В правда и съдба - Beinsa.bg\nНеделни беседи , София, 21 Май 1933г., (Неделя) 10:00ч.\nВ тази глава има две страни: едната е положителна, другата - отрицателна. Трябва да знаете, че е писана преди повече от две хиляди години. И тези изречения притчи, казани, опитани, били преди повече от хиляда години преди Соломона. Събрани били от един от най-умните от еврейските царе, който, след като написал всичко това, събрал тази мъдрост и направил точно това, което не трябваше да направи. Аз не ви говоря, за да ви бъде утеха, защото погрешката не е утеха никому. Че е направил някой някаква погрешка, туй ни най-малко не трябва да ни насърчава, но трябва да се намерят причините - защо и за какво. И в една философия ако не могат да се обяснят причините, да се приложи известно знание в живота и ние не може да се ползваме конкретно, туй знание е една тежест за човека. Аз наричам - всяко знание, всяко чувство и всяка постъпка става тежест. Нещата са леки, когато се прилагат.\nТа казвам, откъде трябва да започне човек? Отде трябва да започне реката? От извора. Де е изворът на човека? Всеки от вас може да ми каже отде да започне. Да, едно начало трябва. Де е началото? От извора, там, високо при някой планински връх, и продължава хиляди километри. По някой път става течение из въздуха. Къде е изворът му? Някъде в пространството. Ние само констатираме, че известно течение иде отнякъде, без обаче да знаем откъде иде. Появява се една мисъл у нас, ние обаче не знаем извора ѝ. Явява се едно чувство, и ние не знаем извора му. Направим една постъпка, и нея не знаем. Направим едно добро, и не сме сигурни дали е добро, или зло. При доброто нещата се увеличават, развиват се и се облагородяват. При злото нещата се смаляват, разрушават се и се огрубяват. Защо е така? факт е туй. Как трябва да бъде другояче? Онзи пита само защо е така, който е направил погрешка, защото има наказание. Защо е съгрешил? Той казва: „Не можеше ли, като направя прегрешението, да няма наказание?“ Но законът е: който прави добро, възнаграждава се. Законът е такъв. Ако ядеш, възнаграждаваш се; ако не ядеш, ще гладуваш. Защо трябва да гладуваш? За да ядеш. Защо трябва да страдаме? За да се радваме. Защо трябва да носиш сиромашията? За да станеш богат. Защо трябва да носиш невежеството? За да станеш учен. Защо трябва да бъдеш човек? За да станеш ангел, нищо повече. Това са контрасти.\nТрябва да излезете от обикновените вярвания. Защото ние имаме едно механическо вярване, предипотопно .вярване за една риба, за едно небе предипотопно. Туй небе е било преди такова, сега небето се изменило. Едно време преди потопа е имало много глупави хора в небето, но и те сега се измениха, поумняха. Сега може вие да ми направите възражение: „Как е възможно в рая да има глупави хора?“ В рая всичките хора са яйца, не са измътени. Там всички са праведни, защото са яйца, не са измътени. И змийски, и кокоши, и животински, и човешки яйца - всички са праведни. Като се измътят, те не могат да се спогаждат едно с друго. Възражения ще дадете. Посейте вие най-простите семена, ще видите, че най-добрите семена, понеже имат желание да погълнат, най-първо, най-добрата храна, у всяко има конкуренция, иска да израсне, да стане тънко и високо. Онова, което е обичало повече да поспива, е останало хилаво, изсъхнало е. Та между растенията няма спане. Там ден и нощ можеш да бъдеш буден. Ако речеш да спиш, отиде работата.\nТа сега изводът. Може някой път да се заблудите. Да кажем, изгорят някой човек, обърне се на прах. Като погледнеш праха му, ще кажеш: „Колко ли е страдал този човек?“ И този човек е страдал по същия начин. Аз предполагам колко е онзи, който е изгарян. Аз предполагам, че той е страдал малко повече от онзи човек, който е бил богат, че дойдат разбойници, че му вземат всичко. Той страда. Животът е богатство и смъртта като дойде, като излезе тази душа от тялото навън, плаче, че е изгубила богатството си, останала като едно животно в полето, като една сиромахкиня скита в пустинята дълги години. Душата минава като скитничество в пустинята, докато я намерят онези благодетелните духове и я заведат в небето. Избършат сълзите ѝ, облекат я, пратят я в училище, турят я на хубаво място. Душата каже: „Слава Богу, пострадах, но намерих туй спасително училище.“ Сега може да се яви друго възражение: „Дали това е вярно, или не? Дали е така?“ Ако не вярвате, идете да проверите. Нямам нищо против това. „Ама как?“ То е ваша работа. Аз може да ви разправям за Америка, за Англия. „Ама как е?“ Иди в Англия и провери. Като се върнеш, ще видиш дали е вярно, или не.\nПитам, какъв сложен апарат съставя само вашата кожа. Само за да пренесете вашата кожа от Вселената, отдето е дошла, трябват ви 120 милиарда лева. Трябва ви това само да пренесете тия клетки от разните области на Вселената. Питам, ако вие трябваше да плащате, кой от вас е в състояние да плати 120 милиарда лева, за да се пренесат само клетките на неговата кожа. Разбира се, човек живее чрез своята кожа. Всичката деятелност става в кожата. Одереш ли кожата на човека, всичко е свършено. Всичко зависи от богатството на кожата. Когато човек е здрав от гледището на природата, когато мислите му са чисти, когато чувствата му са чисти, когато постъпките му са чисти, кожата му е неизменна. Всичките възприятия от външния свят - приемане и предаване - са неизменни. Животът тече в унисон, или ние го наричаме щастлив живот, защото силният огън не може нищо да загаси, но слабият огън и най-слабият ветрец може да загаси.\nВ Америка един знаменит американски проповедник, който с много четене не е обръщал внимание на своята стомашна система, заболява стомахът му, появяват се известни страдания в неговия черен дроб. Като проповядва, търси най-страшните стихове в Библията, праща всички по дяволите, всичко вижда все наопаки. Тях астролозите наричат сатурнови типове. Или в обикновения живот наричат такива хора песимисти. Той е човек, на когото стомашната система, черният дроб са в разстроено състояние. Ако е държавник или ако е военен, все ще направи една глупост. Най-после един лекар праща този проповедник в болница и му направят промивка на стомаха с топла вода. Държат го известно време в болницата, дават му чиста вегетарианска храна. Връща се и като проповядва, избира най-радостните стихове за Царството Божие, за любовта. Сега и ние срещнем някой да казва: „Не живеем добре.“ Аз казвам - стомахът му така мисли. „Ама ние сме най-лошите хора.“ Стомахът му не мели храната лесно, добре. Той ще почне какво ли не. Той никъде не може да види неизменното. Учен ли е, свещеник ли е, баща ли е, учител ли е, проповедник ли е, той не може да види нещата, той подозира, кой как го погледне. Той вижда нещата наопаки.\nТа казвам, ние тепърва трябва да проучваме конкретно себе си. Някой казва: „Кажи ми истината.“ Да ти кажа истината? Ти имаш една кожа, и трябва да започнеш - от какво се нуждае твоята кожа. Ти имаш един мозък, и трябва да разбираш законите на твоя мозък. Ти имаш бели дробове, и досега не си се интересувал каква функция вършат. Имаш един стомах, и не знаеш как трябва да ядеш и какво да ядеш. Не знаеш колко време да спиш и как да спиш. „Ама еди-кой си учен говорил така.“ Че на птиците кой учен е казал как трябва да ядат и колко да ядат. Птиците, рибите, животните в света си напакостиха с анормалното разплодяване. В тях се яви едно желание да се разплодят, да станат много и вследствие това, на туй увлечение, се създаде един закон насилствено да се изтребят излишните и трябваше да се наплодят месоядните животни. Те дойдоха да спасят света от чрезмерното размножаване. От чрезмерното размножаване щеше да се сплуе светът. Те спасиха света. Сега вие ругаете тези животни. Знаете ли какво щяха да създадат овцете с чрезмерното си размножаване? Знаете ли какво щяха да създадат птиците с чрезмерното си размножаване? Знаете ли какво създаваме ние с чрезмерните желания? Ти седиш, създаваш в своя ум желания и мисли, и постъпки, които населяват света. Човешките мисли стават паразити, човешките чувства стават паразити и човешките постъпки стават паразити. Всичко в света живее, не е мъртво.\nОще по-далече отивам. Някои мислят, че умрелите не се хранят. И ангелите се хранят. Според учението на съвременните учени хора смърт няма в света. Смъртта е привидно състояние. Умира човек. Няма смърт. Всеки човек, който умира, може да го съживим. Някой ще каже, че скъсала се нишката. Може да свържем тази нишка, ще я хванем и ще я завържем. Както един престъпник може да се хване и да се тури в затвора, така една душа може да се хване и да се тури в тялото си. Къде бягаш? Само един човек може да излезе от тялото си. Когато той бяга от тялото си, това наричаме смърт, но когато само напуска тялото, това не е смърт. Има начини, по които човек може да се обнови. Запример двама души - германски професори, са правили наскоро опити. Те са взели клетки и са ги умъртвили. Сега няма да се спирам да ви разправям как са ги умъртвили, лишавали ги от живота. Например клетките на окото - изсушават ги, след това клетките ги посаждат на един саламандър и след това тези клетки се съживяват, почват пак да растат. Учените хора вече казват, че смъртта е случайно явление в природата, животът е навсякъде. Тогава се събужда твърдението на Лавоазие, че нищо в природата не се губи. И животът не се губи. Ако кажем, че някой е умрял, значи изгубил се е животът. И формата не се губи, станала е една неестествена промяна.\nЗапример имаш един приятел и той умира. Неестествената промяна е в това, че той живее в света, но между него и тебе няма съобщение. И той тъжи, и ти тъжиш, и той скърби, и ти скърбиш, не знаеш де е, постоянно мислиш за него. Психологически закон има: ти не можеш да мислиш за едно същество, което не мисли за тебе. Ние мислим за Бога, понеже той мисли за нас. Ние проповядваме, че обичаме Бога, понеже той ни обича. Не може да не обичаш този, който те обича, и не може да не мразиш този, който те мрази. Не може да не подозираш този, който те подозира. Някой път ще кажем - този закон е друг. Ние трябва да обичаме. Когато аз казвам, че трябва да обичам, аз разбирам едно неизменно здравословно състояние. А щом говорим за омразата, щом говорим за злобата, за подозрението, аз разбирам болезнено състояние. Един болен човек в болницата има особено състояние. Ти каквото и да му направиш, той казва: „Ти не може ли да бъдеш малко по-внимателен, не виждаш ли, че моят крак е болен.