Пасхальна випічка Готуючись до найдавнішого християнського свята — Великодня, багато господинь вивчають пасхальну випічку, яка символізує життя. Великодній хліб або паска у різний народів має свій вид і спосіб приготування. Майже кожен народ Європи має свою особливу пасхальну випічку: в Росії — це паски, у Польщі — бабки і маковніца, в Італії — пастьера, у Голландії — паасброд. Сьогодні ми пропонуємо свій рецепт паски. В цілому рецепт не потребує багато зусиль, але часу на приготування піде приблизно 5-6 годин, так як тісто має добре підійти 2 рази. Важливо готувати з продуктів кімнатної температури і викладати тісто в посуд, так само теплу, так як тісто дуже норовиста і ніжна субстанція! Ще необхідно запастися формами — це можуть бути бляшані банки з-під маринованих грибів або фруктів, або спеціально придбані форми, і ще знадобиться пергамент. В іншому дотримуйтеся рецепта і у вас обов’язково вийде смачна і святкова випічка!\nЦукор 1.5 ст.\nГлазур цукрова 75 г\nКондитерська посипка 50 г\nКрок 1 Для приготування пасок візьмемо борошно, цукор, яйця, масло вершкове, сметану, свіжі дріжджі, родзинки і молоко. Важливо, щоб всі продукти були кімнатної температури!\nКрок 2 Почнемо з опари (її краще готувати у великій ємності, щоб було місце для збільшення тесту) — з’єднати 0,5 склянки ледве теплого молока, дріжджі, додати столову ложку борошна і дрібку цукру. Добре все з’єднати і залишити на 20-30 хвилин підходити в теплому місці.\nКрок 3 Тим часом підготувати яйця — знадобиться 8 жовтків і 2 яйця цілком.\nКрок 4 Жовтки з яйцями добре збити виделкою.\nКрок 5 Коли опара збільшиться в 2 рази, додати в неї 1 стакан сметани кімнатної температури, збиті яйця, 1,5 склянки цукру, дрібку солі і 2/3 частини просіяного борошна.\nКрок 6 Замісити однорідне тісто, по консистенції як на густі оладки.\nКрок 7 Накрити тісто бавовняним рушником і залишити підходити в теплому місці на 1,5-2 години до збільшення обсягу в 2 рази.\nКрок 8 Потім додати в тісто м’яке вершкове масло, 2-3 жмені родзинок і поступово ввести решту борошна.\nКрок 9 Тісто має бути не густим (кількість борошна може трохи змінюватись, оскільки воно залежить від розміру яєць і густоти сметани).\nКрок 10 Готове тісто знову поставити підходити до збільшення обсягу в 2 рази.\nКрок 11 Тим часом підготуємо форми: необхідно за формою дна вирізати з пергаменту підстави і стінки. Папірці для стінок повинні бути вище форми на 5-6 см. Для 1 порції тіста знадобиться 4-5 форм для випікання об’ємом 750 мл.\nКрок 12 Пергамент для дна і стінок змастити олією, вкласти у форми і наповнити форми готовим (подошедшим 2 рази) тестом на 1/3 об’єму. Потім залишити їх ТБУУФПСФШУС на 10-15 хвилин.\nКрок 13 Поставити форми в розігріту до 180 ° С духовку, випікати 55-70 хвилин. Готовність перевіряти дерев’яною шпажкою.\nКрок 14 Збити 1 білок, потім додати готову цукрову глазур і збивати до стійких піків — це буде помадка для змащування пасок.\nКрок 15 Теплі паски змастити помадкою і присипати декоративної цукровим посипанням.


Фільтрувати матеріали за датою: Середа, 22 січня 2020 — Запорізька обласна філармонія\nАртисти Запорізької обласної філармонії відзначили День Соборності України великим святковим концертом\n22-го січня Україна відзначає знаменний день в історії українського державотворення – День Соборності України. Це свято об’єднало Україну та має залишитися в пам’яті кожного з нас. З нагоди цього визначного дня для кожного українця у концертному залі ім.М.І.Глінки відбувся благодійний святковий концерт.\nВідкрила мистецький захід улюбленою тематичною композицією «Моя Україна» народна артистка України – легенда Запорізького краю Любов Малицька.\nЗ найкращими вітаннями з нагоди 101-ї річниці Соборності України на сцені виступили солісти та ансамбль бандуристів «Божена» Запорізької обласної філармонії. (керівник - заслужена артистка України Ольга Беженарь). Артисти виконали патріотичні композиції та твори, присвячені думці про єдність нашої держави.\nГлядачі щиро зустрічали виступи провідних майстрів сцени Миколи Квєткова та Юлії Якси. Святковий настрій та затишну атмосферу гостям дарували солісти: Володимир Машлюк, Сергій Гаврилов, Вікторія Шестакова, Євгеній Ковалевський. Гості з радістю підспівували відомі хіти «Черемшина», «Тиша навкруги», «Кохана» тощо.\nНасолодитись великою музикою Мирослава Скорика глядачі змогли завдяки лауреатам Міжнародних конкурсів Володимиру Галіченко (скрипка), та Іоланті Дамаскіній (фортепіано), які виконали «Іспанський танець» українського митця.\nОптимізму, віри у перемогу та кращу долю України додали виступи естрадних виконавців Германа Романченка, Поліни Гонтарь та Анастасії Литвин.\nТільки відновивши мир на нашій землі ми зможемо відчувати себе щасливими. Саме наша єдність є запорукою утвердження України як вільної європейської держави.\nУ залі панувала дружня і святкова атмосфера. На свято завітали жителі міста й області, представники громадськості, студенти, учні та викладачі загальноосвітніх шкіл №30 та 50 м.Запоріжжя. Вкрай важливо, аби цю дату пам’ятало молоде покоління українців, адже тоді вдасться зберегти історичну свідомість та любов до рідної землі.\nКолектив Запорізької обласної філармонії на чолі з генеральним директором, заслуженим працівником культури України Іриною Конаревою вітає всіх українців з Днем Соборності України та бажає миру, добробуту, мудрості у прийнятті будь-яких рішень. Нехай віра в європейську, демократичну, соборну й економічно багату Україну надихає нас на нові звершення заради процвітання її народу!\nОпубліковано в Державні закупівлі\nЩиро вітаємо директора - розпорядника Запорізької обласної філармонії ТІЛІС Тетяну Василівну з присвоєнням почесного звання "Заслужений працівник культури України"!\nВідповідно до УКАЗУ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ від 21.01.2020 №18/2020 "Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня Соборності України" за значний особистий внесок у державне будівництво, соціально - економічний, науково - технічний, культурно - освітній розвиток Української держави, вагомі трудові досягнення, багаторічну сумлінну працю" директорові-розпоряднику комунального закладу "Запорізька обласна філармонія" Запорізької обласної ради ТІЛІС Тетяні Василівні присвоєно почесне звання\nКолектив комунального закладу "Запорізька обласна філармонія" Запорізької обласної ради на чолі з генеральним директором, заслуженим працівником культури України Іриною Едуардівною Конаревою щиро вітає Тіліс Тетяну Василівну із почесною відзнакою.\nБажаємо Вам, шановна Тетяно Василівно, міцного здоров’я й життєвих сил, радісних подій та бадьорості духу! Притаманний Вам талант високопрофесійного керівника та вмілого організатора став запорукою Вашого успіху. Зичимо Вам - авторитетному фахівцю, мудрому керівнику- щастя, творчого натхнення, усіляких земних щедрот і гараздів.


Какао-масло в порошку Mycryo, Callebaut, 600 г - Callebaut\nКакао-масло в порошку Mycryo, Callebaut, 600 г\n100% натуральний інгредієнт з чистого какао-масло у вигляді порошку.\nСправжня революція для темперування. Лише 2% Mycryo, додані до розтопленого шоколаду, відокремлюють необхідну кількість стабільних кристалів для отримання шоколаду потрібної прекристаллізації. Завдяки додатковому вмісту какао-масла шоколад отримує додатковий блиск і дзвінкий тріск.\nПризначення: темперування шоколаду


У світі, напевно, немає такої людини, яка б не чула про шотландському національному костюмі. Це ідеально продуманий до дрібниць і гармонійний наряд, який складається з кількох елементів. Кожна частина наочно демонструє кланову і навіть ієрархічну приналежність шотландця.\nГоловна характерна деталь цього наряду — картата спідниця під назвою кілт, виконана з тканини тартан, яка обертається навколо талії. Сьогодні кілт шиють із синтетичних матеріалів. Ззаду на спідниці для прикраси роблять великі складки. Кріпиться китл спеціальними ремінцями і пряжками.\nЯк правило, носять спідницю зі спеціальною пов’язкою сумкою (спорран), ножем і беретом з помпоном.\nЩо входить в шотландський костюм?\nВерхня частина костюма – це куртка-дублет або полотняна сорочка, поверх якої накидають накидку-плед, виконану з тартана. На ноги надягають гольфи, довжиною до коліна, і великі черевики, прикрашені металевими пряжками. Колір гольфів залежав від приналежності до того або іншого соціального стану або клану: найчастіше вони були білими, рідше – картатими із забарвленням під тон кілта.\nВзуття називається броги – шкіряні туфлі з довгими шнурками та перфорацією.\nДоповнює цей наряд шотландський бере з помпоном або пером. Спорран на спідницю кріпиться з допомогою ланцюжка або шкіряного широкого ременя з великою металевою пряжкою.\nУ перекладі з англо-шотландського мови слово «кілт» позначає «обертати», що і робить ця чоловіча спідниця в шотландському національному костюмі. У перекладі з давньоісландської це слово означає «складчастий» і веде історію ще від вікінгів, які носили подібний одяг зі складками. Розрізняли малий і великий кілт.\nВеликий шотландці носили майже до XVIII століття — це був багатометровий шматок картатій матерії, що нагадує плед.\nЙого клали на землю зверху розкладеного поясу, після чого збирали центральну частину в складки. Шотландець лягав вздовж складок спиною, і його обгортали бічними частинами. Саме звідси і походить назва kilt. Після затягування пояса, наряд набував осмислений вигляд: його нижня частина ставала спідницею, а верхню закидали поверх одного або обох плечей, як накидку. Шотландський класичний костюм не заважав рухам, після переправи через болота і річки швидко висихав і добре зігрівав, коли його господареві доводилося зупинятися на ніч під відкритим небом.\nДивіться також: Захворювання вух у кішок: види хвороб, симптоми, причини і лікування\nКілт малий можна спостерігати в сучасних костюмах. Для виходу в світ наряд комплектується білосніжною ошатною сорочкою з метеликом, жилеткою і офіційним національним піджаком — Argyll або Prince Charlie.\nШотландці, де б вони не знаходилися, шанують свої національні традиції, тому, як і в XVI столітті, донині носять картатий кілт. При цьому на чоловічих стегнах спідниця зовсім не виглядає пародією на жіночий аналог, навпаки, вона вдало підкреслює силу і мужність.\nШотландські національні головні убори\nУ національному костюмі налічується кілька варіантів беретів, але всі схожі, відмінностей практично немає. Щоб зрозуміти, чим же відрізняються головні убори, розглянемо їх більш докладно.\nЦе чоловічий традиційний бере з яскравим вовняним помпончіком або атласною стрічкою. Як правило, його роблять з такого ж матеріалу, що і кілт. Був названий на честь замку Балморал — приватної резиденції англійських королів в Шотландії. Представляє альтернативну версію традиційного тем-про-шентера.\nБере балморал можна носити з будь-яким цивільним шотландським костюмом. Раніше був частиною військової форми шотландських полків.\nТем-про-шентер або спрощено тем\nЦе ще один вид національного шотландського берета. Історичну назву blue bonnet означає «синя шапка без полів». Цікавий факт, що до створення хімічних барвників всі до єдиного головного убору були синіми. Зараз шотландські берети шиються з тартана, існує великий вибір забарвлення. Назва, яку зараз він носить, було дано на честь героя повісті у віршах «Тем О Шентер» Роберта Бернса. Він, як і балморал, іноді прикрашений кокардою у вигляді офіційного герба клану в центрі і пером з лівого боку.\nГоловна відмінність від попереднього убору в тому, що у нього немає стрічок. У воєнний час також був елементом військової форми. Зараз його носять заради задоволення.\nДивіться також: Підміна води в акваріумі: правила та періодичність\nГленгаррі є видозміненою моделлю балморала. Шиється з щільної вовняної тканини, ззаду прикрашається стрічками. Цей тип шотландського берета частіше виконують в чорному або темно-синьому кольорі.\nРаніше його завданням було доповнювати робочий одяг на військовій службі. З XIX століття він став традиційним головним убором волинщиків. Спочатку гленгаррі з’явився навіть не в Шотландії, а у британської армії як військовий головний убір для носіння з робочою формою одягу. Цей головний убір придумав полковник Олександр Рэнелдсон Макдонелло з Гленгэрри.\nЖіноча національна одяг\nЖіночий шотландський національний костюм, на жаль, давно вже представницями жіночої статі не носиться. У давньому минулому він складався з кількох частин. Це було нижнє сукні, довжиною до щиколоток, дуже простого крою без зайвих прикрас. Поверх жінки одягали верхнє плаття, довжиною вище колін, яке прикрашалося візерунком з тасьмою. В якості доповнення у костюма був фартух, прикрепляющийся до сукні опуклими овальними фібулами — металевими застібками для одягу. Фартухи шили з вовни, прикрашали оригінальною вишивкою та облямівкою по краю. В якості верхнього одягу жінки використовували накидку з вовни, декоровану хутряними вставками і теплу шаль з бахромою. На свята шотландські жінки накидали на плечі плед. Головним убором був білий полотняний хустку, складений трикутником і зав’язаний під підборіддям. За традицією, головні убори повинні були носити тільки заміжні жінки, дівчата могли ходити із непокритою головою.\nНа закінчення хочеться сказати, що в сучасному світі шотландський бере носять практично з усім: з повсякденним і навіть парадній одягом. Тепер немає чітких поділів і правил щодо носіння берета. У шотландському національному костюмі є кілька правил: шотландці зазвичай носять головний убір, злегка насупивши направо, а гленгаррі тільки прямо.


