Хто такі сармати | Олександр Симоненко — Локальна історія\nСьогодні у Без брому інтерв’ю з єдиним в Україні сарматологом Олександром Симоненком.\nЧи знищили сармати скіфів? На кого із сучасних народів були найбільше подібні? Чому греки заздрили сарматським жінкам? А шляхта Речі Посполитої понад усе хотіла приписати сарматів у свій родовід?\n– Пане Олександре, доброго дня! Дякуємо, що ви з нами. Сьогодні будемо говорити про сарматів – плем’я, яке відоме, напевно, кожному, хто вчився у школі. І так само запам’ятовується традиційна хронологія: III ст. до н. е. – III ст. н. е. І те, що сармати прийшли після скіфів. Наскільки ця хронологія відповідає реальності і, врешті, як сармати тут опинилися?\n– Вона дійсно хрестоматійна. Але не все хрестоматійне є істиною. Оскільки нові дослідження, та й старі матеріали, зараз уточнюють цю хронологію. Так, ІІІ ст. до н. е. – ІІІ ст. н. е. – це загалом. Але у ІІІ ст. до н. е. тривали такі події, які тільки зараз ми змогли інтерпретувати трішки по-іншому.\nСправді, у ІІІ столітті степова Скіфія припинила своє існування під тиском кількох чинників. Є так званий кліматичний чинник: нібито на початку ІІІ століття клімат на теренах сучасної України катастрофічно змінився – посухи чергувалися з суворими зимами. Але це важко довести на тих матеріалах, які у нас є.\nІ навпаки – навіть палеоботанічні і палеогідрологічні дослідження показують, що не таким страшним було ІІІ століття. Отже, кліматичний чинник в науці існує, але він не доведений.\nМапа-реконструкція територіальних меж розселення скіфів\n
Мапа-реконструкція територіальних меж розселення скіфів
\nЄ ще така гіпотеза, що у Скіфії стався надвипас – нібито худоба повитоптувала степи (дігресія пасовищ) і вже не було ресурсної зони для скотарства. Цікава точка зору, але і її важко довести.\nІ є третя точка зору, хрестоматійна – зовнішня навала. Завжди, ще з ХІХ століття, грішили на сарматів – от, мовляв, сармати прийшли і вигнали скіфів. Цікаво інше, що в ІІІ столітті на території сучасної України вже немає скіфських поховань, але немає ще й сарматських.\n– Тобто тут важливо, чи існував хронологічний хіатус.\n– Так, він існував. На жаль, або не на жаль, це були не сармати – це були інші загарбники, і вони дійсно посунули скіфську людність, але не винищили, як писав Діодор Сицилійський, до ноги, перетворивши більшу частину України на пустелю. Вони посунули, зруйнували скіфську державність і відтиснули решту населення на захід. Бо якраз на Дністрі є поховання ІІІ – початку ІІ століття. Це скіфські поховання – відомі Тираспільські кургани. Їх почало досліджувати ще подружжя Стемпковських в ХІХ столітті. Потім Тираспільський університет протягом 10 років розкопав понад 200 курганів. Виявився добрий вигляд скіфської археологічної культури другої половини ІІІ – середини ІІ століття.\n– Тобто вони з Причорномор'я пішли туди. Але під чиїм тиском?\n– От про це ми зараз і говоримо. Є трошки дивні пам’ятки. Дослідник з Ермітажу, відомий вчений Марк Щукін так їх і назвав – російською “странные комплексы”. Ми можемо перекласти як “дивні комплекси”. Це жертовно-поминальні комплекси в насипах курганів, без кісток людини, без слідів поховання, але в них виявили стабільний набір поховальних речей. Це, як правило, шолом (може не бути, але дуже часто), кінська збруя, причому не одні вудила, а від трьох до п’яти-шести наборів. Дуже часто все це лежить у шоломі або у бронзовому казані. Характерні прикраси – такі як налобники з гачком.\nЦе речі з Прикубання. Їх нечисленні знахідки утворюють такий ланцюжок, починаючи з Донбасу (селище Гострий), потім Нікополь, далі Тираспільські кургани. Що це за речі? Це речі людей з Кубані. Хто це був? Скоріше за все, сіраки – одне з сарматських племен. Наші колеги з Росії останні десять років досліджують на північно-західному Кавказі, в передгір’ях, специфічні пам’ятки біля станиць Тенгінської, Новолабінської – це меоти. Але не ті меоти, які нам завжди були відомі, до яких ми звикли з університетів, тобто добрі, мирні землероби, що землю копали і з греками вино пили, – а нова культура, дуже войовнича, з кінськими могилами, з великою кількістю зброї, войовничі серйозні люди.\nІ ось ці, будемо казати, “меоти” (бо не всі їх визнають меотами), скоріш за все, в союзі з сіраками і зруйнували степову Скіфію. Вони посунули скіфів, і їм належать найбільш ранні (бо є й пізніші) “дивні комплекси”. Отже, Скіфія впала під тиском зовнішнім, але не сарматів, а союзу меотів і сіраків, а останні і є сармати.\nІ археологічні докази цього – не тільки ранні “дивні комплекси” і відсутність скіфських поховань, а й простежені руйнування на грецьких і варварських землеробських поселеннях, аж починаючи зі станиці Єлизаветівської і закінчуючи хорою Ольвії і Тіри, це північний Крим. Вони прокотилися такою хвилею.\nІ всі ці пожежі на землеробських поселеннях синхронні й датуються, як довели пітерські вчені Юрій Виноградов і Костянтин Марченко, 70- 60-ми роками ІІІ століття. Якраз усе збігається: і скіфи зникають в цей час, і поселення хтось випалює, і “дивні комплекси” з’являються, і трошки згодом, в середині ІІІ століття, виникає Тираспільська скіфська субкультура. Ось така каша тут тривала у ІІІ столітті.\n– А як сармати опинилися за крок до північно-причорноморських степів? Де їхня прабатьківщина чи батьківщина?\n– Коли мене питають про це, я завжди відповідаю, що якби я це знав, то вже не працював би – спочивав би на лаврах. Це дуже важке питання, але ми досліджуємо його, всі сарматознавці працюють із цією проблемою.\nЄ дві точки зору. Одна класична, хрестоматійна, та, що виникла ще в совітській науці, – так звана автохтонна теорія, що сармати – це нащадки савроматів, а савромати – нащадки племен пізньої бронзи, андронівських племен. Вона виникла під політичним тиском.\n– Треба було довести тяглість – те, що Рибаков робив.\nБорис Греков (1882-1953) - український історик, дослідник доби Київської Русі\n
Борис Греков (1882-1953) - український історик, дослідник доби Київської Русі
\n– Так, і зокрема Рибаков. А започаткував її ще Граков. Але не тільки довести щось своє, там присутні були і персоналії. Треба було спростувати Ростовцева. Це був великий вчений, і досі практично всі його положення підтверджуються. Він передбачив все це. Але Ростовцев не сприйняв радянську владу, емігрував і став “ворогом народу”. Тож треба було спростувати його теорію. А теорія Ростовцева була та сама, що й зараз.\nЯ підтримую погляди Ростовцева, що сармати і савромати – це різні племена. І археологічні джерела ще за часів Ростовцева це показували.\n– Отут якраз проблема дефініцій. Дуже часто, якщо говорити про популярну науку, терміни “сармати” і “савромати” ми вживаємо як синонімічні й однакові. Особливо в діаспорній історіографії таке помітне. В чому різниця?\n– З лінгвістичного боку, різниця в тому, що савромати – це грецьке слово. І навіть Пліній Старший ще в І ст. н. е. написав, що “там живуть, грецькою, савромати, яких римляни називають – сармати”. Пліній вважав, що савромати – це грецька лінгвістична традиція, а сармати – римська. Можливо. У текстах сарматського часу, але написаних греками, часто вживають термін “савромати”. Римляни ж, той самий Пліній, Тацит, вживають “сармати”.\nАрхеологічний комплекс савроматів: бронзові дзеркала, кам'яні столики-курильниці, керамічні судини. кинджали, бронзові котли, вудила та псалії, наконечники стріл\n
Археологічний комплекс савроматів: бронзові дзеркала, кам'яні столики-курильниці, керамічні судини.  кинджали, бронзові котли, вудила та псалії, наконечники стріл
\nЗ археологічного боку, культура VI-III ст. до н. е. – Поволжя, Приуралля, Дону – зветься савроматською археологічною культурою, культура кочовиків тієї ж території, але починаючи з II ст. до н. е., називається сарматською культурою. Це пропонував Ростовцев, це підтримують прихильники його теорії, зокрема і я. Але нас небагато. Бо московська школа досі тримається автохтонної теорії Гракова-Рибакова. І периферійні університети Росії мають дотримуватися цієї теорії.\n– Автохтонна теорія полягає в тому, що сармати виникли від савроматів?\n– Від приволзьких, приуральських савроматів. Їхня культура розвивалася – і раптом вибухнула. Як вони любили писати, “визрівала в надрах”. Вибачте, це ж не картопля! Як вона могла визрівати, коли ми з ІІ ст. до н. е. бачимо зовсім інший поховальний обряд?!\nАрхеологічні савромати – це великі квадратні могили, з колективними похованнями, з дромосами-коридорами, які ведуть в могилу. А сарматські могили з ІІ ст. до н. е. – вузькі ями з індивідуальними похованнями. Ті орієнтовані на захід, а ці – на південь або північ. Савромати основні в курганах, над ними насипали ті кургани. А сармати, починаючи з ІІ століття (або, як ми ще їх називаємо, – ранньосарматська або прохорівська культура), – впускні. У нас немає, а в Поволжі, в Подонні є сімейні кладовища, розміщені по колу.\n– А релігійне уявлення – це річ доволі консервативна.\n– Навіть на рівні поховального обряду – абсолютно різні картини.\nВ матеріальній культурі, починаючи з ІІ століття до н. е., з’являються довгі мечі, які якраз в цей час роблять у Китаї. Далі китайський імпорт є в ранній сарматській культурі. В художній культурі з'являється звіриний стиль, який зафіксували на території сучасного Китаю, у регіоні Ордос, там, де Хуанхе робить петлю. На тому плато, на Ордосі, жили кочівники, які потім перейшли на північ і відомі як хунну або сюнну, як китайці їх називали. Хуннуських рис багато в ранньосарматській культурі. Отже, вона формувалась десь там, на кордонах із ханським Китаєм, під сильним впливом китайської і хуннуської культури.\nІ далі ми бачимо племена, які китайські джерела називають “юечжи”, “усунь”, – вони всі сарматського культурного кола. Схожий поховальний обряд, інвентар, схожа зброя, прикраси. Отже, звідти, скоріш за все, походять сармати.\nГарнітура портупейного поясу. Золото, залізо, емаль. Знахідка з сарматського кургану (біля с. Пороги Ямпільського району на Вінниччині)\n
Гарнітура портупейного поясу. Золото, залізо, емаль. Знахідка з сарматського кургану (біля с. Пороги Ямпільського району на Вінниччині)
\nПісля того, як китайський імператор У-ді розгромив хунну, вони поділились на північних і південних. Південні хунну стали служити Китаю, а північні пішли на захід. Тоді з'являється ранньосарматська культура далі – в Приураллі, в Поволжі, і до нас доходить.\nУ нас в Північному Причорномор’ї, конкретно на території сучасної України, головна риса поховального обряду ранньосарматської культури – північна орієнтація. На відміну від Волги і Дону, де південна. І де ми бачимо найближчу аналогію? Аж в Саяно-Алтаї, там є саргатська культура, і там домінує північна орієнтація. У нас трапляються поховання у видовбаних колодах. Де найближча аналогія? Там само.\nМи забули про Пазирицьку культуру, риси якої простежуються в ранньосарматській. Пазирицька культура зникає на межі ІІІ і ІІ століть під тиском хунну. Вони, скоріш за все, завоювали територію, де жили пазирицькі племена. Невідома їхня подальша доля, але їх не перебили, бо пазирицькі риси в одязі, в поясах знову відроджуються в ранньосарматській культурі, а потім в І столітті нашої ери в аланів з’являється мода на подвійні пряжки на поясах.\nБачте, яка складна ситуація. Але чого там немає – савроматських архаїчних рис ІІІ, IV, V ст. до н. е. Так, у Поволжі і Подонні, коли туди прийшли ранні сармати, там ще жили нащадки савроматів, але їх ніхто не вбивав, вони були родичами. І поступово розчинилися в ранньосарматській культурі, сармати їх асимілювали. І ось чому в ранньосарматській культурі простежуються керамічні стандарти савроматів чи таке інше. Противники теорії Ростовцева кажуть: от, бачте, савроматські риси там є. Мовляв, це тяглість. А це не тяглість, це рештки, відлуння минулого.\n– Але тут ще одна цікава річ: античні історики, зокрема Клавдій Птолемей, поділяють сарматів на європейську й азійську культури, вододілом є Танаїс. Наскільки це коректно стосовно археологічного матеріалу?\n– Клавдій Птолемей – це ІІ століття нової ери, розквіт римського часу, розквіт сарматської культури по обидва боки Танаїсу. І там, і у нас панує сарматська культура, і там, і у нас добре представлена поховальними пам’ятками, інших не було. Вони мали мобільний тип кочування і поселень не залишили. Хоча на Дону є поселення сарматського часу. В Угорщині є сарматське поселення – язиги. А у нас і на Дону та Волзі практично немає поселень, тільки поховання.\nСрібний кубок. Знахідка з сарматського кургану (біля с. Пороги Ямпільського району на Вінниччині)\n
Срібний кубок. Знахідка з сарматського кургану (біля с. Пороги Ямпільського району на Вінниччині)
\nОтже, за часів Птолемея сарматська культура квітла по обидва боки Танаїсу, дуже споріднені ці культури і європейської, і азійської Сарматії. Тож казати про принципову різницю не треба. Інша справа, що різні племена жили на різних територіях.\n– Я теж хотів про це запитати. Бо сармати – це якась збірна загальна назва.\n– Так, це загальна назва сарматських племен. Зараз модно писати статті про те, “чи були сармати сарматами?”. Була така стаття в мого колеги і старшого товариша Анатолія Скрипкіна, відомого сарматознавця, на жаль, уже покійного.\n– Чи були роксоланами, аланами?\n– Він у цій статті наголошував, що це збірна назва різних племен.\n– І зовнішня назва – римська? Чи яка?\n– Ніхто не знає. Був такий дуже кваліфікований лінгвіст, іраніст – Макс Фасмер. Він вважав, що це спотворена самоназва, яка звучала іранською мовою як “саоромант”, тобто “підперезаний мечем”. Можливо, це якась їхня назва, спотворена греками або римлянами. Але нам відомі племінні союзи або племена. Тут теж думки поділяються, бо це могли бути племінні союзи, названі за домінуючим в політичному сенсі племенем – роксолани, алани, язиги, аорси, сіраки і таке інше.\nОтже, в азіатській Сарматії жили, за тим же Птолемеєм (а він користувався ранішими джерелами), аорси та сіраки. Аорси жили на Волзі, у міжріччі Волги і Дону. Сіраки жили на Ахардеї, це Кубань. Роксолани – між Борисфеном і Танаїсом, тобто між Доном і Дніпром. Язигів Страбон впевнено не локалізує.\n– Але більше на північний Кавказ їх сунемо?\n– Ні, Північний Кавказ – це сіраки. Це їхні краї. Мій колега Іван Марченко їх довго вивчає і локалізує. З ним усі згодні.\nЯзиги – це найзахідніше плем’я. Страбон пише, що вони просто десь жили. А за часів Плінія, який дає нову етнокарту, вони вже були на кордоні Паннонії (це правий берег Дунаю).\nУ 50 році їх Тацит називає язигів як союзників маркоманського, германського царя Ванія, язиги допомагали йому в війні, живучи в Альфельді, на території Угорщини. А Альфельд – лівий берег Дунаю, якраз межиріччя Дунаю і Тиси. Овідій на початку нової ери пише, що язиги нападають на місто Томіс, де він відбував заслання. Тобто язиги, за Овідієм, десь поруч, за Дунаєм, живуть. І коли Дунай сковує льодом, то вони переходять на “важко дихаючих конях”... Він був поетом, тож так описує і змальовує, що можна подумати, наче там було велике кровопролиття. Але нічого такого не було – вони приїздили, торгували, скупляли все, що їм треба.\nКочовики були ворожими до землеробів тільки на першому етапі існування. Вони демонстрували силу, вони приходили, палили село чи місто, потім питали (я вже кажу на сучасний манер): не сподобалося? не хочете, щоб так було весь час? тоді кожної осені привозьте нам хліб, рабинь, те і те – і все буде гаразд. Ми будемо вас захищати, ви ж вояки ніякі, а ми добрі.\n– Відносини українського степу з землеробським лісостепом за часів сарматів – наскільки можемо простежити археологічно?\n– Дуже важко. В сарматські часи в лісостепу фіксується зарубинецька культура, про яку всі ми знаємо, яка пов'язується з праслов’янами. Тут складно сказати, бо археологічно вона не слов’янська, а радше германська. Її пов’язують з бастарнами Плінія, і мають рацію.\nДля І ст. до н. е. на півдні України зафіксовано кілька, не більш як 5-6, сарматських поховань із зарубинецькими речами. Поховання жіночі. Є така романтична версія, що це бранки, біляві слов’янки чи германки, яких сармати собі взяли. Але в цей час на зарубинецьких похованнях проходить реконструкція оборонних споруд. Досипають вали, все змінюється – і є знахідки наконечників сарматських стріл.\n– Тобто військова конфронтація була?\n– Так. Знахідки просто у валах ззовні, тобто стріляли зі степу. І, нарешті, з середини І ст. н. е. на цій території з'являються сарматські поховання – тобто вони там жили. І зарубинецька культура в цей час зникає. Не зникає, а, як написав Марк Щукін, вона вибухає. Осередки зарубинецької культури з'являються десь на Вінниччині – горизонт Рахни-Почеп. Вони розбігаються зі своєї території Київщина-Черкащина на схід, на південь, на захід. Або з плато, де у них були городища, вони переселяються у заплаву Дніпра, і там виникають пізньозарубинецькі поселення.\nТобто сармати їх дістали, і вони вже не спроможні були протистояти. Вони не були доволі войовничими, з огляду на археологічний матеріал. І сармати були дотичні до того, що зарубинецька культура потихеньку припинила своє існування. У нас є тільки такі археологічні крихітки з тієї багатющої бурхливої історії, яка там була.\nЩе цікаво – доволі недавно з'явилася така точка зору. На Вінниччині, де я казав про пізньозарубинецький осередок Рахни-Почеп, на зарубинецьких поселеннях знайдено дуже велику кількість горнів для вироблення заліза. Тобто така кількість їм самим явно не була потрібна. Скоріш за все, вони продукували залізо для когось – найімовірніше, для сарматів, бо у них ковальська справа була, але вони не вміли виплавляти. Їм треба було залізо для вироблення мечів, стріл.\nДеталі портупейного поясу. Золото, емаль. Знахідка з сарматського кургану (біля с. Пороги Ямпільського району на Вінниччині)\n
Деталі портупейного поясу. Золото, емаль. Знахідка з сарматського кургану (біля с. Пороги Ямпільського району на Вінниччині)
\nЯ не вірю в теорію, що для скіфів і сарматів зброю виробляли підкорені землеробські племена. Хто ж довірить робити зброю підкореним племенам? Ні, матеріали показують, що у кочовиків були свої ковалі, вони самі все кували, мали переносні горна, інструменти – все це в них було. Вони вміли кувати, але я не впевнений, що вони вміли видобути залізо.\nОтже, молодий археолог Сергій Воронятов запропонував, що, скоріш за все, “зарубинці” для сарматів виробляли залізо, бо там є сарматські речі, тобто вони, найімовірніше, були під політичною егідою сарматів. Сармати були зверхні над ними. Звідки взялася ця точка зору? У нас є дані, що язигам, угорським сарматам, сусідні квади і маркомани платили данину залізом. Тацит так і написав.\nСкоріш за все, і ці хлопці з горизонту Рахни-Почеп платили данину залізом. Така кількість залізовиробних горнів їм самим не була потрібна.\nЦе такі цікавинки і крихти – з археологічних, письмових джерел, вони і є базою для наших реконструкцій. Тож коли мене запитують: розкажіть історію сарматів, якщо я як археолог почну розповідати, то вони заснуть на 10-й хвилині. Бо це дуже важко сприйняти нефахівцю. А якщо розказати красиво, як Іван Білик – то це буде брехня і міф. Якось незручно. Ось так і живемо, бідні археологи.\n– Тут ще одна цікава річ, мушу запитати про сарматську державність. Чи можемо говорити, що це були протодержавні структури, чи це була сформована державність, де умовні язиги чи роксолани домінували над сіраками? Як ми можемо окреслити ці державотворчі процеси?\n– Давайте йти від джерел. Насамперед, сармати були кочовиками на протодержавній стадії. Бо держава в класичному розумінні – це що? Територія, спадкова влада, апарат і писемність. Того всього не було. Але номадознавці, фахівці з вивчення кочовиків, стверджують, що у кочовиків була така форма державності, як кочова імперія. Це умовна назва. Тобто це певний державний осередок, який виникав навколо навіть однієї особи – якогось вождя, який відрізнявся сміливістю, хоробрістю, підприємництвом, хистом. Він формував навколо себе оточення за рахунок військової сили. Єдине, що в кочовиків було непереможне, – їхнє військо. І вони на певний час об'єднувалися навколо цього ватажка. Це було прообразом державності.\nЗвісно, як у будь-якої ієрархічної структури, у цього ватажка мали бути підлеглі. Інша справа, чи було наслідування верховної влади у сарматів? Тут важко сказати, бо у нас практично немає письмових джерел, які б точно і недвозначно свідчили, що той син став царем.\nАле, до слова, на Боспорі в І столітті і на початку ІІ століття правили сарматські династії, хоча це було Боспорське царство, називали себе боспорськими царями, однак походили вони від сарматів, бо в них іменним знаком була сарматська тамга. І там, це точно відомо, влада передавалася від батька до сина.\nВи мені скажете – але ж це греки, це цивілізація, це Боспор. Правильно. Але у нас є археологічне джерело – славнозвісне поховання біля села Пороги. Там був похований, як на моє переконання, відомий з нумізматичних джерел сарматський цар Інисмей, а перед ним був відомий такий же цар Фарзой. І тамга Фарзоя дуже схожа на тамгу Інисмея. Скоріше за все, Інисмей був сином Фарзоя. Це, знов-таки, лише припущення.\nФібула. Знахідка в Нагайчинському кургані на території Криму\n
Фібула. Знахідка в Нагайчинському кургані на території Криму
\nТобто, найімовірніше, у сарматів уже були зачатки державності. Але ці кочові імперії дуже недовговічні, вони зникали, як правило, із загибеллю володаря. І знову новий володар за певний час згуртовував навколо себе, він мав показати, що він вартий, щоб за нього помирати. Він мав мати час довести свою спроможність керувати іншими.\n– Чи можемо уявити собі зовнішній вигляд сарматів? Ми говорили, що вони, можливо, прийшли з-під Китаю. Риси обличчя, який це антропологічний тип?\n– Цим питанням вчені займаються ще з ХІХ століття – і антропологи, які вивчають сарматські матеріали, і археологи, ті, хто вивчає стародавній одяг. Поганенько те, що у нас, на теренах України, нам не поталанило, наші сарматські поховання, як правило, на верхівці кургану. І вони перші потерпають від ерозії, оранки, пограбування, недбалих будівників, які можуть через курган трубу прокласти. У нас дуже мало антропологічного матеріалу для вивчення зовнішнього фізичного типу сарматів. У азійській Сарматії більше. Чудові могильники на Волзі, на Дону, багаті антропологічні серії черепів і кісток. Там краще це вивчено, ніж у нас. Але у нас над цим теж працюють антропологи.\nАнтропологічний тип сарматів відомий. Наші антропологи стверджують, що вони схожі на таджиків, трошки на афганців. Осетини вважають себе нащадками сарматів – так, вони нащадки сарматської культури, мови, епосу. А фізично вони кавкасіони, походять з племен бронзового віку, може, якийсь аланський антропологічний вплив був, бо алани там жили.\nСучасні таджики дуже монголоїзовані за рахунок сучасної міграції казахів, киргизів. Киргизи, до речі, живуть не тільки в Киргизстані, а й в Таджикистані, там є киргизький анклав і вони теж мішані. Тобто таджики європеоїди. Це безумовно. У них, як правило, грацильні обличчя – тонкі кістки черепа. Таких яскравих зображень сарматів, як скіфів, у нас немає. Тоді були вже інші стереотипи в митців, вони не копіювали так, як грецькі майстри копіювали натуру. Вже було все досить стилізовано, трошки архаїзовано, примітизовано. Сарматський зовнішній вигляд важче вивчати, ніж скіфський.\n– Є ще дуже цікава легенда в Геродота, яка натякає нам на походження сарматів, очевидно, міфологічна. Це наслідок стосунків між скіфами і амазонками. Тут цікава друга частина – про амазонок і статус жінки в сарматському середовищі. Чи мали жінки в сарматському суспільстві привілейоване місце і чи були вони воячками?\n– Чи були пережитки матріархату? Не було в сарматів ніяких пережитків матріархату. Було, як завжди в усіх стародавніх суспільствах – чоловіки робили своє, жінки – своє. Є легенда про царицю Амагу. В легенді про Амагу сказано, що у неї був чоловік – цар Медосак, який добряче пиячив, через що кинув свої державотворчі справи. Отже, був таки цар, ну пиячив, що вдієш.\nНе треба перебільшувати роль жінки в сарматському суспільстві. Не треба забувати, що це було кочове суспільство, у них найбільше навантаження йде на чоловіків. Хоча жінки дуже добре поралися з худобою, з кіньми. Візьміть кінний спорт – це єдиний вид спорту, де немає чоловічого і жіночого розряду, там всі змагаються на рівних. Саме це греків і здивувало, ця свобода жінок в кочовому суспільстві – у сарматів, у скіфів. Бо бідні грекині сиділи вдома і не рипалися нікуди.\nКоли греки побачили, що сарматські чи скіфські жінки скачуть на конях, мають зброю, не закутані, не закриті, вони здивувалися і згадали про амазонок: ось вони є, це не тільки міф, ми бачимо амазонок! От як переплуталося міфічне і реальне. І різне розуміння – грецьке класичне і кочове.\n– Відносини сарматів і Риму ми традиційно розглядаємо в системі протиставлення, конфліктів. Наскільки сармати і Рим співвідносилися в мирному житті – торгували, наймали та інше?\n– Як будь-які кочівники. Сармати сьогодні були ворогами, а завтра – друзями. Їхні політичні прихильності завжди можна було виміряти певною сумою грошей. Відомо, і є письмові джерела, що вони наймалися як кіннота до римських імператорів. І навіть Марк Аврелій переселив 5000 сарматів у Британію, так написано в джерелах, і вони там діяли. І далі ми згадаємо артуріанський цикл – король Артур...\nЖорж Дюмезіль (1898 - 1986) - французький етнограф та лінгвіст, дослідник кавказьких мов\n
Жорж Дюмезіль (1898 - 1986) - французький етнограф та лінгвіст, дослідник кавказьких мов
\n– Жорж Дюмезіль виводить короля Артура від сарматів.\n– І в цьому є рація.\n– Тобто без сарматів короля Артура не існувало б?\n– І взагалі лицарства. Франко Кардіні вважає, що біля витоків європейського лицарства стояли сармати, бо германці у сарматів вивчилися кінного бою. Хоча германці самі їздили верхи, але тактику, шикування подали їм сармати, їхні брати по зброї, бо вони ж разом були найманцями римської армії.\nА далі вже цікава ситуація розвивається: після служби будь-який римський вояк мав отримали наділ землі і римське громадянство. І сармати як демобілізовані також отримували землю і громадянство. І в південній Франції, північній Італії є багато топонімів, гідронімів, у назві яких лежить корінь “сармат” або “алан”. Те, що лежить на поверхні, – місто Алансон. Ім'я Ален – це спотворена назва Алан.\n– Нащадок сарматів :)\n– І сармати не тільки дали поштовх лицарству у військовій справі, а й соціально вони самі стали елітою ранньосередньовічного суспільства. Через те, що вони були вершниками, вони психологічно були готові і прагнули до панування. Бо людина, яка панує над конем, рано чи пізно захоче панувати над людьми.\nНавіть назва шляхти, дворянства у головних європейських мовах. Шевальє – це дослівно “вершник”, шваль – це французькою “кінь”. Кавальєр, кабальєро, кабальо – іспанською “кінь”. Навіть лицар – “ріттер” німецькою, “райдер” – англійською. Єдине, що англійською мовою лицар – knight. Але там інша історія.\nОтже, сармати започаткували європейське лицарство. Не треба мене буквально розуміти, що от сармати були елітою. Вони стояли біля витоків. Це їхні нащадки, вже сини тих сарматів, не відчували себе сарматами.\n– Не мали “сарматської ідентичності”.\n– Навіть артуріанські образи. От дракон. Звідки взявся дракон? З Китаю. Бо сармати принесли цей образ дракона з-під китайських кордонів. Культ меча – Ескалібура. Бо в сарматів був культ меча, і це, мабуть, єдиний культ, про який ми щось знаємо. Амміан Марцелін так і писав, що сармати встромляють у землю голий меч і вклоняються йому як Марсу, богу війни. Отже, культ меча в Середньовіччі і славнозвісний Ескалібур короля Артура – то від сарматського культу меча.\nСарматський корінь артуріанського циклу – не фантазія, не модна течія. Вони мають рацію і право на існування. І, скоріше за все, так і було. Я знайомий з угорським дослідником Яношем Маккаі, який написав книжку про це, про сарматські корені артуріанських мотивів. Сармати сягнули і нашого модерну.\n– Що трапилося з сарматами в часи Великого переселення народів? Вони кудись пішли, зникли?\n– З ними трапилось те, що трапилось з усіма учасниками Великого переселення народів, – вони переселилися. Спочатку сармати увійшли в готське об’єднання, коли готи прийшли на наші території. Готи частково підкорили сарматів. Чи вибили їх – та ні, у нас багато пізньосарматських поховань готського часу. Скоріш за все, вони якимось мирним шляхом влилися в готське політичне об’єднання. І у нас є кілька могильників черняхівської культури, але це сарматські могильники. В готів панував обряд кремації, а тут інгумації, катакомби, підземні камери, лежать скелети із черняхівськими речами. Люди нібито сармати, а речі черняхівські. Тобто вони, імовірно, були асимільовані готами. Ми маємо сарматський поховальний обряд – вони зберігали сарматську ідентичність, жили якимось окремим анклавом, можливо, служили готським королям, були в їхньому війську, але жили своїм життям.\n– І далі з вестготами опинились на Заході.\n– Прийшли гуни, зруйнували готську владу над цими землями. І далі вони долучили готів і готичних сарматів до себе. Пішли далі на захід, і на каталаунських полях отримали від Аеція по заслугах.\nМабуть, по заслугах – бо, бачте, там де була Римська імперія, там і зараз все гаразд. І Європейський Союз, і євро, і все добре. А де не було Римської імперії, де варвари – досі Росія командує парадом.\nДалі сармати пішли на захід з гунами, потім розділилися. Бо на Каталаунах за Аеція билися алани, і за Аттілу билися – брат на брата. Далі вони за вандалами пішли в сучасну Іспанію і жили там, бо там було королівство Вандалів – Андалузія, то є однокорінні слова. І аж в північну Африку їх занесло з вандалами. Там були вандальські осередки, королівства. Але це вже хвиля затихла і відкочувалась назад. Такий фінал сарматської культури.\n– Але цей фінал сарматської культури не був остаточним, бо в XVI столітті сармати знову вигулькують. Ми знаємо про сарматський міт в генеалогії шляхти. До сарматів як до предків апелює навіть Самійло Величко у своєму знаменитому літописі. Чому сармати стали бажаним генеалогічним протопластом що для шляхти, що для козаків?\n– І я ще й додам – в цей же час угорці виводять себе від гунів. У них Аттіла – в кожного роду. Я був в замку Естерхазі – на головному місці висить величезний портрет Аттіли, підписано, що це предок роду Естерхазі. В замку Палавічіні теж висить Аттіла, трошки інший вже, як предок їхнього роду. Тож був сарматизм і був “гунізм” в угорського дворянства.\nВоно все виникло, коли в Польщі чи Речі Посполитій почали знайомитися з творами античних авторів. І здивовано побачили, що тут, де вони живуть зараз, жили перед тим войовничі люди – сармати. Вони перемагали всіх, були багаті, завзяті, любили випити і погуляти. Шляхта каже: це ж ми, це наші предки, ми ж те саме любимо.\nТаким чином народилася така течія – сарматизм. Її оформили поважні вчені – Ян Длугош, Мацей Меховський відшліфував у трактаті про Дві Сарматії. У нас був Станіслав Оріховський-Роксолан, він узяв собі сарматське псевдо. Про роксоланів, і про село Роксоляни, і про жінку Роксолану ще поговоримо. Вчені підвели ідеологічну базу під зазіхання шляхти на сарматів. Таким чином шляхта увірувала, що вони походять від сарматів, оскільки сармати були володарями цих земель. Шляхта сказала – і ми володарі цих земель! Костюм сарматський, сарматські портрети – всі ці жупани, леопардові шкури. Це все уявлення тогочасної шляхти про зовнішній вигляд сарматів.\n– Такий орієнталізм певний.\n– Так. І, знову ж таки, повернемося до коней. Чим сармати були славні? Тим, що були вершниками. І ці – теж вершники. Але тоді ж не було археологічних джерел. Ніхто не міг пояснити шляхті, що це випадковий збіг історії. Всі елітарні суспільства, всі елітарні прошарки любили погуляти, випити, всі скакали на конях і всі були хоробрі.\nТож польський і український сарматизм, або сарматизм Речі Посполитої (вважаю, що так треба казати, бо це була одна держава і одна наша батьківщина), жодного стосунку до сарматів не мав.\n– А ви ще згадували про ім'я Роксолана. Воно на заході України дуже поширене. Це теж сарматський відголосок?\n– Жінка, яку змалював Загребельний у своєму романі і назвав Роксоланою, – звідки він це взяв? Про дружину Сулеймана Пишного писали доповіді, два чи три документи є, де її називають Роксоланою венеційські посли. А вони були заодно й шпигунами. Вони називали її “роксоланою” тому, що вона родом із цих місць. Це національність. Звали ж її Хюррем Султан. Те, що вона Настя Лісовська, – це літературна вигадка. Яке її справжнє ім'я, ніхто не знає, але венеційці назвали її Роксоланою, маючи на увазі національність, походження. Бо вони тоді вірили у сарматську теорію і для них будь який виходець з нашої території був роксоланом.\n– Сармати і сюди дісталися.\n– При дворі Сулеймана Пишного також були “сармати”.\n– Пане Олександре, дуже вам дякую за таку цікаву і натхненну розмову – від Китаю і до Британії та Стамбулу. І про те, що сармати насправді не зникли в ІІІ столітті, що про них ще довго пам’ятали і хотіли тої генеалогії набути і здобути.\n– Ви знаєте, мене часто питають, чому у нас в Україні так мало сарматознавців, чому тільки я сам цим займаюся. Були ще інші дослідники, та зараз їх немає з нами, на жаль. У мене є двоє-троє учнів, які зараз навчаються. Ви сказали – від Китаю до Угорщини. Важко займатися сарматами, бо то величезний простір і треба знати археологію і азійської Сарматії, і європейської, і римську, і казахські матеріали, і донські, і китайські матеріали. Величезний обсяг інформації. Тому не всі хочуть цим займатися.\n– Будемо сподіватися, що знатимемо про сарматів більше, ніж польська шляхта XVI-XVII століть.\n– І я сподіваюсь. Невдовзі я закінчу свої поточні справи – у мене є готовий текст науково-популярної книжки, ілюстрації треба підібрати. Я сподіваюся, вийде книжка українською мовою в Україні і матиме назву “Оперезані мечем” – й там буде популярна історія сарматів. Бо треба, вже час.\n– Дякую вам, пане Олександре, ще раз.\n– Дякую за цікаві питання і цікаві теми. Дякую вашій команді за популяризацію наших знань і нашої роботи.