“ Трябва малко нежно, внимателно да пипаш. Голям аристократ е той. Седнал, една, две сестри... постоянно разправя, казва: „Господин докторе, моля, моля.“ Докторът казва: „Чакай, аз зная.“ „Не, чакай, чакай аз да ти разправя.“ А пък това са внушения, това са илюзии. Но един човек може да се тури в магнетичен сън и да му се внуши, че има язва. Като се събуди, няма никаква язва, но той казва: „Болен съм.“ Лекарят гледа, нищо не вижда, но той казва: „Болен съм, ето голяма язва.“ Пак го турят в магнетичен сън, внушат му, че е здрав. Като се събуди, казва: „Оздравял съм.“ А той никога не е бил болен. Внушено му е, че е болен или че са го турили в лоши условия.\nПазете се. Сега ние сами си създаваме тези условия и казваме: „Няма да го бъде, няма да го бъде.“ И майката казва: „Няма да го бъде.“ Някой път жената казва: „Не ми хваща око, мъжът ми ще замине, няма да го бъде.“ Тя почва да гледа друг мъж и тя го уморява. Те това са внушения. Внушението е нож с две остриета. Ти ще го туриш някъде и няма да го унижаваш, но трябва да знаеш какъв е законът. Та първото нещо, като се създаде едно общество, ти срещаш един човек и казваш: „Мене този човек не ми го хваща окото.“ Търсиш причината защо не ти го хваща окото. Аз срещна този човек и казвам: „Мене окото ми го хваща.“ Виждаш - малко погледът му посърнал, вените му изпъкнали, в напрегнато състояние е, кожата му суха, ръцете костеливи, лицето посърнало.\nТа казвам, ако ние вземем тези предпазителни мерки, това са на физическото поле. После трябва да създадем друга атмосфера. Вие някой път сте влезли в някой дом, дето е създадена една отлична атмосфера, дето хората никога не се карат. Бащата, майката, децата - всички се обичат, всички са весели. Влезеш другаде, всичко хубаво наредено, мебели, но нещо те стяга. Ако вие погледнете, цялата атмосфера е пълна с такива анормални мисли и желания. Ако вашето обоняние е развито, вие ще усетите, когато човек е болен, че от него излиза една лоша миризма. И от здравия човек излиза ухание, нещо хубаво. Често той помирисва ръката си, дали излиза нещо хубаво. И докато не усети, че от него не излиза нещо хубаво, да знае, че не е здрав. Мъжът ти мирише хубаво. Не да се намаже отвън, намазването може да бъде само като стимул, не. съм против външното намазване. Но кожата произвежда най-хубавия аромат в природата. Туй е моето твърдение. Никой жител в природата никъде не е произвел такъв хубав аромат, какъвто произвежда човешката кожа, когато човек желае доброто. Но и по-голям смрад в природата от човешката кожа никъде няма. Това са мои наблюдения, изследвания. Аз съм наблюдавал хора, които са болни и които са здрави. Някои хора още отдалече зная - по миризмата, каква болест имат. От разстройството на дроба особен аромат има. Тези хора, на които започват да заболяват белите дробове, те имат един много отвратителен аромат. Тези признаци лесно се появяват. Сега няма да ви показвам тези признаци, понеже ще се изплашите. Това е заблуждение. Човек, който разбира законите на природата, той не може да умре. Той и на нокътя да дойде, пак ще се върне животът му.\nАз съм ви привеждал два примера. Единият показва каква е Волята Божия. Привеждал съм примера на виден американец, един богаташ, на когото жената се разболява. Той много я обичал. Като заболяла, той извикал десет души лекари, които констатирали, че след 24 часа тя ще умре. Вайкат се, прегръщат се, плачат двамата. Той казва: „Направих каквото трябва.“ Тя се примирява, че ще умре. Казва: „Каквото Бог е дал. Имам едно желание, ще те помоля. Много те обичам, но ще обещаеш, че ще го изпълниш.“ „Не зная онова, което искаш, дали е в силите ми да го направя, или не. Ще ми кажеш, ако мога да го направя, ще ти обещая.“ „Като замина за другия свят, да не се жениш. Обичам те.“ „Не мога да ти обещая.“ Тогава у нея се заражда една реакция. Казва: „Няма да умра.“ Каквото констатираха лекарите, нищо не излезе. „Не пущам никого да иде.“ Вторият пример е с една майка. Констатирали лекарите, че детето ѝ ще умре. Тя хваща смъртта и казва: „Не ти давам детето, не вярвам на тези лекари.“ Хваща детето, казва: „Не искам никакъв лекар.“ Майката е свързана и оздравява детето. Ако някоя от вас, майките, желае детето да оздравее, ще оздравее, нищо повече.\nИскам да кажа - това е Волята Божия, защото Бог е вложиш този живот, никой не може да го вземе. Животът може да се вземе само когато съгрешим. В който ден ти престъпиш тези закони, които аз ти дадох, в който ден ядеш от забраненото дърво, значи направиш едно прегрешение, ще умреш. Сега нас ни утешават: „Като умрем, втори път ще се преродим. Няма какво да осиромашавам и после да забогатявам.“ Ако сиромашията е непотребна, няма защо ние да се мъчим в нея. Ако е необходимост, добре дошла. Но ако само да страдаме в сиромашията, да ям сух хляб и да ям, което не трябва, да ям, аз не обичам такава сиромашия. Да ми дават триците на богатите хора, аз не искам да ми дават изостанали неща или вмирисано сирене, или вмирисана риба. Такива неща не искам. Туй няма смисъл. Туй разбираме ние сиромашия. Такава сиромашия не е потребна. Богатството е потребно в света, да ни даде онази същинска храна, която може да продължи онова възвишеното, благородното в живота. Затова е богатството в света, да продължи добрия живот. Сиромашията се дава в света, да ограничи злото в света. Затова иде сиромашията. Ако сиромашията може да ограничи греха, тя е намясто; ако тя ограничава доброто, тя не е намясто. Тъй трябва да гледаме от съвременно гледище. Сиромашия, която ограничава доброто, не ни трябва и богатство, което насърчава възвишеното, добрия живот, то ни е потребно.\nКазва - мъдростта, казва, че не я слушала. Мъдростта казва: „Не създавайте онези условия, при които вие може да влошите вашето сегашно аоложение, защото тогава ще ме викате, и аз няма да ви се обадя.“ Сега не искам аз да оставя във вашия ум мисълта, че вие сте отговорни. Казвам, в света съществува една обща отговорност. Ако речем да съдим света, трябва да повикаме всички хора, които са живели от памти века, всички са взели участие. Ако в света ще стане една съдба, то всички хора трябва да вземат дял и в доброто, и в злото. Не да се направи само един човек виноват, а друг невинен. Всички трябва да носят равномерно отговорност, съзнателно трябва да носят, не под закон. Всеки човек трябва да има съзнание, че трябва да носи тази отговорност.\nКазвам, в моите очи, когато двама пияни хора се бият, аз няма да ида да им кажа защо се бият. Ще ги оставя да се набият много добре и след като се набият и изтрезнеят, тогава на единия главата му се е счупила, на другия кракът се е изкълчил, тогава ще ида да привържа главата и да наместя крака на другия. Ще им кажа: „Не пийте виното, в бъчвата зло не прави, но веднъж употребено, то развива своята енергия.“ Не искам да ви кажа, но пиянството има една друга страна. Всичките хора, които пият, стават много щедри. Като се напият, стават щедри. Значи на едни хора, които не са били по естествен път щедри, за да станат щедри, защото стиснатостта е по-опасна, природата най-после допуска пиянството. За предпочитане е да си пиян и да си щедър, отколкото стиснат. Стиснатостта е по-лоша от пиянството. Защото едно зло иде, да те избави от друго. После и в пиянството с малки изключения той става отворен, почне да разсъждава. Аз съм срещал пияни хора, отдалече като те види, казва: „Извинявай, господине, понапил съм се като магаре.“ Напил се е не като магаре, магарето не пие, като човек се е напил. Магарето никога не се напива. Казва: „Извинете, човещина. Събрахме се няколко души приятели, за здравето на този, на онзи, почерпихме се.“ Напият се, пукнат си главите. На другата сутрин ги срещам, изтрезнели. Пияният човек е по-отворен, а онзи е недоволен, че е похарчил повече. Двама има. Единият, който харчи, а другият - печели. Другият, като гледа тефтерите, казва: „Много си изхарчил.“ Погледне тефтера, недоволен е, казва: „Ти не трябва да пиеш.“ На основание на това пиянството е лошо. И действително е хубаво да харчи човек, но не на тази основа. Човек не трябва да пие, но по съвсем други съображения. Той не трябва да пие вино, той не трябва да пие вино, което опива.\nОнези, които четат Притчата на Соломона, които четат Еклисиаста, които четат неговия роман на любовта... Някой път тази книга не искат да я вземат за каноническа. Лирическа е тази книга „Песен на песните“. Един религиозен човек, който чел лириката, аз зная - в Русия на 50 години евангелист я чел така, че щеше да се замотае. Този човек, който не мислил да се жени, като прочел лириката на Соломона, се оженил. После казваше: „Що ми трябваше да слушам Соломона.“ Оженил се той за една млада жена, а той бил над 60 години - едно несъответствие. Сега е вече заминал за другия свят. Той нямаше познание на женското знание, това, което жената искаше. Много мъчно е да угодиш на женското сърце. Не е виновата жената, че иска. Той не е знаел как. Мъчно е, казва, да угодиш. Не е извор, който извира. Не е виновен изворът. Не е виновна и жената, че има такова сърце. Трябва да разбираш законите на този извор и трябва да разбираш законите на това сърце. Жената е жена не от само себе си. Нещо извира от нейното сърце. Жената е станала нещо от природата. Жената трябва да разбира сърцето на своя мъж, трябва да разбира извора на своя ум, трябва да разбира женската воля, трябва да разбира и мъжката воля. Това е цяла наука, трябва да се изучава основно.