Початок вступної кампанії Київського Інституту Бізнесу та Технологій - Київський інститут бізнесу та технологій\nПочаток вступної кампанії Київського Інституту Бізнесу та Технологій\nКиївський інститут бізнесу та технологійНовиниПочаток вступної кампанії Київського Інституту Бізнесу та Технологій\nЦього року приймальна комісія Київського Інституту Бізнесу і Технологій розпочала свою роботу 10 липня. Комісія із зарахування учнів до учбового закладу працює в умовах цілковитої прозорості та відкритості відповідно до положень Міністерства освіти та науки та ректора КІБіТ.\n«Долю» абітурієнтів вирішує професійна комісія, яку очолює голова – ректор професор Яковлева О.В. та несе всю відповідальність за виконання обов’язків, покладених на неї. Членами комісії є к.фіз.-мат.н. Гаркуша В.В., к.іст. н., к. псих. н., доцент Гридковець Л.М., доц. Заплотинський Г.С., кандидат економічних наук Полонець В.М., Ковальова В.В. та інші.\nПриймальна комісія розробляє правила прийому абітурієнтів, забезпечує інформацією батьків та вступаючих, організовує прийом документів та приймає рішення про зарахування до студентського складу КІБІТ.\nНавчання в КІБІТ – впевненість у майбутньому!\nМрієш про гарну роботу? Вищий навчальний заклад викладає предмети згідно планам, розробленим Міністерством освіти та науки. Викладачі акцентують увагу саме на «корисних» заняттях, які студент зможе використовувати на практиці. Батьки абітурієнтів можуть бути впевнені, що ваша дитина буде ходити до інституту, не просто аби побачитись с друзями, а з зацікавленістю слухати лекції та натхненно виконувати індивідуальні завдання!\nОсвіта у широкому значенні\nКампанія з прийому студентів КІБІТ вже функціонує. Будь першим! Бачиш себе на посаді головного економіста компанії після закінчення інституту? Менеджери бувають різні. Що обрати «Облік і аудит» чи «Фінанси та кредит»? Ми допоможемо розібратись у чому різниця. А якщо Ви ще остаточно не вирішили яку професію обрати, спеціалісти Київського Інституту Бізнесу та Технологій нададуть вичерпну консультацію. Ми розповімо, що саме Ви будете знати та вміти. Наприклад, студенти факультету психології не тільки вивчають конфліктологію, а ще й навчаються формувати імідж, організовувати волонтерську діяльність та ще багато іншого.\nВсе що Вам потрібно це сертифікати ЗНО та бажання навчатися в одному з найкращих вищих навчальних закладів України. Більш детальну інформацію можна дізнатись у нас на сайті. А якщо Ви вже зараз сповнені рішучості зробити крок на зустріч своєму майбутньому, то саме зараз завітайте до приймальної комісії КІБІТ за адресою – Київ, провулок Зоряний 1/5!