Ми живемо у майбутньому :: Персональний сайт Ігоря Лубківського\nГоловна сторінка > Ми живемо у майбутньому\nМи живемо у майбутньому\nЦе можливо важко усвідомити, але це так. Ми з вами живемо у майбутньому. Вже і зараз – воно вже прийшло. Хтось, хто колись цікавився науковою фантастикою, зрозуміє про що я. Вже зараз і вже сьогодні. І тому ми маємо тепер унікальну можливість, як подорожні Машини Часу, подивитися на нього – що справдилося, а що ні.\nАвтомобілі з дутими формами. Дівчата з яскраво-червоним волоссям і довгими накладними нігтями. Людина з відстороненим поглядом, що йде вулицею і розмовляє мовби сама з собою. Правда розмовляє не телепатично, як думалося колись, а все ж…Електронне листування, що зовсім витіснило колишнє паперове. Все це звідти, з нашого минулого майбутнього...\nДивним правда виявилося те, що майже скоротилися пілотовані польоти в космос. Ця мрія чомусь не справдилася аж настільки, як думалося... В 2010, за Артуром Кларком, вже мали полетіти до Юпітера. А замість того, здається зовсім безнадійно, застрягли біля власної планети. Зате опоясали всю Землю супутниками на геостаціонарній орбіті. Це теж його ідея. Хто не знає – в космосі, біля нашої планети, ще немає невагомості – інакше всі супутники навколо Землі не кружляли б, а летіли би куди їм заманеться. Там, в космосі, теж є сила тяжіння, просто менша ніж на поверхні Землі через віддаленість від неї. А не відчувають її космонавти тільки тому, що вона зрівноважується відцентровою силою обертального руху супутника. І якщо вибрати таку віддаль від Землі, щоб сила тяжіння була настільки малою, що для її зрівноваження вистачатиме всього одного оберту супутника в добу навколо неї, і запустити його в тому ж напрямку, що й вона, то він, обертаючись разом з нею, фактично висітиме весь час над однією і тією ж точкою земної поверхні. Так зараз усі супутники зв’язку працюють – нам вони стали знайомими завдяки сателітному телебаченню. І щоб обертатися разом з Землею – всі вони розміщені в її екваторіальній площині. А тому для того, щоб дивитися супутникове телебачення, антену треба на південь направляти. Ніколи не звертали на це увагу? Це – теж з майбутнього: супутникове телебачення, будинки, обвішані антенами у формі тарілки, спрямованими в сторону сонця, телесигнали з інших країн..\nПрогнозованим виявився розвиток Китаю. В романі Артура Кларка разом з росіянами і США до Юпітера летять саме китайці. Як і цілком сподіваними виявилися і деякі інші тенденції – зростання кількості населення на планеті, стирання відмінностей між кордонами і націями. Але що виявилося дійсно поганим і несподіваним – так це те, що кудись щезла та позитивна складова цивілізаційного розвитку, яка існувала раніше, навіть в часи холодної війни. Я би сказав навіть – особливо в часи холодної війни. Бо читаючи і американську, і радянську фантастику тих часів, як не дивно, майбутнє бачиш практично одним і тим же – описується якесь нове і досконаліше суспільство. І ось цього відчуття якраз, на жаль зараз зовсім немає...\nНе справдилися прогнози щодо колонізації інших планет, чи хоча би власного супутника – Місяця. Людина виявилася надто прив’язаною до власної планети і, саме головне, надто слабкою в економічному плані, щоб зреалізовувати такі надвартісні проекти. Навіть з усіма її теперішніми 6-ма мільярдами населення і сотнями трильйонів обігових доларів світової економіки. Хоча ще дивнішим є навіть не сам цей факт, як те, що замість цього, замість цієї мрії не з’явилася якась інша, хоча б наближено настільки ж позитивна, як і вона, за своїм сприйняттям.\nРозшифрували геном людини. Цього, здається, теж чекали – всі ці казки про клонованих людей і фабрики геніїв вже завтра можуть стати реальністю. Правда розшифрувавши його, усієї суті цього процесу так і не зрозуміли – і в загальному розумінні еволюції і далі штурхаємося навмання, як сліпі кошенята. Зате цікавими виявилися перетини наук – квантова хімія, психофізика, молекулярна біологія. Нові науки, що виникають на зіткненні інших наук, іноді справді відкривають нові й унікальні закономірності. А ось роботів створити так і не вдалося – і сучасні японські розробки все-ще більше схожі на ляльок, ніж на ті героїчні створіння, які освоювали нові зоряні системи і жили серед людей в фантастичній прозі ХХ ст. Які не тільки воювали між собою, але й які іноді навіть вміли любити чи й страждати, а не тільки ледве ходити чи рахувати, як зараз.\nАле найбільшим розчаруванням стало, напевно, НЕ-підкорення світового океану. Він як був сам по собі, так ним і залишився – морські глибини виявилися навіть ще недоступнішими за космічні. Не кажу вже навіть про те, що в 21-му столітті в нас за прогнозами фантастів вже мали існувати цілі підводні міста, чи хоча би – автоматизовані заводи-фабрики по виробництву продуктів. Цього не сталося. Зате саме там, в світовому океані, відбувалася перша зустріч землян з іншою формою життя, відмінною від власної. Невуглецевою і незалежною від сонячного світла. Правда нею виявилися не інопланетяни, як можна було б подумати, й не невідомі розумні створіння, а всього лиш наші власні земні мікроорганізми. На дні океану в районі викидів вулканічних газів віднайшлися форми життя, що живляться цією енергією надр і не потребують ні світла, ні вуглецю. Тобто по-суті – не включені в природній кругообіг речовин на планеті. А проте – є живими! Ну чим не фантастика?\nНесподіванки знайшлися там, де їх зовсім не чекали – посередині між двома світами. Поки людина розщеплювала атом і будувала космічні кораблі, вона пропустила частину світу, більшу за атом і меншу міліметра. „Мілі” – префікс, що означає одну тисячну частинку чогось. 10-3, тобто. А є ж іще і 10-6 ,10-9, 10-12 – ну і так далі. Перше називають „мікро”, друге –„нано”, третє – „піко”. Звідси нове й незнайоме слово – „нанотехнології”. Все, що більше атома і менше як 10-9 метра – пропущена нами раніше і, як виявилося, достатньо значна частина світу. Звичними стають конденсатори в кілька Фарад, і навіть – в кілька десятків Фарад, хоча ще два десятки років тому в школі цілком серйозно стверджували, що створити конденсатор навіть в одну Фараду – і то неможливо, бо таку ємність має уся наша планета. Виявилося – можливо, в мікросвіті існують величини, більші цілої планети. Дивина!\nЦікаві сюрпризи принесла психологія – теорія, здається, безнадійно відстала від практики. Що таке „душа” людини так ніхто і не зрозумів, але сучасні методи впливу на неї можуть іноді радикально її змінювати. Ніхто правда так і не знає, як працюють ці методи, але працюють. І чим саме, добрим чи поганим, закінчаться такі пошуки в подальшому – невідомо... Правда перші результати цього процесу виявилися на диво схожими до того, про що нам раніше казали різні релігії. Так що тепер релігію, при бажанні, може створити вже кожен. Чи хоча би, на біду, якусь фінансову піраміду, збудовану за її принципами. І одне, і інше – однаково прибутково. Потрібно тільки більше яскравого світла софітів, щоб привселюдно схилити голову перед новим богом. Високі сцени, масові зібрання людей, гучні речитативи і одкровення перед публікою – і технологія створення чуда стає доступною усім. Але так як сучасна психологія поступово стає осмисленим сприйняттям колишніх релігій, так може виявитися й те, що й щось інше, тепер здавалося би зовсім нове для нас, вже було раніше відомим на нашій планеті. Електричні лампи древнього Шумеру, літаюча вогняна колісниця Єгови, описана в Біблії – чи не відгомін це минулих цивілізацій, що як вітер вже промайнули колись давно нашою планетою?\nМи з вами живемо у майбутньому. Це можливо важко усвідомити, але це так. Вже зараз і вже тепер. Яке воно, наше майбутнє?