\nАко се прави опит, да се даде на едни хора свобода, свободата е нещо разумно. Туй, което хората искат, сега свобода по никой начин не може да имат нито левите, нито десните течения, тъй както сега мислят, че може да се даде свобода. Те желаят доброто, но още не знаят как да го приложат. Имат всичкото желание, но нито едните, нито другите може да приложат онова, което природата изисква. Следователно ще дойдат от нейна страна да въздействат. Страхотиите, които стават, известни страхотни промени в природата са едно въздействие на живата природа върху хората. Гладът, който иде, болестите, които идат, войните, които идат, раздорите в дома, измирането на младото поколение, те са все въздействия, за да се накара туй общество да мисли. Някои казват, че еди-кое си течение е причината - не, неразбирането на живота, има нещо криво. В самите религиозни системи, които сега са внесени, има нещо чудно. Те трябва да се поправят. Всеки казва: „Религията е права.“ Против правата религия нямам нищо против. Ако тази религия е права, тя трябва да подобри света. Ако науката е права, тя трябва да подобри света. Наука, която не прогресира, не е наука. Религия, която не прогресира, не е религия. Всичко в света трябва да прогресира. Сега мислите, че в религията не трябва никакъв прогрес. Има религия за деца, има религия за възрастните, има религия за старите, има религия и за ангелите. Най-после всичките религии се обръщат в любов - от състоянието на ума, от състоянието на сърцето до състоянието на любовта, която може да обедини всичките хора в една цел, да даде свобода на всички хора. Туй е един величествен, грандиозен план, който всичките хора трябва да разберат. Казвате сега: „Има Господ, има любов.“ Всичко има, не че няма. Но в нас има неща, които няма. Има една любов, в нас я няма, няма място де да влезе. Отвън е любовта. Тъй както светлината е вън и има кепенци, не може да влезе, тъмно е.\nТа казвам, всичките науки, които сега се изучават в света, сега се изучава човека по един нов начин. Запример по някой път аз съм ходил, като съм правил своите изследвания, дойде един и казва: „Как да ти кажа, аз имам голям късмет.“ Казвам: „На какво?“ Той ми показва ноктите си, които са нашарени с бели знаци навсякъде. Той това го счита за голям късмет. „Ама туй не е никакъв късмет, туй е едно анормално състояние на твоята нервна система. Ако ти не обърнеш внимание да поправиш това, ти един ден ще се ожениш и всичките твои деца ще бъдат инвалиди.“ „Че как така? Че баба ми и дядо ми бяха така.“ Казвам му: „Във вашия род колко има здрави?“ „Няма здрави.“ Аз виждам ноктите му набраздени, един пръст се изкривил, друг се изкривил. Той това го счита за късмет. Пръстът трябва да бъде прав, малка кривина се допуска. Щом се изкривят пръстите, то е едно анормално състояние. Щом се изкривят краката, то е анормално състояние; щом се изкриви гръбнакът, то е анормално състояние; щом се изкриви лицето, то е анормално състояние. Щом се изкриви носът, очите, твоята работа е свършена. И тогава ние казваме: „Господ ще оправи всичко.“ Ще викаш Господа отвътре да оправи всичко. Има хора, които сега искат да помогнат на човечеството, да покажат от резултатите, туй да се приложи във възпитанието, върху храната, във въздуха, в жилищата - какви трябва да бъдат. Целият строй трябва да се измени, всичко трябва да се измени коренно. Системата на възпитанието съвсем да се измени, да върви по начина, по който човешките чувства и способности се развиват и най-после да дойде вътрешното възпитание на децата.\nИмаше една баба Хранова, акушерка във Варна, мъжка Гана. Тя плаваше чак до манастира „Свети Константин“ - четири километра, и се връщаше, но покажи на тази баба Хранова пиявица в шише, тя ще хукне да бяга, трепери. Тя казваше: „Единственото нещо, от което ме е страх.“ Та нас ни е страх от пиявиците в живота. Коя е пиявицата? Как ще свърша живота си. Момата я е страх за какъв ли ще се ожени. Момъкът го е страх за каква ли ще се ожени. После какви ще бъдат децата. Все пиявици. Все късмет търсят, дали ще бъде богат, или не. И гледаш го, някой път прави своите заключения: „Някои хора нямат никакво щастие. Съдбата им е такава.“ Съдбата им зависи от тях. Те никъде нищо не са вложили в банката, следователно нищо не могат да извадят. А са здрави, умни.\nТа казвам, ти може да се поправиш само като работиш. А някой път виждаш - той е вложил в тази банка, в онази банка. Казвам: „Ти си от късметлиите.“ „Защо?“ „Работил си.“ Започни и ти да внасяш в банката на природата. Туй, което ти внесеш в банката на природата, то върви, има един свят. В книжата на природата нищо не се губи. Животът, който ние живеем, работата, която ние вършим, мислите, които ние проектираме, чувствата, които проектираме, постъпките, които правим, всичко това действа за нашето повдигане. Туй е капиталът, с който ние поправяме своето бъдеще. Сега някои от вас ще се намерите в положението на онзи 84-годишен старец, на когото аз говорих така. Той ми казва: „Е, синко, много хубаво говориш, защо не ми говори това преди 30 години, защо толкова си закъснял да дойдеш при мене?“ Аз го попитах: „Ти защо не дойде преди 30 години при мене?“ „Де да те зная.“ Аз казвам: „И сега не е късно.“ Та казвам, и вие като този стария човек не си клатете главата. Вярвам - няма нито един на 84 години. Вие, които ме слушате, някои сте на 30, 40, 50, 60 години, едва ли има на 84.\nКазва Христос: „В последния ден аз ще ви възкреся.“ Когато хората почнат да разбират, възкресението ще дойде, ще възкръснем. Че Духът Божи е у нас, който работи, който ни кара така да мислим, така да чувстваме и така да действаме. Бог е в нас, който ни кара така да постъпваме. Ние имаме резултати, щом съм здрав, щом мога да ям добре, щом мога да дишам добре и щом мога да мисля добре, аз ще благодаря на Бога. Под думата да ям сладко аз разбирам, че моят стомах е в нормално състояние. Под думата да дишам добре аз разбирам, че моите дробове са здрави. Под думата да мисля добре аз разбирам - моят мозък е здрав, моята мисъл е здрава. Туй е разрешението на въпроса.\nЩе прочета първа глава, втори стих от Притчите.\nВ тази глава има две страни: едната е положителна, другата отрицателна. Трябва да знаете, че е писана преди около три хиляди години. И тези изречения, изказани в притчи, били описани повече от три хиляди години преди Соломона. Събрани били от един от най-умните еврейски царе, който събрал тази мъдрост и направил точно това, което не трябваше да прави. Аз не ви говоря за да ви бъде утеха, защото грешката не е утеха никому. Че е направил някой грешка, това ни най-малко не трябва да ни насърчава, но трябва да се намерят причините. В една философия ако не могат да се обяснят причините, да се приложи известно знание в живота и не можем да се ползваме конкретно от него, това знание е тежест за човека. Аз наричам всяко неприложено знание, чувство или постъпка тежест. Нещата са леки когато се прилагат. Откъде трябва да започне човек? Откъде трябва да започне реката? - От извора. Къде е изворът на човека? Всеки от вас може да ми каже откъде да започне. Да, едно начало трябва. Къде е началото? От избора, там високо при някой планински връх и продължава хиляди километри. Понякога има течение на въздуха. Къде е изворът му? Някъде в пространството. Ние само констатираме, че известно течение иде отнякъде, без обаче да знаем откъде. Появява се една мисъл у нас, ние обаче не знаем извора й. Явява се едно чувство и ние не знаем извора му. Направим една постъпка и нейният извор не знаем. Направим едно добро и не сме сигурни дали е добро или зло. При доброто нещата се увеличават, развиват се и се облагородяват. При злото нещата се смаляват, разрушават се и огрубяват. Защо е така? Как трябва да бъде? Онзи, който е направил грешката, се наказва, защо е сгрешил? Той казва: Не можеше ли като направя прегрешението, да няма наказание? Но законът е: Който направи зло, се наказва, който направи добро, се възнаграждава. Ако ядеш, възнаграждаваш се, ако не ядеш, гладуваш. Защо трябва да гладуваш? Защо трябва да страдаш? - За да се радваме. Защо трябва да носиш сиромашията? - За да станеш богат. Защо трябва да носиш невежеството? - За да станеш учен. Защо трябва да бъдеш човек? - За да станеш ангел, нищо повече. Това са контрасти. Трябва да излезете от обикновеното вярване, защото то е механическо вярване, предпотопно вярване за живота, за небето. Небето не е било преди такова, сега се е изменило. Едно време преди потопа е имало много глупави хора на небето, но и те сега са се изменили, поумнели са. Сега вие може дами възразите: как е възможно в рая да има глупави хора? В рая всички хора са все яйца, не са измътени.Там всички са праведни, защото са яйца, не са излюпени. И змийски, и кокоши, и животински и човешки яйца, всички са праведни. Като се измътят те не могат да се спогаждат едно с друго. Възражения ще направите. Посейте различни семена, ще видите, че всички имат желание да приемат първи най-добрата храна. Явява се конкуренция, всяко иска да израсне, да стане тънко и високо. Онова, което е обичало повече да поспива, е останало хилаво, изсъхнало е. Та между растенията няма спане. Там ден и нощ можеш да бъдеш буден. Ако речеш да спиш, отиде всичко.\nКакъв е изводът? Може някой път да се заблудите. Да кажем изгори някой човек, обърне се на прах. Като погледнеш праха му, ще кажеш: колко ли е страдал този човек? Аз мога да ви представя колко е страдал онзи, който е изгарян. Предполагам, че той е страдал малко повече от онзи, който е бил богат и разбойниците са му ограбили всичко. И ограбеният страда. Животът е богатство и смъртта като дойде, докато излезе душата от тялото навън, плаче че е изгубила богатството си, останала като едно животно в полето и като сиромахиня скита в пустинята дълги години. Душата минава като скитница в пустинята, докато я намерят благодетелните духове и я заведат на определеното за нея място. “Слава Богу, пострадах, но намерих туй спасително училище” - казва тя. Сега може да направите възражение, дали това е вярно или не, дали е така. Ако не вярвате, идете да проверите. Нямам нищо против това. - Ами как? - Това е ваша работа. Аз мога да ви разказвам за Америка, за Англия. - Ама как е? - Иди в Англия и провери. Като се върнеш, ще видиш дали е вярно или не.