезна радість водночас. Дмитро не може пояснити, як він розуміє хто з акторів-аматорів здатний на більше. Каже, що у всіх них він просто сліпо вірить. На репетиціях він доброзичливо жартує, але буває й прямолінійним. Коли один з акторів хоче піти подзвонити посеред репетиції, Діма округлює очі:\n— Ти шо, прікалуєшся? — але злитися у Буйвала не виходить. Можливо, через заспокійливі.\nНі для Діми, ні для акторів — це не робота. Це якийсь незвичайний обмін енергією і щирістю.\nЧерез чотири дні команда аматорського театру «Ми є» відіграє цю виставу в рамках фестивалю «Ніч міста» у дворику майстерні «Артіль МІФ». А зараз, після двох прогонів, до Дмитра збирається невелика черга: Дима, я не сильно много бегаю? А я не сильно кричу? Там где точки і коми, остановиться трохи, да?\nВін усіх підбадьорює, прощається і знову біжить у майстерню.\nДмитрові Буйвалу 28, але тільки нещодавно він зрозумів, що акторство і пантоміма — це те, що супроводжувало його з самого дитинства. Мову жестів хлопець вивчив раніше, ніж почав говорити — батьки Дмитра не чують. Хлопець каже, що раніше про це не задумувався, але те, що кожен виступ «Артілі» зрозумілий без слів, здається не випадковим.\nНе зважаючи на зовнішній спокій і безтурботність, цей хлопець знає, що таке емоційне вигорання:\n— Якщо є чотири етапи вигорання, то я зараз десь на п’ятому, — сумно посміхається Діма. — Але, завдяки команді, я не зупиняюся. Єдине, чого б мені зараз хотілося — це відпустка. У мене, правда, цього літа вже були перші чотири дні за кілька років. Про своє хобі нарешті згадав. Я люблю шукати скарби металошукачем.\nУ перший вечір фестивалю дворик, де живе «Артіль МІФ», пожвавлюється. Тут артисти готуються до вечірнього перформансу. Усіх їх Дмитро знає особисто, у кожного був у місті з виступами під час турів, які охопили майже 40 точок на карті України. Сьогодні на «Харитоненко Fest» приїхали митці з Рівного, Дніпра, Івано–Франківська, Oдеси і Харкова.\nЩоб не вважати один одного конкурентами, а бути спільнотою, Дмитро хоче заснувати в Сумах мистецьких хаб. Це ще одна з цілей меценатського фестивалю — назбирати хоча б частину грошей на його створення.\n— Сумам дуже не вистачає місця, де можна було б себе творчо реалізовувати, опановувати театральне і циркове мистецтво. У нас перші команди фаєрщиків збиралися просто біля річки, — каже хлопець.\nБуйвал хоче, щоб Суми притягували митців, а не змушували їх їхати.\nТим часом цю функцію бере на себе майстерня «Артілі МІФ», де починають перевтілюватися запрошені артисти. Попри невтішний прогноз, небо над Сумами несподівано ясне, і весь двір стає гримеркою живих скульптур. Вправні рухи роблять їхні обличчя золотими, срібними, бронзовими, чавунно–чорними чи білосніжно–гіпсовими. Пушкін відточує аристократичні рухи, Козак підкурює останню сигарету, Авантюристка тренує відповідний до образу погляд, Балерина — статичну рівновагу.\nЗа пів години всі вони застигнуть вздовж вечірнього Покровського скверу, а потім оживатимуть на очах у здивованої публіки. Уже завтра вони змагатимуться за гран-прі фестивалю, яке визначать голосуванням глядачі. Вони не втомлюватимуться позувати для публіки, яка й не здогадуватиметься, яких зусиль коштує ця магія вуличного мистецтва.\nЯк в кіно\nЧерез тиждень після фестивалю в майстерні «Артіль МІФ» звична робоча атмосфера. Бракує тільки одного — самого Буйвала, який ходить від кабінету до кабінету, щоб закрити всі паперові питання з «Харитоненко Fest». Коли хлопець все ж з’являється на балконі майстерні, в руках у нього білий розпакований конверт.\n— Дєня, ти колись бачив настоящий паперовий валютний чек? — гукає Діма своєму учневі. — От, дивися, читай.\n— Круто, как в кино! А что с ним можно сделать?\n— В рамочку повісить! — іронізує Буйвал. — Мені в банку сказали «а што тут напісана, ета на англійскам?». Вони таке на гроші не міняють. А це мій гонорар за фестиваль в Португалії прислали — 400 євро.\nПоки в чашці з написом «Суми» холоне гранатовий чай, Діма застрягає у думках. Але як тільки на балконі хтось з’являється, він знову пожвавлюється:\n— Ти колись бачила паперовий чек на гроші? Дивися!\n— Oго, як в кіно!\n— Да. Добре, що ми скоро їдемо в Нідерланди на Чемпіонат світу, хоч чек обміняємо!\nЦей матеріал підготовлено в рамках Програми міжредакційних обмінів за підтримки Національного фонду на підтримку демократії NED.\nСтатті за темами:Артіль МІФвуличні скульптуриДмитро Буйвал