Розвиток ринку молока в Україні напряму залежить від наявності молочного поголів’я, частка якого за останні п’ять років скоротилася на 17%, що значно вплинуло на зменшення обсягів його щорічного виробництва на 2-3%.\nУ структурі валової продукції тваринництва виробництво молока становить більше третини обсягу. Ємність ринку сирого молока, яке надходить на переробні підприємства, складає більше 25 млрд гривень. У 2017 році в Україні вироблено 10,28 млн тонн, однак це лише 32% у порівнянні до виробництва такої продукції в Німеччині як найбільшого виробника в ЄС (32,0 млн т), 42% від виробництва у Франції (24,6 млн т), 72% виробництва у Нідерландах (14,3 млн т). Молочна галузь в Україні має значний потенціал до розвитку та підвищення рівня її продуктивності.\nЗагалом ринок регулює 57 нормативно-правових регуляторних актів. З них: 14 законів України, 23 акти ЦОВВ, 18 актів Кабінету Міністрів України, 1 акт Верховної Ради УРСР, 1 акт органів влади СРСР. З 57 актів, що мають регуляторний вплив на ринок, 16 є неактуальними, 5 мають ознаки незаконних. Аналіз нормативно-правового поля дозволив виокремити 17 інструментів регулювання, що притаманні ринку виробництва молока. Майже всі інструменти регулювання мають певну кількість недоліків та нормативних прогалин, які створюють перешкоди для нормального функціонування ринку. Основний акт ринку – Закон України «Про молоко та молочні продукти» є суперечливим та має велику кількість колізійних норм, що призводить до виникнення додаткових бар’єрів для господарюючих суб’єктів. Зокрема, майже 88% норм закону є дефектними та потребують внесення змін або визнання такими, що втратили чинність.\nЗелена книга "Регулювання ринку молока"