\nМъдростта сега вика. Вие как ще си я представите? Соломон си я представя като нещо живо, в чието създаване цялата Вселена е взела участие. Значи в този велик грандиозен план, който е бил начертан, тя взела участие, взела участие в създаването на човека в неговото бъдеще, кредитирала го е, после вложила целия си капитал. Сега онези, които са взели нейния капитал, не я слушат, почнали самостоятелно да действат. Но тези отвлечени истини какво отношение имат към сегашния живот? Вземете например човешкото тяло. Само повърхността на неговата кожа има 2 квадратни метра и в нея има 120 милиарда клетки. На земята има само два милиарда души, в човека има 120 милиарда клетки. Ако се прострат кръвоносните съдове, те имат дължина 20 хиляди километра. Ако се простре нервната система, заема 80 хиляди километра пространство, има 2 милиона потни жлези, които ако се прострат, ще заемат едно пространство от около 10 хиляди километра. Питам: какъв сложен апарат съставя само вашата кожа? Само да пренесете вашата кожа от Вселената, откъдето е дошла, ви трябват 120 милиарда лева. Трябва ви това само да пренесете тия клетки от разните области на Вселената. Питам: Ако вие трябва да плащате, кой от вас е в състояние да плати 120 милиарда лева, за да се пренесат само клетките на неговата кожа? Разбира се, човек живее чрез своята кожа. Цялата деятелност става в кожата. Отнемеш ли кожата на човека, всичко е свършено. Всичко зависи от богатството на кожата. Когато човек е здрав от гледище на природата, когато мислите му са чисти, когато чувствата му са чисти, когато постъпките му са чисти, кожата му е неизменна. Всички възприятия от външния свят - приемане и предаване са неизменни. Животът тече в унисон, ние го наричаме щастлив живот, защото силният огън не може нищо да го загаси, но и най-слабият ветрец може да загаси слабия огън.\nТова са наблюдения, въз основа на които съвременната наука прави своите изчисления. И те са отчасти, само защото засягат физическото устройство на човека. Човек нищо не знае за своята кожа. Ценното богатство е в кожата на човека, в неговото лице. Физиономистите, като изучават носа или ухото, гледат с какво са покрити. Учените в древността, които са разбирали този закон, са имали школа, в която са учили хората да държат в изправност своята кожа. А то ще рече: да държат в изправно състояние своя мозък, дихателната система и храносмилателната система с всички кръвоносни съдове. Появяването на всички съвременни болести, социалните кризи, се дължат на неспазване на този хигиеничен вътрешен закон.\nВ Америка на един знаменит американски проповедник, който от много четене не обръщал внимание на своята стомашна система, заболял стомахът му, появили се известни страдания в неговия черен дроб. И поради това като проповядвал, той търсел най-страшните стихове в Библията, пращал всички по дяволите, виждал всичко наопаки. Астролозите наричат тези хора сатурнови типове, а в обикновения живот ги наричат песимисти. Песимистът е човек на когото стомашната система и черният дроб са разстроени. Ако е държавник или ако е военен, все ще направи една глупост. Най-после един лекар пратил този проповедник в болница и му промили стомаха с топла вода. Държали го известно време в болницата, давали му чиста вегетарианска храна. Върнал се той и като започнал да проповядва, вече избирал най-радостните стихове за Царството Божие, за любовта.\nКогато някой се оплаква, че не живее добре, аз казвам: Стомахът му така мисли. - Ама ние сме най- лошите хора. Стомахът му не мели храната лесно и добре. Занимава се само с това, което липсва. Той никъде не иска да види неизменното. Учен ли е, свещеник ли е, баща ли е, проповедник ли е, той не може да види правилно нещата. Все му се струва, че го гледат накриво. Той всичко вижда наопаки.\nНие тепърва трябва да проучваме себе си. Някой казва: Кажи ми истината. Да ти кажа истината? Ти имаш една кожа и трябва да мислиш от какво се нуждае твоята кожа. Ти имаш мозък и трябва да разбереш законите на твоя мозък. Ти имаш бели дробове и досега не си се заинтересувал каква функция вършат. Имаш стомах и не знаеш как трябва да ядеш и какво да ядеш. Не знаеш колко време да спиш и как да спиш. - Ама еди-кой си учен говорил така. Че на птиците кой е казал колко трябва да ядат и как да ядат. Птиците, рибите, животните в света си напакостиха с прекомерното разплодяване. В тях се яви едно желание да се разплодят, да станат много, вследствие на което се създаде един закон да се изтребят насилствено, и трябваше да се наплодят месоядните животни. Те дойдоха да спасят света от чрезмерното размножаване. Знаете ли какво щяха да създадат штщите с чрезмерното си размножаване? Знаете ли какво създаваме с чрезмерните си желания? Ти седиш и създаваш в своя ум желания, мисли и постъпки, които изпълват света. Човешките мисли стават паразити, човешките чувства стават паразити и човешките постъпки стават паразити. Всичко в света живее, нищо не е мъртво.\nСега аз ви навеждам на тази мисъл за хигиената. Не че светът се е справил. И във великия, разумния свят има месоядни животни. Страданията ще дойдат да изгорят, да пречистят всичко. Не че те искат да ти направят пакост. Понеже ти си създал повече материал, понеже ти си набрал повече материал за продан, а нямаш купувач. В твоя живот има една криза, ти ядеш повече отколкото трябва. Ще се разболееш и може би седмица, две, три, месец, година ще боледуваш, да обеднееш малко, да осиромашееш, да изтънееш малко. Като видите някой, че е надебелял, казвате: Поправил се. Няма да се мине много време и излишното ще му се снеме. Аз не съм видял изключение. Няма нито една статистика да ми се похвали. Казват: Колко хубаво се е оправил. Казвам: Ще го видите след една година. Ще го хване нещо. Тази материя е непотребна. Всичко в човека трябва да бъде в мускули и в кости. Нищо излишно в човешкия организъм не трябва да има. Който иска да бъде здрав, нищо излишно не трябва да има. За такива парцали трябва да имаш един куфар, че да поставиш тези парцали от дядо ти, от баба ти. Носи нови дрехи., носи което е здраво и чисто, по два чифта дръж и носи, другото всичко на аутодафе. И природата така прави. Листата като падат, изгниват, и тя ги преработва. Голямата деятелност е в това, че природата постоянно преобразява всички тия неща наоколо, постоянно ги преустройва. По същия закон казвате: Защо идват някои лоши мисли в нас? Работа ви създават. От лоши мисли никой не е запазен. Аз вземам това в добрия смисъл. Някои състояния има, когато ти си неразположен, криво ти е. Не ти си иска никой да ти говори. Понякога искаш да дойда да ти говоря, но някой път ти си неразположен, не знаеш как да се освободиш от този, който иска да ти говори. Той не знае как да те утеши. Ти не разбираш неговото състояние и се скарвате. Казваш: какво си се намусил? - Ами ти какво си заспал като някоя баба? Скарат се двамата, наругаят се хубаво. Казвате: Не виждаш ли с света криза има, огън си запалил, хората гладни умират, а той се зазяпал насреща ми. Това са лични схващания. В Първичния Божи план, ако го погледнете, има един свещен трепет. Злото в света е изключение, смъртта е изключение, сиромашията също е изключение, малки работи са това, прах. Сиромашията е прах, свещен прах. Понякога понаръсват някой човек. Ангелите като гласят някой човек, че му сложат малко сиромашия отгоре, посолят го малко. В невидимия свят сиромашията много се цени, там е рядкост. Богатството навсякъде го има. Да говорим от чисто човешко гледище, сега ние мислим, че всички хора са грешници и всички са в ада. Кой ще ви извади оттам? В ада има по-малко хора отколкото в рая. Като влезе там, като се понажежи, не остава там. И в ада има много умни хора. Те постоянно мислят, мислят как да излязат, много умни стават, излизат в края на краищата.\nИма един анекдот. Като умрял Соломон, хванали го дяволите и го внесли в ада. Казват: Ти ще бъдеш тук. Учи хората на умни работи, няма какво да седиш в рая. Ще ти дадем една нова работа - да учиш грешните в ада. Започнал да мисли Соломон какво да прави и как да се освободи. По едно време го видели, че прави нещо. - Какво правиш? - Искам да направя един храм на Бога и да му служа. Дяволът го хванал и го изпъдил навън. Ние не искаме тук такива фактори.\nВ живота има умни хора, които някой път от немай къде създават едно учение, за да се избавят. Тогава се поправя тяхното положение. Но основната мисъл е: Животът трябва да се проучва от ново гледище. Трябва да има едно коопериране между хората, да има едно разбирателство. Така както сега се разбира живота, няма никакво разрешение. Не че всъщност няма никакво разрешение, само частично има. Има едно разрешение вън от нашето съзнание. Аз говоря за нашето съзнание, за личния живот. По този начин, по който живеем, никой не може да бъде щастлив по единствената причина, че стомахът му е развален, дробовете му са развалени. Той не може да има онази енергия, която му е потребна за мозъчната система, да може да възприеме и създаде нещо. Той няма да има жизнена енергия да възприеме най-добрата мисъл. Той няма тази материя, с която да създаде тази мисъл. Защо човек яде, за да придобие материал да облече своите мисли и желания. Затова ние ядем, за да съберем материя за обличане. Тези наши мисли и желания трябва да ги обективизираме. Мисълта има своя материя и желанията имат своя материя. Някой казва, че човек яде, за да поддържа тялото си. Отчасти е така. Още пo-далече отивам. Някои мислят, че умрелите не се хранят. И ангелите се хранят. Според учението на съвременните учени хора смърт няма в света. Смъртта е привидно състояние. Умира човек. Няма смърт. Всеки човек, който умира, можем да го съживим. Някой ще каже, че се е скъсала нишката. Може да свържем тази нишка. Ще я хванем и ще я завържем. Както един престъпник може да се хване и да се постави в затвора, така една душа може да се хване и да се постави в тялото си. Къде бягаш? Само един човек може да излезе от тялото си. Когато той бяга от тялото си, това наричаме смърт но когато той напуща тялото си, това не е смърт. Има начини, по