початкові класи: грудня 2014\nВизначні події в історії 12 грудня\n1901 – перший сеанс радіозв’язку через Атлантичний океан\nТак затишно всістися в кріслі і балакати з друзями по скайпу, вглядаючись в їхні обличчя на екрані. Сьогодні це вже буденність, а на початку ХХ століття це було фантастикою. Тоді радіосигнал тільки вчився долати відстані, моря та океани. І першим, хто «переправив» сигнал через океан, був італієць Гульєльмо Марконі. Питання про те, хто винайшов радіо – Олександр Попов чи Гульєльмо Марконі – досі лишається відкритим. В усякому разі Марконі поставив ряд експериментів щодо передачі сигналу на відстань без допомоги дротів – досяг успіху. Однак в його рідній Італії пошуки вченого нікого не цікавили, тож винахідник, якому втрачати було нічого, переїхав до Британії, де сконструював пристрій, здатний передавати сигнал на 16 кілометрів. Британія швидко оцінила пошуки вченого. Невдовзі Марконі встановив радіозв’язок через протоку Ла-Манш. Зрозуміло, що першими, хто зацікавився його винаходом, були моряки, яким кров з носа необхідним був постійний зв’язок із берегом. 1901 року Марконі обладнав своїм радіопристроєм два американські кораблі, що вели трансляцію з яхтових перегонів на кубок Америки. Ця трансляція, та ще й проведена доленосного 1901 року, в перший рік нового ХХ століття, несподівано прославила Марконі на весь світ. І тоді він задумав вступити у змагання із силами природи – перетнути океан радіосигналом. Скептики старанно відмовляли його, доводили, що сигнал неспроможний перетнути Атлантичний океан через кривизну земної поверхні. На щастя, Марконі їх не послухав, і 12 грудня 1901 року, перебуваючи в канадському місті Сент-Джон, прийняв сигнал, посланий з Англії. Цей сигнал, що складався з однієї лише літери «с», переданої азбукою Морзе, означає «с-тарт» нової доби, коли радіохвилі омили собою всю планету, і всі континенти нашого великого світу стали несподівано близькими між собою. Як уже зазначалося, особливо раділи новому винаходу матроси – на флоті навіть виникла традиція називати радистів «марконі».\n1913 – у Флоренції знайдено картину «Джоконда», викрадену з Лувра\nІм’я флорентійського багатія Франческо Джоконди зосталося в історії завдяки його дружині, яка стала натурницею видатного художника Леонардо да Вінчі. Її портрет, відомий під назвою «Мона Ліза» – одна із загадок мистецького світу. Таємничу посмішку Мони Лізи порівнювали із посмішкою сфінкса. Портрет, якому вже більше п’ятиста років, виконаний таким чином, що коли дивишся на Джоконду з різних боків – вираз її обличчя змінюється. Яким чином було досягнуто цього ефекту – то вже секрет художника, і навряд чи ми колись його розгадаємо. Тож можна собі уявити, який рейвах зчинився, коли 1911 року цей безцінний шедевр раптово зник з паризького музею Лувру. Два роки всі збивалися з ніг, шукаючи сліди викраденої картини. Аж раптом «Мону Лізу» знайшли в Італії, в готельній кімнаті, де проживав Вінченцо Перуджа, офіціант за професією. Слідство виявило, що Перуджа був колишнім співробітником Лувра. Все збігалося – картина зникла незадовго до того, як він звільнився з роботи. Саме Перуджа організував пограбування століття – його поплічники вдягнулися в роздобуту ним уніформу працівників музею і винесли картину. Однак ватажок грабіжників тривалий час не знав, кому продати цей безцінний шедевр, за що й поплатився. Втім, до викрадача поставилися гуманно – він відсидів у в’язниці трохи більше року. А «Мона Ліза» повернулася до Лувру і тепер зберігається під куленепробивним склом.\n1928 – народився Леонід Биков, український кіноактор та режисер\nЦього артиста знали в обличчя мільйони українських глядачів. Леонід Биков створив на екрані образ хвацького українського хлопця, завжди бадьорого, веселого, трохи дивакуватого, але при цьому відважного і мужнього. Образ героя зовсім негеройської зовнішності та поведінки. Леонід з дитинства мріяв стати героєм. І, як більшість хлопчаків його покоління, прагнув бути саме льотчиком. Та в льотне училище його не прийняли через низький зріст. Тоді Биков вирішив вивчитися на актора, хоча про свою дитячу мрію ніколи не забував. 1955 року на екранах з’явився фільм «Максим Перепелиця», де актор зіграв головну роль. Його герой – хитруна, який постійно жартує та розігрує інших, але, потрапивши до армії, стає зразковим солдатом, кмітливим та дисциплінованим. Після цього фільму молодого актора помітили і почали запрошувати на зйомки. Більшість фільмів, у яких знявся Биков, були присвячені темі війни. Ця тема настільки захопила актора, що він вирішив поставити власний фільм. Уже був готовий сценарій, однак фільм довго не давали знімати, вважаючи його «недостатньо героїчним». Лише 1972 року на екрани вийшов фільм, який майже одразу став класикою – «В бій ідуть лише “старики”». Нарешті збулася мрія дитинства – Биков став льотчиком! Щоправда, лише на екрані. Тим не менш його герой – капітан військової ескадрильї Титаренко на прізвисько «Маестро» – глибоко запав у серця глядачів. Так, це був тріумф, незгірший від перемоги у повітряному бою! Пісня з цього фільму, а також фраза «Вчіть матчасть!» пішли в народ. Згодом виходить новий фільм про війну «Ати-бати, йшли солдати…» – і знову на екрані хвацький герой Бикова обдаровує народ черговою крилатою фразою: «Все в порядку, Бобик здох». Давно вже немає актора, але його герої продовжують з екрану обдаровувати глядачів «фірмовою» биковською усмішкою. І те, що актор лишився у народній пам’яті – також перемога. Незгірша від перемоги у повітряному бою.\n12 грудня свої іменини святкують Данило, Денис, Іван, Микола та Ольга\nОпубліковано Диана Безносенко о 05:55 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 9 грудня\n1884 – у Чикаго запатентовані роликові ковзани\nЗ простої дитячої забавки рроликові ковзани перетворилися на екстремальний вид спорту. На змаганнях ролерів учасники виписують різноманітні фігури «вищого пілотажу», долають перешкоди, стрибають через вогняне кільце… Найцікавіше те, що ролики вважалися екстремальною річчю від самого свого виникнення. 1760 року скрипаль Джозеф Мерлін, що проживав у Лондоні, вирушив на маскарад у черевиках з металевими коліщатами. Він хвацько катався по бальній залі, граючи на скрипці, проте, розігнавшись, не зумів загальмувати і врізався у величезне дзеркало. Ґречна англійська публіка знизала плечима і відмовилася кататися на таких небезпечних ковзанах. Однак про винахід Мерліна не забули. Щоправда, минуло більше століття, ніж роликові ковзани завоювали великі міста. 1863 року американець Джеймс Плаймптон винайшов чотириколісні ковзани, колеса в яких розташовувалися двома парами. Це був «безпечний» варіант ковзанів на коліщатах – ролики Плаймптона дозволяли робити повороти, а також їздити вперед і назад. З винаходом колеса з підшипником ролики набули високої швидкості та маневреності. Класичні ж ролики з’явилися 1884 року в місті Чикаго. Того ж року виникла і перша в світі асоціація ролерів, а з нею – мода на роликові катання. Ще б пак – адже тепер для катання на ковзанах не варто чекати зими, слід лише вдягнути ковзани на колесах! В багатьох містах почали відкриватися ковзанки, або, як вони ще називали «скетінг-ринги». Спершу ця розвага була доступна лише заможним людям, для прості ж діти лише могли бачити, як катаються на роликах артисти в цирку. Але, на щастя, сьогодні ролики доступні кожному. Новий сплеск любові до роликів пов'язаний із винайденням новітньою конструкції. 1979 року брати Скотт і Бреннан Олсон, які займалися хокеєм, створили ковзани, колеса яких розташовувалися в одну лінію. Після цього ролики стали справжнім символом сучасного тинейджера, а ролери в наколінниках та барвистих шоломах окупували парки і сквери по всій земній кулі.\n1968 – вперше продемонстровано роботу комп’ютерної мишки\nОдин клік мишкою переносить нас у світ див і розваг, ім’я якому – Інтернет. Варто лише навести курсор і двічі клікнути лівою кнопкою… Стоп, а коли ж відбувся отой перший доленосний клік Прадідусь сучасної пластикової мишки називався «рухомим комп’ютерним маніпулятором» і мав дерев’яний корпус, через що був схожий на ящичок із єдиною кнопкою. Перша дерев’яна мишка була сконструйована 1964 року руками аспіранта Біла Інгліша під керівництвом власне винахідника Дугласа Карла Енгельбарта. Сталося це у стінах Стенфордського дослідного інституту (США). Пізніше була вдосконалена конструкція та розроблене програмне забезпечення маніпулятора, що за свій довгий хвостик був прозваний «мишею». 9 грудня 1968 року доктор Енгельбарт вперше продемонстрував свій винахід на комп’ютерній виставці в Сан-Франциско. Ящичок з кнопкою повеселив відвідувачів виставки, але мало хто поставився до цього серйозно. Однак ідея обробки текстових файлів, можливість виділити, скопіювати й вставити частину тексту за допомогою однієї руки виявилася дуже доречною для суспільства, де всі більші об’єми роботи довірялися комп’ютерам. Серійне виробництво мишок розпочалося 1981 року, коли кнопку замінили на коліщатко. Мишки здобули повне визнання і шанобливе ставлення – для них виготовляли спеціальні барвисті килимки, аби їм легше було рухатися.\n9 грудня свої іменини святкують Георгій та Яків\nОпубліковано Диана Безносенко о 01:46 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 8 грудня\n1982 – американець Норман Мейєр узяв у заручники пам’ятник Джорджу\n«Хто ж його посадить? Він же пам’ятник!» – ця фраза з відомої радянської комедії «Джентльмени удачі» свого часу була в усіх на вустах. Справді, пам’ятники до в’язниці, напевно, не саджали. А от взяти в заручники – таке було. Під гарячу руку потрапив перший президент США, автор Декларації про незалежність Сполучених Штатів Джордж Вашингтон, чий пам’ятник гордо височіє в американській столиці, що також носить ім’я першого президента. Власне сам пам’ятник не є скульптурним портретом Джорджа Вашингтона – це височезний обеліск з граніту та мармуру, схожий на давньоєгипетський жертовник. Річ у тім, що коли молода американська держава захотіла вшанувати свого творця, виявилося, що на повноцінний монумент президентові не було грошей. Тому ухвалили тимчасово встановити гранітний обеліск до того часу, коли буде зведено повноцінний пам’ятник Вашингтону. Але недарма китайський мудрець Конфуцій казав: «Немає нічого постійнішого, ніж тимчасове». Американці так звикли до цього обеліску, що вже не бажали бачити на його місці нічого іншого. Однак цьому обеліскові судилося стати жертвою терористичного нападу. Щоправда терорист, який захопив пам’ятник, зробив це зовсім без злого задуму. Це був уже літній чоловік, якого звали Норман Мейєр. Він дуже боявся атомної війни, яка могла знищити все живе на нашій планеті. На той час відносини між США та СРСР особливо загострилися. Аби зупинити гонку ядерного озброєння, Майєр наважився на відчайдушний вчинок. Він під’їхав до пам’ятника Вашингтону на мікроавтобусі і заявив, що вимагає негайно зупинити виробництво ядерної зброї. Терорист-миротворець обіцяв підірвати монумент, якщо його вимогу не буде здійснено – за його словами мікроавтобус був начинений вибухівкою. Однак оскільки Мейєр не мав відповідного досвіду – його задум провалився. Поліція досить швидко знешкодила пацифіста-підривника, а його автобус виявився порожнім. Однак самопожертва противника гонки озброєнь не залишилася непоміченою – всі, хто виступав проти ядерної зброї та проти війни як способу розв’язання конфлікту високо оцінили вчинок Нормана Мейєра.\n8 грудня свої іменини святкують Петро, Катерина та Ярослав\nОпубліковано Диана Безносенко о 01:19 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 5 грудня\n1766 – ювелір Джеймс Крісті провів торги, що започаткували аукціон «Крісті»\n…«Продано!» – і ці слова припечатав стукіт молотка. Аукціон як особливий вид торгу виник дуже давно. Традиція стукати молотком на знак продажу породила вираз «піти з молотка», тобто збанкрутувати (майно банкрута зазвичай виставлялося на аукціоні). Особливо популярними були мистецькі аукціони – адже витворам митців немає ціни, чим і користалися спритні торговці – оскільки шанувальники мистецтв часто були людьми заможними, то можна було вигідно підійняти ціну на чергове полотно чи скульптуру. Один з найдавніших аукціонів, що зберігся до наших днів – аукціон «Крісті». Якось у XVIII столітті колишній британський морський офіцер, а тепер відомий лондонський ювелір Джеймс Крісті вирішив провести перші торги. Зрозуміло, як майстер золотих справ, Крісті виставив на торг ювелірні вироби. Прикраси та коштовності цінувалися в усі часи, тому аукціон мав успіх. З часом він став найвідомішим у світі, і до сьогодні «Крісті» залишається найбільшим аукціонним домом. 1990 року «Крісті» встановив рекорд в аукціонному торзі – картина Ван Гога «Портрет лікаря Гаше» була продана за 82,5 мільйони доларів!\n1855 – в США запатентоване театральне крісло із відкидним сидінням\nДо винайдення кіно театри були найвідвідуванішими закладами у містах. Спершу театр був чисто аристократичним місцем, де збиралася вершки суспільства із класичною освітою, що любили посперечатися про значущість Софокла і Шекспіра, але з часом до театру почали учащати й прості городяни. Однак побудовані в старовинному стилі театри неспроможні були вмістити всю кількість шанувальників Мельпомени, тому театрали були невдоволені. Вихід знайшов мешканець Бостона (США) Аарон Аллен, який винайшов спеціальні крісла із відкидними сидіннями. Зали одразу ж стали просторішими, глядачів побільшало (що не могло не тішити директорів театрів), та й пересуватися поміж рядами стало набагато легше. Із виникненням кінотеатрів крісла Аллена перекочував і туди. Не один глядач був вдячний за цей винахід. Адже тепер, якщо кіно не подобається, полишити залу було значно легше – підняті сидіння відкривали шлях на волю.\n1952 – «чорний смог» у Лондоні\nЗа все доводиться платити. Виникнення фабрик, заводів, машин із бензиновими двигунами призвело до забруднення повітря та збагачення людської мови новим словом – «смог». Це слово вперше увійшло в обіг в Англії і розшифровувалося як «димовий туман» (англ. Smoky fog). Лондон першим з міст світу зіткнувся із цією димовою проблемою, тож не дивно, що саме він пережив найбільший у світі смог. У ніч на 5 грудня 1952 року місто огорнув густий смог, який тримався протягом кількох діб. На ранок лондонці побачили чорну пелену, що оповила місто. Сонцю годі пробитися крізь цю пелену. Дня не було – лише нескінченний вечір. У місті був обмежений рух транспорту, скасовані концерти. У людей виникали проблем із диханням. Навіть респіратори, які масово видавали лондонцям, не завжди допомагали. Лише 9 грудня вітри розігнали смог. Причиною його виникнення були печі, що працювали на вугіллі. Цими печами лондонці обігрівали домівки. Відходи від згоряння вугілля поступово накопичилися і осіли на місто. Однак немає лиха без добра – лондонський «чорний смог» став датою народження всіх рухів, спрямованих на охорону природи та боротьбу із забрудненням.\n1901 – народився Волт Дісней, видатний американський мультиплікатор Жив собі звичайний чиказький хлопець, що працював газетярем. Полюбляв він малювати, але ніхто не зважав на його захоплення. Під час І світової війни хлопець пішов на фронт, де служив шофером санітарної машини. І якось, задля забавки, він взяв та й обмалював свою машину веселими малюнками. Однополчани похвалили його роботу, і від цієї похвали хлопець загорівся ідеєю стати художником. Причому не простим, а художником- мультиплікатором. Здогадалися, про кого йде мова? Саме так – про\nВолта Діснея, всесвітньовідомого мультгенія, чиї мультфільми\nдивляться глядачі від семи до сімдесяти років. Так от, повернувшись з війни, Дісней почав ревно працювати над створенням власних мультфільмів. На той час мультиплікація ще тільки починала розвиватися, і на людину, що прагнула присвятити їй життя, дивилися як на дивака або на божевільного. Та Діснеєві було байдуже, він вперто боровся за свою мрію. 1923 року він заснував власну студію у Лос-Анджелесі. Наступного ж року Дісней продемонстрував публіці свій перший мультфільм – «День Аліси на морі» з героями книжки «Аліса в Країні Див». Гучну популярність мав мультперсонаж кролик Освальд, герой однойменного мультфільму 1927 року. Однак автора спіткала невдача – через якесь непорозуміння цього персонажа в нього відсудила інша мультиплікаційна студія. «Ну й нехай, – махнув рукою мультиплікатор. – Я створю ще не одного такого героя». І створив – мишеня на ім’я Мортимер, що дуже нагадувало кролика Освальда. Однак, коли вийшов перший мультфільм із мишеням у головній ролі – воно вже носило ім’я Міккі. Так народився Міккі Маус, один з найпопулярніших мультяшних героїв та один із символів Америки. Свого «первістка» озвучив сам Дісней. Мультфільм, у якому вперше з’явився Міккі Маус, називався «Пароплавчик Віллі». А згодом компанію Міккі склали не менш відомі герої: каченя Дональд Дак, пес Гуфі, мишка Мінні та інші. Нарешті 1937 року студія Діснея випустила свій перший повнометражний мультфільм – «Білосніжка та семеро гномів», який одноголосно було визнано шедевром. Після ІІ світової війни слава Діснея сягнула апогею: на екрани вийшли мультфільми «Піноккіо», «Фантазія», «Дамбо» та «Бембі». Студія Діснея перетворилася на корпорацію світового масштабу. А 1955 року для дітей всього світу розчинив свої двері величний парк розваг «Діснейленд», відвідувачі якого могли побачити вживу улюблених мультяшних героїв. Навіть після того, як великого аніматора не стало, його учні продовжили роботу – студія Діснея випустила такі всесвітньовідомі мультфільми, як «Книга джунглів», «Русалонька», «Красуня і Чудовисько», «Аладдін», «Король Лев», «Мулан». А «Діснейленд» і досі гостинно приймає маленьких відвідувачів, які можуть погратися із безсмертними героями, створеними великим чарівником і казкарем – Волтом Діснеєм.\n5 грудня свої іменини святкують Максим, Михайло та Петро\nОпубліковано Диана Безносенко о 05:06 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 4 грудня\n1674 – засноване місто Чикаго, один з найбільших мегаполісів США\nПри слові «Чикаго» в багатьох зринають в уяві чорні лімузини, гангстери у вечірніх костюмах і капелюхах, автомати з круглими дисками, мішки з грішми, пограбування банків та ювелірних крамниць… Насправді ж «гангстерське» місто було засноване… християнськими ченцями. Після відкриття Америки туди ринув потік місіонерів, які проповідували вчення Христа по всьому безмежному північноамериканському континенту. 1674 року один з таких місіонерів, французький чернець-єзуїт Жак-Маркет зупинився на зимівлю біля озера Мічиган. Він вирішив заснувати там постоялий двір для таких, як і він, місіонерів. Так і народилося американське місто Чикаго. Свою назву місто отримало від місцевої річки, яку індіанці називали «шикааква» – їхньою мовою це означало «пирій, дика цибуля», та, як не дивно, «скунс». Загалом це слово стосувалося всього, що видає сильний різкий запах. Сьогодні колишнє місіонерське поселення розрослося до другого за величиною Мегаполіса США. Місто Чикаго знамените з багатьох причин. По-перше, в цьому місці розташована найдовша у світі вулиця – Вестерн-авеню, що сягає в довжину 37,5 км. По-друге, в цьому місті вперше у світі з’явилося колесо огляду, або «чортове колесо». Сталося це 1893 року. Також тут з’явився перший хмарочос, уродженцями Чикаго було винайдено застібку-блискавку та пилосос, а головне – 1955 року в передмісті Чикаго відкрився перший у світі ресторан швидкого харчування МакДональдс, чий знак – жовту літеру «М» – можна побачити практично в будь-якій точці планети. Нарешті, в Чикаго народився Волт Дисней – найвідоміший мультиплікатор усіх часів і народів, чиї мультфільми дивляться ось уже кілька поколінь глядачів. І не набридає!\n1996 – США запустили космічну станцію для дослідження Марса Космонавти і мрійники обіцяють, що на Марсі цвістимуть яблуні. До цього цвітіння, звісно, ще далеко, але перші кроки поверхнею червоної планети вже зроблені. Щоправда, ще не самими землянами, а тільки машинами, створеними на Землі. 1996 року зі знаменитого мису Канаверал на узбережжі Атлантичного океану, де розташований американський космічний центр імені Джона Кеннеді було запущено космічний апарат «Mars Pathfinder», завданням якого було дослідити поверхню Марса. На поверхню червоної планети апарат приземлився аж влітку наступного року. Втім, літо тоді було лише на Землі – на поверхні Марсу температура сягала близько −53 градуси. Через технічну несправність не вдалося того ж дня випустити марсохід. Лише на наступний день марсохід, що носив горде ім’я «Sojourner», з’їхав з посадкового апарата почав займатися наукою – тобто вивчати найближчий камінь. Також 6 липня на Землю передано панорамний знімок поверхні Марса, знятий камерою спускового апарата. Згодом марсохід вивчив ще кілька каменів, а посадковий апарат виміряв силу вітру, температуру і зробив знімки. Майже три місяці марсохід пропрацював на Марсі, підтвердивши давні припущення, що колись Марс був вологішим і теплішим. 27 вересня 1997 року зв’язок із апаратом раптово урвався. Після цього вчені ще кілька днів ловили сигнал апарата, але він уже не містив жодних даних. 7 жовтня сигнал остаточно урвався – земний апарат назавжди залишився на чужій планеті. А може, його захопили марсіани? Хто зна…\n4 грудня свої іменини святкує Марія\nОпубліковано Диана Безносенко о 01:56 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 3 грудня\n1586 – англієць Томас Герріот завіз до Європи картоплю\nСидів собі козак, чистив картоплю на куліш. Сидів, сидів Глип – з-за куща татарин вилазить. Що робити? А татарин вже витягає лука, вже готується стрілу пустити. Схопив козак картоплину, розмахнувся – та як швиргоне! А татарин лише – беркиць! – та й ноги простяг. Могло таке бути? Авжеж ні. Адже картопля з’явилася в Україні лише у XVIII столітті. Аж дивно – цей овоч, який називають «другим хлібом» – насправді заморський гість. Батьківщина картоплі – Північна Америка. З цього континенту, відкритого європейцями в кінці XV століття, в Європи ринули потоком нововідкриті продукти – картопля, томати, кукурудза, кава… Так-так, це все завезено до нас з Америки. Деякі продукти навіть зберегли свої назви: томат – індіанського «томатль», шоколад – від «чоколатль». Перший мішок картоплі до Європи надіслав англійський мореплавець Томас Герріот. Однак що робити з цим загадковим овочем – ніхто не знав. Селяни спробували вирощувати її і їсти зелені клубні, але вони виявилися надто гіркими. Заможні люди вирощували картоплю у своїх садках, милуючись її білими та бузковими квітками. Деякі держави навіть намагалися змусити селян вирощувати картоплю в наказовому порядку, а селяни навіть повставали проти цього. «Картопляні бунти» нерідко заохочувалися церквою, що оголосила картоплю «диявольським плодом». Так би й не довелося людям спізнати божественного смаку смаженої картопельки, якби не постійні війни в Європі, що несли із собою голод. Правду кажуть: не було щастя, так нещастя допомогло. Селяни раптово виявили, що картопля швидко проростає, і що нею цілком можна прогодуватися. І пішла картопля по світу, завойовуючи все нові землі в Європі, і згодом дійшла до України. Аж дивно, яку подорож здійснила проста картоплинка аби влягтися підсмаженими скибочками поруч з українським борщем та салом!\n1967 – проведена перша у світі пересадка серця\nЩе нещодавно фраза «віддати комусь своє серце» не сприймалася буквально. Однак серед тих див, які створила наука у ХХ столітті, є і обмін серцями, або по науковому кажучи – трансплантація серця. Вперше це сталося 1967 року в Південно-Африканській республіці. В Кейптауні, столиці ПАР, жив і працював професор Крістіан Барнард, який давно працював над проблемою пересадки органів. Ще 1958 року Барнард провів операцію, пересадивши собаче серце. Однак пересадити людське серце професор довгий час не наважувався – надто вже ризикованою була ця операція. Нагода провести пересадку людського серця трапилася 1967 року. Молода жінка потрапила в автокатастрофу, і в лікаря з’явилася можливість пересадити її серце 53-річному пацієнту Льюїсу Вашканському, що страждав від серцевої хвороби. 3 грудня 1967 року вперше в світі серце однієї людини було вживлено іншій. Професор дуже переймався самопочуттям свого пацієнта. Через це він приписав йому багато ліків, аби чужий орган швидше приживався в організмі. На жаль, через таку велику кількість ліків організм відучився самостійно боротися із хворобами, і через 18 днів Вашканський помер від запалення легень. Можна сказати, він поклав своє життя на вівтар науки – завдяки йому сьогодні в усьому світі здійснюють трансплантації серця та інших донорських органів, рятуючи життя тисячам людей.\n1722 – народився український філософ Григорій Сковорода\nКусень хліба в торбині, палиця у руці – і гайда у мандри! Таким був життєвий шлях філософа мандрівника Григорія Сковороди. Цей чоловік отримав освіту, на той дуже престижну – закінчив Києво- Могилянський колегіум, однак відмовився від чинів та посад. І все задля того, аби пізнати життя – лише в мандрах, лише поруч із простим людям можна збагнути ту одвічну світову таємницю, яке людство називає життям. Філософ завжди жив дуже скромно. «Мені потрібна лише добра шуба, аби я не змерз узимку», – всміхався філософ. Все потрібне людині дарує природа, решта – зайве. «Дякую Богові, що зробив потрібне нетрудним, а трудне – непотрібним», – казав філософ. Адже такі речі, як повітря, сонячне світло, сон, воля, радість даються нам задарма. До схилу віку Сковорода мандрував Україною, пишучи вірші, занотовуючи свої філософські роздуми та граючи на сопілці. Так з’явилася на світ книжечка віршів «Сад божественних пісень» та шедеври філософської думки «Початкові двері до християнського доброчесного життя» і «Азбука світу». Сковороду в народі шанували як мудреця. Подейкували, ніби він має пророчий дар. І справді, одного дня філософ сказав: «Сьогодні я помру». Пішов у садок і викопав собі могилу, вмився, вдягнув чисту сорочку, ліг на лаву і… незабаром помер. Але мандрівки філософа після смерті не урвалися. Його слово досі мандрує Україною. Сковорода став духовним учителем для багатьох поколінь українських письменників – для Шевченка і Франка, для Тичини і Вінграновського, для Підпалого і Андруховича… Врешті філософ примандрував на Поділ, де й зупинився перед Києво-Могилянською академією, зі стін якої сам колись вийшов. Тепер дивиться Григорій Савич на академію суворо й ласкаво водночас, аби студенти добре вчилися й ставали розумними, як він.\n3 грудня свої іменини святкують Анатолій, Ганна та Григорій\nОпубліковано Диана Безносенко о 00:25 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 2 грудня\n1859 – в США страчено Джона Брауна, борця за скасування рабства\nІз відкриттям та заселенням нового континенту – Північної Америки – почалося активне освоєння багатств американської землі. Так сталося, що в молодій американській державі господарство розвивалося різними шляхами: якщо в північних штатах використовували машини, будували заводи і фабрики, то мешканці південних штатів переважно займалися сільським господарством, застосовуючи для роботи на плантаціях рабів, завезених з Африки. Для освіченої Півночі сама ідея гноблення людини людиною була огидна. Прогресивні американці, які пишалися своєю батьківщиною, побудованою на засадах рівності та демократії, протестували проти рабства і словом, і ділом. Так утворився рух аболіціоністів – людей, що бачили в чорних рабах рівних собі громадян. Аболіціоністи відкривали для негрів безкоштовні школи, навчали їх грамоті, створювали товариства, куди раби могли б подати скаргу на жорстокого господаря. Серед аболіціоністів траплялися й такі рішучі люди, що виступали проти рабства зі зброєю в руках. Саме таким відчайдухом був Джон Браун, офіцер американської армії. Змалку Браун ненавидів рабство. Якось в дитинстві він став свідком того, як білий пан лупцював батогом маленького чорного раба за те, що той пролив лікер на скатертину. Вражений цією жорстокістю, Браун затаїв ненависть до рабовласників. Тривалий час він допомагав рабам-втікачам, переправляючи їх до Північних штатів та Канади. 1858 року Джон Браун склав проект Конституції, що передбачав скасування рабства у США. Проект було відхилено. Зрозумівши, що його не почули, Браун разом зі своїми синами, друзями та прибічниками підняв повстання у штаті Вірджинія. Хоча сам Браун на той час був уже літнім чоловіком, однак він знайшов у собі сили не лише керувати повстанням, а й навіть проголосити вільну республіку в горах Аппалачах, де білі й чорні жили б у мирі та злагоді. Браун очікував, що негри-раби підтримають його виступ по всій країні. Однак нещасні, затуркані раби, більшість яких були неграмотні, побоювалися жорстоких розправ з боку рабовласників. Деякі навіть не мислили собі іншої долі – вони народилися в рабстві і нічого не знали про вільне життя. Між тим проти повстанців Брауна було кинуто урядові війська. І хоча Браун як колишній військовий зумів організувати оборону своїх позицій, все ж у вирішальній битві повстанський загін було розгромлено. Браун та шестеро вцілілих повстанців відступили і укрилися в сараї біля паровозного депо. Навколо них зімкнулося кільце урядових військ. Лідера повстанців було поранено, не вистачало боєприпасів для оборони. Після того, як солдати пригрозили підпалити сарай, повстанці здалися. Почався суд. Джон Браун на той час настільки заслаб, що до зали суду його внесли на ношах. Однак він не розгубив свого бойового запалу, і виступ керівника повстанців на суді був сповнений полум’яної мужності. Про подвиг Джона Брауна дізналася вся країна. Брауна та шістьох інших повстанців суд відправив на шибеницю, однак це лише заохотило американців на боротьбу із рабством. Під час Громадянської війни солдати Півночі співали: «Джон Браун ліпшим нашим приятелем був – його дух вітає поміж нас». 1865 року мрія Брауна збулася – президент США Авраам Лінкольн скасував рабство назавжди. Вчорашні чорні раби стали вільними громадянами, в усьому рівними із білими. Сам Лінкольн згадував, що на цей рішучий крок його надихнув подвиг Джона Брауна.\n1901 – американець Кінг Жилетт винайшов безпечну бритву\nБорода тривалий час вважалася чоловічою окрасою та символом приналежності до сильної статі. Та хутчіш, ніж погода, міняється мода – і в Греції та Римі виникла традиція гоління. Замість борід, що тепер почали вважатися ознакою варварів-германців, в моду увійшли гладенькі щоки та підборіддя. Більше того, в Римі перше гоління відзначалося як свято – це означало, що віднині юнак перетворювався на мужчину і ступав у дорослий світ. Звісно, новий еталон чоловічої краси вимагав відповідного інструментарію. Перші бритви робилися з міді та бронзи. В Середні віки м’яку бронзу змінило суворе залізо. Однак протягом бурхливої доби середньовіччя канони чоловічої краси не раз мінялися, причому їхніми фундаторами були не музиканти та кіноактори, а правлячи монархи. Слідом за своїми правителями придворні то вірнопіддано відпускали густі бороди, то шкрябали підборіддя до дзеркального блиску. Із відходом середньовіччя у минуле за чоловіками закріпився припис видаляти з обличчя рослинність. Більше від усіх цьому раділи цирульники – стабільна клієнтура їм була забезпечена. Майстри перукарської справи орудували спеціальною бритвою, приєднаною гвинтом до руків’я, яке виготовлялося з рогу, дерева, слонячої кістки чи панцира черепахи. Такі бритви оздоблювалися перламутром та коштовностями. Все це було прекрасно, але не надто зручно, бо лезо бритви швидко тупилося. Аби уникнути цієї незручності, перукарі понад століття намагалися знайти вихід. Революція в голінні була здійснена завдяки винаходу мешканця США Кінга Жилетта. Він придумав загострити лезо бритви з обох боків та закріпити його в спеціальному утримувачі, до якого приєднувалася ручка. Коли лезо затуплювалося – його просто можна було змінити на нове, гостре. Над цим геніальним винаходом Жилетт пропрацював 5 років, залізши у борги так глибоко, як тільки міг. На позичені гроші він організував фірму з виробництва нових бритв, які прозвали «безпечними». Але – о жах! – 1903 року серед королівських родин, а відповідно і їхніх підданих знову поширилася мода на бороди! Хтось інший опустив би руки, нарікаючи на долю, але не такий був містер Жилетт. В усіх газетах з’явилася реклама, що пропонувала купувати бритви Жилетта для підрівнювання вусів та бороди! І справа зрушила з місця. Безпечні бритви купувалися тисячами. Але остаточно бритва конструкції Жилетта перемогла під час І світової війни. Оскільки на фронті ніхто борід не носив, відповідно виникла потреба у великій кількості бритв. Протягом війни фірма Жилетта продала понад мільйон бритв та 120 мільйонів лез! По війні солдати принесли додому фронтову звичку голитися самостійно. Це означало одне – винахід Жилетта знову був затребуваний. Тривалий час безпечна бритва Жилетта одноосібно панувала у справі гоління, і навіть поява електробритв хоч і змусила безпечну бритву трохи потіснитися, але так і не витіснила остаточно.\n2 грудня свої іменини святкують Денис та Федір\nНе забудьте привітати !\nОпубліковано Диана Безносенко о 23:46 Немає коментарів:\nВизначні події в історії 1 грудня\n1863 – футболістам заборонено під час гри брати м’яч до рук\nНайпопулярніша у світі спортивна – футбол – проходить через усе хлопчаче життя. Спершу хлопчики ганяють м’яча у дворі, а потім, вирісши, вивчивши відповідно лексику («Суддю на мило!», «Воротар – дірка!» тощо) вчащають на футбольні матчі. І, певно, сьогоднішні фанати, розфарбовані і закутані у шарфи, були б здивовані, коли б дізналися, що їхня улюблена гра виникла ще у ІІІ столітті до н.е.! Вперше гра в «копаний м’яч» (так звали цю гру в Україні в давнину) з’явилася в Китаї. Називалася вона «Цзу Чу» і полягала в тому, що гравці мали весь час утримувати м’яч у повітрі, не дозволяючи йому торкнутися землі. В Англії – батьківщині футболу – гра в м’яч поширилися у VIII столітті. В XIV столітті мер Лондона навіть заборонив грати в м’яча у межах міста, оскільки ці ігри супроводжували галас і ревище (так само як і в наші дні). До того ж старовинний футбол був значно брутальнішим за сучасний – дозволялося штовхати суперників, підставляти ногу, збивати, копати по ногах – тобто робити те, за що сьогодні на полі загрожує жовта картка. Однак до ХІХ століття єдиних правил футболу не існувало, кожен футбольний гурт грав за власними правилами. Більше того, в цей час футболісти зіткнулися із несподіваною конкуренцією. 1823 р. школяр Вільям Вебб-Елліс з міста Регбі під час гри у футбол взяв м’яча до рук і побіг із ним. Цей випадок започаткував новий вид спорту – регбі. Футболісти мусили виробити єдині правила гри. Восени 1863 року гравці перших футбольних команд провели зустріч, що ознаменувала народження Футбольної асоціації. Одним з перших рішень асоціації була заборона для гравців брати м’яч руками. Таким чином футбол відділилися від регбі і зажив самостійним життям. І яким життям!\n1955 – в США ув’язнено Розу Паркс за протест проти расизму\n«Віра гори верне» – кажуть. Віра стала тією зброєю, якою чорношкіре населення США виборювало свої права. Ще в середині ХІХ століття президент Авраам Лінкольн скасував рабство, і негри отримали свободу. Однак рабство можна скасувати, а от столітні забобони щодо негрів – ні. В південних штатах США негрів нерідко піддавали насмішкам, кпинам, а то й відвертим образам. Більше того, існувало спеціальне законодавство – сегрегація – що забороняло неграм вчитися та працювати разом із білими. Існувало заклади, куди можна було заходити лише білим, а в громадському транспорті чорні мусили поступатися місцем білим. Але негри не обізлилися і не відповіли насильством на цю несправедливість. Їхнім духовним лідером був священик Мартін Лютер Кінг, який переконував своїх чорношкірих побратимів, що справжньої рівності можна досягти лише ненасильницьким шляхом – завдяки любові та миру. Йшов перший день зими. Молода швачка Роза Паркс їхала автобусом на роботу. Зненацька до салону увійшов білий чоловік. Якщо білий стоїть – негри не мають права сидіти. Але Роза Паркс відмовилася встати і поступитися місцем білому панові. Це було нечувано і небачено – чорна жінка не дає місця білому! Негайно викликали поліцію, яка заарештувала «бунтарку». Роза Паркс просто з автобусного сидіння пересіла на лаву підсудних. Негритянська громадськість була обурена. Мартін Лютер Кінг закликав бойкотувати автобуси. Люди рано виходили з дому і пішки йшли на роботу. Бойкот транспорту тривав більше року, протягом якого до бойкоту долучилися і білі, які були проти расизму. В результаті суд скасував несправедливі закони сегрегації, а Роза Паркс вийшла на волю. Негри отримали перемогу – без жодного пострілу, без жодного вбивства!\n1 грудня свої іменини святкують Микола та Роман\nОпубліковано Диана Безносенко о 02:41 Немає коментарів:\nРозвиток звязного мовлення 3 клас урок "Твір – міркування«У моєї мами золоті руки»"\nМета: узагальнити знання учнів про текст, вчити розрізняти типи текстів; фомувати вміння та навички школярів складати твори-міркування; вчити добирати переконливі докази, аналізувати, робити висновки; збагачувати словник учнів; виховувати повагу і любов до матері.\n—Яке питання можна поставити до тексту-розповіді, тексту-опису, тексту-міркування?\nМи збирали в лісі гриби. Було тихо. Раптом подув прохолодний вітер. Кучеряві берізки затріпотіли вітами. Хмари почали затягувати небо.Птахи поховалися у гнізда.\nТекст - міркування\nМіркування — це таке зв'язне висловлювання, в якому для доведення якогось твердження використовуються судження, приклади, зіставлення, що приводять до нових суджень — висновків.\n—На сьогоднішньому уроці ми будемо складати текст–міркування, закріпимо знання про будову тексту.\nМама! Мати! Матуся! Скільки тепла і ласки таїть це магічне слово!Це перше слово, яке вимовляє дитина. В хвилини радості й печалі пташкою надій злітає з наших вуст, гамує біль.\n- Зі слів складіть прислів’я і прочитайте:\n- Хто знає ще прислів’я про маму?\nНема у світі цвіту цвітнішого над маківочки, нема ж і ріднішого над матночки.\nЖодної хвильки не знають відпочинку материні руки, завжди знаходять роботу. Не має такого, чого б вони не вміли! Начебто весь світ постійно потребує уваги й роботи материних рук. І завжди вони чимось пахнуть: чи свіжовипраною й щойно випрасуваною білизною, або пшеничним борошном і гарячим хлібом, а то кропом і петрушкою, або яблуками, грушками і медом у Спасівку, а то просто вітряним осіннім полем, або першими весняними бруньками.\nНайсвятіші в світі.(С. Жупанин)\nЯке б’єтьсядля дитини,\nМама - …(мати, мамуня, мамуся, мамця, мамочка, мамонька, матінка, матіночка, матуся, матусенька, ненька, неня, ненечка...)\nМама (яка?) —…(мила, добра, любляча, єдина, весела, рідна, працьовита, ласкава, дбайлива, ніжна, правдива, серйозна, спокійна, привітна, лагідна, щедра, щаслива).\nМама (що робить?) — …(купає, любить, пестить, піклується, турбується, жаліє, втішає, розуміє, вислухає, порадить).\n4 група. Дібрати прикметники.\nРуки (які?) —… (ніжні, працьовиті, турботливі, роботящі, милі, щедрі, найсвятіші, наймиліші, невтомні).\nП'ять! Шість! Всі веселі\n- Давайте спробуємо скласти текст – міркування про мамині руки.\nЗберемо воєдино всі наші враження і спробуємо створити щось надзвичайне. Це буде наш подарунок матерям.\nДо болю так рідні мені.(Леонід Чечель)\n7.Написання учнями творів\n– Назвіть прикметники, якими можна описати руки ваших мам?\nОпубліковано Диана Безносенко о 02:18 Немає коментарів:\nРозвиток звязного мовлення 3 клас урок "Твір – мір...