В.Путін: «Про історичну єдність росіян і українців» - Афінські новини\n13.07.2021 103 0\nПрезидент Росії Володимир Путін написав статтю про Україну “Про історичну єдність російських і українців”. Вона опублікована на офіційному сайті Кремля і вже викликала неоднозначні коментарі. Пропонуємо її без змін.\nНещодавно, відповідаючи в ході “Прямої лінії” на запитання про російсько-українських відносинах, сказав, що російські і українці – один народ, єдине ціле. Ці слова – НЕ данина якійсь кон’юнктурі, поточним поли – ти – ного обставинам. Говорив про цьому не раз, це моє переконання. Тому вважаю за необхідне детально викласти свою позицію, поділитися оцінками сегод – няшная ситуації.\nВідразу наголошу, що стіну, що виникла в останні роки між Росією і Україною, між частинами, по суті, одного історичного і духів – ного простору, сприймаю як велику спільну біду, як трагедію. Це, перш за все, наслідки наших собст – ських помилок, допущених в різні періоди. Але і результат целе – направ – ленній роботи тих сил, які завжди прагнули до під – риву нашої єдності. Формула, яка застосовується, відома з давніх-давен: розділяй і володарюй. Нічого нового. Звідси і спроби зіграти на національному питанні, посіяти ворожнечу між людьми. А як надзавдання – розділити, а потім і стравити між собою частини єдиного народу.\nЩоб краще зрозуміти сьогодення і заглянути в майбутнє, ми повинні звернутися до історії. Звичайно, в рамках статті неможливо охопити всі події, що відбулися більш ніж за тисячу років. Але зупинюся на тих ключових, поворотних моментах, про яких нам – і в Росії, і на Україні – важливо пам’ятати.\nІ російські, і українці, і білоруси – спадкоємці Київської Русі, що була круп – нейшим державою Європи. Слов’янські та інші пле – міна на величезному простий – ранство – від Ладоги, Новгорода, Пскова до Києва і Чернігова – були об’єднані однією мовою (зараз ми називаємо його давньоруським), госпо – ст – веннимі зв’язками, владою князів династії Рюриковичів. А після хрещення Русі – і однієї православною вірою. Духів – ний вибір Святого Владі – світу, який був і Новгородським, і Великим Київським князем, і сьогодні під чому визначає наше спорідненість.\nКиївський княжий стіл займав главенст – вующее положення в Давньоруській державі. Так повелося з кінця IX століття. Слова Віщого Олега про Києві: “Так буде це мати горо – дам рус – ським” – збереженні – нила для потім – ков “Повість временних літ”.\nПізніше, як і інші європейські дер – жави того часу, Стародавня Русь зіткнулася з ослабленням центральної влади, роздрібнити – лінню. При цьому і знати, і прості люди воспри – нимали Русь як загальне простий – ранство, як свою Вітчизну.\nПісля зруйнування – ши – ного навали Батия, коли багато міст, вклю – чаю Київ, були розорені, раз – дроб – лінь посилилася. Північно-Східна Русь потрапила в ординських зависи – мість, але зберегла ограни – чен – ний суверена – нітет. Південні і західні руські землі в основному увійшли в склад Вели – кого Князівства Літів – ського, яке, хочу обра – ти на це увагу, в істо – – рических документах називаються – валось Великим Князівством Литовським і Руським.\nПредставники князівських і боярських родів перехо – дили на службу від одного князя до дру – гому, ворогували між собою, але і дружили, укладали союзи. На Кулі – ковом поле поруч з Великим князем Мос – ковским Дмит – риємо Івановичем билися воєвода Боброк з Волині, сини Великого князя литовській – кого Оль – герда – Андрій Полоцький і Дмитро Брянський. При цьому свої війська на з’єднання з Мамаєм вів Великий князь Литовський Ягайло – син товариський княж – ни. Все це – сторінки нашої спільної історії, відпрацьовано – ються її складності і багатовимірності.\nВажливо відзначити, що і в західних, і в східних рус – ських землях говорили на одній мові. Віра була право – славної. Аж до середини XV століття збереженні – нялось єдине церковне управління.\nНа новому витку історичного розвитку точками тяжіння, консолідації територій Давньої Русі могли стати і Литовська Русь, і зміцнювалася Московська Русь. Історія распо – ряділась так, що центром возз’єднання, тривалість – живий – шим традицію давньоруської дер – ст – – ності, стала Москва. Мос – ковсему – кі князі – нащадки князя Алексан – дра Невсой – кого – скинули зовнішнє ярмо, почали збирати історичні російські землі.\nУ Великому Князівстві Литовському йшли інші про – процеси. У XIV столітті правляча еліта Литви прийняла католицтво. У XVI столітті була зак – лю – чена Люблінська унія з Польським Коро – левством – образо – ва – лась “Річ Посполита Обох Народів” (по суті – польського та литовського). Польська католицька знать отримала значи – тільні земельні володіння і при – ві – Легії на території Русі. Згідно Брестської унії 1596 року частка західно-російського право – славного духовенства підпорядкованих – нилась влади Папи Римського. Проводилися ополячився – вання і Латини – зація, православ’я витіснялося.\nЯк відповідь, в XVI – XVII століттях наростало освоєння – боді – тельное рух православного насе – лення піднято – пров. Перелом – ними стали події ча – Мен гетьмана Богдана Хмель – ницького. Його прихильники намагалися домогтися від Речі Посполитої автономії.\nУ проханні Війська запорізького королю Речі Посполитої в 1649 році говорилося про дотримання прав російського православного населення, про те, щоб “воєвода Київ – ський був народу руського і закону гречес – кого, щоб не наступав на церкви Божі …”. Але запорожців НЕ почули.\nДалі були обра – щення Б. Хмельницького в Москву, які розглядалися Земськимсоборами. 1 жовтня 1653 року цей вищий перед – ста – вітельно орган Російської держави вирішив підтримати єдине – ВЕРЦА і прийняти їх під свою опіку. У січні 1654 року Переяславською радою це рішення було підтвер – дження. Потім посли Б. Хмель – ницького і Москви об’їхали десятки міст, включно з Києвом, жителі кото – яких принесли присягу рус – ському цареві. Нічого подоб – ного, до речі, не було при заклю – ченіі Люблінської унії.\nУ листі в Москву в 1654 році Б. Хмель – ницький благо – дарував царя Олексія Михайловича за те, що він “все Військо запорізьке і весь світ право – славний російський під міцну і високу руку свою царську прийняти зволив”. Те є в зверненнях і до польського короля, і до російського царя запорожці називали, визначали себе росіянами православними людьми.\nВ ході затяжної війни Російської держави з Річчю Посполитою деякі з гетма – новий, спадкоємців Б. Хмельницького, то “отла – галісь” від Москви, то шукали під – тримки у Швеції, Польщі, Туреччини. Але, повторю, для народу війна носила, по суті, визвольний харак – тер. Вона завершилася Андру – Совським перемир’ям 1667 року. Остаточні підсумки закріпив “Вічний мир” 1686 року. В складу Російської дер – дарства увійшли місто Київ і землі лівобережжя Дніпра, включаючи Полтавщину, Черні – говщіну, а також Запоріжжя. Їх жителі Восс – єдиного з основною частиною російського право – славного народу. За самою цією областю затвердилася назва – “Мала Русь” (Малоросія).\nНазва “Україна” тоді використовувалося частіше в значенні, в якому давньоруське слово “окраїна” зустрічається в письмових дже – никах ще з XII століття, коли мова йшла про різних пору – бажаних територіях. А слово “українець”, якщо судити також по архівним документам, першо – началь – але означало прикордонних слу – житлових людей, обеспечивав – ших захист зовнішніх рубежів.\nНа Правобережжі, що залишився в Речі поспить – литий, реставрувалися старі порядки, посилився социаль – ний і релігійний гніт. Лівобережжі, землі, взяті під захист єдиної держави, навпаки, стали активно розвиватися. Сюди масово переселялися жителі з дру – гого берега Дніпра. Вони шукали підтримки у людей однієї мови і, звичайно, однієї віри.\nПід час Північної війни зі Швецією перед житі – лями Малоросії НЕ стояв вибір – з ким бути. Заколот Мазепи підтримала лише невелика частина каза – ков. Люди різних станів вва – талі себе росіянами і православними.\nПредста – ставники козацької старшини, включені в дворянський стан, досягали в Росії висот поли – ти – чес – кой, дипло – тичних, військової кар’єри. Випуск – ники Києво-Могилянської академії грали провідну роль в цер – Ковно життя. Так було і у часи гет – манства – по суті, автономного державного обра – тання зі своїм особливим внутрішнім пристроєм, а потім – і в Російській імперії. Малороси у чому і творили велику спільну країну, її государст – венность, культуру, науку. Брали участь в освоєнні і роз – тії Уралу, Сиби – ри, Кавказу, Даль – нього Вос – струму. До речі, і в радянський період уродженці України зани – малі самі зна – чімие, в тому числі вищі пости в керівництві єдиного дер – дарства. Досить сказати, що в цілому без малого 30 років КПРС очолювали Н. Хрущов і Л. марю – нев, чия партійна біографія була найтіснішим чином пов’язана з Україною.\nУ другій половині XVIII століття, після воєн з Османською імперією в складі Росії, ввійшли Крим, а також землі Причорномор’я, які отримали наз – ва – ня “Новоросія”. Вони заселялися вихідцями з усіх російських губер – ний. Після поділів Речі Пос – по – литий Російсь – кая імперія повернула західні давньоруські землі, за виключним видом – чением Галичини і Закарпаття, кото – риє виявилися в Австрійській, а згодом – в Австро-Венгерс – кой імперії.\nІнтеграція західно-російських земель в загальне дер – дар – ного простий – ранство була ні тільки резуль – та – те політичних і диплома – тичних рішень. Вона проходила на основі загальної віри і культурних традицій. І знову особливо зазначу – мовної близькості. Так, ще в початку XVII століття один з ієрархів унійної церкви Йосип Рутський пові – вав в Рим, що жителі Московщини називають росіян з Речі поспить – литий своїми братами, що письмова мова у них вдосконалення – шенно оди – НАКів, а разг – ворной – хоч і отли – чає, але незначно. За його висловом, як у жителів Риму і Бергамо. Це, як ми знаємо, центр і північ сучасної Італії.\nЗвичайно, за багато століть роздрібнити – лінощів, життя в різних дер – жави виникли регіо – нальні мовні особ – ності, говори. Мова літературний збагачувався за рахунок народного. Величезну роль тут зіграли Іван Котляревський, Григорій Сковорода, Тарас Шевченко. Їх твори є нашим загальним літературним і культурним надбанням. Вірші Тараса Шевченка створені на українській мові, а проза – в основному на російській. Книги Ніко – гавкоту Гоголя, патріота Росії, уродженця Полтавщини, написані на російській мові, сповнені малоросійськими народними Вира – жениями і фольклорними мотивами. Як можна поді – лити це спадщина між Росією і Україною? І навіщо це робити?\nПівденно-західні землі Російської імперії, Мало – росія і Новоросія, Крим роз – валися як багато – образні по своїм етнічним і релігійним складом. Тут жили кримські татари, вірмени, греки, євреї, караїми, кримчаки, болгари, поляки, серби, німці та інші народи. Всі вони зберігали свою віру, традиції, звичаї.\nЧи не збираюся нічого ідеалізувати. Відомі і Валуєвський циркуляр 1863 року і Емський акт 1872 року обмежували видання і ввезення з-за кордону релігійні – ної і суспільно-політи – чеський літі – ра – тури на українській мові. Але тут важливий історичний контекст. Ці рішення приймалися на тлі дра – мати – чеських подій в Польщі, прагнення лідерів польс – кого національного руху викорис – товувати “україн – ський питання” в своїх інтересах. Додам, що зле – жественная твори, збірники українських віршів, народних пісень продовжували видаватися. Об’єктивні факти говорять про те, що в Російській імперії йшов активний процес розвитку малоросійської культурної ідентичності в рамках великої російської нації, що з’єднувала великоросів, малоросів і білорусів.\nОдночасно в середовищі польської еліти і деякої частини малоросійської інтелігенції виникали і укреп – ля – лись уявлення про окремому від російського український народ. Історичного підґрунтя тут не було і НЕ могло бути, тому висновки будувалися на самих різних вигадках. Аж до того, що українці нібито взагалі не слов’яни, або, навпаки, що українці – це справжні слов’яни, а російські, “московити” – немає. Подібні “гіпотези” стали все частіше використовувати в політи – чеських цілях як інстру – мент суперництва між європейськими дер – дар – ст – вами.\nЗ кінця XIX століття австро-угорська влада під – перебрали цю тему – в противагу як польському націо – нальному руху, так і Москвофільські настро – еніям в Галичині. У роки Першої світової війни Відень сприяла фор – ми – – ро – ванию так званого Легіону українських січі – вих стрільців. Галичан, запода – зору в сім – патіях до пра – у – слава і до Росії, подвер – гали жорстоким репресіям, кидали в концентрації – ційних табору Талергоф і Терезин.\nПодальший розвиток подій пов’язано з крахом євро – – – пейських импе – рий, з запеклої Громадянської виття – ної, що розгорнулася на величезному просторі бувши – ший Російської імперії, з іноземної інтер – вінця.\nПісля Лютневої революції, в березні 1917 року в Києві була створена Централь – ная Рада, претендує – вавшего на роль органу вищої влади. У листопаді 1917 року в своєму третьому універсалі вона заявила про створення Української Народної Республіки (УНР) в складі Росії.\nУ грудні 1917 року представники УНР прибули в Брест-Литовська, де йшли пере – говори Радянської Росії з Герма – нией і її союзниками. На засіданні 10 січня 1918 року голова української справі – гаціі зачитав ноту про незави – симости України. Потім Центральна Рада в своєму четвертому універсалі проголосила Україну незалежною.\nПродекл – арірованний суверенітет виявився недоля – гим. Буквально через кілька тижнів справі – гація Ради під – пі – сала сепаратний договір з країнами німецького блоку. Які перебували в тяжкому поло – женні Німеччини і Австро-Угорщини потрібні були українські хліб і сировину. Щоб забезпечити масштабні поставки, вони доби – лись згоди на відправку в УНР своїх військ і техні – чес – кого персоналу. Фактично використовували це як привід для окупації.\nТим, хто сьогодні віддав Україну під повне зовнішнє управління, не зайве згадати, що тоді, в 1918 році, подібне рішення виявилося фатальним для правлячого в Києві режиму. При пря – мом участю ТЧХУ – па – ційних військ Центральна Рада була скинув – нуту, а до влади наведено гетьман П. Ско – ро – падскій, що проголосив замість УНР Українську державу, яка знаходилася, по суті, під німецьким протекторатом.\nУ листопаді 1918 року – після революційних подію – тий в Німеччині і Австро-Угорщині – П. Скоро – падскій, який втратив підтримки німецьких багнетів, взяв інший курс і заявив, що “Україна першою перед – варто виступила – пити в справі освіти Всеросійської Феде – рації”. Однак незабаром режим знову змінився. Настав час так званої Дирек – торії.\nВосени 1918 року українські націона – листи про – віз – гла – сили Західно-Українську Народну Респуб – лику (ЗУНР), а в січні 1919 року осягнути – вили про її об’єднання з Українською Народною Респуб – Лікою. У липні 1919 року українські частини були раз – Громлі польськими войс – ками, террито – рія бувши – ший ЗУНР опинилася під владою Польщі.\nУ квітні 1920 року С. Петлюра (один з “героїв”, яких нав’язують сучасній Україні) уклав від імені Директорії УНР секретні конвенції, по яким – в обмін на військову під – радити – віддав Поль – ше землі Галичини і Західної Волині. У травні 1920 року петлюрівці встуила – пили в Київ в обозі польських частин. Але ненадовго. Уже в листопаді 1920 року, після перемир’я між Поль – ший і Радянською Росією залишки петлю – ровских військ зда – лись тим же полякам.\nНа прикладі УНР видно, наскільки нестійкими були різного роду квазігосударст – ються образо – – вання, що виникали на просторі колишньої Російської імперії в ході Громадянської війни і смути. Націо – налісти прагнули до створення своїх окремих держав, лідери Білого руху виступали за неде – лімую Росію. Чи не перед – – представляли себе поза Росією і багато респуб – чи – ки, засновані сторін – никами біль – ше – Виково. Разом з тим, за різними мотивами вожді біль – шевістс – кой партії часом буквально витягнемо – кивали їх за межі Радянської Росії.\nТак, в початку 1918 року було проголошено Донецько-Криво – різькій радянська республіка, яка звернулася в Москву з питанням про входження в Раду – ську Росію. Надійшла відмова. В. Ленін зустрічався з керівниками цієї республіки і переконував їх дійство – вать в складі Радянської України. 15 березня 1918 року ЦК РКП (б) прямо постановив направити на Україн – ський з’їзд Рад делегатів, в тому числі з Донецького басейну, і створити на з’їзді “одна держава для всієї України”. Території Донецько-Криворізької радянської рес – пуб – лики в далечінь – нейшем в основному і сос – тавілі області Південного Сходу України.\nЗа Ризьким договором 1921 року, між РРФСР, УРСР і Польщею західні землі бувши – ший Російської імперії відійшли Польщі. В між – у – ен – ний період польс – дещо уряд розгорнув актив – ву переселений – чний політику, прагнучи изме – нитка етнічний склад в “східних кресах” – так в Польщі називали тер – ритор нинішньої Західної України, Західної Бе – лоруссіі і частини Литви. Проводилась жорстка поло – низация, місцева куль – туру і традиції подавши – лялісь. В подальшому, вже в роки Другої світової війни, заради – Кальне группи – вання українських націо – налістов використовували це як привід для терор не тільки проти польського, але і єврейського, російського населення.\nУ 1922 році за створення СРСР, одним з заснувати – телей якого виступила УРСР, після досить ост – рій дискусії серед лідерів більшовиків був реалізований ленінський план освіти союз – ного дер – жави як феде – рації рівноправних республік. У текст Декларації про утворення Союзу РСР, а потім в Конституцію СРСР 1924 року внесли право вільного виходу республік зі Спілки. Таким чином, в основу нашої державності була закладена найнебезпечніша “міна уповільненої дії”. Вона і вибухнула, як тільки зник страхувальний, предохра – вача – ний механізм в вигляді керівної ролі КПРС, яка в підсумку сама розвалилася зсередини. Почався “парад суверенітетів”. 8 грудня 1991 року було підписано так зване Біловезьку злагоди – шення про створення Сод – ружества Незалежних Держав – дарств, в якому ого – лялось, що “Союз РСР як суб’єкт між – народного права і геополітична реаль – ність припиняє своє існування”. До речі, Статут СНД, прийнятий ще в 1993 році, Україна не підписала і НЕ ратіфі – царювати.\nУ 20 – 30-ті роки минулого століття більшовики актив – але просували політику “корені – зації”, яка в Укра – інс – кой РСР проводилася як україни – зація. Симво – особисто, що в рамках цієї політики з згоди радянської влади в СРСР повернувся і був обраний членом Академії наук М. Грушевський – колишній голова Цент – раль – ної Ради, один з ідеологів українського націоналізму, в свій час користувався – шийся постач – кой Австро-Угорщини.\n“Коренізація”, безумовно, відіграла велику роль в розвитку і укреп – лення української культури, мови, ідентичності. Разом з тим під виглядом боротьби з так званим російським великодержавним шовінізмом українізація часто нав’язувалася тим, хто себе українці не вважав. Саме радянська національна поли – тика – замість великої російської нації, тріе – диного народу, складаючись – шего з вели – до – росів, мало – росів і білорусів – закріпила на державному рівні по – ложення про трьох окремих слов’ян – ських народів говорять: російською, україн – ському і біло – російською .\nУ 1939 році землі, раніше захоплені Польщею, були повернуті в СРСР. Їх значна частина приєднана до Радянської України. У 1940 році в УРСР увійшла частина Бессарабії, окупована Руми – нией в 1918 році, і Північна Буковина. У 1948 році – чорно – морський острів Зміїний. У 1954 році в склад УРСР була передана Кримська область РРФСР – з грубим порушенням діючих на той момент пра – вових норм.\nОкремо скажу про долю Підкарпатської Русі, яка після розпаду Австро-Угорщини виявилася в Чехословаччині. Значну частину місцевих жителів становили русини. Про це зараз мало вспо – міна, але після освоєння – Вивільнений Закарпаття советс – кими войс – ками з’їзд право – славного насе – лення краю висловився за включення Подкар – патской Русі в РРФСР або НЕ – посеред – ст – – венно в СРСР – на правах окремої Карпато – російської респуб – лики. Але це думка людей про – иг – але – центрувати. І влітку 1945 року було оголошено – як писала газета “Правда” – про истори – зації акті вос – зі – е – динения Закар – патской України “зі своєї здавна батьківщиною – Україною”.\nТаким чином, сучасна Україна – цілком і повністю діти – ще радянської епохи. Ми знаємо і пам’ятаємо, що в зна – чи – котельної ступеня вона созда – валась за рахунок истори – чеський Рос – оці речі. Дос – таточно срав – нитка, які землі Восс – дінілісь з російською державою в XVII столітті і з якими територіями УРСР вийшла з складу Радянського Союзу.