които човек може да се обнови. Например, двама германски професори са правили наскоро опити. Те взели клетки и са ги умъртвили. Сега няма да се спирам да ви разказвам как са ги умъртвили. Например, клетките на окото ги изсушават, след което ги посаждат на един саламандър и след това тези клетки се съживяват, почват да растат. Учените вече казват, че смъртта е случайно явление в природата, животът е навсякъде. Правилно е твърдението на Лавоазие, че нищо в природата не се губи. И животът не се губи. Ако кажем за някой, че е умрял, значи загубил се е животът. И формата не се губи. Станала е една неестествена промяна. Например, имаш един приятел и той умира. Неестествената промяна е в това, че той живее в света, но между него и тебе няма съобщения. И той тъжи и ти тъжиш, и той скърби и ти скърбиш, не знаеш къде е, постоянно мислиш за него. Психологически закон има: Ти не можеш да мислиш за едно същество, което не мисли за тебе. Ние мислим за Бога, понеже Той мисли за нас. Ние проповядваме, че обичаме Бога, понеже Той ни обича. Не можеш да не обичаш този, който те обича и не можеш да не мразиш този, който те мрази. Не можеш да не подозираш този, който те подозира. Някой път ще кажеш: този закон е друг. Ние трябва да обичаме. Когато аз казвам, че трябва да обичаме, аз разбирам едно неизменно здравословно състояние. А щом говорим за омразата, щом говорим за злобата, за подозрението, аз разбирам болезнено състояние. Един болен човек има особено състояние. Ти каквото и да му направиш, той казва: Не можеш ли да бъдеш малко по-внимателен, не виждаш ли, че кракът ме боли. Трябва нежно, внимателно да пипаш. Голям аристократ е той. Седнал той, една, две сестри постоянно му услужват, а той казва: Господин докторе, моля, моля. Докторът казва: Чакай, аз зная. - Не, чакай аз да ти разправя. А пък това са внушения, това са илюзии. Ако на един човек, който се постави в магнетичен сън, му се внуши, че има язва, като се събуди той ще казва, че е болен, макар, че няма никаква язва. Лекарят гледа, нищо не вижда, но той казва: Болен съм, ето голяма язва. Пак го поставят в магнетичен сън, внушават му, че е здрав и той като се събуди казва: оздравял съм. А той никога не е бил болен. Внушено му е, че е болен, или че са го поставили в лоши условия.\nПазете се, сега ние сами си създаваме тези условия и казваме: Няма да го бъде. И майката казва: Няма да го бъде. Някой път жената казва: Не ми хваща око, мъжът ми ще замине, няма да го бъде. Тя почва да гледа друг мъж и по този начин го уморява. А това са внушения. Внушението е нож с две остриета. Ти ще го туриш и няма да го унищожаваш, но трябва да знаеш какъв е законът. Някой като влезе в едно общество, срещне един човек и казва: Този човек не ми хваща окото. Търсиш причината, защо не ти го хваща окото. Аз срещна този човек и казвам: Мене окото ми го хваща. Виждам малко погледът му посърнал, вените му изпъкнали, в напрегнато състояние е, кожата му суха, ръцете му костеливи, лицето посърнало. Казвам: Тези блуждаещи очи показват, че умът му е малко разстроен. Жълтите очи показват, че черният дроб е разстроен. Сухата кожа показва, че има недостатъчно влага в организма. Човек е пълен само с електричество, нервен е, не дава да го бутнеш. Казвам: Малко вода има. Защо този човек е в такова положение? Оплаква се, че хората не го уважават. Прав е, но черният му дроб е разстроен. Той не може да обича, той има подозрение към всички, разстройство има. Казвам: Слушай, приятелю, ти ще изяждаш по два лимона на ден, за десет дни двайсет лимона. За двайсет дни твоето положение ще се подобри двайсет пъти. В лимонените кори има витамини. Това настроение, което имаш, произтича от черния дроб. Това разстройство, което съсипва твоя черен дроб, ще се неутрализира малко и ще почнеш да гледаш по-добре на околните. После, месо няма да ядеш, понеже в месото има много нечистотии. Така ще се подобри стомашната система. Освен това ще изпиваш по един литър и половина вода на ден. Казва: Аз не пия вода. Ще развалиш живота си. Мнозина са ми казвали: Жабите живеят във водата, но хората не са жаби. Те живеят във водата, но вода не пият, постоянно за вода крякат от жажда. Ти трябва да изпиваш по литър и половина вода на ден. И това са хора учени, професори, които цялата философия знаят, но да изпиват по литър и половина вода на ден, не знаят още. Казвам: Литър и половина вода на ден, това е един максимум. Не студено вода, но гореща вода. Ако пиеш студена вода, съвсем друга работа ще излезе. Не да я изпиваш изведнъж, но сутрин, обед и вечер. Не да пиеш каква и да е вода, но да избираш по възможност най-хубавата вода, която да няма никакви органически утайки. Няма да си щадиш труда. Ако имаш време, ще отидеш в планината да си налееш чиста балканска вода.\nТрябва да се вземат тези предпазни мерки, необходими на физическото поле. После, трябва да създадем друга атмосфера. Някой път вие влизате в някой дом, където е създадена отлична атмосфера, където хората никога не се карат. Бащата, майката децата, всички се обичат, всички са весели. Влезеш другаде, хубаво наредено, хубави мебели, но нещо те стяга, защото цялата атмосфера е пълна с отрицателни мисли и желания. Ако вашето обоняние е развито, вие ще усетите, че когато човек е болен, от него излиза една лоша миризма. А от здравия човек излиза едно ухание, нещо хубаво. И докато не усети, че от него излиза нещо хубаво, той знае, че не е здрав. Мъжът ти мирише хубаво. Не да се намаже отвън. Намазването отвън може да бъде само стимул. Аз не съм против външното намазване. Но кожата произвежда най-хубавия аромат в природата. Това е мое твърдение. Никой жител на природата, никъде не е произвел такъв хубав аромат, какъвто произвежда човешката кожа, когато човек желае доброто. Но и по-голям смрад няма никъде в природата от човешката кожа. Това са мои наблюдения, изследвания. Аз съм наблюдавал и болни и здрави хора. За някои още отдалече зная по миризмата каква болест имат. От разстройството на белия дроб излиза особена миризма. Тези хора, на които белите дробове започват да заболяват, имат една много отвратителна миризма. Тези признаци лесно се проявяват. Сега няма да ви ги показвам, понеже ще се изплашите, а може и да се заблудите. Човек, който разбира законите на природата, не може да умре. И на върха на нокътя да дойде смъртта, пак ще се върне животът му.\nАз съм ви привеждал два примера. Единият показва каква е Волята Божия. Привеждал съм примера за виден американец, един богаташ, чиято жена се разболява. Той много я обича. Като заболяла, той извикал десет души лекари, които констатирали, че след 24 часа тя ще умре. Плачат двамата, прегръщат се. Той казва: Направих всичко каквото трябва. Тя се примирява, че ще умре. Казва: Каквото Бог даде. Имам едно желание, ще те помоля да го изпълниш. - Не зная онова, което искаш дали е в силите ми или не. Ще ми кажеш, ако мога да го направя, ще ти обещая. - Като замина за другия свят да не се жениш. - Обичам те, но не мога да ти обещая. Тогава у нея се зародила една реакция. Казва: Няма да умра. И наистина, въпреки констатацията на лекарите, тя не умряла. Вторият пример е с една майка. Констатирали лекарите, че детето й ще умре. Тя хваща смъртта и казва: Не ти давам детето, не вярвам на тези лекари. Хваща детето, казва: Не искам никакъв лекар. Майката е свързана с детето си, обича го и го спасява. Не позволява на смъртта да се доближи до него. Ако някоя майка иска детето й да оздравее, то ще оздравее, нищо повече. Искам да кажа: Това е волята Божия, защото Бог е вложил в нас живота и никой не може да го вземе. Животът може да се вземе само когато съгрешиш. В който ден ти пристъпиш тези закони, които аз ти дадох, в който ден ядеш от забраненото дърво, значи направиш едно прегрешение, ще умреш. Сега нас ни утешават: Като умрем, втори път ще се преродим. Няма какво да осиромашавам и после да забогатя вам. Ако сиромашията е непотребна, няма защо ние да се мъчим в нея. Ако е необходимост, добре дошла. Но ако е само да страдам в сиромашията, да ям сух хляб и това, което не трябва да ям, аз не обичам такава сиромашия. Не искам триците на богатите хора, не искам вмирисано сирене или вмирисана риба. Такива неща не искам. Няма смисъл. Такава сиромашия не е потребна. Богатството е потребно в света, да ни даде онази същинска храна, която може да пробуди и продължи възвишеното, благородното в живота. За това е богатството в света, за да продължи добрия живот. Сиромашията се дава, за да ограничи злото в света. Затова иде сиромашията. Ако може сиромашията да ограничи греха, тя е на място. Ако тя ограничава доброто, тя не е на място. Тъй трябва да гледаме от съвременно гледище. Сиромашия, която ограничава доброто, не ни трябва, а богатство, което насърчава възвишеното, добрия живот, ни е потребно. Избягвайте онези условия, при които може да влошите вашето сегащно положение, защото тогава ще ме викате и аз няма да се обадя. Сега не искам да оставя във вашия ум мисълта, че вие сте отговорни. В света съществува една обща отговорност. Ако речем да съдим света, трябва да повикаме всички хора, които са живели от памти века, защото всички са взели участие. Ако в света стане една съдба, то всеки един трябва да вземе дял и от доброто и от злото. Не да се обвинява само един човек, а другите да са невинни. Всички трябва да носят своя дял от отговорност. Съзнателно трябва да го носят, не по закон.