гібридна війна – Український Інститут Дослідження Екстремізму\nГлавная > Записи с тегом "гібридна війна"\nКожні вибори – це, насамперед, зростання градусу екстремізму. Але, крім того, вибори – це спроба розкласти яйця в різні кошики з тим, щоб залишитись переможцем за будь-яких розкладів. Детальніше\nSite.ua, 28 лютого 2019 року\nУсі ми хочемо справедливості. Навіть той, хто свідомо застосовує насилля, здійснює його з вищою метою – для перемоги власної правди. Від побиття сусіда, щоб він віддав позичені 100 гривень, кидання гранати, щоб забезпечити власну позицію в ієрархії відвідувачів генделику та закінчуючи нападом на іншу країну для того, щоб відновити історичну справедливість. Детальніше


Використання мережі Інтернет на уроках трудового навчання - Педагогіка - EducationUA\nПедагогіка » Використання мережі Інтернет на уроках трудового навчання\nНа сьогоднішній день нові інформаційні технології - невід’ємна частина нашого життя. Маючи в своєму розпорядженні комп'ютер, можна інтенсифікувати процес навчання, зробити його більш наочним і динамічним, формувати уміння працювати з інформацією, готувати особистість «інформаційного суспільства», формувати дослідницькі уміння, розвивати комунікативні здібності.\nАкценти на засоби освоєння можливостей комп’ютера пересуваються з інформатики на інші шкільні предмети, зокрема і на трудове навчання. Провідне місце в світовому розвитку займуть ті країни, які зможуть продукувати або більш-менш ефективно використовувати інформаційно-комунікаційні технології.\nОб’єкт дослідження – процес навчання учнів на уроках трудового навчання.\nПредмет дослідження – педагогічні умови використання мережі Інтернет на уроках трудового навчання.\nв) статистичні: методи статистичної обробки дослідно-експериментальних даних за допомогою комп’ютера для перевірки їх достовірності.


Погода на вихідні: сніг і мороз до -9º | Факти\nФакти / Україна / Погода на вихідні: сніг і мороз до -9º/ Листопад, 24 , 2017 в 13:10\nПогода на вихідні: сніг і мороз до -9º\nУ суботу буде сонячно. Температура на заході і у центрі коливатиметься у межах +2 …- 9 градусів вдень і від +1 до -6 градусів вночі.\nПри цьому нічні заморозки не прогнозують лише у Львівській області та на Закарпатті, повідомляє Укргідрометцентр.\nУ суботу буде сонячно. Температура на заході і в центрі коливатиметься у межах +2 …- 9 градусів вдень і від +1 до -6 градусів вночі.\nУ Києві вдень буде +3 … + 5 вдень, а вночі -2 …- 4.\nУ неділю на заході пройде мокрий сніг при денній температурі у +3 … + 7.\nВночі в цьому регіоні стовпчик термометра максимально опуститься до -1 і не підніметься вище +3.\nУ Харківській, Луганській і Донецькій області очікується сніг без дощу, вдень 0 …- 3. Вночі заморозки будуть більш істотними, від -3 до -8. Повітря Одеської області вдень прогріється до +11, а вночі охолоне до +1. У решті регіонів вдень буде від +3 до +6, а вночі – від 0 до -3.\nЖителям столиці в неділю вдень варто очікувати +3 … + 5, а вночі від -1 … + 1.\nЧитайте: Чорна п’ятниця 2017: що в Україні і як не бути обманутим\nДо речі, раніше ми публікували погоду на кожен день зими 2017-2018.\nОпубліковано Листопад, 24 , 2017 в 13:10


Корисні поради » Краса і здоров'я » Чому болить лівий бік під ребрами? Основні причини і правильне лікування\nНайчастіше люди списують болі в лівому боці живота на серце, а адже насправді крім цього вкрай важливого для нашої органу життя в лівій частині розташовуються не менш важливі селезінка, підшлункова залоза і шлунок. Можливо, причини болю ховаються в одному з цих органів? Болі можуть носити різний характер: ниючий, гострий, тупий, наростаючий, оперізувальний. Давайте розберемося, що стало їх причиною.\nБолить лівий бік під ребрами. Органи, які можуть викликати біль.\n[b] Селезінка [/b]\nСелезінка розташована близько до поверхні тіла, тому її легко можна пошкодити. Якщо з нею не все гаразд, то селезінка збільшується у розмірах, і ви відчуваєте біль. Збільшення цього органу дуже небезпечно, так як якщо ви відчуваєте великі фізичні навантаження, селезінка може розірватися. Результатом цього стане не тільки серйозне пошкодження цього органу, але і посиневшая область навколо пупка (коли кров починає накопичуватися в черевній порожнині).\nТакож розрив можуть провокувати такі захворювання, як інфаркт селезінки, інфекційний мононуклеоз, запалення або травми та ушкодження живота. При розриві селезінки людина відчуває гостру біль. Необхідно негайно викликати швидку допомогу. У той час, поки ви очікуєте приїзду лікарів, накладіть на область пошкодження холодний компрес. У разі розриву селезінку часто видаляють.\n[b] Підшлункова залоза [/b]\nТакож причиною того, що болить у лівій частині живота, може послужити порушення функцій підшлункової залози. Вона знаходиться біля задньої стінки в лівій частині живота. Якщо ви відчуваєте постійний ниючий біль, не віддає в спину, значить, у підшлунковій залозі відбувається запальний процес. Якщо ж болі мають оперізувальний тупий характер, отже, можна говорити про хронічному захворюванні підшлункової.\n[b] Шлунок [/b]\nБіль у лівому боці живота можуть бути викликані і хворобами шлунка, наприклад, функціональною диспепсією, виразкою шлунка або гастрит. В цьому випадку виявляються такі симптоми, як нудота і блювання. Все, що подразнює слизову оболонку, цілком здатне викликати запалення шлунка (по-іншому, гастрит). Ця хвороба дуже серйозна, і потрібно професійне лікування, яке призначає лікар. Також при шлункових болях вам допоможуть антацидні препарати.\n[b] Д [/b] [b] иафрагма [/b]\nДіафрагмова грижа - це захворювання також може стати відповіддю на питання, чому болить правий бік? Сама діафрагма - це м'яз, що відокремлює грудну порожнину від черевної. У діафрагмі знаходиться отвір, через який проходить стравохід. Трапляється так, що отвір розширюється настільки, що частина стравоходу може опинитися в черевній порожнині і заподіювати біль. Така патологія носить в медицині назва діафрагмова грижа. Причиною цього може послужити вагітність, вікові зміни, надмірні фізичні навантаження або переїдання.\n[b] Ендокринна система [/b]\nЩе одним фактором болів подібного характеру можуть стати захворювання ендокринної системи, які спостерігаються у жінок при вегетативних кризах у віці від 20 до 40 років.\n[b] Серце [/b]\nНайважливіший орган також може стати джерелом болю. Захворювання серцево-судинної системи, в тому числі інфаркт міокарда. В деяких випадках перебіг цієї хвороби характеризується локалізацією гострого болю в лівій частині живота. Також слід зазначити, що область під ребрами в лівій частині живота може давати про себе знати болем через поперекового остеохондрозу, хронічного пієлонефриту, позаматкової вагітності і лівосторонню пневмонію. Так що, відчувши біль, обов'язково звертайтеся за консультацією та допомогою фахівця.