\nБільшовики ставилися до російського народу як неис – черпати матеріалу для соціальних експе – ріментов. Вони марили світовою революцією, яка, по їх думку, взагалі скасує націо – нальні держави. Тому вироби – вільно нарізали кордону, роздавали щедрі террито – ріального “подарунки”. У конеч – ном рахунку, ніж саме керувалися лідери більшовиків, керуємося країну, вже не має значення. Можна сперечатися про деталях, про підгрунтя і логіці тих чи інших рішень. Очевидно одне: Росія фактично була пограбована.\nПрацюючи над цією статтею, грунтувався не так на якихось секретних архівах, а на відкритих доку – ментів, які містять добре відомі факти. Керівники сучасної України і їх зовнішні покрити – ставники воліють про цих факти не з згадувати. Зате по різним питанням, до місця і НЕ до місця, в тому числі за кордоном, сьогодні прийнято засуджувати “злочини радянського режиму”, прічіс – ляя до них навіть ті події, до яких ні КПРС, ні СРСР, ні тим більше сучас – менная Росія НЕ мають ніякого відно – шення. При цьому дії більшовиків по відторгненню від Росії її історичних територій злочинним актом не вва – тають. Зрозуміло чому. Раз це призвело до ослаб – лення Росії, то наших недоброзичливців це устра – івает.\nВ СРСР межі – ци між – ду республіками, звичайно ж, не воспри – ні – мались як державні, носили умовний характер в рамках єдиної країни, яка, при всіх атрибутах федерації, по суті була в надзвичайно центру – лізованной – за рахунок, повторю, ру – до – провідною ролі КПРС. Але в 1991 році всі ці терри – торії, а головне – люди, які там жили, в одну мить опинилися за кордоном. І були вже дейст – ві – тельно відірвані від історичної Батьківщини.\nЩо тут скажеш? Все змінюється. У тому числі – країни, суспільства. І звичайно, частина одного народу в ході свого розвитку – в силу ряду при – чин, істо – Річес – ких обставин – може в певний момент відчу – тить, усвідомити себе окремою нацією. Як до цього від – але – сіться? Відповідь може бути тільки один: з повагою!\nХочете створити власне государст – у? Пожежо – луйста! Але на яких умовах? Нагадаю тут оцінку, яку дав один з найяскравіших політичних діячів нової Росії, перший мер Санкт-Петербурга А. Собчак. Як високопрофесійний юрист він вва – тал, що будь-яке рішення повинно бути легітимно, і тому в 1992 році висловив таку думку: республіки-засновники Союзу після того, як вони самі ж анулювали Договір 1922 року, повинні повернутися в ті межі, в яких вони вступили в склад Союзу. Всі ж інші територі – ріального приоб – ретенія – це перед – мет для обгово – дення, пере – говорив, тому що анульовано підставу.\nІншими словами – йдіть з тим, з чим прийшли. З такою логікою важко сперечатися. Додам тільки, що довільну перекроювання кордонів більшовики, як вже зазначав, почали ще до створення Союзу, і все мані – пуляціях з територіями проводили волюн – тарістскі, ігно – ріруя думку людей.\nРосійська Федерація визнала нові геополит – ти – етичні реалії. І НЕ просто визнала, а багато зробила, щоб Україна відбулася як незалежна країна. В праця – ні 90-ті роки і в новому тисячолітті ми надавали Україні вагому підтримку. У Києві використовують свою “поли – ти – чний ари – МЕТИК”, але в 1991 – 2013 роках тільки за рахунок низьких цін на газ Україна заощадила для свого бюджету понад 82 мільярдів доларів, а сьогодні буквально “чіпляється” за 1,5 мли – іарда доларів російських платежів за транзит нашого газу в Європу. Тоді як при збереженні економічних зв’язків між нашими країнами позитивний ефект для України обчислювався б десятками мільярдів доларів.\nУкраїна і Росія десятиліттями, століттями роз – валися як єдина еко – номічного система. Глибині коопе – рації, яка у нас була 30 років тому, сьогодні могли б позаздрити країни Євро – союзу. Ми є природними, взаємодоповнюючих – ські один одного економічними парт – нёрамі. Такий тісний взаємозв’язок здатна уси – Ліван конку – рентні переваги, примножувати потенціал обох країн.\nА він у України був значним, включав потужну інфра – струк – туру, газотранспортну систему, передові галузі суднобудування, авіабудування, ракето – будови, прилади – ростроенія, науч – ні, конструк – Торські, інженер – ні школи миро – вого рівня. Отримавши таке нас – ледіе, лідери України, оголошуючи про незалежності, обіцяли, що українська еко – ний стане однією з провідних, а рівень життя лю – дей одним з найвищих в Європі.\nСьогодні про – мислення високотехнологічні ги – Гант, якими колись пишалися і Україна, і вся країна, лежать на боці. За останні 10 років випуск продукції машинобудування впав на 42 відсотка. Масштаб деіндуст – ріалізаціі і в цілому деградації економіки видно по такому показнику, як вироблення електро – енер – гии, яка за 30 років на Україні скор – тилась прак – тично вдвічі. І нарешті, по даним МВФ, в 2019 році, ще до епідемії коронавируса, рівень поду – шевого ВВП України склав менше 4 тисяч доларів. Це нижче Республіки Албанії, Республіки Молдови та непріз – нанного Косова. Україна зараз – найбідніша країна Європи.\nХто в цьому винен? Хіба народ України? Звичайно ж, ні. Саме українська влада розтринькали, пустили на вітер досягнення багатьох поколінь. Ми ж знаємо, наскільки працьовитий і талановитий народ України. Він вміє наполегливо і завзято домагатися успіхів, ви – даю – щихся результатів. І ці якості, як і відкритість, природний оптимізм, гостинність – нікуди не поділися. Залишаються незмінними і почуття мільйонів лю – дей, які відносяться до Росії не просто добре, а з великою любов’ю, так само як і ми до України.\nДо 2014 року сотні злагоди – ше – ний, спільних проектів рабо – талі на розвиток наших економік, ділових і куль – тур – них зв’язків, на укреп – ня безпеки, на рішення загальних соці – аль – них, еколо – гічних завдань. При – носили ощу – тімую користь людям – і в Росії, і на Україні. Саме це ми вважали головним. І тому плідно взаємодіяли з усіма, під – черкніте, зі всіма керівниками України.\nНавіть після відомих подій в Києві в 2014 році давав доручення російському Уряду продумати варіанти контактів по лінії профільних минис – терств і відомств в частині збереження і під – тримки наших економічних зв’язків. Однак зустрічей – ного бажання що не було, так до сих пір і немає. Тим не менш, Росія як і раніше входить в трійку головних торгових партнерів України, а сотні тисяч українців пріез – жают до нас на заробітки і зустрічають тут привітність і підтримку. Така ось виходить “країна-агресор”.\nКоли розпався СРСР, багато і в Росії, і на Україні все ж щиро вірили, виходили з того, що наші тісні культурні, духовні, еконо – ми – етичні зв’язку Безус – Ніби збережуться, як і спільність народу, в основі своїй завжди відчував себе єдиним. Однак події – спершу испод – воль, а потім все швидше – стали розвиватися в іншому напрямку.\nЗа суті, українські еліти вирішили обгрунтувати незалежність своєї країни через заперечення її минулого, правда, за винятком питання кордонів. Стали міфоло – гізіровать і переписувати історію, вимари – вать з неї все, що нас об’єднує, говорити про період перебування України в складі Рос – сийской імперії і СРСР як про окупації. Загальну для нас трагедію колектив – активізація, голоду початку 30-х років видавати за гено – цід українського народу.\nВідкрито і все нахабніше заявляли про свої амбіції радикали і неонацисти. Їм потурали і офици – альні влади, і місцеві олігархи, які, пограбувавши народ України, вкрадене тримають в західних банках і готові про – дати мати рід – ву, щоб зберегти капи – Тали. До цього слід доба – вити Хроні – чний сла – бость государ – ст – ських инсти – Тутов, поло – ження добро – вільного заручника чужий геополит – тичної волі.\nНагадаю, що досить давно, задовго до 2014 року США і країни ЄС планомірно і наполегливо підштовхували Україну до того, щоб згорнути, обмежити економі – чеський співпрацю з Росією. Ми – як найбільший торгово-економічний парт – нёр Укра – їни – пропонували обговорити проблеми, що виникають в форматі Україна – Росія – ЄС. Але всякий раз нам заяв – лялі, що Росія тут ні при чому, мовляв, питання стосується тільки ЄС і України. Де-факто західні країни откло – нили неодноразові російські предло – вання про діа – балці.\nКрок за кроком Україна втягували в небез – ву геополітичну гру, мета якої – перетворити Україну в бар’єр між Європою і Росією, в плацдарм проти Росії. Неминуче прийшов час, коли концеп – ція “Україна – НЕ Росія” вже не влаштовувала. Потре – Бова “анти-Росія”, з чим ми ніколи не погодимося.\nЗамовники цього проекту взяли за основу ще старі напрацювання польсько-австрійський – ських ідеологів створення “анти – – мос – ковской Русі”. І НЕ треба нікого обманювати, що це робиться в інтересах народу України. Ніколи Речі Посполитій не потрібна була українська культура і тим більше козача автономія. В Австро-Угорщині истори – етичні руські землі нещадно експлу – Атірі – валися і залишались – лись найбіднішими. Нацистам, яким прис – лужівалі колаборації – ність, вихідці з ОУН-УПА, потрібна була не Україна, а життєве достатньо міс – у і раби для арійських панів.\nПро інтересах українського народу не думали і в лютому 2014 року. Справедливе невдоволення людей, викл – ванне найгострішими соціально-економічними проб – – лемамі, помилками, непослідовними дейст – виями тогдаш – них влади, просто цинічно викорис – поклику. Західні країни безпосередньо втрутилися у внут – рен – ня справи України, підтримали переворот. Його та – ра – ном виступили радикальні націоналістичні груп – піровкі. Їхні гасла, ідеологія, відверта агрес – сивная русофобія під чому і стали визначати дер – дарчий політику на Україні.\nПід удар потрапило все те, що об’єднувало нас і зближує до сих пір. Перш за все – російську мову. Нагадаю, що нові “майданні” влади насамперед по – пи – та – лись скасувати закон про дер – дарчим мовної полі – тику. Потім був закон про “очищення влади”, закон про освіту, практично вичерк – нув – ший рус – ський мову з навчального процесу.\nІ нарешті, вже в травні цього року чинний пре – зи – дент вніс в Раду законопроект про “корінних наро – дах”. Ними визнаються лише ті, хто складає Етні – чеський меншість і НЕ має власного дер – дар – ного освіти за межами України. Закон прийнятий. Але – ші насіння розбрату посіяні. І це в країні – як вже зазначав – дуже слож – ної по територі – риальной, націо – наль – ному, мовною складу, по історії свого фор – мування.\nМоже прозвучати аргумент: раз ви говорите про єдиної великої нації, триєдиний народ, то яка різниця, ким люди себе вважають – росіянами, українцями чи білорусами. Повністю з цим згоден. Тим більше що визначення національної принади – лежності, особливо в змішаних сім’ях – це право кожної людини, вільного в своєму виборі.\nАле справа в тому, що на Україні сьогодні ситуація зовсім інша, оскільки мова йде про прийнятий – дітельного зміні ідентичний – ності. І саме відверни – тельное, що росіян на Україні змушують НЕ тільки відректися від своїх коренів, від поколінь предків, але і повірити в те, що Росія – їхній ворог. Чи не буде перебільшенням сказати, що курс на насільст – венную асиміляцію, на формування Етні – но чистого українського дер – жави, агресивно налаштований – ного до Росії, по своїх наслідках срав – ним з примі – нением проти нас зброї масового пора – жения. В результаті такого грубого, спокуса – ного розриву російських і українців – сукупно російський народ може змен – шитися на сотні тисяч, а то і на мільйони.\nУдарили і по нашому духовному єдності. Як і у часи Великого Князівства Літів – з – кого, затіяли нове церковне розмежування. Чи не прихованої – вая, що переслідують політичні цілі, светс – кі влади грубо втрутилися в церковне життя і довели справу до рас – кола, до захоплення храмів, побиття священиків і ченців. Навіть широка авто – номія Української Право – славної Церкви при збереженні духів – ного єдності з Мос – ковским Патрі – архатом їх катего – річескі НЕ влаштовує. Цей зри – мий, багато – вікової символ нашого споріднення їм треба у що б то ні стало раз – валити.\nДумаю, закономірно і те, що представники України раз за ра – зом голо – сунуть проти Резо – лю – ції Генеральної Ассам – блеі ООН, яка засуджує герої – зацию нацизму. Під охороною офіційної влади проходять марші, факельні ходи в честь недобитих військових злочинців з есесівських форми – вання. У ранг націо – нальних героїв ставлять Мазепу, який пре – та – вал всіх по колу, Петлюру, який за польське покрити – вительство розплився – Чіва українськими землями, Бан – драла, співро – ні – чав – шего з нацистами. Роблять все, щоб викреслити з пам’яті молодих поколінь імена справжніх патріотів і переможців, якими завжди пишалися на Україні.\nДля україн – ців, які воювали в лавах Червоної Армії, в партизанських загонах, Велика отечест – венная війна була саме отечест – кої, тому що вони захищали свій дім, свій біль – шую спільну Батьківщину. Понад дві тисячі стали Героями Радянського Союзу. Серед них легендарний льотчик Іван Микитович Кожедуб, безстрашний снайпер, захисниця Одеси і Севас – тополі Людмила Михайлівна Павліченко, від – важливий командир партизан Сидір Артемович Ковпак. Це непохитне покоління сра – тулилося, отда – валі свої життя за наше майбутнє, за нас. Забути про їх подвиг – означає зрадити своїх дідів, матерів і батьків.\nПроект “анти-Росія” відкинули мил – Ліон жителів України. Кримчани та Севасто – Польц зробили свій історичний вибір. А люди на Південно-Вос – струмі мирно намагалися відстояти свою позицію. Але їх усіх, включно з дітьми, записали в сепаратисти і Терро – Рісто. Стали погрожувати етнічними чистками і застосуванням військової сили. І жителі Донецька, Луганська взя – лись за зброю, щоб захистити свій будинок, мова, своє життя. Хіба їм залишили інший вибір – після погром – мов, які прокотилися по містах України, після жаху і трагедії 2 травня 2014 року в Одесі, де українські неонацисти заживо спалили людей, влаштували нову Хатинь? Таку ж розправу последо – Ватель бандерівців готові були вчи – нитка в Криму, Севастополі, Донецьку і Луганську. Вони і зараз не відмовляються від подібних планів. Чекають свого часу. Але НЕ дочекаються.\nДержавний переворот, що послідували за цим дії київської влади неминуче спровокували протистояння і грома – Данський війну. За оцінкою Верховного комісара ООН по правам людини, загальне число жертв, пов’язаний – них з конфліктом в Донбасі, перевищило 13 тисяч че – ло – вік. У їх числі люди похилого віку, діти. Страшні, непоправні втрати.\nРосія зробила все, щоб зупинити Брато – убий – ство. Були укладені Мінські злагоди – ше – ня, кото – риє націлені на мирне врегулювання конф – Ликтей в Донбасі. Переконаний, що вони як і раніше не мають альтернативи. У всякому разі, ніхто не отзи – вал свої підписи ні під мінським “Комплексом заходів”, ні під відповід – ствующими заявлено – нями лідерів країн “нор – мандского формату”. Ніхто не ініціював пере – огляд Резолюції Ради Безопас – ності ООН від 17 лютого 2015 року.\nВ ході офіційних пере – говорив, особливо після “одёргіванія” зі сторони західних партнерів, предста – ставники України перио – ді – но заявляють про “повної прихильності” Мінським злагоди – ше – данням, на ділі ж керуються позицією про їх “Неприйняття – лемості”. Чи не маєте намір всерйоз обговорювати ні особливий статус Донбасу, ні гарантії для живуть тут людей. Предпо – читають експлуатувати образ “жертви зовнішньої агрес – ці” і торгувати русофобією. Влаштовують притулку – ші прово – кации в Донбасі. Словом, будь-якими спо – собами привле – кают до себе вни – мание зовнішніх покрити – ставники і господарів.\nСудячи з усього, і все більше переконуюся в цьому: Києву Донбас просто не потрібен. Чому? Тому що, по-перше, жителі цих регіонів ніколи не приймуть ті порядки, які їм намагалися і намагаються навя – зать силою, блокадою, погрозами. І по-друге, підсумки і Мінська-1, і Мінська-2, що дають реальний шанс мирно віднов – новить терри – торіальную цілісність України, напругу – мую догово – РІВШ з ДНР і ЛНР при посеред – робітництві Росії, Німеччини і Франції, проти – воречат всій логіці проекту ” анти-Росія “. А він може дер – тулитися тільки на постійному культивуванні образу внут – рен – нього і зовнішнього ворога. І додам – під протекторатом, контро – лем з боку захід – них держав.\nЩо і відбувається на практиці. Перш за все – це створення в українському суспільстві атмосфери страху, агресивна ріто – ріка, потурання неонацистам, милі – тарізація країни. Поряд з цим – НЕ просто повна залежність, а пряме зовнішнє управління, включаючи нагляд іноземних радників за українсь – кими орга – нами влади, спецслужбами і збройними силами, військове “освоєння” території України, развёр – вання інфра – ст – руктури НАТО. Чи не випадково, що згаданий скандальний закон про “корінні народи” приймався під прикритий – ием масштабних натівських навчань на Україні.\nПід таким же прикриттям проходить і поглинання залишків укра – їнської економіки, експлуатація її природних ресур – сов. Чи не за горами розпродаж сільськогосподарської – земель, а хто їх скупить – очевидно. Так, час від часу Україні виділяють фінансові кошти, кре – Діти, але під свої умови і інтереси, під префи – рен – ції і пільги для західних компаній. До речі, хто буде віддавати ці борги? Мабуть, припускає – покладається, що це доведеться робити не тільки сьогоднішньому поколінню українців, але їх дітям, онукам, так, напевно, і правнукам.\nЗахідні автори проекту “анти-Росія” так налаштовують українську політичну систему, щоб мене – лись президенти, депутати, міністри, але була неіз – тимчасової установка на поділ з Рос – сией, на ворожнечу з нею. Основним перед – виборним гаслом чинного президента було досягнень – ються світу. Він на цьому прийшов до влади. Обіцянки виявилися брехнею. Нічого не изме – нилось. А в чомусь ситуація на Укра – іне і навколо Донбасу ще й деградувала.\nУ проекті “анти-Росія” немає місця сувенірної – ренной Україні, як і політичним силам, кото – риє намагаються відстає – вать її реальну незалежність. На тих, хто говорить про примирення в українському суспільстві, про діалог, про пошуку виходу з виник – шего тупика, вішають ярлик “проріс – сійс – ких” агентів.\nПовторю, для багатьох на Україні проект “анти-Росія” просто неприйнятний. І таких людей – милий – Ліон. Але їм не дають підняти голову. У них практично забрали легальну можливість захистити свою точку зору. Їх запу – утекла, заганяють в підпіллі. За переконання, за сказане слово, за відкрите вираження своєї позицій не тільки піддають пресле – нання, але і вбивають. Вбивці, як правило, залишаються безна – здавалося.\n“Пра – віль – ним” патріотом України зараз ого – ляется лише той, хто ненавидить Росію. Більш того, всю українську дер – дар – ственность, як ми поні – травнем, пропонується в далечінь – нейшем будувати виключним видом – чи – тельно на цій ідеї. Ненависть і озлоблення – і світова істо – рія це не раз дока – зувати – вельми хитке осно – вання для суверена – нітета, чревате багатьма серйозними рис – ками і важки – лимі наслідками.\nВсі хитрощі, пов’язані з проектом “анти-Рос – ця”, нам зрозумілі. І ми ніколи не допус – тім, щоб наші історичні території і живуть там близьких для нас людей викорис – поклику проти Росії. А тим, хто перед – прийме таку спробу, хочу сказати, що таким чином вони зруйнують свою країну.\nЧинна влада на Україні люблять посилатися на західний досвід, розглядають його як зразок для подра – жания. Так подивіться, як живуть поруч один з одним Австрія і Німеччина, США і Канада. Близькі за етнічним складом, культурі, фактично з одним мовою, вони при цьому залишаються суверенними дер – дар – ствами, зі своїми інтересами, зі своєю зовнішньою політикою. Але це не заважає їх найтіснішому інтег – рації або союзницьким відносинам. У них досить умовні, прозорі гра – ниці. І громадяни, перетинаючи їх, чувст – вуют себе як вдома. Створюють родини, вчаться, працюють, займаються бізнесом. До речі, так само, як і мільйони уродженців України, які живуть зараз в Росії. Для нас вони – свої, рідні.\nРосія відкрита для діалогу з Україною і готова обговорювати найскладніші питання. Але нам важливо розуміти, що партнер відстає – кість свої національні інте – реси, а НЕ обслу – живає чужі, які не є знаряддям в чиїхось руках для боротьби з нами.\nМи з повагою ставимося до українсь – кому мови і традицій. До прагненню українців бачити свою державу свобод – ним, безпечним, благополучним.\nПереконаний, що справжня суверенність України віз – можна саме в партнерстві з Росією. Наші духів – ні, людські, цивілізаційні зв’язки формувалися століттями, сягають одним витоків, зам – лялісь загальними випробуваннями, досягненнями та перемогами. Наше спорідненість передається з покоління в покоління. Воно – в серцях, в пам’яті людей, що живуть в сучасних Росії та Україні, в кровних кайданах, які об’єднують мил – Ліон наших сімей. Разом ми завжди були і будемо багато – кратно сильніше і успішніше. Адже ми – один народ.\nЗараз ці слова воспри – ються деким в багнети. Можуть бути витлумачені як завгодно. Але багато людей мене почують. І скажу одне: Росія ніколи не була і НЕ буде “анти-Україна”. А якою бути Україні – вирішувати її грома – данам.\nХто сказав, що в одну річку не можна увійти двічі?