\nЗа мен добрите хора са здравите, а лошите хора са болните. Добрите хора в света са дошли, за да поправят, да спасят света. И Бог и учителите работят чрез добрите хора. Те са проводници. Без тях светът не може да се поправи. Без добрите хора в света никаква идея не може да се лансира, никаква идея не може да се прокара. Лошите хора не знаят как да го направят. Това, което е необходимо за нас, един лош човек никога не знае как да го направи. Когато двама пияни хора се бият, аз няма да отида да ги разтърва. Ще ги оставя да се набият много добре и след като изтрезнеят, на единият главата му е счупена, на другият кракът се изкълчил, тогава ще ида да превържа счупената глава и да наместя изкълчения крак. Ще им кажа: Не пийте! Виното в бъчвата зло не прави, но веднъж употребено, то развива своята енергия. Не искам да го кажа, но пиянството има и една друга страна. Всички хора, които пият, стават много щедри, особено когато се напият. Значи на едни хора, които не са били по естествен път щедри, за да станат щедри, защото стиснатостта е по-опасна, природата най-после е допуснала пиянството. За предпочитане е да си пиян и да си щедър, отколкото да си стиснат. Стиснатостта е по-лоша от пиянството. Защото едно зло иде да те избави от друго. После, в пиянството, с малки изключения, човек става отговорен, почва да разсъждава. Аз съм срещал пияни хора, отдалече като те види, казва: Извинявай, господине, понапил съм се като магаре. Напил се е не като магаре. Магарето не пие. Като човек се е напил. Магарето никога не се напива. Казва: Извинеше, човещина. Събрахме се няколко души приятели, за здравето на този, на онзи, почерпихме се. Напият се, после си пукат главите. На другата сутрин ги срещам изтрезнели, но недоволни, че са похарчили много пари. На основание на това, пиянството е лошо. Действително, хубаво е да харчи човек, но не на тази основа. Човек не трябва да пие и по съвсем други съображения. Той не трябва да пие вино, което опива.\nДа се върнем към заключението на Соломон, който е говорил преди около три хиляди години. Той бил запознат дълбоко с окултната наука. Историята му приписва, че той хващал духове и ги пращал в морето, но и те го хващали. Той ги връзвал, но и те го връзвали. “С каквато мярка мериш, с такава ще ти се отмери.” Коя беше причината? Той не беше господар на своите чувства. Мислеше много добре, но чувстваше много зле. От наше гледище ще кажа: Соломон, въпреки ума си, е имал едно анормално психическо разположение на организма, едно недоволство, понеже в него се появило желание да разреши най-дълбоките проблеми в природата, да проникне в нейните тайни. Той не е бил доволен от онова знание, което е имал. Искал да го приложи и вследствие на това е дошъл до някои крайности. Виждаме, че след неговото заминаване, царството му беше в своя край. Ни един цар в еврейското царство не беше подобен на Соломон. Преданието казва, че той е разпилял своя живот. Вярвам, че той е разпилял своя живот, но той е дал една философия. Онези, които четат притчите на Соломон, които четат Еклисиаст, които четат неговия роман на любовта, се докосват до мъдростта му, не искат да вземат за канон “Песен на песните”. Лирическа е неговата книга “Песен на песните”. Един религиозен човек, евангелист на 50 години чете тази книга така, че щеше да се побърка. Този човек не мислеше да се жени, но като прочете книгата на Соломон, се ожени. После той казваше: Що ми трябваше да слушам Соломон? Ожени се за една млада жена, а той беше на 60 години. Голямо несъответствие. Сега вече е заминал за другия свят. Той нямаше познание за женските желания. Много мъчно е да угодиш на женското сърце. Не е виновна жената, че иска. Мъчно е, казва, да угодиш. Не е виновен изворът, не е виновна и жената, че има такова сърце. Трябва да разбираш законите на извора и законите на женското сърце. Жената е жена не от самосебе си. Нещо извира от нейното сърце. Жената е взела нещо от природата. Жената трябва да разбира сърцето на своя мъж, трябва да разбира извора на своя ум. Трябва да разбира своята воля и мъжката воля. Това е цяла наука, която трябва да се изучава основно. В едно общество, докато няма разбирателство, всякога ще има противоречия. В съвременното общество един здрав мъж се жени за болна жена. Той е от демократически произход, а тя от аристократически. Не може да има съгласие между тях. В съдружието им в живота и мъжът и жената трябва да бъдат хармонични във всяко отношение, и по ум, и по сърце, и по воля. Разбирателство трябва да има в три допирни точки. По друг начин трябва да разбираме какво е жената: умът на жената какъв е, сърцето какво е и волята каква е. Трябва да се изучава умът, сърцето и волята и на мъжа. Бащата и майката също трябва да изучават ума, сърцето и волята и на момичетата и на момчетата си. А не да се обяснява всичко с наследствеността. Тя още нищо не доказва. Онова, което ние можем да възприемем от природата, ще можем да го предадем на младото поколение отвън. Или, казано по друг начин: Аз съм един проводник в природата. Живата, разумна природа може много да направи, ако аз съм един добър проводник. Но ако аз съм лош проводник, много малко може да направи. Най-малко човек трябва да бъде един добър проводник. А за да бъде такъв, трябва да бъде умен.\nСега конкретната страна на въпроса. Вие може да се обезсърчите и да кажете: много зле сме живели. Не, така са живели от хиляди години хората. Новото, което иде в света, вие ще го посрещнете. Вие сте длъжни да го посрещнете по един или друг начин. Иде пролетта и болният и здравият ще излязат да я посрещнат. Болният ще охка, но ако е разумен, той ще стане от кревата и ще оздравее веднага, а ако не е разумен, той няма да се ползва. Казвам: от това, което иде в света, всички хора ще имат условия да подобрят своето положение. Здравите ще станат по-здрави, болните ще оздравеят. Здравите ще станат съвършени. Здравето е среда за съвършенството. Ти няма да станеш съвършен човек, ако не си здрав. И тогава няма да се молите да се намалят страданията ви, а при всичките условия ще разберете защо страдате и ще ползвате страданията си. Да ви е приятно, че страдате. Ако ви дойде една лоша мисъл, да знаете нейния произход - откъде е дошла и да знаете да се освободите от нея. Освен това да подобрите състоянието на вашата кожа. Трябва да се създаде едно училище, в което децата с лоши наследствени качества да се хранят със специфични храни, по особен начин, за да се докаже на опит дали това е вярно или не. Защото философски е ясно, но опитът ще разреши най-правилно въпроса. Ако се прави опит, да се даде на хората свобода, което е нещо разумно. Това, което сега хората искат, по никакъв начин не може да се нарече свобода. Нито левите, нито десните течения, тъй както сега мислят, не могат да дадат свобода. Те желаят доброто, но още не знаят как да го приложат. Имат всичкото желание, но нито едните, нито другите могат да приложат онова, което природата изисква. Следователно, ще дойдат от нейната страна да въздействат. Страхотните промени, които сега стават в природата, са едно въздействие на живата природа върху хората. Гладът, който иде, болестите, които идат, социалните кризи, които идат, войните, които идат, раздорите в домовете, измирането на младото поколение. Това са въздействия, за да се накара обществото да мисли. Някои казват, че еди- кое си течение е причината. Не, в разбирането на живота има нещо криво. В самите религиозни системи, които сега са внесени, има нещо чуждо. Те трябва да се поправят. Всеки казва: Религията е права. Против правата религия няма нищо. Ако тази религия е права, тя трябва да подобри света. Ако науката е права, тя трябва да подобри света. Наука, която не прогресира, не е наука. Религия, която не прогресира, не е религия. Всичко в света трябва да прогресира. Вие мислите, че в религията не трябва никакъв прогрес. Има религия за деца, има религия за възрастни, има религия за старите, има религия за ангелите. Най-после всички религии се обръщат в любов. Когато се дойде от състоянието на ума и на сърцето до състоянието на любовта, ще се обединят всички хора в една цел и тогава ще се даде свобода на всички. Това е един величествен, грандиозен план, който всички хора трябва да разберат. Казвате: Има Господ, има любов, всичко има. Но в нас нещо липсва. В нас я няма любовта, защото няма откъде да влезе. Отвън е любовта, така както светлината не може да влезе през кепенците на прозорците в стаята и там е тъмно. Същото е и с любовта Тя ще влезе у нас, когато се отворим за нея.\nМного науки се изучаваш сега в света. Аз изучавам човека по един нов начин. Когато правех своите изследвания, дойде един и ми каза: Аз имам голям късмет. Казвам: На какво? Той ми показа ноктите си, които бяха нашарени с бели петна. Това той счита за голям късмет. Това не е никакъв късмет, това е едно ненормално състояние на твоята нервна система. Ако ти не обърнеш внимание да я поправиш, един ден като се ожениш, всичките ти деца ще бъдат инвалиди. Че как така? Баба ми и дядо ми и те бяха като мене. Казвам му: Във вашия род колко здрави има? Няма здрави. Аз виждам ноктите му набраздени, един пръст се изкривил, друг се изкривил. Това той счита за късмет. Пръстът трябва да бъде прав. Никакви кривини не се допушат. Щом се изкривят пръстите, това е едно анормално състояние. Щом се изкривят краката и това е анормално състояние. Щом се изкривят гръбнакът, лицето, очите, твоята работа е свършена. И тогава ние казваме: Господ ще оправи всичко. Има хора, които сега искат да помогнат на човечеството, да покажат резултатите във възпитанието чрез храната и въздуха, за които ви говоря. Целият строй трябва да се измени. Всичко трябва коренно да се измени. Системата на възпитанието трябва да се измени, да върви по начина, по който човешките чувства и способности се развиват и най-после да дойде вътрешното възпитание на децата.