Порошенко назвав умову, за якої не продовжуватиме воєнний стан - Українська газета Час\nВоєнний стан в Україні після завершення 30-денного терміну його дії (26 грудня) не буде продовжений, якщо не буде повномасштабного вторгнення Росії.\nПро це заявив президент Петро Порошенко на великій прес-конференції в Києві в неділю, 16 грудня пише “Новинарня”.\n“Якщо не відбудетеся повномасштабного вторгнення військ Російської Федерації на територію України, за межами лінії зіткнення, воєнний стан продовжений не буде, і почнеться підготовка до виборів президента”, – сказав Порошенко.\nВін наголосив, що воєнний стан не має перешкоджати проведенню виборів.\nВодночас глава держави стверджує, що для введення воєнного стану були всі підстави, і навіть його опоненти в парламенті, після кількагодинної полеміки, проголосували “за”.\nЗа словами президента, з часу введення воєнного стану було відведено менше 10% російських військ, зосереджених біля кордону України.\n“Левова частина залишилася. На жаль, відведено лише менше 10%. Якби війська були відведені, я б негайно припинив дію воєнного стану”, – запевнив Петро Порошенко.\nЗа словами Порошенка, саме він вніс пропозицію запровадити 30-денний термін воєнного стану.\nПрезидент підкреслив, що спочатку планувалося ввести воєнний стан терміном на 60 днів, оскільки були відомості військових про розгортання нових сил РФ. Однак пізніше було прийнято рішення про передислокацію військ, що дало можливість зменшити термін.\n“У нас на сьогоднішній день існувала і продовжує існувати загроза вторгнення збройних сил РФ на суверенну територію України. Ми маємо бути готовими”, – додав він.\nНагадаємо, що воєнний стан в Україні було запроваджено з 26 листопада до 26 грудня в 10 областях у зв’язку з агресією Росії проти кораблів ВМСУ в Чорному морі.\nНа Сторожинеччині в результаті падіння з санчат загинув неповнолітній\nБАЛАДА ПРО ПАМ\_’ЯТЬ — (8-9 травня присвячується) — Саблич


День вебмастера. Гарні поздоровлення у віршах | Поради\nГоловна » Поради » День вебмастера. Гарні поздоровлення у віршах\nДень вебмастера. Гарні поздоровлення у віршах\nКрасиві привітання на день вебмастера у віршах\nКороткі смс для привітань\nПривітання для веб-майстрів в прозі\nНеофіційне професійне свято скоро будуть відзначати всі вебмастера Росії. 4 квітня можна буде відправити поздоровлення з Днем вебмастера своїм колегам, друзям або знайомим.\nВ наш час вебмастер один з найбільш потрібних людей, вперше це слово було вжите в 1992 році, в той час це означало будь-яких осіб, задіяних у створенні сайтів. Всім знайома ситуація, коли переходиш по посиланню, а там, бах! Написано «Помилка 404.» Як ви бачите саме до цієї помилки 404 прив’язали дату свята (4 квітня).\nДень «Чотири. Нуль чотири» —\nЯ поспішаю, мій друг, привітати\nЗ днем вебмастера тебе!\nНехай працює успішно\nВсе до самих дрібниць,\nЩоб усім світ інтернету\nСтав реальності милею.\nЩоб і в Яндексі та в Гуглі,\nІ у всіх пошукових системах\nТвої сайти займали\nТільки перші місця.\nЩастя у житті, і нехай частіше\nУ світ гарних міцних снів\nЗ вебмастерских кайданів!\nЗ такою роботою впорається\nЛише той, хто розумний,\nКому вебсайти подобаються,\nХто в Інтернет закоханий!\nБудь-які неполадки ти\nБажаю яскравого сонця,\nБажаю не сумувати!\nУ професії – рости!\nВсього самого кращого\nНа життєвому шляху!.\nЗ Днем веб-майстри привітати\nЯ хочу вас в цю дату,\nАдже 4. 04 — не помилка Інтернету.\nЦе свято тих, хто сайти\nВ Інтернеті створює,\nНитки нові плете.\nМільйон бажаю яскравих,\nКреативних вам ідей,\nНехай поспішає скоріше удача\nВам з Інтернет-мереж.\nВін навіть крутіше, ніж Вандам!\nЛистівку вам свою відправити\nІ розповісти про всі мрії.\nХочу, щоб сайти процвітали,\nЯ Хочу творити чарівництво\nІ все, про що ви так мріяли\nСьогодні всім вам подарувати!\nЗ Днем веб-майстри! Нехай процвітають сайти\nЗахопившись, нехай надовго не йде.\nВідвідуваність нехай росте не хіло,\nА сумніви, як сніг навесні, розтануть!\nІ бажаю щастя,\nТи працюєш люблячи\nСправ своїх запчастини.\nСайт створити вміє він,\nНеполадки все виправити,\nДень веб-майстра сьогодні,\nЯ хочу вас з ним привітати.\nБудьте ви в справах завжди,\nЩоб клієнти зверталися.\nІ помилки би ніколи\nВ роботі щоб не з’являлися.\nЩоб збулися мрії і плани,\nБули радісними днями,\nЗавжди будьте неустанны.\nЗ Днем веб-майстри! Бажаю процвітати,\nЗалучати корисної инфою народ,\nЗ ТОП-10 ніколи не випадати,\nОтримувати досить значний дохід,\nПо хвилях успіху в міцною човні плисти,\nВзявши з собою щастя, радість і мрії,\nСамим розумним і завжди бути везучим,\nДосягаючи в цьому житті висоти!\nСьогодні вебмастера день настав\nВідкиньте свої справи!\nПотрібно тепер скільки вистачить сил\nВеселитися, співати і гуляти!\nНехай всі справи вирішуються самі собою,\nНехай замовники терміни продовжать,\nМи сьогодні нап’ємося удвох з тобою\nМи напразднуемся в умат!\nЯ сьогодні привітання,\nНехай буде знайти рішення.\nВам я бажаю замовлень\nГрошових і цікавих,\nІ клієнтів позитивних,\nРозуміють і чесних.\nВідомо всім давно навколо,\nХто майстер веб-дизайну.\nТи, мій прекрасний, добрий друг,\nІ якщо раптом поломка де,\nДзвоню тобі негайно.\nАдже ти завжди допоможеш мені,\nУ день веб-майстра вам шлю\nВід душі я поздоровлення,\nВибрати справа непроста\nБуло вірне рішення.\nСайти я з великим вам завзяттям,\nНе покине ніколи\nНехай вас у справі натхнення.\nСвіт глобальний невідомий\nБудуєте ви день за днем!\nНехай він буде цікавий,\nНехай побільше фарб в ньому!\nБути вебмайстром – не жарт!\nТут від горя не заплачешь,\nВажлива кожна хвилинка!\nА ще бажаю багато\nНехай нелегка дорога\nСтане яскравою, як зірка!\nТеги, макроси, стартапи,\nХостесы, домени, Апи,\nВсі веб-майстер розуміє,\nІ в роботі застосовує!\nВсіх власників сайтів,\nБез помилок копірайту!\nЩоб ідеї відвідували,\nСайт ваш люди помічали,\nТа в закладки додавали!\nНехай завтра буде краще, ніж учора!\nБажаємо піднесеного настрою,\nЗ ранку до ночі — щоб просветленье!\nСайти, щоб не подвисали,\nЩоб вам їх не ламали,\nУ просуванні. Зовсім!\nТи — талановитий веб-майстер,\nІ сумніви в цьому немає,\nНехай успіх і море щастя\nТобі дарує інтернет.\nНехай будуть затребувані\nСайти нові твої,\nІ успіх веде за руку\nДо процветанью і любові!\nНу, веб-майстер, вітаю\nІнтернет нехай закликає,\nНехай буде затишно в ньому.\nОтримати замовлення бажаю\nЯ тобі на мільйон,\nАдже у своєму ти справі профі,\nТи герой і чемпіон.\nВаша праця, звичайно в моді\nВсьому йде облік!\nНехай міцніє павутина,\nНехай яскрава картина\nЗатьмарить собою ефір.\nВеб-майстри, ваша праця є неоціненним.\nБез вас тепер не мислимо продвиженье.\nМи побажати хочемо сьогодні вам\nВисот досягти програм обеспеченьи.\nНехай з ранку тремтіти не будуть руки,\nВеб — майстер, з святом тебе,\nТвої здібності похвалимо,\nАдже в інтернеті без тебе,\nМи неодмінно заскучаємо.\nПо сайтам подобається ходити,\nКачати і пісеньки, і файли —\nДозволь тебе подякувати,\nТвоїх праць в мережі не мало.\nНастав вік Інтернету,\nНам без нього ніяк не можна,\nВеб — майстрам респект за це,\nБажаємо щастя вам друзі!\nУдачі вам в мережах інету,\nНехай буде солодкою, як цукерка,\nВся ваша життя, без зла і бід!\nСпасибі російським меценатам,\nВони зуміли усвідомити,\nЩо мало просто бути багатим,\nВеликодушним має стати,\nРозвинути мистецтво і науку,\nДержаву нашу відродити,\nВзяти цю справу на поруку,\nЩоб гідним бути предків.\nПодарую тобі я кави\nДля ночей безсонних,\nА для сонних — ну звичайно!\nІ трошки привітань\nНа вушко прошепочу!\nЄ у всесвітній павутині,\nНазва якої «інтернет»,\nПрекрасний майстер — загальноприйнято\nЙого сьогодні вітати.\nМій милий друг, спасибі тобі,\nЩо трудишся з світанку до смеркання.\nТи робиш цей світ красивішим,\nРоботу свою нам даруй!\nСайти, лайки і ключі,\nТи сьогодні вимкни!\nСвято у тебе сьогодні,\nТи вебмастер, не забув?\nРазом зустрінемо і проведемо\nЦей день мережі світил.\nСьогодні з святом привітаємо\nМи майстри веб-майстра.\nІ з радістю йому подаруємо\nТри непростих фломастера.\nНехай іноді від монітора\nВізьме і щось намалює,\nСтанцює і заспіває.\nНехай дружина не пиляє вночі,\nНехай не висне ЕОМ,\nНехай все буде так, як ти хочеш,\nБез брехні, без фальші, без проблем!\nПрофі в сайтах, у їх створенні,\nУспішні всі твої старання,\nУ день Вебмастера шану,\nУ справах хай буде тільки зліт.\nЩоб замовлень було багато,\nЩоб успіх твій тривав довго,\nІм’я щоб рекламою було,\nЩоб завжди тобі щастило.\nНехай життя буде щасливою,\nВирішаться всі завдання!\nДорогі веб-майстри! У цей прекрасний урочистий день, дата якого була вибрана не випадково, ми хочемо побажати вам ніколи не сумувати і борознити простори інтернету, адже ви себе в них відчуваєте як риба у воді! Щастя і відмінних успіхів на творчій ниві!\n4 квітня всі веб-майстри світу відзначають своє професійне свято. В цей день я хочу побажати вам не заблукати у всесвітній павутині і досягти кращих результатів у сфері вашої роботи. А Гугл і Яндекс тільки допоможуть! Щастя і удачі!\nЩо сьогодні за день такий? Свято непростий відзначають четвертого квітня всі трудівники всесвітньої павутини — День веб-майстра!. Так нехай же в цей знаменний день всі ті, хто пов’язаний з інтернетом, знайдуть щастя і любов, а в роботі супроводжує тільки успіх!\nУ Міжнародний день веб-майстра ми вітаємо всіх, чия робота пов’язана з світовою мережею інтернет. Бажаємо кожному стати кращим у своїй справі і продовжувати радувати відвідувачів відмінними розробками і дизайном. Велике спасибі за вашу працю!\nВітаю з Днем веб-майстра і від душі бажаю успішної, креативної, бездоганною і безперешкодної роботи без єдиного збою, без єдиного вірусу, без єдиної помилки. Нехай на твоєму сайті завжди панує аура натхнення і гармонії, нехай відвідувачів на сайті буде багато, а чудовий «господар» тільки один — ти!