Львівська міськрада проголосувала за створення «Народної команди «Карпати» - Стрічка новин Львова\nЛьвівська міськрада проголосувала за створення «Народної команди «Карпати»\nДепутати Львівської міської ради під час сесії 13 лютого підтримали рішення «Про співпрацю між Львівською міською радою та ТзОВ «Клуб професійного футболу «Карпати». За відповідне рішення проголосувало 56 депутатів.\nЯк вказано в ухвалі, основними умовами створення «Народної команди «Карпати» стали безоплатна передача корпоративних прав ТзОВ «Клуб професійного футболу «Карпати» у власність територіальної громади. За даними YouControl, ТзОВ «Клуб професійного футболу «Карпати» було засновано у 2002 році двома компаніями з Британських Віргінських островів – Крисал Холдінгс ЛТД (Krisal Holdings LTD) та Менділ Лімітед. Кінцевим бенефіціаром першої компанії є Катя Парпі з Кіпру, другої – теж кіпріот Хрістакіс Ніколау.\nНатомість місто гарантувало продовження пільгового періоду користування спорудами стадіону «Україна», тренувальними полями та надання в оренду земельних ділянок, необхідних для їх належного функціонування на пільгових засадах «Народної команди «Карпати». Також ця ухвала передбачає забезпечення розвитку дитячого футболу у Львові.\nЗа словами депутата Григорія Козловського, який був одним з ініціаторів цієї ухвали, «місто зробило хороший пас команді «Карпати». Місто готове очолити цей процес та передбачити необхідні гроші в бюджеті. Тому коли буде хороший зворотній пас, ми зробимо другий хід, який не буде декларативний».\nСам Козловський свого часу був проти того, щоб місто погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Липова, Алея, 5 для ТзОВ «Клуб професійного футболу «Карпати». Клуб хотів отримати від міста понад 8 га землі під стадіоном «Україна» та навколо нього. На цій території клуб планував здійснити капітальне будівництво, яке би включало реконструкцію як самого стадіону, так і будівництво нових об’єктів – закладів харчування, готелів, ресторанів, магазинів та розважальних закладів. Тоді керівництво «Карпат» звинуватило депутата у провальному голосуванні. У відповідь Козловський назвав аферою намір «Карпат» отримати цю землю. Та після трьох тижнів переговорів сторони таки дійшли до згоди.\nТепер же Департаменту фінансової політики, департаменту економічного розвитку, департаменту гуманітарної політики спільно з відповідними профільними комісіями повинен визначити необхідне фінансування для створення команди у наступних бюджетних періодах. А також надати перелік об'єктів інфраструктури, котрі потенційно можуть бути залучені до цього проекту.\nПоки ж Комісії культури, молодіжної політики та спорту спільно з управлінням спорту департаменту гуманітарної політики мають вивчити міжнародний досвід функціонування подібних команд. І до квітня 2020 року винести на розгляд сесії міської ради Програму створення «Народної команди «Карпати».\nФК «Карпати» заснований 18 січня 1963 року. Це єдиний клуб за всю історію Кубка СРСР, що виграв трофей, виступаючи не у вищій лізі (1969). Дворазовий фіналіст Кубка України: 1993 і 1999.\n09:00Стан аварійності на автошляхах Львівщини за 26 травня 2020 року\n08:22Катар надіслав майже 9 тонн засобів захисту для українських медиків\n07:23ВООЗ визначила новий епіцентр коронавірусу у світі\nВчора, 22:56Помер український поет і перекладач Мойсей Фішбейн\nВчора, 22:33Матч «Карпат» проти «Маріуполя» – у неділю, о 14:00