Марфівка - Кіровоградська область у складі УРСР | Інформаційно-пізнавальний сайт\nМАРФІВКА - село, центр сільської Ради, розташоване за 9 км на південь від районного центру і залізничної станції Долинська. Населення - 297 чоловік. Сільраді підпорядковані населені пункти Братський Посад, Вишневе, Гординівка, Згода, Калкатинівка, Новоданилівка.\nЗа колгоспом ім. Щорса, центральна садиба якого міститься у Марфівці, закріплено 3155 га сільськогосподарських угідь, в т. ч. 2778 га орної землі. Господарство спеціалізується на птахівництві. Допоміжна галузь - рибальство. Дів майстерня для ремонту сільськогосподарської техніки. 1956 року артіль була учасницею Всесоюзної сільськогосподарської виставки і нагороджена Малою срібною медаллю. 14 колгоспників відзначені орденами і медалями.\nУ восьмирічній школі навчаються 250 учнів і працюють 14 вчителів. Є будинок культури на 300 місць, бібліотека з фондом 7,3 тис. книг, побутова майстерня, відділення зв'язку, два мага\nзини. Парторганізація налічує 37 комуністів, дві комсомольські - 86 членів ВЛКСМ.\nСело виникло на межі XVIII-XIX ст. ст. після злиття населених пунктів Григоро-Дени- сівки і Ульянівки.\nНа фронтах Великої Вітчизняної війни билися проти фашистів 116 жителів, 84 з них загинули. У с. Згоді споруджено пам'ятник воїнам- визволителям.\nСучасна карта - Марфівка