«Волинь» допустили до атестації | Волинське Агентство Розслідувань\nГоловна / Новини / «Волинь» допустили до атестації\n«Волинь» допустили до атестації\n25 травня, 2016, 14:30•Новини•Коментарі (0)\nВиконком ФФУ все ж допустив «Волинь» до проходження атестації.\nГоловна умова для Волині залишається тією самою ‒ в зазначені терміни розрахуватися з гравцями і персоналом клубу, ‒ пише видання Isport.\nНагадаємо, раніше повідомлялося про прохання керівництва клубу продовжити атестаційний період для Волині до 31 травня. До цього дня клуб обіцяв виплатити всі заборгованості своїм гравцям, які становлять 3,2 мільйона доларів.\nРішення підтримали 30 членів виконкому, 4 проголосували проти і ще один ‒ утримався.\n«Мова йде про відновлення або початок процедури атестації, адже до того моменту, як «Волинь» погасить всі свої борги, які клуб гарантував закрити до 31 травня, ні про яку атестацію мови бути не може»,‒- розповів член виконкому ФФУ Артем Франков, який був одним з тих, хто проголосував проти прийнятого рішення.\n«Тим більше під час атестаційного періоду «Волинь» навіть не проявляла ініціативу з цього приводу, адже розуміла всю безпідставність своїх прагнень і сподівань. Грошей на сплату за боргами нізвідки було взяти», ‒ каже він.\n«Клуб пообіцяв погасити всі борги, без будь-яких угод на відсоток. Саме так сформульовано лист генерального директора Волині, саме так з них треба питати і вимагати», ‒ йдеться в повідомленні.\nВарто відзначити, що раніше лучани вже почали процедуру банкрутства і встигли заявити, що в місті створено новий клуб – ФК «Луцьк», який повинен почати своє життя з низів футбольної України.\nФК "Волинь"\tСхожі матеріали:\nЛуцькі ультраси влаштують марш\nФутболістів «Волині» перевірили на детекторі брехні\nСанжар: «Волинь» не надала нам поле для тренувань»\n«Кварцяного на поле!» Або несправедлива «олександрійська» нічия


Для атлета - статті, документи - магазин спортивного харчування\nДля атлета - статті, документи\nДля атлета - статті, документи амінокислоти, купити протеїн, креатин, жіросжігателі для схуднення, купити вітамінний комплекс\nМагазин спортивного харчування › Статті, документи › Для атлета\nПро "Для атлета"\nЗ 1 по 6 (з 10)\nМолоко - продукт номер один в харчуванні культуриста! Увімкніть його в свій раціон, і ви отримаєте відповідь гарантований зростання м'язової маси і сили!\nПершо-наперво ми повинні вас попередити: мова в даній статті піде про натуральному молоці. Таке молоко ви можете купити тільки на ринку у приватного виробника. Все інше «молоко» яке ви бачите на полицях супермаркетів, є фальсифікованим продуктом, не тільки корисних властивостей цього молока, але часто шкідливим для здоров'я. На упаковці такого продукту ви можете прочитати: «виготовлено з нормалізованого молока». Ця фраза означає, що перед вами розведений на воді поро...\nВи напевно не раз чули "глобальні" поради з правильного споживання води: "Для підтримки здоров'я випивайте 8 склянок води на день". "Почуття спраги не визначає справжні потреби організму в рідині, і якщо пити воду тільки тоді, коли цього хочеться, вам ніколи не вдасться повною мірою забезпечити потреби організму у воді". "Солодка газована вода і кола насправді не забезпечують водою, і їх надмірне споживання може викликати зневоднення організму".\nГрупа вчених медичних інститутів США і Канади стверджує, що подібні загальні рекомендації не витримують ніякої критики. Вони прийшли до висновку, що щоденні потреби в рідині ...\nТрохи про метаболізм:\nІснує три складових компонент а в метаболізмі - це генетика, звички у харчуванні і тренування. Потрібно зупинитися і подумати, наскільки ми контролюємо метаболізм?\nЗазвичай ми контролюємо два з трьох компонента, а це 66%\nМи можемо це змінити? Що для цього потрібно?\nпо-перше, потрібно визначити орієнтир. Потрібно визначити метаболізм, загалом, збалансованість харчування, скільки організму потрібно калорій для підтримки, набору або зниження ваги. Немислимо важко контролювати набір ваги, якщо ми не знаємо, що знаходиться поза межами нашого контролю і що не збалансовано\nВолшебный гормон силы: о пользе и вреде тестостерона\nТестостерон - чоловічий гормон, який є основним серед андрогенів. Строго кажучи, саме він робить з чоловіки чоловіка.\nВід рівня тестостерону безпосередньо залежать:\nрозвиток чоловічих статевих органів; активний обмін речовин; конституція тіла (вузькі стегна, широкі плечі); здатність до продовження роду і сексуальна орієнтація Поряд з іншими андрогенами тестостерон:\nнадає сильний антикатаболічні і анаболічний ефект; впливає на синтез білка, затормаживая розпад і знижуючи ріве...\nЧи все підряд?\nТреба їсти різну їжу. Не слухайте, тих людей, які стверджують, що найкращим джерелом білка для спортсмена є м'ясо курки. Одним підходить саме такий білок, а для інших зовсім інший. У цьому питанні потрібен індивідуальний підхід. Можна перепробувати соєві білки, овочеві, сироваткові, щоб в кінці кінців відшукати те, що вас буде повністю задовольняти.\nБудь-яка дієта не підійде\nДумай своєю головою. Хоча професійні дієти і дуже різноманітні, але вони також є і абсолютно індивідуальними. Якщо людина буде регулярно простежувати своє харчування і аналізувати, який ефект виходить від кожного конкретно...\nЗ огляду на те, що у складі зеленого чаю присутній досить багато корисних компонентів, для спортсменів цей напій представляє собою джерело позитивно впливають на організм речовин.\nЦі компоненти являють собою феноли, поліфеноли і групу флавоноїдних елементів. Рослинний танін є прекрасним в'яжучим засобом, при впливі на слизову він змушує її с'ежіваться, а протеїнові речовини - стискатися. Іншими словами, зелений чай - відмінний засіб поліпшити травний процес.\nВхідне до групи поліфенолів речовина в чаї присутня у великій кількості у вигляді епікатехін - EC, епігалокатехін - EGC,...


Самостійна робота - раздел Юриспруденция, Права та кримінології Творчо- Аналітичне Завдання 1.складіть Схему Системи Злочині...\n1.Складіть схему системи злочинів, які передбачені ІІІ розділом --Особливої частини Кримінального кодексу України.\n2.Прокоментуйте цю схему, звертаючи увагу на об’єкт цих злочинів.\n3.Законспектувати, проаналізувати та прокоментувати зміст положень Конституції України, які закріплюють характеристики прав та свобод людини та громадянина, які знайшли відповідну регламентацію в положеннях розділу ІІІ Особливої частини Кримінального кодексу України.\n1. Кримінальна відповідальність за торгівлю людьми\n2. Захоплення заручників. Особливості кваліфікації.\n3. Кримінальна відповідальність за викрадення дорослої та малолітньої особи.\nКонституцією України в ст.ст. 29 і 33 надане право людини на волю, у тому числі волю пересування, вільний вибір місця проживання. Ст. 3 Основного закону відносить до вищих соціальних цінностей в Україні честь і гідність людини, відносить їх до благ, захист яких є головним обов’язком держави. Одним із засобів державного захисту волі, честі і гідності людини є їхня кримінально-правова охорона. Кримінальна відповідальність за посягання на ці блага встановлена у розділі ІІІ Особливої частини КК.\nОб’єктами розглянутих злочинів є суспільні відносини, що забезпечують особисту волю, честь і гідність людини. Особиста воля як об’єкт злочинів, передбачених розділом III Особливої частини КК, являє собою невід’ємне право людини на вибір місцеперебування, пересування, проживання. Під честю варто розуміти суспільну оцінку особистості з моральних позицій, властивих в ідеалі членам суспільства. Гідність - це самооцінка людини, що базується на його моральних ідеалах і цінностях.\nСпецифіка даного розділу полягає в тому, що усі вхідні в нього злочини мають основним безпосереднім об’єктом особисту волю людини. Честь і гідність основними безпосередніми об’єктами цих злочинів не виступають, а можуть лише бути додатковими об’єктами злочину, передбаченого ст. 149 КК - «Торгівля людьми або інша незаконна угода щодо передачі людини».\nОб’єктивна сторона злочинів проти волі, честі і гідності особи характеризується тільки здійсненням активних дій, крім при цьому можливість їхнього здійснення шляхом бездіяльності. Основні склади розглянутих злочинів сформульовані як формальні, моментом закінчення яких є здійснення зазначених у них дій незалежно від наслідків, що наступили. І лише кваліфіковані склади окремих злочинів проти волі, честі і достоїнства особистості передбачають як обов’язкову ознаку настання суспільно небезпечних наслідків (настання тяжких наслідків - ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 147, ч. 3 ст. 149, ч. 2 ст. 151 КК, а також заподіяння істотної шкоди здоров'ю, фізичному чи розвитку освітньому рівню дитини (ч. 2 ст. 150 КК).\nСуб’єктивна сторона даних злочинів характеризується провиною у формі прямого наміру. Відношення до суспільно небезпечних наслідків, передбаченим у ряді кваліфікованих складів злочинів, може бути як навмисним, так і необережним. Мотиви вчинення злочинів на кваліфікацію не впливають, за винятком підміни дитини (ст. 148 КК), що визнається злочином лише за умови його здійснення з корисливих чи інших особистих спонукань. Для окремих злочинів даного розділу обов’язковою ознакою є наявність спеціальної мети, наприклад, спонукання родичів затриманої, державної чи іншої установи, підприємства чи організації, фізичної чи службової особи до вчинення чи утримання від вчинення будь-якої дії як умови звільнення заручника (ст. 147 КК).\nСуб’єктом виступає фізична осудна особа, що досягла 16 років, а при здійсненні захоплення заручників (ст. 147 КК) - що досягло 14 років.\nОб’єктами злочинів цієї групи є воля і недоторканість особи, особиста безпека людини, а також нормальний фізичний і моральний розвиток дітей і підлітків. Додатковим об’єктом може виступати здоров’я потерпілого.\nСуб’єкти злочинів проти волі і недоторканості особи за видом загальні, крім злочину, передбаченого ст. 151 КК України.\nПри вивченні теми “Злочини проти волі, честі та гідності особи” студентам необхідно детально проаналізувати зміст положень Конституції України, які закріплюють характеристики невід’ємних прав та свобод людини та громадянина та, які знайшли відповідну регламентацію у положеннях розділу ІІІ Особливої частини Кримінального кодексу України.\nСтуденти повинні уяснити, що злочини проти волі особи скоюються тільки з прямим умислом за мотивом: помста, ревнощі, особливі неприязні стосунки, користь, інша особиста зацікавленість. Також треба приділити особисту увагу об’єкту цих злочинів та пам’ятати, що безпосередній об’єкт цих злочинних посягань може бути подвійним (основний об’єкт – воля особи, а додатковий – здоров’я, життя особи).


Сім продуктів, які не люблять діти, але обожнюють дорослі - Cookery.com.ua\nКулінарні рецепти » Цікаві та корисні статті і кулінарні поради » Сім продуктів, які не люблять діти, але обожнюють дорослі\nСім продуктів, які не люблять діти, але обожнюють дорослі\nПропонуємо вам згадати нелюбимі продукти з дитинства і подивитися, наскільки змінилися ваші смакові переваги сьогодні. Можливо, ви готові розширити цей список.\nДіти часто відкидають корисні продукти, віддаючи їм солодощі. Але з роками наші смакові уподобання змінюються, і ми починаємо любити те, що в дитячі роки навідріз відмовлялися їсти, доставляючи батькам чимало клопоту. Саме про таких продуктах пропонуємо вам поностальгувати в нашому огляді.\nСкільки б ви не пояснювали дитині, що сир корисний і допомагає рости великим і сильним, це не допоможе. Згадайте себе в зовсім юному віці, коли погоджувалися з'їсти ложку сиру, полив його згущеним молоком. Впевнені, що і багато дорослі не проти порадувати себе таким сніданком, але бажання зберегти струнку фігуру сильніше, і ми, згідно сучасній науці про харчування, їмо сир на вечерю вже без всяких топінгів.\nУ дитячому віці ще не усвідомлюєш користь тих або інших продуктів і вибір відбувається за принципом "подобається чи не подобається". Саме тому діти категорично відмовляються є переважна більшість овочів, воліючи їм фрукти. Капуста зазвичай стоїть першою в списку улюблених дитячих овочів.\nЦе пов'язано насамперед з тим, що малюки не зазнають сильних запахів, якими супроводжується процес приготування капусти. Та й зовнішній вигляд, наприклад, голубців, не викликає у дітей захоплення. Але з роками все змінюється і овочі стають невід'ємною частиною щоденного раціону, особливо капуста. Адже вона не тільки містить багато вітамінів, але і надовго насичує нас, не шкодячи талії.\nБагато хто з вас напевно пам'ятають, як виловлювали з супу прозорі шматочки цибулі і викладали на край тарілки, не бажаючи їх їсти. Це вже пізніше ми зможемо оцінити те, як смажену цибульку перетворює смак будь-якої страви, а цибульні кільця в клярі стануть однією з улюблених закусок. А поки не змушуйте своїх дітей його, незважаючи на всю користь цього продукту. Дайте їм самим розібратися у своїх гастрономічних пристрастях.\nДіти дуже примхливі щодо страв з яєць, і батькам це завдає чимало клопоту. Хтось додає побільше молока в омлет, щоб догодити самим маленьким членам сім'ї. Хто-то, готуючи яйця некруто або в мішечок, буквально вважає секунди, щоб жовток вийшов саме тієї текстури, яку любить дитина. Деякі діти взагалі їдять тільки білок, а жовток віддають батькам. Але проходять роки, смакові уподобання змінюються, і різноманітні страви на базі яєць міцно закріплюються в нашому раціоні.\nКашу не можна назвати улюбленим дитячим стравою, а вже манну особливо. Маленькі грудочки манки, розмазані по тарілці, є справжнім кошмаром для малюків. Зате потім, через роки, багато хто з трепетом згадують безтурботне дитинство і манна каша вже не здається такою бридкою, особливо якщо додати в неї ложку улюбленого варення. А смачні флан, основою яких часто є саме манна крупа, і зовсім стають одним з улюблених ласощів.\nТут, мабуть, варто обмовитися, що мова йде про сирах, які володіють різким запахом і незвичайним смаком. Їх діти сприймають зовсім не так, як дорослі. І те, що зараз здається нам делікатесом, в дитячому віці сприймається зовсім інакше. Саме тому не наполягайте на тому, щоб діти їли вишуканою рокфор або камамбер, а запропонуйте простий плавлений сирок, від якого малюки ніколи не відмовляться.\nКрупи у дітей явно не відносяться до фаворитів, але якщо гречка з молоком, та ще й присипана цукром, іноді схвалюється, то рис найчастіше категорично відкидається. Це зрозуміло, адже він не володіє вираженим смаком, а пікантні соуси, якими дорослі люблять поливати рис, дітям не можна. Тому, вибираючи гарнір, малюки воліють макарони, особливо якщо вони фігурні.\nАле з роками наше ставлення змінюється і ми розуміємо, що рис може стати чудовою основою для дуже багатьох страв, у тому числі і солодких. Невже ви відмовитеся від рисової каші на кокосовому молоці з манго? А від різотто з морепродуктами?\nБрускетта з авокадо і яйцем