Коломийські комунальники відзначають професійне свято — Телерадіокомпанія «НТК»\nКоломийські комунальники відзначають професійне свято\nНовини Коломийщини 17 березня 2017 Понад 800 комунальників працюють у нашому місті. Їхнім керівником є Богдан Федорук, профільний заступник міського голови Коломиї. Ці люди працюють над тим, щоб у місті було чисто та комфортно. 19 березня працівники житлово-комунального господарства і побутового обслуговування населення відзначають професійний день. Урочисті заходи з нагоди свята відбулися в міському Палаці культури "Народний дім".


9 звичок людей, у яких вдома ідеальна чистота: ця стаття присвячується всім, хто червоніє при появі на порозі несподіваних гостей – Intermarium-Новини Міжмор'я\nYou are here: Home / Дозвілля / 9 звичок людей, у яких вдома ідеальна чистота: ця стаття присвячується всім, хто червоніє при появі на порозі несподіваних гостей\n9 звичок людей, у яких вдома ідеальна чистота: ця стаття присвячується всім, хто червоніє при появі на порозі несподіваних гостей\n9 простих маніпуляцій не займуть багато часу, але вам буде набагато простіше і приємніше чути слово “прибирання”, якщо ви почнете втілювати їх в життя!\nЦя стаття присвячується всім, хто червоніє при появі на порозі несподіваних гостей або судорожно відмовляє, якщо друг просить заскочити до вас, щоб попити води. Тому що причина таких реакцій – зовсім не негостинність, а звичайний бардак. Так, давайте називати речі своїми іменами!\nТільки уявіть, як чудово жити в затишному, світлому, незахаращеному житлі. Якщо ваш будинок з цього розряду, то максимум ви витратите 15 хвилин на легку “летючку” перед приходом навіть дуже званих гостей.\nЗгадайте хороше прислів’я – “Чисто не там, де прибирають, а там, де підтримують чистоту!”\nВранці найголовніше – заправити в ліжко. Багато психологів цілком серйозно вважають, що саме акуратне ліжко дає в мoзок сигнал про початок трудового дня. А заодно і організовує весь простір спальні / вітальні. Так що не лінуйтеся і як тільки встали з ліжка, складіть всю білизну, акуратненько розставте подушки і насолоджуйтеся ефектом!\nДва кита порядку в домі. Ні про які впорядковані схеми життя не доводиться говорити, коли в кошику для білизни, так само як і в стосі з висохлого, тотальне перевантаження. Ось вам невелика порада: якщо ви не любите прасування – не починайте його просто так. Включайте улюблене кіно і поєднуйте приємне з корисним. А прання робіть з певною регулярністю – 2 рази на тиждень, наприклад.\nЗнаєте таке страшне слово – прокрастинація? Це схильність до постійного відкладання навіть важливих і термінових справ, що призводить до життєвих проблем і болючих психологічних ефектів. Природно, вам вона знайома, інакше проблема неприбраного дому не стояла б так гостро. Розрубайте гордіїв вузол не замислюючись, і жити стане легше.\nЧитайте також: Молода пара поставила собі за мету і перетворила сільську халупу в заміський будинок своєї мрії\nТак, після важкого робочого дня останнє, що хочеться робити – це педантично вішати на тремпель сукні або штани. Але це життєво важливо, повірте. Потім в рази важче збирати по кутах ті ж речі, прасувати і розкладати по місцях.\nДля багатьох це секрет, що якщо мити посуд і плиту паралельно з приготуванням їжі, то потім не доведеться прибиратися на кухні до півночі. Або витерти дзеркало після того, як ви в нього подивилися і побачили плями. Не робіть з прибирання ритуалу, це зайве.


Вибух люка з газом у Тернополі: двоє постраждалих - Korrespondent.net\nВибух люка з газом у Тернополі: двоє постраждалих\nКорреспондент.net, 23 листопада 2016, 08:45\nВід вибуху газосуміші постраждали двоє пішоходів.\nУ вівторок увечері, 22 листопада, в Тернополі стався вибух в каналізаційному люку. В результаті постраждали дві людини. Про це повідомляє прес-служба ДСНС.\n"22 листопада о 17:35 в оперативно-координаційний центр Управління ДСНС України в Тернопільській області надійшло повідомлення про те, що в Тернополі на вулиці Чехова сталася детонація газоповітряної суміші в каналізаційних люках. На місце події негайно були направлені чергові підрозділи пожежно-рятувальної частини №1 і 1-го пожежно-рятувального загону Управління ДСНС області", - зазначили рятувальники.\nЗа попередньою інформацією, вибух стався в результаті проведення аварійних робіт систем газопостачання.\n"Сталося накопичення в каналізаційних люках телекомунікаційних мереж ВАТ "Укртелеком" природного газу метану з подальшим утворенням вибухової газової суміші і її детонацією", - додали в ДСНС.\nУ результаті інциденту поранення отримали двоє пішоходів. Це жителі Тернополя 1978 і 1988 років народження. За даними рятувальників, перший потерпілий від госпіталізації відмовився, а другого з діагнозом "термічні опіки правого стегна, гомілки і сідниці" госпіталізували в Тернопільську міську лікарню №1.\nНагадаємо, раніше, 30 жовтня, в Тернополі згорів потяг у депо.\nУ Києві вночі намагалися підпалити офіс Інтера\nТЕГИ: Тернополь, фото, канализация