Міжнародний форум асоційованих шкіл ЮНЕСКО – Ліцей міжнародних відносин №51\nНа форумі виступили почесні гості:\nдепутат Верховної Ради України, президент Української аграрної конфедерації Леонід Козаченко керівник служби з питань безпеки Апарату РНБО України Костянтин Романцов;\nвиконавчий секретар Національної комісії України у справах ЮНЕСКО Оксана Кизима;\nначальник відділу науки, прогнозування та аналізу цільових програм Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Київської міської державної адміністрації Світлана Бабінець;\nначальник управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації Тетяна Копил;\nполітичний радник Представництва Європейського Союзу в Україні Овідіу-Віорел Нафтанайла;\nначальник відділу з питань освіти Посольства КНР в Україні Ван Дацзюнь;\nпочесний консул Литовської Республіки в Україні Євгеній Лавров;\nперший заступник Голови Національної ради жінок України Марія Петрова;\nмер м.Легіоново (Республіка Польща) Роман Смогоржевський;\nзаступник мера м. Зелеч Любуш Репачек (Чеська Республіка);\nкоординаторка програми «Жінки-лідерки» Національного Демократичного Інституту Анастасія Яновицька.\nУ роботі форуму брали участь учні, вчителі Йоана Бієнько та Яцек Крупка асоційованої школи ЮНЕСКО Республіки Польща Шкільного комплексу № 3 м. Легіоново; вчитель Школи № 66 м. Зелеч Чеської Республіки Власта Атанасова.\nРобочими мовами форуму були українська та англійська.\nПрограма форуму включала фестиваль проектів асоційованих шкіл ЮНЕСКО України та Польщі; творчий звіт Ліцею міжнародних відносин №51 як учасника ПАШ ЮНЕСКО.\nФестиваль проектів відбувався у п’яти творчих студіях, де всі учасники форуму мали можливість розповісти про свої проекти в ПАШ ЮНЕСКО та долучитися до дискусії про визначення цінностей та пріоритетів на шляху до сталого розвитку та безпечного світу:\n1. Історико-культурна та природна спадщина, яка перебуває під охороною ЮНЕСКО в Україні та Польщі.\n2. Екологічні проекти асоційованих шкіл ЮНЕСКО.\n3. Волонтерські проекти.\n4. «Мир та справедливість» – глобальна ціль сталого розвитку. Толерантність та гендерна рівність.\n5. «Партнерство заради стійкого розвитку». Розвиток молодіжної дипломатії.\n2017 рік оголошено рішенням Генеральної Асамблеї ООН (A/res/70/193) Міжнародним роком сталого туризму в інтересах розвитку, тому учасникам форуму була запропонована арт-терапія за темами «Україна як бренд» та «Республіка Польща як бренд». Учні з України та Польщі із задоволенням брали участь у створенні панно, які надали їм можливість розповісти про історико-культурну, природню та нематеріальну спадщину двох країн.\nУчителі та учні ліцею підготували для гостей форуму творчий звіт «20 років з ЮНЕСКО. Цінності та пріоритети на шляху до сталого розвитку». Участь у проекті надає сучасний зміст освітньому простору ліцею, формує полікультурні та громадянські компетенції учнів, нову педагогічну ментальність учителів.\nЛіцей як асоційована школа ЮНЕСКО в Україні працює за основними темами, визначеними ЮНЕСКО: вивчення світових проблем і роль системи ООН у їхньому врегулюванні; права людини; інші країни та культури; людина і довкілля. Основними формами діяльності ліцею є: участь у міжнародних освітніх проектах; розвиток молодіжної дипломатії; відзначення пам’ятних дат ООН, ЮНЕСКО; проведення семінарів, конференцій, фестивалів.\nРобота в міжнародних проектах – пріоритетна ланка в діяльності ліцею. З метою формування полікультурних компетенцій учнів та інтеграції освітнього простору ліцею у міжнародний освітній простір налагоджено зв’язки з навчальними закладами Франції, Великобританії, Норвегії, Чехії, Болгарії, Кіпру, Польщі, КНР. Багато років Ліцей міжнародних відносин № 51 набуває цінний досвід у Міжнародному проекті «Україна – Франція – Польща: cпівробітництво в освіті». Це спільний проект навчальних закладів мережі «Асоційовані школи ЮНЕСКО»: Ліцею міжнародних відносин №51 (Україна), Шкільного комплексу №3 м. Легіоново (Польща), Колежу м. Санліс (Франція). Ліцей, продемонструвавши свою багаторічну роботу у ПАШ ЮНЕСКО, сприяв тому, що школи-партнери з Польщі та Франції приєдналися до цього міжнародного проекту. У рамках проекту було проведено багато міжнародних зустрічей в Україні, Франції та Польщі: театральні фестивалі у м. Легіоново (Польща) під патронатом Національної комісії Польщі у справах ЮНЕСКО, спільні форуми в м. Санліс (Франція) на щорічних Днях Анни Київської, відвідування Штаб-квартири ЮНЕСКО та Українського культурного центру в Парижі разом з європейськими друзями. До цього проекту долучилися навчальні заклади Чехії, Болгарії, Латвії та Литви. Спілкування з молоддю європейських країн, обмін досвідом та думками є внеском у процес європейської інтеграції України.\nУ рамках Десятиріччя зближення культур (2013 – 2022 рр.) з 2014 року ліцей започаткував міжнародний проект «Європа та Азія в діалозі культур» завдяки тісній співпраці з Посольством КНР. Наші учні мають унікальну можливість вивчати китайську мову з викладачами Інституту Конфуція при КНУ ім. Т. Шевченка. В ліцеї відбулося багато цікавих зустрічей з представниками посольства КНР в Україні. На запрошення Школи Тайань Інь Шунь Шань м. Тайань (КНР) відбувся візит учителів ліцею до КНР, де була підписана угода про співробітництво між ліцеєм та цією школою. Ліцеїсти вивчали історію і культуру КНР та яскраво представили цю країну у районному конкурсі «Діалог держав: партнерство в освіті» у 2015 році. У 2017 році в ліцеї було проведено Міжнародний форум для асоційованих шкіл ЮНЕСКО м. Києва «Європа та Азія в діалозі культур. Уроки життя від Конфуція».\nЛіцей проводить багато заходів з метою формування культури миру. Зокрема, щорічно відзначається Міжнародний день миру, учні беруть участь у миротворчих проектах, акціях, флешмобах, дискусіях, конференціях, форумах, учителі проводять уроки миру. У 2016-2017 роках спільно з Національною радою жінок України учні та вчителі ліцею працювали у проекті «Культура миру через рівні можливості до благополуччя світу». У рамках проекту були створені з професійними художниками-волонтерами родинна, дитяча, юнацька, студентська, волонтерська, міжнародна, кримсько – татарська, діаспорська Емблеми Миру. Емблеми об’єднали навколо себе величезну кількість дорослих і дітей та дали можливість провести діалог миру як в Україні, так і в світі. Ліцеїсти створили перший у світі Юнацький Герб Миру, а також записали відеоролик, у якому закликали світ жити у мирі та злагоді. Відеоролик «Заклик до миру» був переданий у школи української діаспори у світі. Ліцей співпрацює з українською діаспорою у Франції та Іспанії. Ліцей отримав сертифікат за участь у Всесвітньому флешмобі «Дзвін миру», що проводився спільно з штаб-квартирою ООН в Нью-Йорку 21 вересня 2017 року.\nНавчальний заклад бере активну участь у різноманітних екологічних проектах, акціях, днях довкілля, зльотах молодих екологів. Ліцей є учасником програми «Відродження лісів України», екологічного освітнього проекту “Зелений пакет”. У 2014 році ліцей став переможцем конкурсу «Енергоефективні школи». Під керівництвом науковців з Академії наук України ліцеїсти активно працюють в екологічних проектах у галузі космічної біології.\nЩорічно учні та вчителі ліцею відзначають Міжнародні Дні ЮНЕСКО та ООН. На базі навчального закладу, як асоційованої школи ЮНЕСКО, проводяться міжнародні форуми, конференції, семінари. Ліцей є постійним учасником Всеукраїнських та міських конференцій учнів ПАШ ЮНЕСКО, співпрацює з Європейським молодіжним парламентом\nУ Ліцеї створено умови для розвитку волонтерського руху учнів. Разом із батьківською громадськістю вирішуються питання благодійної допомоги героям АТО, постраждалим громадянам під час бойових дій. Відео-відгук від бійців 5 та 8 батальонів Української Добровольчої Армії та медичного підрозділу за посиланням: http://sectorpravdy.com/ua/news/duknews/2019-kyivskyi-litsei-51-peredav-biitsiam-podarunky-vid-mykolaia.\nЗ 2002 року наш ліцей співпрацює з Городнянською школою-інтернатом для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Щорічно проводиться благодійний ярмарок «Діти – дітям», у якому беруть участь усі бажаючі учні, вчителі та батьки.\nЛіцей намагається проводити ефективну роботу з поширення цінностей ЮНЕСКО та ООН на виконання Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 25 вересня 2015 року «Перетворення нашого світу: Порядок денний в області сталого розвитку на період до 2030 року», яка оголошує новий план дій, орієнтований на виведення світу на траєкторію сталого та життєстійкого розвитку; у рамках Десятиріччя зближення культур (2013 – 2022 рр.), оголошеного Генеральною Асамблеєю ООН (A/RES/67/104) та програмної діяльності ЮНЕСКО щодо сприяння культурному різноманіттю, міжкультурному діалогу та культурі миру.\nПідсумком роботи форуму стало прийняття декларації, яка визначила пріоритети шкіл ПАШ ЮНЕСКО на шляху до сталого розвитку. Всі учасники форуму отримали сертифікати.\nВисловлюємо подяку всім асоційованим школам ЮНЕСКО – учасникам форуму:\nПершій міській гімназії м. Черкаси, Богодухівській гімназія № 1 та асоційованим школам ЮНЕСКО\nм. Києва (НВК «Гуманітарній гімназії «Гармонія», НВК «Оболонь», Коледжу економіки, права та інформаційних технологій «КРОК», НВК «ЕКОНАД», Київській гімназії східних мов № 1, Українському гуманітарному ліцею КНУ ім. Т.Шевченка, Ліцею № 100 «Поділ», Спеціалізованій школі І-III ступенів з поглибленим вивченням англійської мови № 165, ЗНЗ II – III ступенів «Фінансовий ліцей», СШ № 211, Гімназії № 109 ім. Т.Шевченка, Печерській гімназії № 75, Спеціалізованій школі з поглибленим вивченням англійської мови № 85, Спеціалізованій школі\nВисловлюємо щиру вдячність навчальним закладам, які приєднались до форуму: Кловському ліцею № 77, Гімназії «Консул» № 86, Гімназії № 117 ім. Л.Українки, Спеціалізованій школі № 47; Спеціалізованій школі № 181, Спеціалізованій школі № 53.