З’єднання (пайка) мідних труб, як з’єднувати мідні трубки без пайки – Teqnoloji.com\nЗ’єднання (пайка) мідних труб, як з’єднувати мідні трубки без пайки\n2019 adminСвоїми рукамиLeave a Comment on З’єднання (пайка) мідних труб, як з’єднувати мідні трубки без пайки\nЯк з'єднувати мідну трубку різними способами\nЯкі нюанси існують\nОсновні вимоги до проведення зварювальних робіт\nОсновні види з'єднань\nВибір монтажної техніки\nЩоб здійснити правильний монтаж гарячого і холодного водопостачання, газопостачання або кондиціонування, необхідно ознайомитися з правилами та способами з'єднання в системі мідних труб. Висока вартість виправдовується високими технічними характеристиками і тривалим терміном використання.\nЩоб організувати виробництво трубопровідної системи, використовуються труби з міцного пластику. Нержавіюча сталь відноситься до дорогого цінового сегменту, але надійність покриває цей нюанс. Для проведення капітальних ремонтних робіт, повноцінною альтернативою може виступати труба з міді.\nТака система сприятливо переносить різкі температурні зміни, не боїться великої кількості вмісту хлору або ультрафіолету. Щоб уникнути розвитку корозії, всередині встановлюються спеціальні пристосування. У разі відсутності в рідині складів з важких металів і інших речовин, то таким трубах нічого не завадить прослужити жоден десяток років.\nСеред суттєвих недоліків можна виділити наступні аспекти:\nОстанній недолік вважається цілком виправданим за рахунок тривалого експлуатаційного терміну.\nПеред проведенням важливих робіт, рекомендується ознайомитися з наступними моментами:\nНебажано задіяти свинцевий варіант в процесі виготовлення водопостачання, оскільки це матеріал, що володіє підвищеною токсичністю.\nОптимальний потік подачі води не повинен перевищувати 2 м / с. В іншому випадку тверді домішки почнуть негативно позначатися на функціонуванні конструкції.\nВ процесі монтажу використання флюсу має важливе значення, на остаточному етапі обов'язково очищається вся система. В іншому випадку, на мідних стінках утворюється корозія.\nУ місцях з'єднання конструкції, не повинно бути перегріву. В іншому випадку міцність конструкції втрачається, як і герметичність на стиках.\nПланується здійснювати пайку з використанням інших металів, з'єднання мідної труби з латунним або бронзовим фитингом обов'язково, інакше трубу втратять свою міцність.\nЯкщо в процесі нарізування труб з'являються нерівності або задирки, перед пайкою їх потрібно обов'язково згладити. Це пов'язано зі зниженням робочого часу, появою і збільшенням площі деформації.\nЗалучення абразивних складів категорично забороняється. Залишкові частинки можуть призвести до нанесення металевих вад або появи свища.\nПри контактуванні з іншими речовинами в процесі робіт з додаткових видів матеріалу, потік води повинен бути спрямований від них до мідної конструкції. При порушенні цього правила, відбувається хімічна реакція трубопроводу.\nРис 2. Напрямок води\nМетал має великий пластичністю, тому легко піддається деформації в процесі різання.\nЗі стартом, є сенс ознайомитися з інструкцією по розводці і подбати про передпідготовки: нарізати кілька труб. Знадобиться наступний інструментарій:\nЩоб грамотно зробити зачистку, оптимальне використання наждачного паперу. Правильний розрахунок матеріалів можна зробити тільки при наявності плану майбутніх робіт, який доречний діаметр труб. Підрахунок кількості сполучних елементів вважається необхідною процедурою.\nІснує кілька способів з'єднання мідних труб, які використовуються в монтажних роботах:\nЗварювання. На виробничих підприємствах, процес давно автоматизований. Однак його можна використовувати самостійно за допомогою спеціального апарату і електродів. Щоб створити захисну середу, застосовується гелій, аргон, азот. У деяких ситуаціях доводиться використовувати газовий пальник.Електроди використовують мідні, вугільні, графітові або вольфрамові.\nВажливий нюанс – сильна розбіжність в одержуваних характеристиках у шва і металу, з якого виготовлена труба. Також спостерігається відмінність в хімічному визначенні складу, параметрах теплопровідності. Якщо допустити порушення в технології, ймовірність розбіжності шва збільшиться в кілька разів.\nРис 3. Результат зварювання\nГрамотно і безпомилково провести зварювання зможе тільки кваліфікований фахівець з великим досвідом. Пов'язано з безліччю нюансів при виборі даної технології. При плануванні самостійно виконувати всі роботи, краще використовувати альтернативний спосіб з'єднання.\nКапілярний. У побуті, фахівці рідко зустрічаються з необхідністю поєднувати мідні труби. Найпростішим рішенням поставленого завдання є пайка із задіянням пальника на газу, або паяльною лампою.\nіз застосуванням високих температур. Знадобитися пальник з пропану або ацетилену, сплави з тугих металів,\nпри низьких температурах. Досить паяльної лампи і м'яких металів.\nРис 4. Капілярна пайка\nКінцевий результат виходить практично ідентичним: надійне і міцне з'єднання. Перший варіант передбачає більш стійкий і гладкий шов. Але підвищується ймовірність пропалювання труби через високу температуру нагрівання газу. Для припою знадобиться основа з олова, або поєднання свинцю з вісмутом, міддю або сріблом. Але застосування важких металів (свинцю) недоцільно вибирати при монтажі водопостачання.\nУ домашніх умовах реально здійснити:\nз'єднання мідних труб з використанням обтискних фітингів,\nПри виборі другого варіанту, попередньо розширюється один кінець труби за допомогою експандера. Його надягають на кінець іншої труби і паяем. Процедура виконується тільки на стикуванні труб. Розширюючи кінець труби, як зазору залишають 0,1-0,2 мм. Простір повністю заповнюється за допомогою капілярної технології.\nВажливо не нанести механічних пошкоджень конструкції при пайку. Якщо труба виготовлена з міцної міді R290, попередньо її обпалюють. В результаті виходить аналог з більшою м'якістю. У процесі розрахунків необхідно враховувати зміни тиску.\nДля полегшення процесу, можна придбати готові сполучні кріплення: муфту, трійник, поворот, заглушку. Вони вже мають розтруб. Але це вимагає додаткових фінансових витрат, хоча і істотно спрощує процедуру, скорочує час на роботи.\nРис 5. Кріпильні елементи\nТруба покривається флюсом, щоб не використовувати додаткові фільтра для очищення. Припій здійснюється при досягненні оптимальної температури. При плавленні метал затікає всередину. Якщо потрапляє велика кількість, то воно витече самостійно зсередини конструкції. Як результат, діаметр труби стає менше.\nПри виникненні ускладнень процедури, рекомендується задіяти фітінг. Щоб спростити завдання, на виробництва використовують спеціальний поясок з капілярів. Залишається надіти її на трубу і зробити припайку.\nПрес муфта або фітінг цанговий. У місцях, де планується зробити припой, надягають кільце з ущільненням. Якщо використовується прес муфта, то її потрібно затиснути кліщами, а при фітингу потрібно обзавестися ключем і накидною гайкою. Кінці труб повинні щільно примикати, щоб не було просвітів. Муфта виключає протікання.\nРис 6. Цанговий фітінг\nДля реалізації побутових завдань з'єднання мідних трубок з використанням допоміжних елементів і без пайки є оптимальним варіантом, оскільки знижується ймовірність допущення серйозних помилок.\nРис 7. Способи з'єднання мідних труб\nНа практиці найчастіше застосовується два варіанти монтажу мідної трубопровідної системи. Перед початком робіт, кожен вирішує сам, який трубопровід буде: роз'ємний або нероз'ємний.\nВиділяють наступні методи з'єднання:\nзварювання із застосуванням електричного апарату,\nвикористання газового пальника або електричного паяльника.\nВсі методи дозволяється вибирати в виробництві, незалежно від виду трубопроводу. Головне вирішити, чи будуть додатково використовуватися фітинги чи ні. Якщо система повинна бути легкою і доступною в плані проведення ремонтних робіт або додавання додаткових елементів, доцільно зробити трубопровід роз'ємним. Фітинг можна вибрати:\nз автоматичною фіксацією.\nДля самостійного створення це варіант кращий, немає необхідності застосовувати пайку. Не обов'язково мати великий досвід або знання, щоб зробити розбірну систему самостійно в побутових умовах. Періодично доведеться підтягувати гайки, щоб уникнути протікання. Постійне коригування тиску приходить до зниження міцності кріплень.\nВаріант без включення роз'ємів актуально в тій ситуації, коли планується закрити її бетонною стяжкою. Тут зварювання стане обов'язковою процедурою. Вона відрізняється від першого варіанту тривалим експлуатаційним терміном і надійністю. Різьба не повинна бути присутнім на мідному виробі. З'єднання проводиться тільки за допомогою фітингів. Додатково знадобиться пайка або пресування.\nРис 8. Приклад нероз'ємною системи\nВибір з'єднання мідних труб залежить від того, в яких умовах планується проводити всі роботи і для яких цілей це необхідно. Як правило, спайкові роботи за допомогою спеціального апарату, доцільно вибирати якщо є спеціалізовані знання і досвід. Без спайки – варіант однозначно для домашнього вжитку.\nВ останньому випадку додатково купуються з'єднувальні елементи і фітинги. Але доведеться періодично контролювати стан трубопроводу, оскільки з часом місця кріплень можуть протікати. Тому періодично доведеться підтягувати кріплення.


Мрії на суботнику | Університетські вісті\nКві 9, 2015 | Дозвілля\nУчора, 8 квітня, студенти філологічного разом із студентами інших факультетів Донецького національного університету вийшли на суботник у місті Вінниця. Колись подібні акції проводилися у ще мирному Донецьку. А тому в настроях юних борців за чистоту відчувається ностальгія за тим часом, коли така акція давала змогу відпочити від шуму аудиторій, від безкінечних лекцій і практичних занять.\nБіля «Кристалу» о 13:30 збирається весела дружня компанія. У ній є студенти українського відділення, що приїхали на вичитку лекцій, журналісти першого курсу та психологи третього, які проживають і навчаються у Вінниці. Ми вливаємося до веселого гурту, ідемо вулицями гамірної Вінниці, потрапляємо у зовсім протилежний бік від місця робіт, але нас вчасно знаходять. Це викликає радість і захоплення у натовпу.\nПрацівники екологічної поліції розпочинають свій інструктаж для студентів. Довкола чомусь багато відеокамер. Спочатку дехто із студентів жартує, грається розданими рукавичками, роздуває мішки для сміття, мов парашути, та біжить у гущавину дерев. Кореспонденти із телебачення поспішають за студентами, та швидко стомлюються і повертаються назад…\nА у Лісопарку пахне весною, молодою травою. Я розповідаю студентам про майбутнє святкування Дня філологічного факультету, а вони висловлюють надію, що обов’язково приїдуть на сесію, на свято. А на запитання: «Чого б ви побажали рідному університету?», — дружно відповідають: «Миру».\nЗахоплююсь ними, такими юними! Їх доля вибрала для великих випробувань. Пригадую, як в аудиторії студенти діляться своїми переживаннями: «Зараз єдине, що залишається — згадувати дорогі серцю місця, людей, які зранку поспішали на роботу, удень заклопотано кудись бігли, а ввечері відпочивали з родинами на набережній, у парку Щербакова, біля стадіона чи на бульварі Пушкіна».\nЯ спостерігаю за тим, як вони розійшлися по території Лісопарку, як працюють із ентузіазмом. Лунають розмови про минулу сесію, про викладачів, про їхні нові пригоди у новому місті. Ніхто жодного разу не пожалівся на труднощі, негаразди. Вони вдячні громаді Вінниці за те, що їх гостинно прийняли, а тому надіються, що прибрана територія — це буде їх скромна подяка міській громаді.\nХочеться вірити, що мрії студентів обов’язково збудуться, що наступить мир. От тоді ми будемо згадувати наш весняний суботник у переддень чистого четверга, коли розкрилися небеса перед Великоднем — і наші сокровенні мрії там були почуті.\nПопередній Відкрита лекція на ФМІТ\nНаступний Вітаємо зі святом\n«Мій любий краю неповинний! За що тебе Господь кара…»