Споруджуючи теплі підлоги, необхідно його елементи приховати, перш ніж робити фінішну обробку. Роблять це, використовуючи стяжку. Вона повинна бути якісною, інакше тепло буде нерівномірно розподілятися. Детальніше дізнатися про стягуванні на теплу водяну підлогу можна в блозі.\nСтяжку виконують не тільки з піщано-цементної суміші, а й застосовують спеціальні суміші. Звичайний «пиріг» теплої підлоги складається: З гідроізоляційної і теплової ізоляції, армуючої сітки, теплої підлоги, стяжки.\nТехнологія укладання стяжки на теплі підлоги різна. вона буває:\nмокрою стяжкою – це піщано-цементна суміш, яка заливається по встановлюються маячкам;\nнапівсухий стяжкою – це та ж мокра стяжка, але з меншою кількістю води і обов’язково додають поліпропіленове фиброволокно або пластифікатори;\nсуха стяжка. Існує кілька методів її укладання: стяжка без цементу, суть її в заповненні проміжку від чорнових підлог до фінішного покриття сухими жужільними гранулами. Укладання труб в дерев’яні борозни, вирізані фрезою, які закривають фанерою. Укладання труб на спеціальні мати, які також закривають фанерою.\nТаку укладання використовують, щоб виключити проблеми порушення контактів електричних теплих підлог через попадання на них бруду.\nПерш ніж починати заливку теплої підлоги, треба визначитися з її товщиною. У електричних теплих підлог вона буває від 40-50 мм. На товщину впливає: діаметр кабелю, тип покриття підлоги.\nТовщина стяжки для водяних теплих підлог може бути 20 мм, в тому випадку якщо труби будуть 16 мм, а заливати будуть швидковисихаючу суміш. Використовуючи цементні розчини, шар в 40 – 50 мм може бути тоді, коли поверхня основи рівна. Будь-яка нерівність збільшить товщину.\nіснує певна послідовність заливки:\nготують приміщення. Прибирають сміття з підстави, а при необхідності робиться чорнова заливка. Укладають демпферну стрічку, щоб розчин не тріскався;\nукладають внахлест гідроізоляційні полотна з плівки, роблячи припуск на стіни. Всі з’єднання фіксують скотчем;\nвстановлюють утеплювач з відбивачем з алюмінію. Він направляє потоки тепла наверх;\nукладають монтажну сітку для монтажу елементів теплої підлоги. Встановлюють рівневі маячки;\nрозводять суміш і заливають. Труби повинні бути під тиском. При необхідності застосовують армуючої сітки для зміцнення стяжки. По закінченню доби стяжку накривають плівкою на тиждень.\nСтяжка на теплу підлогу Ссылка на основную публикацию


Децентралізація: є 4 основні варіанти об’єднання районів… – Краснопілля Край Слобожанський\nДецентралізація: є 4 основні варіанти об’єднання районів…\n«До 1 вересня 2018 року завдання максимально доробити правову рамку добровільності. Наш Центр кожен день працює над цим, експерти центру постійно в поїздках по області. Переконуємо, говоримо, допомагаємо. З вересня ми розпочнемо роботу над моделюванням субрегіонального рівня (районного). Є три варіанти назв: адмінокруги, повіти або райони. Робота буде базуватися на прикладі вже повністю змодельованих областей: Тернопільської, Житомирської, Дніпропетровської. Наздоганяють трьох лідерів Полтавська та Чернігівська. Всі інші відстають», – зазначив директор Сумського ЦРМС.\n“З 1 травня 2018 року вступає в силу Закон №6466 “Про внесення змін до Закону України “Про добровільне об’єднання територіальних громад“, який розв’язує руки містам обласного значення. Перевибори мерів та депутатів проводитися не будуть. Сільська рада, у якої є бажання приєднатися до міста обласного значення, повинна лише задекларувати свою заяву, звернутися до ради міста обласного значення про створення робочої групи, і за допомогою спрощеної процедури за три тижні отримати висновок від ОДА”, – зазначає Олександр Хоруженко.\n10:10 / 21 квітня 2018\nНазад Previous post: На Сумщині місцева жителька намагалася порушити кордон\nДалі Next post: Синод Вселенського патріархату відреагував на звернення про автокефалію православної церкви в Україні


25 вересня 2016 - 14:48\nНагадаємо, сьогодні у Дніпрі було застрелено поліцейського, його напарницю — поранено. Водій, якого підозрюють у вбивстві, покинум місце злочину на своїй машині. Його оголошено у розшук. Це житель Торезу Донецької області — Пугачов Олександр Андрійович. Встановлено, що він — екс-боєць батальйону «Торнадо».\nВідео Вбивство Дніпро Події Поліція Суспільство


Сповивальний столик для батьків на колясці | ІнваФішки - Ти все можеш!\nГлавная › Робота та дозвілля › Сповивальний столик для батьків на колясці\nКоли є маленька дитина в родині дуже важливим є питання його своєчасного переодягання. Людині на візку зробити це найпростіше на зручно обладнаному місці, де все під рукою і можна комфортно підійти. Спеціальний сповивальний столик , простір під яким вільно і можна заїхати на візку, якраз ідеально піде для цих цілей.\nЄ варіанти з електропідйомником, але ця функція вкрай сумнівна.


Сімейний дебошир у с. Верхня напав на поліцейського при виконанні - Калуш та Калуський район - - Радіо КалушFM\nСімейний дебошир у с. Верхня напав на поліцейського при виконанні\n21 червня 2019, 14:00 Переглядів: 762\n21 червня о 00:20 поліцейські виїхали на допомогу жінці, яка проживає у с. Верхня, Калуського району. Заявниця повідомила, що її співмешканець вчиняє сімейний конфлікт, повідомляє сектор комунікації поліції Івано-Франківщини.\nПрикарпатця затримали і доставили у Калуський міськвідділ. Встановлено, що чоловік мешкає в сусідньому селі, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.\nЗа цим фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 242 (опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов’язків) Кримінального кодексу України. Санкція статті передбачає штраф від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт на строк від трьох до шести місяців, обмеження волі на строк до чотирьох років чи навіть позбавленням волі на строк до двох років. Тривають слідчі дії.\nСхожі матеріали за тегами: Верхня поліція дебошир напад