452 Просмотров\t5 Апрель, 2020\nПід час карантину слухаймо разом з Ілоною Таміліною найцікавіші концерти Національної філармонії України у режимі онлайн трансляцій на її офіційній сторінці у соціальній мережі Facebook. Трансляції відбуваються тричі на тиждень: щопонеділка та щосереди, а також у п’ятницю чи суботу.\n6 квітня – фрагмент концерту від 24 травня 2019 року, який був у рамках міжнародного фестивалю «Київська весна». У виконанні академічного симфонічного оркестру Національної філармонії України під орудою Віталія Протасова звучав Віолончельний концерт чеського композитора Антоніна Дворжака.\nВідомо, що твір було створено в Америці, поруч із найвідомішою симфонією Дворжака – «Із Нового світу». Солістом у цьому концерті, який пропонуємо вам нагадати, виступив американський віолончеліст Гарі Хоффман, який тоді був хедлайнером цього традиційного філармонійного фестивалю.\nНагадаємо, що Гарі Хоффман – один із найвидатніших віолончелістів сучасності. Міжнародне визнання йому принесла перемога на конкурсі імені Мстислава Ростроповича в Парижі 1986 року. Нині він виступає як соліст із найвідомішими оркестрами світу, такими як Чиказький, Лондонський, Монреальський та інші. А ще Хоффман грає на віолончелі роботи Ніколо Аматі 1662 року, що раніше належала американському віолончелісту та педагогу Леонардо Роузу.\n8 квітня можна послухати фрагмент від 19 жовтня 2018 року. Цей концерт став продовженням, розпочатого 2012 року, українського діалогу із Базельським чоловічим хором. Нагадаємо, що цей хор складається із 35 співаків віком від 20 до 35 років. Колектив є переможцем численних міжнародних конкурсів, зокрема отримав Гран-Прі на Міжнародному хоровому фестивалі у Кракові, успішно виступав на багатьох європейських фестивалях.\n2018 року цей знаний у світі колектив, який існує понад 10 років, відзначаючи власний ювілей, мав виступ із академічним симфонічним оркестром Національної філармонії України під орудою Олівера Рудіна (Швейцарія). Солістами виступили швейцарські співаки Міхаель Файфар (тенор) та Роберт Коллер (баритон).\nТоді Україні випала честь бути серед тих країн, де цей колектив представив ювілейну програму, абсолютно унікальну у всіх відношеннях. Адже, звучали зовсім невідомі українському слухачеві кантати Йоганнеса Брамса («Рінальдо») та Макса Бруха («Леонідас»), практично незнана у нас хорова балада «Щастя Еденхаля» Роберта Шумана. Також швейцарські гості у цьому концерті представили світову прем’єру церковно-слов’янського гімну Божій Матері «Богородичен» сучасного швейцарського композитора Давіда Росселя. Пропонуємо вам нагадати собі кантату «Рінальдо» Йоганнеса Брамса як фрагмент цього унікального концерту.\n11 квітня, в субботу, для вас – фрагмент концерту від 24 березня 2017 року, який відбувся в рамках абонементу «Симфонічний вимір». Автором цього проєкту, який триває майже 25 років, є головний диригент академічного симфонічного оркестру Національної філармонії України Микола Дядюра. Тоді у цьому виконанні звучала Симфонія №87 віденського класика Йозефа Гайдна, яку й пропонуємо вам нагадати нині.\nОтже слухайте музику та стежте за анонсами Національної філармонії України на сторінці соціальної мережі Facebook – https://www.facebook.com/philukr/


Телевізори SONY - купити в Україні, ціна в каталозі інтернет-магазину OneClick Київ\nТелевізор «Соні» ― синонім якості і відмінного зображення\nЯпонська компанія «Соні» займається випуском споживчої електроніки. Це один зі світових лідерів з виробництва фототехніки, ігрових приставок, комп'ютерів, ноутбуків і смартфонів. Телевізор «Соні» втілює головний принцип компанії — виробляти надійну і якісну продукцію із застосуванням останніх технічних розробок.\nТелевізори цього японського виробника відрізняються яскравим, чітким і реалістичним зображенням. Такий ефект досягається завдяки поєднанню високої роздільної здатності 4К і деталізації розширеного динамічного діапазону (HDR). Кожен пристрій оснащено спеціальною системою обробки зображень. За допомогою двох баз даних телевізор Sony аналізує картинку і покращує її за рахунок зменшення екранного шуму і підвищення чіткості. Завдяки новій технології підсвічування Backlight Master Drive світлі і темні ділянки набувають глибини і деталізації.\nЯкщо ви хочете знати, де купити телевізор «Соні» в Україні дешево, заходьте в інтернет-магазин OneClick. Там ви знайдете великий каталог останніх моделей телевізорів, ноутбуків, планшетів і побутової техніки, а також доступні ціни. Доставка товарів здійснюється по всій країні (Київ, Одеса, Запоріжжя, Харків) за допомогою «Нової Пошти», «Міст Експрес» та інших поштових служб. Перед відправленням наші співробітники заповнюють гарантійний талон і товарний чек, а також страхують техніку на повну вартість.\nУ нашому інтернет-магазині діють зручні умови оплати. Вибирайте товар, який сподобався, оформлюйте замовлення, сплачуйте при отриманні в своєму місті (Одесі, Києві, Харкові). Ми не вимагаємо передоплату.\nСкільки коштує телевізор Sony\nШирокий модельний ряд телевізорів «Соні» дозволяє знайти оптимальний варіант для різного бюджету. Компанія орієнтується на випуск плоских LED телевізорів і домашніх кінотеатрів. Серед переваг цієї технології: зменшене споживання електроенергії, м'які, реалістичні кольори, низький рівень шуму. Ціна телевізора Sony залежить від таких характеристик пристрою:\nтипу і діагоналі екрану. Моделі з LED екранами коштують недорого. Дисплеї, виконані в технології OLED і QLED, випускаються нещодавно, і їх ціна є вищою.\nматеріалу, з якого вироблено корпус;\nроздільної здатності екрану;\nчастоти розгортки — яке число кадрів виводиться на екран за одну секунду. Доступні показники — від 50 Гц до 4500 Гц. Чим вище показник, тим дорожче телевізор.\nнаявності функції Smart TV і вбудованої операційної системи.\nЧому варто вибрати телевізор Sony від OneClick\nКомпанія «Соні» є лідером у виробництві фототехніки. Всі знання, отримані в цій сфері, застосовуються при розробці екранів. Телевізори Sony відрізняються якісною, яскравою, контрастною картинкою незалежно від діагоналі пристрою.\nКомпанія піклується про зручність користувачів, тому всі пристрої бренду легко інтегруються між собою: до телевізора підключається ігрова консоль, фотокамера і смартфон. Це дозволяє виводити зображення на екран, проводити трансляції та насолоджуватися яскравою картинкою на великому дисплеї.\nПри створенні телевізорів інженери «Соні» досконально опрацьовують програмну частину пристроїв. Завдяки вбудованим базам даних і потужному процесору пристрій аналізує і покращує картинку і звук. Експлуатація телевізора стає більш зручною завдяки системі голосового керування, Smart TV, можливості підключити пристрій до мережі Wi-Fi і отримувати необхідну інформацію з Інтернету або керувати за допомогою смартфона.\nТелевізор SONY KD-75XG8096\nТелевізор SONY KD-75XG8096 / діагональ екрана 189.3 см. / UHD 4K / HDR10 / Motionflow XR 400 H..\nТелевізор SONY KDL 32WD750\nТелевізор SONY KDL 32WD750 32' / LED / 1920 x 1080 Full HD / DVB-T, DVB-C&nb..\nТелевізор Sony KDL 40WE660 40' / LED / 1920x1080 Full HD / DVB-T, DVB-C / 2017 /&..\nТелевізор Sony KDL-32RE400 32' / LED / 1366 x 768 HD / Motionflow XR 400 / DVB-T,..\nНовинка 2018 р. SONY KDL-43WF660 / Full HD / HDR / Motionflow XR 400 Hz / Smart / Wi Fi ..\nТелевізор SONY KDL-50WF660\nТелевізор SONY KDL-50WF660 / Full HD / HDR / Motionflow XR 400 Hz / Smart / Wi Fi ..