\nПитам: Като държа тази беседа, като научавате това, кажете ми, какво може да направите в света? То се отнася до вас, вие да се самовъзпитавате, на вас ви трябва, не на другите. Вие може да се подмладите, може да измените външните условия на живота, да подобрите живота си за хиляди години. Болезненото състояние, мрачните мисли, всичко това веднага да изчезне и пред вас да се яви един, пред когото вие да сте свободни. Ако ние не сме така свободни, ако ние сме вързани, ако мислите ни не са така свободни, ако има нещо, което постоянно ни смущава, тогава как ще вършим Божията воля? Ние мислим за Бога, че Той е всесилен, а при това ние треперим, страх ни е. Че защо ни е тогава Господ? В Господа вярваме, а от всичко треперим. Някой ще каже, че има страшни работи. Някога човек е като дете: страхува се от нещо, от което и децата не ги е страх. Имаше една баба Хранова, акушерка във Варна. Мъжка Гана. Тя плуваше чак до манастира Св. Константин, четири километра и се връщаше, но покаже на тази баба Хранова пиявица в шише, тя ще хукне да бяга, трепери. Тя казваше: единственото нещо, от което ме е страх. Та нас ни е страх от пиявиците в живота. За някои пиявицата е страхът от смъртта. Момата се страхува за какъв ли ще се ожени. Момъкът го е страх за каква ли ще се ожени. После какви ще бъдат децата - това се все пиявици. Някои хора нямат никакво щастие. Съдбата им е такава. Съдбата им зависи от тях. Те нищо не са вложили в никоя банка, следователно нищо не могат да извадят. А са здрави, умни. Та казвам: Ти можеш да се поправиш само ако работиш. А виждаш, че друг е вложил в тази банка, в онази банка. Казвам: И ти си от късметлиите. Защо? Работил си. Започни и ти да внасяш в банката на природата. Това, което ти внесеш в банката на природата, то е твоят късмет. В книгата на природата нищо не се губи. Животът, който ние живеем, работата, която ние вършим и чувствата, които проектираме, постъпките, които вършим, всичко това съдейства за нашето повдигане. Това е капиталът, с който ние създаваме своето бъдеше. Сега някои от вас ще се намерите в положението на онзи 84 годишен старец, на когото аз говорих така: Той ми казва: Е, синко, много хубаво говориш, защо не ми говори това преди 30 години, защо толкова си закъснял да дойдеш при мене? Аз го попитах: Ти защо не дойде преди 30 години при мене? - Откъде да те зная. Аз казвам: И сега не е късно.\nИ вие като този стар човек не си клатете главата. Вяра няма нито един от вас на 84 години. Вие, които ме слушате сте на 30,40,50,60 години, едва ли има някой на 84 години.\nНо да се върнем на предмета. Под думата старост ние разбираме опитността, която имате. Не мислете за вашето тяло, не мислете за опитността, която имате. Мислете за вашия ум, който имате сега, мислете за вашата воля. След като си направите една сметка, започнете да работите с най-малките усилия. Всяка сутрин, като ставате, онези от вас, които сте духовни, благодарете на Бога за онова, което ви е дал, благодарете за добрата воля, която ви е дал. Най-първо вие ще се радвате. Всеки от вас ще сподели мнението, че всичко у вас е добро. Другият казва, че не сте толкова добри. Слушайте този, който е горе, другият, който говори противното, е отдолу. Казва още: От тебе нищо няма да остане. Тебе майка ти в грях те е заченала. Не го слушайте, не спорете с него! Слушайте онова, светлото във вас. Това, което дава светлина, то е полезно. Това, което си дава само мнението, то е опасно. Ние можем да разберем нещата само в светлината, а не можем да ги разберем в тъмнината. Щом не можем да ги разберем, в тъмнина сме. Щом има тъмнина, нещата са неясни. Щом има вериги около вас, нищо не можем да направим. Щом се махнат веригите, щом се махне тъмнината и дойде светлината, ние сме в състояние всичко да направим. Христос казва: В последния ден аз ще ви възкреся. Когато хората почнат така да разбират, възкресението ще дойде. Че Духът Божи е у нас, Той е, Който работи, Който ни кара така да мислим, така да чувстваме и така да действаме. Бог е в нас. Той ни кара така да постъпваме. Ние имаме резултати - щом съм здрав, щом мога да ям добре, щом мога да дишам добре и щом мога да мисля добре, аз ще благодаря на Бога. Под думата “ям сладко” аз разбирам, че моят стомах е в нормално състояние. Под думата “дишам добре” аз разбирам, че моите дробове са здрави. Под думите “да мисля добре” аз разбирам, че моят мозък е здрав, моята мисъл е здрава. Това е решението на въпроса.\nСега ви пожелавам като си идете да започнете новия живот.\nБеседа, държана от Учителя, на 21 май 1933 г., неделя, 10 ч.с., София - Изгрев.


Неправоспособен мотоциклетист пострада при ПТП в Перник ☆ Изгоря оборудване в оранжерия за овошки в Търновлак ☆ Разследват умишлен палеж на цех в Кулата\n20 Февруари 2020 10:06ПУБЛИКУВАНА\n20 Февруари 2020 10:10ОБНОВЕНА\nСпортни ски новини от ски курорта\nТреньорът Георги Джолев информира, че биатлонистките от Клуба по биатлон "Банско 2019" са записали най добрите си класирания на Световно първенство, влизайки в топ 30 и топ 60.\nНа провелият се 8ми Зимен олимпийски фестивал - Осогово 2020, състезателите на СК „Банско” завоюваха 5 медала.\nСимона Цекова - 1-о място\nИва Скабрина - 2-о място\nТеодора Хаджирускова - 2-о място\nНикола Георгиев -3-о място\nГеорги Весков - 3-о място\nКатерина Попова - 4-о място.\nФестивалът се провежда под егидата на БОК, с цел търсене на следващия олимпийски шампион.\nМладата алпийска надежда на България – Георги Ергин, вчера отбеляза отличен резултата в състезанията на ФИС в Села Невеа/ Италия. 18-годишният скиор от СК "Юлен" беше убедителен в алпийската комбинация – спускане и слалом. Той даде поредна заявка за място сред най-добрите в света с класиране на 13-то място.\nВ същия зимен център – Села Невеа, няколко дни по-рано талантливият ни национал се класира на 35-то място в Алписката комбинация за Европейската купа.\nОбщина Банско ски състезания


Изцяло дистанционна работа - да, във Франция е възможно | webcafe.bg\n20.05.2019, 10:17 (обновена 21.05.2019, 17:58)\nФренските мениджъри се опитват да преминат от оценка на присъствието към оценка на резултатите, но има и недостатъци\nЗа обикновения средностатистически офисен служител малко са по-приятните неща от това в края на деня да изключи комптютъра си и да се отърве от потопа на служебните имейли.\nИма хора, които казват, че отиват на работа, но в действителност не напускат пределите на дома си. Такъв е случаят с Рейчъл Питър и Жан-Батист Одрас.\nТе са двойка на около 30 години и живеят в Сен Пере. Южният френски департамент се оказва предпочитаното от тях място за живеене, а от близо три години те са сътрудници на Whodunit - агенция за разработка на уеб сайтове.\nРаботата за Whodunit означава работа изцяло от дома и това постепенно се превръща в начин на живот, както обяснява Одрас.\nТой и Рейчъл споделят един покрив, но имат различен стил на работа. Тя използва стая, която е специално предвидена за тази цел и оборудвана с настолен компютър. Питър работи от 9:00 до 18:00 часа, докато Одрас е навсякъде из къщата, по всяко време на деня и понякога дори и през нощта.\nИ все пак сутрин двамата споделят един и същ ритуал - дневните срещи с екипа чрез видео конферентна връзка. Всеки служител на Whodunit, а те са 10 и с потенциал скоро да станат 15, се включва от вкъщи. Те живеят във френските градове Нант, Мец, Париж и Лион.\nАгенцията не притежава и не наема офиси - тя е "изцяло дистанционна компания". Съществува едновременно никъде и навсякъде.\nНе са много компаниите, които са съгласни на 100% дистанционна работа, но този модел се разширява, казва Родолф Дютел, основател на Remotivo.io. Това е уеб сайт за работа от дома, специализиращ се в технологиите. Неговата платформа събира на едно място около 1000 компании, набиращи дистанционни служители.\nДве трети от тях са в Северна Америка и само 20 - във Франция.\nТова са предимно малки стартъпи с екипи до 10 души, но понякога и "еднорози" - млади компании с пазарна капитализация над 1 млрд. долара, обяснява Дютел. Пионер в тази област e компанията за разработка на уеб сайтове Wordpress, която закрива главния си офис в Сан Франциско през 2017 г. и прехвърля всичките си служители на дистанционен режим на работа.\nТехнологичният бранш не е единственият, който възприема този модел. Изцяло дистанционни компании има и в електронната търговия и електронното обучение. Този модел ще набира още повече популярност, защото браншовете, които го възприемат, обикновено създават повече работни места, прогнозират специалистите на пазара на труда.\nWhodunit правят прехода към дистанционна работа през 2018 г. Когаро създават агенцията преди 10 години, те си мечтаят за офис и това им се струва добра идея. През 2010 г. петимата основатели се спират на офис с открити пространства в Париж. Преходът към дистанционна работа става постепенно.\nНяколко служители започват да работят от вкъщи по два дни в седмицата, за да намалят пътуването си до офиса.\nМалко по малко всички предпочитат да напуснат Париж. Същевременно има нужда от набиране на хора и разширяване на дейността. Тогава започва деликатен период, в който част от екипа работи от дома си, докато други остават в офиса. В крайна сметка нещата не проработват - има две групи със собствени начини на комуникация. Така се стига до решението за окончателно отърваване от офиса.\nВъв вселената на изцяло дистанционната работа някои компании никога не са и притежавали офис, дори и в началото на дейността си. BoondManager е сред тях. Това е стартъп с 28 служители, специализирани в инструменти за управление на редактирането. Фирмата е създадена през 2009 г. от двама братя. Единият живее в северния град Лил, а другият - на около 800 км разстояние - в Брест.\nСкоро след началото осъзнават колко време спестяват и какво е удобството да работят от дома си, казва Антони Ламбер. Те започват да набират хора от цялата страна, без дори да обмислят да наемат офис. В началото не се осмеляват да казват на клиентите си, защото не искат да бъдат възприети като дребни играчи, които не могат да си позволят офис.\nПрез последните три години спират да го крият и в момента това е плюс, който привлича нови служители.\nТози феномен може да бъде обяснен с комбинацията на различни фактори. От една страна е натискът на пазара на недвижими имоти в големите градове. А от друга е липсата на таланти в технологичния бранш, която кара компаниите да назначават хора, без да се съобразяват с каквито и да е граници. Същевременно технологиите се усъвършенстват и се появяват нови инструменти за съвместна работа, за споделяне на документи, за изпращане на съобщения, за провеждане на видео разговори и т.н.\nНякои инвеститори са убедени, че революцията в дистанционната работа вече се случва и харчат милиони, за да създават компании във виртуалната реалност, със заседателни зали, аватари на колегите. Всичко започва да прилича на прочутата виртуална 3D игрова вселена на Second Life.