Вічнозелені, невибагливі і ефектні хвойні рослини – відмінний спосіб надати території неповторний образ. Різниця в формах, розмірах і забарвленні хвойніков дозволяє створювати ексклюзивні композиції тільки з них, а варіантів поєднання з листяними рослинами може бути безліч. Туї, їли і ялівці міцно закріпилися на багатьох присадибних ділянках, і гірська сосна в ландшафтному дизайні займає одне з центральних місць.\nСосна гірська – це вид хвойного рослини родом з гір Південної Європи. Відрізняється від інших сосен більш компактними розмірами, сильним розгалуженням, а відповідно і більшою щільністю куща, і різноманітністю форм. Так, в межах одного виду існують і прямостоячі деревні, чагарникові і навіть стеляться екземпляри.\nВ останні роки з’явилося безліч декоративних сортів гірської сосни. Всі вони ефектні по-своєму і, що важливо, відрізняються повільним зростанням.\nсосна Варелла – чагарник з пухнастою кроною напівсферичної або кулястої форми. Хвоя жорстка, темно-зеленого кольору. Цей сорт стійкий до посухи і не вимагає додаткового догляду. Ефектна рослина для кам’янистих схилів і великих альпійських гірок.\n«Вінтер Голд» – карликовий, до 1 м у висоту, чагарник. Крона куляста, хвоя коротка, влітку пофарбована в салатові тони, а до осені стає золотисто-жовтою. Вигідно виглядає на газонах, а також прекрасно поєднується з іншими вічнозеленими рослинами.\nсосна Варелла Сосна «Вінтер Голд»\n«Мопс» – мініатюрний чагарник з щільною кулястої, а з віком, подушковидної, кроною. Хвоя коротка, темно-зеленого кольору з сизуватим нальотом. Ця рослина для добре освітлених сонцем місць. Використовується в альпінаріях, для створення композицій правильної геометрії, а також в якості садового бонсай.\n«Гном» – невисокий чагарник, який утворює куполоподібну крону. Темно-зелена хвоя і коричневі шишки роблять цей сорт декоративним круглий рік. Хороший матеріал для створення садового бонсай, а також для оформлення живих бордюрів.\n«Мугус» – природна різновид гірської сосни. Основні пагони цієї рослини – сланкі, а дрібні гілки спрямовані вгору, що надає пишність чагарнику. Хвоя насичено-зелена, жорстка, а на 5-6 рік життя з’являються мініатюрні шишки коричневого кольору. «Мугус» не переносить тіні і вимагає додаткового поливу в спекотне літо. Місце цієї рослини – в альпінарії або в якості живої огорожі.\n«Офір» – ефектний карликовий чагарник, з подушковидної кроною, яка змінює своє забарвлення. Яскраво-зелена влітку хвоя до осені набуває лимонний відтінок, а взимку стає золотистою. «Офір» рідко виростає вище 80 см. Даний сорт чутливий до загазованості повітря і не підходить для міських умов.\nСосна «Мугус» Сосна «Офір»\n«Пуміліо» – невисокий, до півтора метрів, чагарник з щільною розпростертої кроною. Добре переносить стрижку і є прекрасним фоном для безлічі листяних рослин.\n«Колумнаріс» – деревоподібна форма з конічною кроною. Темно-зелена злегка закручена хвоя надає рослині пухнастий вигляд. Сосна «Колумнаріс» зростає повільно, досягаючи висоти 3 м через десятки років. Застосовується в якості рослини-соліста або в багатоярусних групових посадках. Чудово переносить стрижку, а ось спеку і посуху рослина не витримає.\n«Чао-Чао» – кустанік-ліліпут висотою до півметра. Утворює щільну напівсферичну крону з яскраво-зеленою хвоєю. Ідеальна рослина для невеликого альпінарію або живого бордюру.\nСосна «Пуміліо» Сосна «Колумнаріс» Сосна «Чао-Чао»\nПосадка гірської сосни\nГірська сосна в природі живе на відкритих сонцю ділянках з піщаним або кам’янистим ґрунтом. Реакція грунтового середовища – нейтральна або слаболужна. Для успішного вирощування цієї декоративної культури важливо повторити ці умови в місці посадки чагарнику.\nКращий час для посадки хвойників і, зокрема, сосни, – середина весни або початок осені. Взимку, по мерзлому грунту, пересаджують тільки великогабаритні дорослі рослини. Отже, особливості процесу посадки:\nІдеальний вік саджанців – від 3 до 5 років.\nПосадкова яма (або траншея в разі живоплоту) повинна бути в кілька разів більше кореневої системи рослини, а на дно ями обов’язково викладають шар дренажу (бита цегла або гравій, а поверх нього – шар крупного піску).\nЯкщо планується посадка декількох сосен, то важливо витримувати відстані між ними з урахуванням того, що рослини з часом розростуться.\nГрунтову суміш готують з садової землі, дернової грунту і піску. Кількість піску залежить від властивостей садового грунту – важливо щоб субстрат вийшов легкий, водо- і повітропроникний. Якщо грунт на ділянці піщана – то можна обійтися тільки їй.\nЗ контейнера сосну пересаджують із збереженням земляного кома, намагаючись жодним чином не пошкодити коріння.\nПри пересадці не можна заглиблювати кореневу шийку, а в разі великих екземплярів її піднімають над рівнем грунту на кілька сантиметрів.\nЗемлю навколо стовбурів ущільнюють і проливають водою.\nДогляд за гірською сосною\nГірська сосна невибаглива в усіх відношеннях. Догляд за цим чудовим рослиною зводяться до додаткового поливу в посушливе літо (або в перший рік після посадки), рідкісним підживлення у вигляді комплексного мінерального добрива і періодичному розпушування грунту в пристовбурних кіл.\nУкриття від морозів потрібно молодим рослинам, для цих цілей підходить лапник або нетканий матеріал. Але від сонця в кінці зими прикривати варто все сосни, незалежно від віку – це вбереже їх від побуріння хвої.\nУкриття знімають в квітні, коли грунт вже відтанула. В цей же час проводять санітарну обрізку, видаляючи загиблі або просто зайві гілки.\nРозмножують сосни насінням, а також вкорінюючи або прищеплюючи черешки.\nДеякі сорти залишають поза передачею ознаки при насіннєвому розмноженні, наприклад «Офір» розмножують тільки щепленням. Особливості насіннєвого розмноження:\nСвіжі насіння висівають навесні в горщики з піщаним субстратом, а ось старі – краще садити на відкритому повітрі під зиму, так як їм потрібна буде стратифікація.\nГрунт попередньо обробляють фунгіцидами, це вбереже саджанці від грибкових захворювань.\nПісля появи сходів потрібно періодично обробляти їх стимуляторами росту і імуномодуляторами.\nПри вегетативному розмноженні живці заготовляють в квітні з дорослих екземплярів. Укорінення проводять у воді – до осені у держака встигає сформуватися коренева система. У воду додають стимулятори коренеутворення. Восени молоді рослини можна висадити на постійне місце або в контейнер – до весни.\nШкідники і хвороби гірської сосни\nНа відміну від інших видів сосен, гірська мало схильна до різних захворювань, шкідники на ній поселяються також рідко.\nЗ грибкових захворювань на гірській сосні може з’явитися шютте, яке проявляється в почорнінні гілок і всиханні хвої. Боротися з цим захворюванням можна за допомогою фунгіцидів.\nГірська сосна – це яскравий елемент ландшафтного дизайну. Вона просто незамінна при оформленні кам’яних садів, кам’янистих схилів, альпійських гірок. Органічно впишеться ця рослина і в класичний регулярний сад.\nБордюри і живоплоти, багатоярусні композиції – це все області застосування гірської сосни найрізноманітніших форм.\nУ плані створення змішаних композицій – немає кращого рослини, так як на відміну від багатьох хвойніков, сосна не має негативного впливу на сусідів. Прекрасно поєднується гірська красуня зі злаками та крупноцветущімі чагарниками. Цікаво поєднання подушковидних форм з невисокими кленами.\nВигідно виглядає гірська сосна поруч з вересу, але це пов’язане з багатьма труднощами через абсолютно протилежних вимог цих рослин до кислотності ґрунтів.\nГірська сосна в ландшафтному дизайні Ссылка на основную публикацию\nЯкі квіти ростуть на клумбі?\nВсі любителі квітів намагаються створити постійно квітучий сад, але якщо ...\nДогляд за хризантемами восени\nХризантеми вперше стали вирощувати саме в Китаї, і було це майже дві тисячі ...\nВ умовах несприятливого клімату і порівняно короткого дачного сезону теплиця ...


Заборгованість "Київенерго" перед "Нафтогазом" становить 3,1 млрд грн - Андрій Магера - Киевэнерго - Нафтогаз України - РБК-Украина | РБК Украина\nЗаборгованість "Київенерго" перед "Нафтогазом" становить 3,1 млрд грн\nВівторок 21 січня 2014 17:33\nЗаборгованість ПАТ "Київенерго" перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий природний газ становить 3,1 млрд грн.\nЗаборгованість ПАТ "Київенерго" перед НАК "Нафтогаз України" за спожитий природний газ становить 3,1 млрд грн. Про це заявив виконавчий директор "Київенерго" Юрій Магера сьогодні на прес-конференції, повідомили РБК-Україна у прес-службі "Київенерго".\n"На даний момент заборгованість компанії перед "Нафтогазом" становить 3,1 млрд грн", - повідомили у прес-службі.\nЗазначимо, станом на 1 жовтня 2013 р. заборгованість "Київенерго" перед "Нафтогазом" за спожиті енергоресурси становила 2 млрд 309 млн грн, з яких 1 млрд 600 млн грн - різниця в тарифах.\nЯк стало відомо сьогодні, рівень зношеності теплових мереж Києва складає більше 60%.\nСтаном на 16 січня загальна заборгованість підприємств теплокомуненерго (ТКЕ) перед НАК "Нафтогаз" становила 24,8 млрд грн.\nЯк повідомлялося, станом на 1 грудня 2013 р. борг споживачів столиці за теплову енергію перед ПАТ "Київенерго" перевищив 1,608 млрд грн.\n"Київенерго" займається забезпеченням Києва електричною та тепловою енергією, поєднуючи процеси виробництва, транспортування і збуту енергоресурсів. Чисельність співробітників компанії складає майже 14 тис. осіб. Енергетичні джерела та розгалужена мережа теплопроводів, кабельних, повітряних ліній електропередачі дозволяє енергокомпанії повністю забезпечувати потреби м. Києва в електричній і на 85% в тепловій енергії. "Київенерго" експлуатує практично всі енергетичні об'єкти, розташовані у столиці, за винятком Дарницької ТЕЦ.\nКонтролює компанію енергохолдинг ДТЕК Ріната Ахметова, якому належить 72,4% ПАТ "Київенерго". ДТЕК - найбільша енергетична компанія України. Входить до складу фінансово-промислової групи "Систем Кепітал Менеджмент" (СКМ). Підприємства ДТЕК працюють у сегментах видобутку і збагачення вугілля, генерації, розподілу і продажу електроенергії.\nНагадаємо, 2012 р. ПАТ "Київенерго" закінчило із прибутком у 2 млрд 342 млн грн проти збитків в 1 млрд 196 млн грн роком раніше. Дохід компанії за рік збільшився на 42,7% - до 16,41 млрд грн.\nАндрій Магера Киевэнерго Нафтогаз України РБК-Украина


Нацбанк утилізував 41 мільярд гривень: українці не вірять, багато нестиковок. Politeka\n25 січня, 13:22\nЕксперти підозрюють, що частина банкнот пішла “наліво”\nЯк відомо, Національний Банк України в 2018 році утилізувати 41,6 мільярдів гривень. Асоціація платників податків України вирішила дізнатися, як скарбники вважають списані банкноти.\nПроцедуру утилізації НБУ проводить щорічно. Вона необхідна, щоб прибрати з ужитку зношені і вийшли з ужитку банкноти. Віце-президент АППУ Павло Погиба, письмово звернувся до голови Нацбанку Якову Смолію і попросив надати серії утилізованих регулятором банкнот. Адже такий список повинен бути для перевірки виконаної роботи в майбутньому. Але з’ясувалося, що Нацбанк ніколи не запісиал серії утилізованих банкнот.\nТаким чином, теоретично утилізація цих грошей могла зовсім не відбуватися. Або гроші були знищені лише частково. Згідно з твердженнями НБУ, в Україні утилізовано в цілому 211 мільйонів банкнот номіналом в 100, 200 і 500 гривень.\nОднак експерт Олександр Охріменко вважає, що в НБУ працюють чесні люди, нездатні на такі махінації. «Там все дуже просто. Привозять старі купюри, їх зважують і тому передають по вазі в інший цех, там їх ріжуть і теж зважують і потім передають по вазі в інший цех. При цьому вага дуже чітко перевіряють. Потім третій цех їх спалює. Тому «левочек» пройти не може », – заявив фінансист. Однак він не став заперечувати, що НБУ може привласнити банкноти заздалегідь.\nУ фінансового консультанта Юрія Мельниченка є версія, куди діваються списані 40 мільярдів гривень. «Думаю, ці гроші підуть на передвиборну кампанію, самі знаєте кого. І це ще при тому, що президент створив державний фонд, на який виділили мільярд гривень. І ось всі ці гроші, швидше за все, підуть на «підтримку» його в різних містах і селах », – вважає експерт.\nПодібну думку поділяє і народний депутат Євген Рибчинський. Він передбачає, що «утилізовані» гроші з НБУ могли перейти в бюджет Петра Порошенка. Політик збирається розібратися в цьому питанні. Він зазначає, що Перевірити долю цих коштів просто неможливо.\nТому Рибчинський намір розбиратися силами громадськості. «Запит готовий. Але заздалегідь знаю, що від НБУ буде відписка. На даний момент готуємо журналістське розслідування з іменами конкретних виконавців і передамо все в НАБУ »,\nВарто відзначити, що співробітники НБУ вже горіли на крадіжці. Так в Одесі два представника регулятора вкрали зі сховища 11 злитків золота і 5 мільйонів гривень. Це хотіли зам’яти, але все ж інформація потрапила до журналістів. А в 2015 році службовці корпоративного недержавного пенсійного фонду Національного банку України незаконно привласнили 600 мільйонів гривень. У цій справі також відкрито кримінальну справу