Andre TAN пошив смокінг для Майкла Джексона - Гламур - TCH.ua\nAndre TAN пошив смокінг для Майкла Джексона\nГламур 9 липня 2009, 10:25\nУкраїнський дизайнер Andre TAN пошив костюм для Майкла Джексона спеціально для вручення почесного ордена Архангела Михаіла в листопаді 2007 року.\nАндре Тан відкрив секрет пошиття одягу для легендарного співака Майкла Джексона. У листопаді 2007 року планувалося нагородження Майкла Джексона орденом Святого Архангела Михаіла за вклад в світову культуру і благодійність. Для цього відомий співак повинен був приїхати до Києва і в рамках закритого прийому отримати заслужену нагороду.\nСпеціально до події Майкл Джексон вирішив замовити костюм в українського дизайнера. "Король поп-музики" зупинив свій вибір на відомому дизайнерові Andre TAN. Буквально за кілька днів Андре намалював ескіз і відправив Майклу.\n"Тоді менеджер Джексона попросив мене підписати ескіз і написати кілька теплих слів, оскільки у Майкла була страшна депресія, і ми сподівалися, що це підбадьорить його", - згадує Андре ТАН.\nПісля затвердження ескіза, з модного будинку Cavalli Андре Тану надіслали розміри і рекомендації щодо пошиття. Свого часу поп-король користувався послугами модного будинку Versace, але після смерті Джанні Версаче, Майкл Джексон перейшов в будинок моди Cavalli.\nЕскіз смокінга для Майкла\nМайкл Джексон замовив смокінг. Це був смокінг за унікальним дизайном, з властивим шиком і невідомими для стороннього ока секретами.\nБагаточисельні операції Майкла Джексона не пройшли безслідно, і необхідно було приховувати безліч деформацій тіла.\n"Ми шили піджак, штани і сорочку і необхідно було пам'ятати про унікальність костюма у всіх сенсах цього слова. Наприклад, ми сильно ущільнювали передню частину піджака, щоб приховати запалі груди Майкла, - розповідає про тонкощі пошиття дизайнер Андре ТАН. - Необхідно було зробити ряд візуальних коректувань для нестандартної фігури Джексона".\nТак, дизайнерові необхідно було подовжити піджак, щоб приховати непропорційність фігури: дуже довгі ноги і маленький верх. Ще однією особливістю піджака були не за розміром широкі рукави, щоб не привертати увагу до надмірно худих рук поп-короля.


Дрогобиччина облаштована «Активними парками» в межах соціальної програми — Дрогобицька районна військова адміністрація\nСоціальний проєкт «Активні парки – локація здорової України» реалізовується за програмою Президента України. Він створює новий локальний та регіональний ландшафт різних областей та регіонів. Проєкт має на меті, перш за все, сприяти розвитку територіальних громад та залучення мешканців до активного спорту, дозвілля й відпочинку.\nУ листопаді 2021 року у Дрогобичі з'явився активний парк. Він знаходиться на вулиці Бориславській, 8. Окрім Дрогобицької громади нашого району, кошти на оновлення спортивних площадок отримали також і у Бориславській та Трускавецькій територіальних громадах.\nВідтак, мешканці міста та прилеглих територій мають можливість інтенсивно займатись спортом, проводити дозвілля та мати простір для власного відпочинку.\nТериторії «активного парку» облаштовані новими сучасними тренажерами. Окрім модернізації спортивного майданчика, встановлені спеціальні QR- коди біля кожного тренажеру. Тому одним кліком своїх гаджетів, можна миттєво перейти на навчальні відео зі спеціальними спортивними вправами. Така функція дозволяє поліпшити своє тренування, роблячи його якіснішим та ефективнішим. Нова спортивна локація у Дрогобичі призначена як для професійних спортсменів, так і для аматорів й початківців.\nЗагалом соціальний проєкт «Активні парки – локація здорової України» реалізований на Львівщині у 18 територіальних громадах. Це один з проектів, що входить у загальнонаціональну програму Президента України Володимира Зеленського «Здорова Україна». У пріоритеті проекту – зробити спорт доступним для всіх, як для жителів великих міст, так і маленьких населених пунктів кожної області.\nНа Львівщині реалізують соціальну програму компенсації витрат на сімейний відпочинок для учасників АТО/ ООС та їхніх родин


Червень 2021 р. – Азія – Відділ зовнішньоекономічної діяльності\nЧервень 2021 р. – Азія\n6 Лип,2021 ForeaOffice\nЗа матеріалами: University World News, Scroll.in, The Korea Bizwire, Viet Nam News.\nАзія продовжує зростати, але рейтинги висвітлюють проблеми\nРейтинги у сьогоднішніх реаліях є засобами для залучення та утримання студентів та співробітників, підвищення кваліфікації та брендингу ЗВО та підтримання конкурентоспроможності з іншими установами у всьому світі.\nЗростання Азії в рейтингах продовжується: 399 установ зайняли місця у рейтингу порівняно із 347 минулого року. Впевнено лідирує Китай, підвищують та посилюють свої позиції Японія і Південна Корея, а Сінгапур продовжує утримувати три рейтингові установи.\nКрім того, помітно зростання менш розвинених азіатських країн (Індія, Пакистан, Шрі-Ланка, Бангладеш, Малайзія, Індонезія, Таїланд, В’єтнам та Макао), що передбачає рух вгору для всього регіону.\nЧи світ розколюється на протилежні наукові «блоки»?\nГонка за першість у світовій науці та техніці розпочалася, коли Китай оголосив про ряд амбіційних політик задля сприяння самозабезпеченню наукових досліджень та технологічного прогресу, а Сполучені Штати намітили значний поштовх у науці та техніці, підтриманий величезним зростанням витрат.\nДехто побоюється, що суперництво може призвести до виникнення поділу у світовій науці на два протилежні «блоки». В той же час багато вчених вважають, що посилена увага та витрати на науку та технології можуть бути лише хорошими, так як вони сприяють проривам, які приносять користь людству, та інноваціям, що сприяють економіці.\nПерешкоди на шляху до економіки, керованої інноваціями\nНезважаючи на величезний прогрес Китаю в галузі науки, технологій та інновацій з 2015 року, його амбіції мати економіку, що керується інноваціями, можливо, досягли перехрестя, і попереду – ще важчий шлях.\nУ ході досліджень Китай досяг значних успіхів у багатьох сферах, включаючи штучний інтелект, але стикається з нестачею талантів у цій та інших суміжних галузях.\nОпитування підкреслюють вплив COVID-19 на психічне здоров’я студентів\nНові дослідження показали, що багато студентів університетів в Японії стикаються з проблемами психічного здоров’я, пов’язаними з тривалими періодами соціального дистанціювання від вірусу COVID-19 та економічним спадом.\nПогіршились і перспективи працевлаштування випускників. Загальне зниження пропозицій роботи на 28% очікується в березні 2022 року. Можливості працевлаштування зросли лише у телекомунікаційному секторі. Найбільше постраждали сільські райони – найнято лише 59% студентів університетів на заході Японії.\nБезпека досліджень посилюється\nЯпонія вживає нових заходів для захисту від викрадення передових технологій іноземними країнами, включаючи систему для японських та іноземних дослідників, які мають отримати схвалення уряду, перш ніж мати доступ до цивільно-військових або так званих досліджень та технологій подвійного використання. Система спрямована на зміцнення національної безпеки.\nОднак деякі японські науковці заявляють, що посилений моніторинг не матиме бажаного ефекту, а натомість може перешкоджати законному та плідному співробітництву в наукових дослідженнях.\nСпеціальне фінансування для дітей-сиріт COVID-19\nКоли прем’єр-міністр Індії оголосив про безкоштовне навчання, стипендії в коледжах та університетах та безвідсоткові позики на вищу освіту для дітей-сиріт COVID-19, кілька урядів штатів та деякі коледжі, університети та освітні фонди заявили, що вони також фінансуватимуть студентів, які втратили батьків або головного годувальника сім’ї під час катастрофічних хвиль COVID-19 в країні.\nНестача вакцини для студентів, які виїжджають за кордон\nКілька штатів Індії вирішили визначити пріоритетом щеплення для студентів, які їдуть до іноземних країн для навчання. Але при нестачі вакцин щеплення проводиться нерівномірно. Студенти також стикаються з невизначеністю щодо закордонних планів навчання, оскільки уряд після тижнів затримок нарешті скасував основні цьогорічні іспити.\nМалозабезпечені студенти західних університетів звертаються до краудфандингу\nОскільки стипендії важко отримати, індійські студенти Даліта та мусульмани, які приймаються до іноземних установ, знаходять фінансову підтримку в Інтернеті. Одна із студенток, зарахована до престижного ЗВО, але яка не може дозволити собі навчання в ньому, маючи навіть дві роботи, звернулась за краудфандингом в соціальних мережах та вже встигла зібрати 65% від загальної суми.\nПереломний момент в науці та інноваціях\nПеріод 2015-2020 р.р. став переломним моментом для науки та інновацій в Індії. Завдяки стабільному уряду було розроблено велику кількість політик та програм, що підтримують інноваційну культуру та охоплюють такі основні технології, як штучний інтелект, блокчейн та електромобілі.\nОднак постійний дефіцит висококваліфікованих вчених та інженерів є перешкодою для впровадження цих технологій в економіку.\nЩе однією перешкодою є недостатні внутрішні інвестиції у дослідження та розробки (НДДКР). Інтенсивність досліджень знаходиться в стагнації, і патентування вітчизняних корпорацій, науково-дослідних інститутів, університетів та приватних осіб залишається низьким.\nПозитивним є те, що нематеріальні інвестиції приватних корпорацій зростають, як і інвестиції в НДДКР іноземних транснаціональних корпорацій.\nУніверситети збентежені змінами політики Google\n(The Korea Bizwire)\nУніверситети та студенти збиті з пантелику різким рішенням Google Inc. припинити надання безкоштовної необмеженої послуги зберігання пошти та хмарного сховища для студентів та запровадити платну плату за підписку. З липня 2022 року для кожного ЗВО буде встановлено обмеження в 100 терабайт. Google буде стягувати по 3 долари США за кожного студента при перевищенні ліміту зберігання.\nМіські університети коригують плани вступу на навчальний рік\nБагато університетів міста Хошимін у В’єтнамі змінили плани зарахування на майбутній навчальний рік через триваючий спалах COVID-19, повідомляють В’єтнамські новини. Зміни, зокрема, стосуються дат іспитів для вступу у ЗВО.\n12. Трансформування навчання за допомогою цифрової співпраці\nПандемія COVID-19 суттєво змінила ландшафт вищої освіти, який вийшов за межі національних кордонів, і з’являється широкий спектр навчальних моделей, зокрема в режимі онлайн-навчання у вищих навчальних закладах.\nПід час пандемії Національний університет Тайваню (НТУ) вирішив проблему підготовки студентів до майбутнього навчання, а також сприяння онлайн-освіті та віртуальному обміну.\nПрограма глобальних навчальних ініціатив – це онлайн-програма навчання, яка була розпочата НТУ у квітні 2020 року в рамках Асоціації дослідницьких університетів Східної Азії (AEARU). AEARU – це міжнародна мережа з 19 членів з Японії, Південної Кореї, Гонконгу, материкового Китаю та Тайваню.\nПрограма спрямована на включення ресурсів багатьох провідних університетів для надання унікального міжнародного досвіду навчання з різними крос-культурними перспективами для студентів у різних регіонах.\nОсвітні інновації: заклади вищої освіти та компанії спільно прямують у 2030 рік\nІнформаційний бюлетень № 21 з питань зовнішньоекономічної діяльності