МЕТОД МОЛИТВИ СВЯТОГО ІГНАТІЯ ЛОЙОЛИ - 6) Участь у Божественній Літургії\n6) Участь у Божественній Літургії\nЄвхаристія є мовчанням Бога, слабкістю Бога.\nЗмаліти до хліба, – в той час як світ є таким\nшумним, зворушеним, змішаним.\n„... Якщо Літургія і не вичерпує всю душпастирську працю Церкви, то необхідно уважно плекати, щоб усі пастирські старання були тісно поєднані зі святою Літургією і, водночас, намагатись щоб Літургія не була відділена і автономна, а перебувала у внутрішній єдності з іншими пастирськими працями.\nОсобливо необхідним є тісний зв’язок Літургії з катехезою, релігійним навчанням і проповіддю” (Inter Oecumenici, II. 7).\nЩодо зв’язку між Літургією і особистою молитвою, підкресленого в ігнатіанському тексті, нагадуємо два тексти з „Sacrosanctum Concilium”: „Пастирі душ повинні проявляти уважну чуйність щодо Літургії і не тільки виконувати всі літургійні приписи, необхідні для важності і гідності цього служіння, але також слідкувати за тим, щоб вірні приймали в Літургії свідому, активну і корисну участь” (11); „Духовне життя не вичерпується самою лиш участю в Літургії. Християнин, покликаний до молитви в спільноті, повинен також ввійти в свій дім і молитися до Отця потаємно і, згідно з навчанням Апостола, молитися неустанно...” (12)  .\nТому, хто є вільний від занять і прагне отримати максимальну користь, можна подати всі духовні вправи в такій послідовності, в якій вони йдуть. Звичайно, він використає їх краще, якщо відокремиться від своїх приятелів та знайомих і від усяких земних турбот. Залишить, наприклад, дім, в якому проживає, і піде до іншого будинку чи хоча б до іншої кімнати, щоб там жити в якнайбільшому усамітненні й тиші, так, щоб мати змогу щодня йти на Службу Божу або на вечірню, не побоюючись, що знайомі його потурбують [20 а ДВ].\n„Щоб увійти в світ літургії, необхідно, передусім, увійти в світ Біблії і розміститися в перспективі, властивій для Біблії, що означає бачити всі речі в рамках історії спасіння. Літургія є одним із етапів цієї історії, засобом і способом нашого входження в цю історію”  .\nЛк. 24, 13-35: „І ото, двоє з них того ж дня йшли в село, на ім’я Еммаус, що від Єрусалиму лежало на стадій із шістдесят. 14 І розмовляли вони між собою про все те, що сталося. 15 І ото, як вони розмовляли, і розпитували один одного, підійшов Сам Ісус, і пішов разом із ними. 16 Очі ж їхні були стримані, щоб Його не пізнали. 17 І спитався Він їх: Що за речі такі, що про них між собою в дорозі міркуєте, і чого ви сумні? 18 І озвався один, йому ймення Клеопа, та й промовив до Нього: Ти хіба тут у Єрусалимі єдиний захожий, що не знає, що сталося в нім цими днями? 19 І спитався Він їх: Що таке? А вони розповіли Йому: Про Ісуса Назарянина, що Пророк був, могутній у ділі й у слові перед Богом і всім народом. 20 Як первосвященики й наша старшина Його віддали на суд смертний, і Його розп’яли... 21 А ми сподівались були, що Це Той, що має Ізраїля визволити. І до того, оце третій день вже сьогодні, як усе оте сталося... 22 А дехто з наших жінок, що рано були коло гробу, нас здивували: 23 вони тіла Його не знайшли, та й вернулися й оповідали, що бачили й з’явлення Анголів, які кажуть, що живий Він... 24 І пішли дехто з наших до гробу, і знайшли так, як казали й жінки; та Його не побачили... 25 Тоді Він сказав їм: О, безумні й запеклого серця, щоб повірити всьому, про що сповіщали Пророки! 26 Чи ж Христові не це перетерпіти треба було, і ввійти в Свою славу? 27 І Він почав від Мойсея, і від Пророків усіх, і виясняв їм зо всього Писання, що про Нього було. 28 І наблизились вони до села, куди йшли. А Він удавав, ніби хоче йти далі. 29 А вони не пускали Його й намовляли: Зостанься з нами, бо вже вечоріє, і кінчається день. І Він увійшов, щоб із ними побути. 30 І ото, коли сів Він із ними до столу, то взяв хліб, поблагословив, і, ламаючи, їм подавав... 31 Тоді очі відкрилися їм, і пізнали Його. Але Він став для них невидимий... 32 І говорили вони один одному: Чи не палало нам серце обом, коли промовляв Він до нас по дорозі, і коли виясняв нам Писання?... 33 І зараз устали вони, і повернулись до Єрусалиму, і знайшли там у зборі Одинадцятьох, і тих, що з ними були, 34 які розповідали, що Господь дійсно воскрес, і з’явився був Симонові. 35 А вони розповіли, що сталось було на дорозі, і як пізнали Його в ламанні хліба”.\nСпробуймо в цьому євангельському тексті знайти, усвідомити і зглибити літургійний вимір. Служба Божа містить в собі Літургію Слова і Літургію Євхаристії. Літургію Слова можемо розділити на молитви вірних, тобто людське слово, і Євангеліє, тобто Боже Слово. Отже маємо людське слово, Боже Слово і Євхаристію. За аналогією, приведений на початку текст „Євангелія від Луки” можемо також поділити на три частини: Лк. 24, 13-24 – людське слово, Лк. 24, 25-29 – Боже Слово, Лк. 24, 30-31 – Євхаристія.\nПерша частина – людське слово. Учні мовчки йдуть до Емаусу, свої болі і не сповнені мрії на щасливе прийдешнє несуть в своїх серцях. Ісус підходить до них і починає розмову, ставить питання.\nІв. 6, 44: „Ніхто бо не може до Мене прийти, як Отець, що послав Мене, не притягне його...” В молитві ініціатива належить Богу: Бог перший промовляє, людина слухає і відповідає. Спочатку вона цього не усвідомлює, не розуміє, що до неї говорить Бог, і що вона відповідає Богові. Їй здається, що вона сама прийшла до Божого храму, до церкви без жодної спонуки ззовні. Але спонука була внутрішня, підсвідома, неусвідомлена. І відповідь на цю спонуку – Божий голос в серці – також була несвідома. Але перший крок вже зроблено: людина сприймає Боже слово і відповідає на нього – приходить до церкви і починає молитися.\n„2567. Бог перший закликає людину\nНавіть якщо людина забуває свого Творця або ховається далеко від Його обличчя, звертається до ідолів або звинувачує Бога в тому, що Він її покинув, Бог, Живий і Правдивий, невтомно закликає кожну людину до таємничої зустрічі в молитві. У молитві цей крок любові вірного Бога завжди є першим, а крок людини – завжди відповідь. Тому що Бог, відкриваючи Себе людині, одночасно відкриває людині саму себе, молитва стає взаємним покликом, драмою Союзу. Через слова і дії до цієї драми залучається серце, і вона розкривається впродовж усієї історії спасіння”  .\nУчні говорять Ісусові не банальні речі, а те, що дійсно лежить у них на серці, що їх болить, мучить і не дає спокою. Вони автентичні  в розмові – такі як є, і говорять те, що думають, щиро висловлюють свій світогляд – те, чим живуть, правду свого життя. Але це не епістемологічна  правда: як відповідність думки з річчю, це екзистенціальна правда їх внутрішнього духовного і душевного стану. І цю правду, яку тримали в собі, схованою в серцях, вони тепер витягують на зовні – виповідають свої почуття .\nДуже цікаву етимологію терміна «правда» подає Павло Флоренський, один з найвидатніших російських мислителів. Правда, істина, рос. истина походить від лат. est , коренем якого є es , а санскритською мовою – as , що в своєму первісному значенні означає дихати, а в ширшому контексті – жити. Істина поєднує життя та існування .\nЇхня – колись могутня – держава лежить у руїні – політичній, економічній, духовній. Вони пішли за Месією, бо сподівались, що Він стане могутнім політичним лідером, який очолить визвольний рух. Вони жили, окрилені надією на щасливе майбутнє свого народу, яке ось-ось почне реалізуватися. Але Месія загинув, а разом з ним вмерла і надія. Всі їхні сподівання зазнали краху. У серцях – пустка, в пам’яті – кривди, образи і жалі на Месію, який їх ошукав і загинув такою ганебною смертю.\nбо чезне чар твоєї Боатьківщини,\nТе саме і під час Служби Божої. Прохальні молитви ектеній повинні допомогти вірним увійти в свій душевний стан, відчиняти своє серце, стати автентичними в молитві, молитися не тільки устами, але й серцем. Хто глибше зуміє ввійти в свої почуття, той краще приготується до наступної частини Служби Божої – Божого Слова.\nДруга частина – Боже Слово. Ісус починає говорити і пояснювати їм істинне значення цих подій. Їхні серця вже готові прийняти Боже слово і усвідомити своє нерозуміння, свою несвідомість, зрозуміти те, що трапилося.\nТе саме і під час Служби Божої. Спочатку читання „Апостола” і „Євангелія” – Божого Слова, потім пояснення – пристосування Божого Слова до культурно-історичних умов вірних, що повинно привести до глибшого розуміння Святого Письма і свого життя в світлі Святого Письма.\nУчні Ісуса роблять наступний крок. Але, щоб прозріти і побачити Бога, цього недостатньо.\nТретя частина – Євхаристія. Благословення і ламання хліба, спільна трапеза – це хвилини найбільшої інтимної єдності з Богом, повне сопричастя, коли Він віддає причаснику себе повністю. Це момент найбільшої благодаті, найбільшого дару, яким є сам Бог. Учні спромоглися зробити наступний крок, відкрити свої серця повністю і прийняти цей дар. І вони прозріли – побачили воскреслого Бога.\nХристиянська Літургія сприяє поступовому прозріванню людини. Все робиться для того, щоб допомогти вірним увійти в своє серце, поступово відчиняти його Богові. Літургія допомагає надавати несвідомому контакту з Ним щораз виразнішої форми, усвідомити, щоб згодом, приймаючи Пресвяту Євхаристію, повністю відчини душу на Божу дію, впустити Його до свого серця і прозріти – побачити в Євхаристії Бога.\nШлях учнів до Емаусу може слугувати парадигмою досконалого християнського переживання Служби Божої.\nДорога з Єрусалиму до Емаусу має два протилежні виміри. Перший вимір – це втеча від Бога, нерозуміння і зрада євангельського вчення і свого життєвого покликання, отже духовне падіння, самозасліплення. Людина залишає Бога і повертається в країну своїх ілюзій. Але Бог не залишає людину, він завжди поряд, супроводжує її – куди б вона не йшла. Ганс фон Бальтазар говорить, що Ісус Христос не залишить людину навіть у пеклі. І з вірності Бога випливає другий вимір – позитивний: людина має шанс і здатність своє падіння використати для духовного поступу, і навіть в Емаусі – кінцевому пункті падіння (а говорячи мовою Балтазара – в пеклі) – прозріти і побачити Бога.\n„Хоч би яким глибоким було пекло, що в ньому вже перебувають люди, Христос буде ще глибше, і навіть там його допомога чекає на них. Він чекає від людини не чеснот, не моралізму, не сліпої покори, а крику довіри й любові із глибини її пекла. Людина ніколи не повинна впадати у відчай, вона може впасти тільки в Бога, а Бог ніколи не доводить до відчаю. Святий Антоній казав, що пекло безумовно існує, але тільки для нього одного. Це означає, що пекло ніколи не буває «для інших», отже про нього не можна розповісти”  .\nІ Євангеліє є прикладом того, як динаміка духовного життя, в якій поєднуються, накладаються або перетинаються ці протилежні виміри, вводить людину спочатку в глибоку кризу, а потім розплющує її очі і змінює її серце. Блудний син прозрів і навернувся саме в моменті свого найглибшого падіння, в стані глибокої духовної кризи. Грішниця, яка приходить до будинку Симона, де був присутній Ісус, переживає подібну внутрішню і зовнішню ситуацію. І на кінець, – розбійник на хресті. Отже зло не є чимось невідворотнім, що псує людину повністю і остаточно, не стає її другою природою. Навіть в стані повної внутрішньої руїни людина спроможна вчинити велике зусилля духу і навернути своє серце до Бога.\nСамопізнання в молитві є істотним, першовартісним елементом молитви, без якого ми не рушимо з місця. Людина не є монадою Лейбніца, повністю відірваною від Бога і світу, і не може пізнавати Бога і світ як щось існуюче незалежно від неї самої і за своїми власними законами. Людина може пізнавати, як Бога, так і навколишній світ лише у взаємозв’язках з собою самою. Але ці стосунки викривлені людиною, її обмеженим світоглядом, отож, викривлене її пізнання . Потрібно виправити ці взаємини, джерелом яких є людина, полагодити людину, і тому початковим пунктом будь-якого людського пізнання повинна бути людина.\nШлях до Емаусу ми можемо порівняти з медитацією, з реколекціями; спільну трапезу з Ісусом – з Євхаристією, яка повинна бути моментом найбільшої інтимної єдності з Богом, розплющуванням духовних очей. А реколекції повинні служити приготуванням до зустрічі з Ісусом.\n„2711. Входження у споглядальну молитву аналогічне до входження в Євхаристійну літургію: „зосередження” серця, піддавання усього нашого єства під дію Святого Духа, перебування в обителі Господній, якою ми є, підняття віри, аби увійти в присутність Того, Хто чекає на нас, скинення наших масок і повернення нашого серця до Господа, Який нас любить, аби віддати себе Йому як жертву, яка повинна очиститись і перетворитись”  .\nТейлард де Шарден писав: „У нашому житті бувають насправді великі та цінні хвилини, хвилини молитви й участі в Таїнствах Церкви. Якщо б не існувало таких хвилин найвиразнішого контакту, то вплив Божої Присутності у кожній речі швидко би зменшився, а також зменшилась би наша свідомість цієї присутності”  .\n Loyola Ignazio. Esercizi Spirituali, a cura di Pietro Schiamone. – Roma: 1980.– P . 55.\n Zawierzyliśmy miłości, pod redakcją B. Mokrzyckiego. – Krakόw: 1970.– S . 105.\n Від лат. authenticus – справжній, достовірний.\n Епістемологія (від гр. επιστήμη – знання і λόγος – слово, вчення) – теорія пізнання.\n Valentini N. Memoria e risurrezione in Florenskij e Bulgakov. – Pazzini Editore: 1997. – Р. 51.\n Євдокимов П. Незбагнення Божа любов. – Київ: 2004. – С. 31.\n Sommaruga G . Powo ł anie ś wieckie a modlitwa . – Kraków: 1991. – S . 32.\nГоловна > 4. СХЕМА ІГНАТІАНСЬКОГО МЕТОДУ МОЛИТВИ > III. ДОДАТКОВІ УВАГИ > 6) Участь у Божественній Літургії


ГДЗ: готові домашні завдання 10 клас інформатика | GDZ4YOU\nГДЗ: готові домашні завдання для 10 класу з інформатики\nГДЗ з інформатики надійний помічник для кожного десятикласника\nСьогодні десятикласники знаходяться перед великим вибором - вони повинні оприділити ту галузь людської діяльності, з якою хотіли б пов'язати усе своє життя. Кожна професія особлива по-своєму і вимагає певних навичок і здібностей. Деякі з них мають бути вродженими, але інших можна навчитися. Для того, аби обрати професію програміста, треба володіти хорошим логічним мисленням, увагою та навіть тепінням. Опанувати теоретичну частину питання допоможуть готові домашні завдання з інформатики для 10 класу. Ці відповіді вміщують у собі відповіді на всі питання, які перед Вами ставить шкільна програма. Решебник у 10 класі - це незамінний помічник, оскільки в ньому можна знайти рішення до всіх типів завдань з підручника. ГДЗ з інформатики для 10 класу відкриє перед Вами двері в інформатичний світ.\n12 балів з інформатики - це реально разом з решебниками\nНавіть якщо Ви не плануєте працювати в інформатичній сфері, а сама дисципліна дається Вам непросто, то готові домашні завдання з інформатики для 10 класу - саме те, що Вам потрібно, аби наново захопитись цим предметом. Він допоможе не тільки підвищити Ваші шанси закінчити семестр на відмінно, а й надолужити усі ті теми та розділи, які Ви пропустили чи не зрозуміли раніше. Окрім цього, ГДЗ для десятого класу з інформатики слугує контролером Вашого рівня знань: Ви можете миттєво перевіряти правильність виконання домашнього завдання - тепер для цього не потрібно буде чекати наступного уроку чи просити поради у сторонніх людей. Усі необхідні рішення - під рукою у потрібний момент.\nВиберіть зручний гаджет і відповіді з інформатики - у Вашій кишені\nЯкщо Ви досі чуєте суперечки про те, на скільки важливою є інформатика у шкільній програмі, то огляніться навколо - світ поступово переносить усі свої знання в електронний вигляд. За тим самим принципом функціонує і наш портал GDZ4YOU, на якому розміщено готові домашні завдання з інформатики для 10 класу в цифровому форматі. Знайти їх дуже легко - достатньо пошукати на сайті потрібний розділ з телефона чи комп'ютера. Інтернет-ера має ще одну перевагу: чимало даних у Всесвітній мережі знаходяться у безкоштовному доступі - в тому числі й наш решебник для 10 класу. Його можна переглядати без реєстрації.\nВідкриваємо світ гуманітарних наук з порталом GDZ4YOU\nДесятикласники, які захоплюються інформатикою, мають можливість безкоштовно покращувати свої знання та навички у гуманітарному напрямку, навчаючись з нашим сайтом. Тут можна знайти готові домашні завдання до іноземних мов, які пропонує шкільна програма. Зокрема, разом з ГДЗ з французької мови розібратися у всіх тонкощах граматики і синтаксису можна швидко і легко. Знайдіть свого автора, потрібний підручник і розмовляйте французькою без обмежень!