20 Лип 2018 о 23:57\nПредставники ОБСЄ зустрілись із директором Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області\n«Кількість громадян, які звертаються до центрів та бюро правової допомоги Чернівецької області, постійно збільшується. Учасники антитерористичної операції та переселенці мають змогу скористатись послугами і юристів, і адвокатів. У разі, якщо вони потребують такої допомоги, ми її забезпечуємо безоплатно», - розповів директор Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області Аркадій Мунтяну.\nПредставники ОБСЄ дізнались, що найчастіше по безоплатну правову допомогу звертаються малозабезпечені особи, ветерани війни та люди з інвалідністю. Значно рідше – учасники АТО та внутрішньо переміщені особи. Вони потребують допомоги юристів та адвокатів для вирішення питань, пов'язаних із призначенням пільг, наданням землі, відновленням втрачених документів.\n«Чернівці не перше місто, яке ми відвідали. Попередньо мали нагоду зустрітись із фахівцями Вінницького та Хмельницького центрів з надання правової допомоги. Ми збираємо інформацію, на основі якої створюються звіти. До речі, вони є у відкритому доступі», - розповів спостерігач спеціальної моніторингової місії в Україні ОБСЄ Деян Георгіевскі.\nДовідково: Звернутися по допомогу до фахівців Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Чернівецькій області можна за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Василя Аксенина, 5. Телефон: (0 372) 55 31 38.\nЧитати ще: Як працювати із вразливими групами клієнтів, навчали у Чернівцях


У Перу автобус впав в 100-метрову прірву: десятки загиблих - Світ - TCH.ua\nСвіт 14 травня 2009, 10:33\nЩонайменше 26 людей загинули і ще 18 отримали поранення в результаті автокатастрофи, що сталася на півночі Перу. Деталі - на відео (без коментарів. АР).\nНа півночі Перу в результаті автокатастрофи загинули 26 людей, ще 18 отримали поранення. Постраждалі доставлені в найближчий госпіталь.\nПасажирський автобус компанії "Мобіл Тур", в якому знаходилися більше 50 людей, впав у прірву з висоти більше 100 метрів. Рятувальники і поліція прибули на місце катастрофи лише через 4 години.\nПричини інциденту поки невідомі. Згідно однієї з версій пасажирів, аварія сталася з вини водія, який нібито заснув за кермом. Інші ж вважають, що причиною катастрофи стала технічна несправність автобуса. За словами представника компанії "Мобіл Тур"аварія могла статися через сильний туман, в результаті якого погіршали умови видимості на високогірній дорозі, а також через поганий стан цієї ділянки шляху.\nЦя катастрофа - одна з найсерйозніших аварій в Перу в 2009 роц. З початку року в різних районах країни були зареєстровані вже декілька подібних інцидентів, що понесли життя більше 60 людей. Одна з них сталася в лютому, тоді загинуло щонайменше десять людей і ще 40 отримали поранення в результаті падіння автобуса в прірву завглибшки 60 метрів. А пізніше тогож дня два автобуси врізалися у вантажівку. 14 людей загинули і 57 отримали поранення.\nЗа офіційними даними, в 2008 році в автоаваріях на дорогах Перу загинули 875 людей, більше 5,3 тисяч отримали поранення. За словами експертів подібні інциденти відбуваються зазвичай через поганий стан доріг, а також з вини некваліфіцированних водіїв, які купують права на чорному ринку.\nВ Перу автобус впав у прірву: загинули 10 людей, 40 поранені\nУ Перу за один день розбилися три пасажирські автобуси\nУ Перу автобус впав у прірву. 30 загиблих\nДТП у Перу: загинули 13 осіб


Різниця між ескізом та малюванням (Мову) | Різниця між схожими об'єктами, словами і термінами.\nЛеви Дюрера (ескіз)\nХудожники цього світу, які працюють у всіляких творчих середовищах, скажуть вам, що між формою та відносним використанням ескізу та малюнка є чітка різниця. Людина на вулиці побачить ці два слова та поняття як дуже схожі. Настрій навколо ескізу та малюнка, ймовірно, поставить кожне середовище в перспективу. Ескіз - це швидкий запис моменту або нагадування про щось, що має розвиватися далі. Малюнок більш детальний і в кінцевому підсумку стає готовим твором. Розуміння цих двох слів повністю дозволить відмінності бути більш очевидними. Хоча їх, як правило, відносять до мистецької сфери, використання слів ескіз та малюнок також відображають аспекти суспільства.\nУ драматичному світі ескіз може бути коротким музичним чи літературним оглядом. Це може бути сатирична частина ігрової сцени або якийсь скейт, який лише дає короткий або короткий огляд реальної історії. Ескізи стали частиною сцени судової зали. Художник буде сидіти в суді та замальовувати обличчя людей, причетних до судової справи. Запис анімаційних висловів від судді до присяжних став частиною драми судової зали. Ескізи додають розуміння події, а також запису зображень обвинуваченого та інших осіб, які беруть участь у справі. Ескізи, відомі як «складені ескізи», можуть допомогти в розслідуванні кримінальної справи, оскільки образ злочинця чи свідка може бути замальований відповідно до наведеного опису. Це особливо корисно, якщо немає справжнього свідка злочину, а ескіз того, що хтось побачив коротко, часто може допомогти знайти злочинця.\nМіські ескізи - цікава група художників, які люблять замальовувати життя в місті чи місцях, які вони бачать у своїх подорожах. Існує організація під назвою "Ескізні міські ескізи", яка за запрошенням має групу зі ста ескізів. Ця вибрана група заохочує одне одного та демонструє роботу один одного на платформах соціальних медіа, вони лише демонструють роботи ескізів, які належать до обраних митців.\nЕскіз як іменник: Ескіз - це об’єкт, картина, намальована художником.\nВикористання ескізу як прикметника: Свідк дав схематичну характеристику грабіжника працівнику міліції.\nМолодий хлопчик "зберігав ескіз" для свого старшого брата, коли він намагався взяти яблуко з фермерського саду..\nФернандо Ботеро, художник та скульптор Колумбії, сказав:\n«Ескізи - це майже все. Це особистість художника, його стиль, переконаність, а потім колір - лише подарунок малюнку ».\nБотеро описує зв’язок у художньому світі з процесом виготовлення ескізу, а потім фінального художнього твору, малювання з додаванням кольору. Це тоді картина - завершальне творіння завершене. Однак правда сказати, що ескіз та малюнок можуть бути двома окремими творами, особливо якщо ви стали всесвітньо відомим художником.\nПростий собачий малюнок\nМалюнок - це більш детальний підхід до створення малюнка, і малюнок стає готовим твором. На малюнках використовуються олівці-олівці, графітові олівці та інші монохромні середовища. Іноді художники називають малюнки «дослідженнями», оскільки більш детально дивляться на заключну картину. Малювання може бути результатом ескізу, оскільки художник використовує ескіз для настанови та початкового вивчення теми.\nХудожник Дега сказав:Малювання - це не те, що бачать люди, а те, що може змусити інших бачити. "\nІснує більше фразеологізмів, що додаються до використання слова малювання та різних вживань чи тлумачень цього слова. Ви можете щось витягнути або намалювати, і ви можете взяти воду зі свердловини або оформити виграшну лотерейну путівку. Однак у контексті малювання як художника малюнок є витвором мистецтва.\nЗабір крові відноситься до дії змусити когось кровоточити.\nНаближати щось до кінця - це щось доопрацьовувати.\nВибрані синоніми: зображувати, збирати, розмежовувати, тягнути,\nВибрані антоніми: відхилити, скоротити та перенести.\nМалюнки не приурочені до сфери художника і широко використовуються архітекторами та креслярами. Архітектор малює плани, а черневець також проектує проект. У сучасних технологіях плани багатьох архітекторів розробляються цифровим шляхом із застосуванням складних комп'ютерних програм. Карти також записуються за допомогою малюнків, і сьогодні більшість карт виробляються в цифровому вигляді. Однак є ще місце для тієї доброзичливої мальованої карти, яка дає відвідувачам вказівки до вашого будинку.\n«Малювання - це найбільш безпосереднє і мимовільне вираження художника видом написання: воно краще, ніж картина, розкриває його справжню особистість».\nЦя цитата перекладає художника та його малюнки у ширший світ творчості. Саме там малюнок є не лише візуальним ремеслом, але й одним із настроїв та емоцій художника, висловлених візуально через малюнок. Ескіз є невід’ємною частиною цього виразу, але лише дасть уявлення про особисту подорож художника, оскільки є лише попереднім курсором остаточного вираження художника.\nРізниця між хвойних і листяних порід


Головна › Економічна правда › Абонплата за газ зросла: причина та хто може не платити\nАвтор Желізняк Олександр — 11:21, 17.01.2022 в Економічна правда/Новини\nГазправда пише , що в середньому по Україні доставка газу подорожчала на 3,9%.\nДля кожного облгазу розмір тарифу визначається індивідуально. Він залежить від регіону, кількості споживачів та розміру витрат, необхідних для роботи системи.\nСуму можна зменшити. Наприклад, якщо споживач не користується газовим котлом, то йому слід звернутися до облгазу із заявою про відключення газового котла та змінити категорію споживання у договорі про розподіл газу.\nПлата за розподіл газу не нараховується тим домогосподарствам, які офіційно не постачають газ, про що складено відповідний акт.\nЯкщо споживач не бажає платити за розподіл газу, йому необхідно звернутися до свого оператора ГТС та написати заяву про припинення постачання газу із розірванням договору.\nУ компанії «Нафтогаз України» розповіли , як споживачі можуть отримати знижку на оплату.


Майже 5,5 км нової дороги збудовано між селами Стара Басань і Піски (відео) « Національна суспільна телерадіокомпанія України Чернігівська регіональна дирекція\nМайже 5,5 км нової дороги збудовано між селами Стара Басань і Піски (відео)\nЦя ділянка у Бобровицькому районі була найбільш зруйнованою на дорозі місцевого значення. Кошти на її ремонт виділено місцевим товариством «Земля і воля».\nБудувати десять-п’ятнадцять кілометрів нових доріг щороку – така позиція генерального директора товариства «Земля і воля» Леоніда Яковишина. Каже: «Одну закінчуємо – другу починаємо» — прагне зробити Бобровицький район кращим в Україні. Ось ця ділянка дороги між селами Стара Басань – Піски протяжністю 5,4 км також відновлена за кошти підприємця. З нагоди закінчення ремонтних робіт жителі цих сіл зібралися на свято. Дарують квіти тим, хто безпосередньо цю дорогу ремонтував – будівельникам. А ще кажуть, було б добре нарешті почати ремонтувати ще й дорогу на Київ. Леонід Яковишин, генеральний директор ТОВ «Земля і воля»: «Ярославка іде, Стара Басань, Піски і дорога буде – вихід на Київ. Вся оця дорога буде зроблена під ключ, під ключ буде зроблена вся дорога».\nВідремонтована ділянка була найбільш зруйнованою частиною дороги Бобровиця – Піски – Нова Басань, збудованої понад сорок років тому з покриттям, не розрахованим на сучасні навантаження від автотранспорту. Для того, аби відремонтувати всі дороги, які того потребують, коштів в області не вистачить, тож укладають договори про співфінансування з бізнесом. Розпочали таку роботу із Бобровицького району, каже голова облдержадміністрації Валерій Куліч, долучаються ще й Носівський і Корюківський: «Нам треба, щоб в області відновити і такі от дороги мати, як ми сьогодні знаходимося, 12 мільярдів гривень. Ми маємо, грубо кажучи, на цей рік 600 мільйонів загальний бюджет. Тому в першу чергу ми йдем будувати туди, де люди хочуть і готові покласти якесь співфінансування, якусь копійку. Тоді є розуміння, що це людям треба і вони готові берегти потім».\n70 мільйонів з бюджету виділено на дорогу Бобровиця-Козелець, 50 додає «Земля і воля». Це визначено меморандумом про співпрацю між підприємством, облдержадміністрацією і Службою автомобільних доріг. Володимир Гузема, начальник Служби автомобільних доріг в області: «Дорога буде, це моя особиста відповідальність, буде цього року».\nТендер на визначення підрядника, який виконуватиме роботи, проведений через ProZorro, та один із учасників подав скаргу в Антимонопольний комітет. Розгляд її призначено на 14 серпня. Володимир Гузема: «Рішення, яке прийняв тендерний комітет, на 100% законне, ми на цьому будемо стояти, як тільки буде рішення Антимонопольного комітету, підрядник, який виграв тендер і який реально може це зробити, він вийде на дорогу».\nЗ 1 січня 2018 року починає працювати Державний дорожній фонд. Туди надходитимуть кошти з оплачених мит і акцизних зборів. Гроші, які будуть виділені з цього фонду на область, використовуватимуться на ремонт доріг місцевого значення. Валерій Куліч: «Нам на сьогоднішній день потрібно провести інвентаризацію всіх доріг по кожному району, взяти ці дороги на баланс, і з наступного року ми вже будемо відповідати за ремонт і фінансувати з цього дорожного фонду ремонти місцевого значення».\nЦе дасть можливість місцевій владі самій визначати, які саме дороги потребують першочергово ремонту, і саме на них виділятимуться кошти.