Дортмундська Боруссія звільнила Люсьєна Фавра після принизливої поразки 1:5 – відео - новини футболу - Спорт 24\nЛюсьєн Фавр звільнений / bvb.de\nКерівництво дортмундської Боруссії вирішило звільнити головного тренера команди Люсьєна Фавра. Це сталося після матчу, в якому "джмелі" вдома поступилися 1:5 Штутгарту.\nПро звільнення головного тренера повідомляється на офіційному сайті Боруссії. Там вказано, що керівництво клубу прийняло це рішення одноголосно.\nВарте уваги Офіційно: матч Інгулець – Шахтар скасовано\nСпортивний директор Міхаель Цорк заявив, що зробили це через те, що "досягнення поставлених цілей на сезон опинилося під ризиком".\nЗ Люсьєном Фавром звільнили і його помічника Манфреда Штефеса. Натомість тимчасово команду до кінця сезону очолить Едін Терзіч, який теж був помічником у Фавра.\nВідзначимо, що Боруссія з першого місця вийшла з групи Ліги чемпіонів. Там у суперниках були бельгійський Брюгге, італійський Лаціо та російський Зеніт.\nОднак в чемпіонаті справи в команди йдуть не настільки вдало. Боруссія опустилася на п'яте місце в турнірній таблиці. Вона програла три з п'яти останніх матчів.\nВ 11 турі Бундесліги Боруссія зазнала принизливої поразки в домашньому матчі проти Штутгарта 1:5. У другому таймі за десять хвилин команда пропустила тричі.\nВідеоогляд матчу Боруссія – Штутгарт\nСпорт ФК Боруссія ДФутбол


Заспівай на головній площі Нікополя та виграй 1000 гривень! » НИКОПОЛЬ-ART Мы в телеграм\nЗаспівай на головній площі Нікополя та виграй 1000 гривень!\nДата публикации: 9-02-2020\nЯк ми вже повідомляли, 1 березня на Європейській площі Нікополь відзначатиме свято Колодія. Під час веселощів Нікопольська комерційно-індустріальна палата разом з пасічниками Нікопольщини запрошують містян взяти участь у караоке та виграти 1000 гривень! Про це «Нікополь-арт» дізнався занонсу заходу. В програмі:\n- Конкурс караоке, переможцю 1000 гривень\n- Приз найактивнішому вболівальнику\n- О 15.00 розіграш лотереї\nРаніше ми писали: Народних майстринь запрошують долучитись до свята Колодія


Збільшіть свою привабливість за допомогою Energy Beauty Bar? Чи дійсно це нескладна? Заяви з практики\nEnergy Beauty Bar великий у випадку, якщо ви хочете збільшити вашу апеляцію, але чому це? Погляд на споживчий досвід дає ясність: ви не впевнені в тому, як Energy Beauty Bar поставляє те, що вона претендує? Ми продемонструємо вам, якою мірою ви дійсно можете підвищити вашу привабливість:\nПродукт заснований на натуральній формулі. Він використовує поширені механізми дії. Він був винайдений настільки ж слабким, наскільки це можливо, а також дешевим.\nПри цьому постачальник надто впевнений. Квитанція виконується без рецепту лікаря і може бути виконана в умовах безпечного з'єднання.\nКомпозиція Energy Beauty Bar добре збалансована і базується головним чином на таких основних компонентах:\nЗ продуктом, виробник з задоволенням спирається на ефективну дозу кожного компонента, яка, згідно з дослідженнями, обіцяє вражаючі результати в догляді за красою.\nповністю натуральні матеріали або інгредієнти забезпечують найкращу сумісність і дуже корисне використання\nВам не потрібний рецепт від лікаря, тим більше, що продукт можна замовити без рецепту і легко на вигідних умовах в Інтернеті\nВи любите говорити про догляд за красою? Бажано не взагалі? Це вже не привід, і у вас є можливість замовити цей продукт, і ніхто не дізнається про нього\nEnergy Beauty Bar настільки надзвичайно ефективний, тому що індивідуальні інгредієнти працюють ідеально.\nВін користується надзвичайно складною біологією вашого організму, використовуючи вже встановлені процеси.\nКілька тисячоліть подальшого розвитку означало, що, наскільки це можливо, всі необхідні процеси для більшої краси вже доступні і повинні бути розпочаті.\nВідповідно до цього асфальтоукладальника, перелічені нижче ефекти переконують:\nЦе згадані ефекти, які можна уявити за допомогою Energy Beauty Bar. Однак, ви повинні знати, що ці результати можуть бути більш вираженими, або більш м'якими, від людини до людини. Тільки індивідуальний доказ може принести надійність!\nEnergy Beauty Bar дуже допомагає в втраті ваги. Це доводять багато десятків споживачів. Це дійсно примітно, коли ви порівнюєте його з XtraSize.\nНіколи не припускайте, що ви можете просто взяти Energy Beauty Bar і всі проблеми негайно зникнуть. На цьому етапі ви повинні бути реалістичними. Ви повинні мати самоконтроль і наполегливість, тому що фізичні нововведення стомлюють.\nНа цьому етапі Energy Beauty Bar скоротити шлях. Звичайно, ви ніколи не можете пропустити кроки, незважаючи на все. Якщо ви достатньо дорослі і хочете збільшити свою привабливість, ви створите цей продукт, зробите додаток без винятку і підбадьорюєте результати в найближчому майбутньому.\nЗавдяки такому складу нешкідливих природних речовин, Energy Beauty Bar доступний без рецепту.\nЯк виробник, так і повідомлення та відгуки в онлайн-трафіку є правильними: продукт не викликає ніяких неприємних ефектів за даними виробника, рейтингу та мережі.\nВраховуючи величину, особливо важливо, тому що Energy Beauty Bar працювала в експериментах надзвичайно сильно, що і пояснює великий успіх споживачів.\nТому ви повинні переконатися, що ви замовляєте Energy Beauty Bar тільки від сертифікованих продавців - для цього дотримуйтесь наших рекомендацій щодо купівлі - щоб запобігти підробці (підробок). Такий підроблений продукт, навіть якщо на перший погляд вигідна ціна може спокусити вас, зазвичай не має ефекту і може бути небезпечним в крайніх випадках.\nВикористання є надзвичайно простим і не представляє жодних перешкод, забезпечується багато ентузіазму.\nЗручні розміри, а також використання Energy Beauty Bar значно полегшують інтеграцію в повсякденне життя. Подивившись на доступні документи, ви будете знати, що важливо застосовувати продукт і зробити хороший прогрес.\nВикористовуючи привабливість Energy Beauty Bar, більше не виникає ніяких труднощів.\nЯ думаю, що є чітко більш ніж достатньо хороших думок клієнтів і достатніх доказів у цьому відношенні.\nМожна припустити, що результати з Energy Beauty Bar будуть помітні трохи пізніше або будуть менш помітними.\nБуло б так само мислимо, що ви будете так само задоволені, як майже всі інші споживачі, і ви відзначаєте свої перші успіхи в догляді за красою лише через кілька днів .\nБільшу частину часу саме безпосереднє оточення особливо вражає зміни. Ваші друзі, безумовно, запам'ятають щойно виграну грунт для життя. Розглянемо OptiMaskPro порівняння OptiMaskPro.\nНе сумніваюся, що вплив Energy Beauty Bar дійсно хороший, ви можете подивитися на досвід і висновки щасливих людей в Мережі, на жаль, є лише кілька клінічних випробувань у цьому відношенні, оскільки вони зазвичай робляться тільки за рецептом. Підготовлені препарати.\nАналізуючи результати тестів, незалежні тести та особисті результати, я зміг визначити, наскільки корисним є Energy Beauty Bar :\nЧудові результати з Energy Beauty Bar\nЯк і очікувалося, це декілька звітів про досвід, і продукт може вразити всіх, хто має різні переваги. Взяті разом, результати є чудовими, і я думаю, що це може бути так само з вами.\nОтже, що говорить закриваюче слово?\nАктивні інгредієнти переконують своїм продуманим підбором і композицією. Позитивне враження підкріплюється численними думками клієнтів і ціною покупки - вони також переконують безпосередньо.\nЯкщо ви зацікавлені в цьому, Energy Beauty Bar гарантовано буде корисним. Зверніть увагу, що ви купуєте Energy Beauty Bar на сайті виробника. Ви ніколи не можете бути впевнені в тому, що ви отримуєте в сумнівних джерелах.\nНарешті, можна зробити висновок, що багато бар'єрів можна знайти для Energy Beauty Bar, так що тестовий пробіг, безумовно, варто.\nЧерез те, що я дуже детально запитав про "" і випробував багато продуктів, мій висновок, що цей засіб вважається "не плюс" ультра в цій області.\nПодальші рекомендації щодо придбання Energy Beauty Bar\nНе можу сказати достатньо: продукт не повинен купуватися у невідомого постачальника. Мій друг, порекомендувавши Energy Beauty Bar через багатообіцяючі результати, зрозумів, що він отримує його від третьої сторони за нижчою ціною. Не можна уявити, як він виглядав.\nЗ усіх перелічених джерел я замовив власну продукцію, тому в результаті особистої оцінки я можу лише порадити придбати статті виключно від оригінального виробника, тому ви можете використовувати перераховані посилання.\nЯкщо ви хочете придбати такі товари з таких сайтів, як Ebay або Amazon, то хотіли б відзначити, що автентичність товару і дискретність у цьому випадку не можуть бути гарантовані досвідом. Тому ми рекомендуємо не використовувати ці веб-сайти. Здається, він сильніший за Capsiplex. Крім того, вам не потрібно спробувати його з вашим фармацевтом.\nЯкщо ви вирішили спробувати продукт, будь ласка, переконайтеся, що при замовленні, що ви дійсно використовуєте магазин, який ми запропонували, жоден альтернативний продавець не надасть вам кращої ціни, більшої надійності та дискреції або гарантії справді продукт.\nБажано підібрати більший пакет без ifs і buts, таким чином кожен зможе заощадити гроші і уникнути постійних подальших дій. Цей підхід був доведений у багатьох засобах цього типу, оскільки довгострокове лікування є найбільш ефективним.


Мобильная версия сайта Главная страница » Новости » Видеосюжеты » Паски за столітнім рецептом випікає в печі до Великодня Марія Науменко (відео)\nСуббота, 27 Апреля 2019 19:18 | Просмотров: 1328\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Ось дріжджі сюди будемо класти, теплої водички сюди налити ще, нехай підходить. Ось. Ще трошки треба теплої водички. Цукор треба насипати».\nЖінка каже, просіває борошно обов'язково, щоб тісто було пухким.\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Ну так, мене мати навчила».\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Оце так вони підійшли добре».\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Щоб вдалися паски, смачні, солодкі були. Молодь тепер - газ у них, плити. А ми ж старі - усе в печі, в печі. Борошенця сюди, цукру. Ваніль сиплемо пачечку».\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Він сам у тісті розтане. Можна топити його, можна не топити».\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Родзинки. Від родзинок буде солодше. Оце все розмішаємо, красу всю, щоб вдалися хороші, смачні».\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Треба дві години місити».\nТісто готове. Тепер - в тепле місце.\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Становлю на грубку, щоб добре підійшло».\nПриблизно через три години тісто розкладається по формам. У жінки - це кастрюльки. Зверху треба змастити яйцем, каже Марія Науменко.\nМарія Науменко, жителька с.Форостовичі: «Раніше не прикрашали. Молодь тепер всякою всячиною прикрашає. А ми старі просто пасок напечемо хороших, смачних і все. Паска є паска. Вона має бути солодка, смачна».\nТеги: паска, Марія Науменко, UA: Чернігів