\nСред плюсовете, които тези компании изтъкват, е лекотата, с която привличат нови служители, пестенето на наеми и възможността за бързо разрастване. O'Clock - школа по разработка на уеб сайтове - стига от 4 сътрудници до екип от 46 членове само за две години. Ако имаха офиси, щяха да се местят шест пъти за две години.\nНа хората им е омръзнало ежедневно да пътуват до офиса, както и да работят в шумните открити пространства.\nТова означава повече време за работа, но и повече свободно време. Някои даже работят в кътче от спалните си. За Рейчъл Питър и Жан-Батист Одрас работата от вкъщи е шансът им да се върнат в родния им Ардеш и да си купят дом.\nНовият начин на работа обаче изисква и известна адаптация. Мениджърите трябва да направят прехода от оценяване на присъствието към оценяване на резултатите. Мениджърът свиква, че не може да държи непрекъснато под око сътрудниците си.\nДруго предизвикателство е поддържането на екипа сплотен, когато хората не се виждат на живо.\nВ BoondManager не пестят разходи за създаването на общност и на собствена идентичност. Служителите използват Slack - платформа за незабавни съобщения, която донякъде заменя разговорите около кафе машината. Всяка седмица двама от служителите предлагат курсове по кросфит и медитация чрез уеб камера. Екипът се среща три пъти годишно за семинари очи в очи и това е "горивото" на дистанционната работа.\nНо не всички са родени за дистанционна работа.\nСлужителите трябва да са независими, да комуникират активно, да контролират как употребяват времето си, да приоритизират задачите си. Ако 80 на сто от работещите са доволни, за останалите дистанционната работа не е любимият вариант. Те имат нужда да се социализират.\nЗатова особено се цени комбинацията от дистанционна работа и места за срещи - офиси и пространства за съвместна работа, които стават все повече. От страна на компаниите нещата също не работят успешно за всички. Някои дори дават заден ход.\nПрез 2017 г. американският гигант IBM връща всички свои служители обратно в офисите.\nФирмата стига до извода, че дистанционната работа възпрепятства способността на компанията да бъде иновативна.\nДруг пример е Facebook, които предлагат бонуси за служители, намиращи се в близост до главния им офис в Калифорния. Това е начин да задържат повечето си екипи възможно най-близо.\nOще: дистанционна работа работа работа от вкъщи технологии франция\nВръзката между духовенството и протестния дух е скъсана


Под 2 хиляди нови случая на COVID-19 за последните 24 часа - Теми в развитие | Vesti.bg\nДанните са взети от направени 6113 PCR теста\n17 декември 2020, 05:57\nП од 2 хиляди нови случая на коронавирус са били регистрирани през последното денонощие у нас. Над 190 души са починали, показват данните от Единния информационен портал.\nЗа изминалите 24 часа са потвърдени 1959 случая на коронавирус при направени 6113 PCR теста (32 процента положителни проби). Потвърдените случаи у нас вече са общо 186 246. Те са установени от 1 083 606 PCR теста.\nАктивните случаи са 89 540.\nПрез последното денонощие са починали 191 души с коронавирус. Общият брой на смъртните случаи у нас е 6196.\n2575 човека са оздравели за изминалите 24 часа. Възстановилите се са общо 90 510.\n7034 души са на лечение в болница. 570 от тях са настанени в интензивно отделение.\nПри медицинския персонал потвърдените случаи на коронавирус са 8178, включително 2730 лекари и 2666 медицински сестри.\nОт новите заразени през последното денонощие най-много по области са в София-град (333), следвана от Варна (184), Пловдив (182), Хасково (110), Бургас (108), Стара Загора (104) и Русе (102). Столицата е на първо място и по общ брой случаи (51 521). Следват Пловдив (17 502), Варна (13 699), Бургас (10 323) и Благоевград (9754).\nДете на 11 години е сред жертвите на коронавируса у нас. Това показват данните на Единния информационен портал. Момчето е имало хронично неврологично и сърдечно заболяване.\nЗа последното денонощие у нас са регистрирани 1959 нови случая на COVID-19. Починалите след усложнения от вируса са 191, а излекуваните - малко над 2500.\nСАЩ са регистрирали през последното денонощие рекордните над 3700 починали от COVID-19 и 250 хиляди нови заразени с коронавирус, предаде Франс прес, като се позова на университета "Джонс Хопкинс".\nПо данни на университета "Джон Хопкинс" в страната са регистрирани повече от 17 милиона случая на коронавирус. Над 310 хиляди души са починали.\nПотвърдените случаи на коронавирус в Бразилия надхвърлиха 7 милиона, след като министерството на здравеопазването съобщи за рекордните над 70 хиляди регистрирани заразени за едно денонощие, предадоха световните агенции.\nСтраната е на трето място в света по този показател след Съединените щати и Индия.\nПредишният рекорд от малко над 69 хиляди нови случая бе регистриран на 29 юли.\n936 човека с COVID-19 са починали в Бразилия за изминалите 24 часа. Общият брой на смъртните случаи в страната надхвърли\n183 хиляди. Бразилия е на второ място в мрачната статистика след САЩ и пред Индия.\nПри това поради "технически проблеми" статистиката за последното денонощие не включва данни от Сао Пауло - най-многолюдния и най-тежко засегнат от коронавируса щат в страната, съобщи бразилското министерство на здравеопазването, цитирано от Асошиейтед прес.\nБразилия преживява втора вълна на епидемията, отбелязва Ройтерс. След като достигна своя пик в края на юли, броят на новозаразените и починалите за денонощие намаляваше до началото на ноември, преди да скочи през последния месец.\nЕпидемиолози обясниха втората вълна с разхлабването на мерките за социална дистанция и с това, че все повече хора не си слагат маска. Те освен това отбелязаха, че докато първата вълна е засегнала най-вече бедните бразилци, които не могат да си позволят да се самоизолират, то втората е ударила по-богатите им сънародници, заразяващи се с коронавируса на работа или в заведения за хранене.\nИзточник: Единен информационен портал, БТА


Консерваторите спечелиха парламентарните избори в Хърватия - Ureport.bg\nUreport | Политика | Европа | Консерваторите спечелиха парламентарните избори в Хърватия\nОпозиционните консерватори се обявиха да победители на парламентарните избори в Хърватия, но се очаква да имат сериозни затруднения да формират управляващо мнозинство, съобщи BBC.\nРезултатите от частичното преброяване показват, че Хърватският демократичен съюз печели 60 депутатски места в 151-членният парламент, докато управляващата коалиция, начело със Социалдемократите остава с 50 народни представители.\nОчаква се след излизането на окончателните резултати консерваторите да започнат преговори за формиране на коалиция.\nЕдин от основните въпроси на тях ще бъде бежанската криза, след като от началото на годината над 320 000 имигранти преминаха през територията на страната.\n„Победата ни натовари с отговорността да поведем страната си, която е в трудна ситуация. Който иска да се бори заедно с нас за повишаването на качеството на живота в Хърватия е добре дошъл“, каза лидерът на ХДС Томислав Карамарко пред поддръжници.\nГолемият победител на изборите обаче изглежда трети политически играч – съюзът от независими кандидати „Мост“, който печели 19 депутатски места. Въпреки това, още преди изборите кандидатите на съюза обявиха, че няма да влязат в коалиционни преговори.\nТака че ако данните от екзитпол наистина отразяват реалните резултати, страната изглежда изправена пред политическа криза.\nДвете основни политически сили представиха различен подход за справяне с бежанската вълна. Хърватия се превърна в транзитна държава за мигрантите, който искат да пътуват към Северна и Западна Европа.\nМинистърът на вътрешните работи Ранко Остоич съобщи, че от началото на годината през Хърватия са минали над 320 000 души. Дневните правителствени разходи за имигрантите са около $284 000.\nТе са се увеличили значителни, след като Унгария затвори границата си със Сърбия, което принуди много имигранти да потърсят алтернативен маршрут към Западна Европа.\nХърватският премиер Зоран Миланович и неговата Социалдемократическа партия спечелиха одобрение заради хуманното отношение към бежанците.\nТомислав Карамарко обаче заяви, че използването на армията и създаването на огради по границите на страната могат значително да намалят бежанския поток.\nОсвен с мигрантската криза, новото правителство на Хърватия ще трябва да се справи и с отслабена икономика. Безработицата на страната е третата най-висока в Европейския съюз (15.4%), след тези на Гърция и Испания. Младежката безработица достига 41.1 на сто, а икономиката е в рецесия шеста година поред.\nбежанци, Европейски съюз, Зоран Миланович, избори, имигранти, консерватори, Ранко Остоич, социалдемократи, Томислав Карамарко, Унгария, Хърватия


Turistična kmetija Pr Mark - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nЧерни Връх Обекти\nЧерни Връх Къщи за гости\nОтстъпка нa Turistična kmetija Pr Mark\nВиж всички 2 места за настаняване в Черни Връх.\nČrni Vrh 32, Черни Връх, Черни Връх, Словения, 5274 - Много добро местоположение - вижте на картата\nПовече за Turistična kmetija Pr Mark\nПри посещение в Черни Връх, в Turistična kmetija Pr Mark ще се почувствате като у дома си, защото предлага квалитетно настаняване и отлично обслужване. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nTuristična kmetija Pr Mark предлага безупречно обслужване и необходимите удобства, за да удовлетвори гостите си. Подбор на съоръжения от най-висока класа като ресторант, бар, са на разположение за Вас в хотела.\nКато допълнение всяка хотелска стая предлага широка гама от удобства. Много от стаите са с минибар, балкон/тераса, телевизор, сешоар, сушилня за дрехи, за да удовлетворят и най-изискания вкус. Пълният списък от съоръжения за отдих е достъпен в хотела и включва каране на ски, градина. Каквато и да е причината за Вашето посещение в Черни Връх, Turistična kmetija Pr Mark е идеалното място за една вълнуваща почивка далеч от всичко.


Мъжете са от Марс, жените - от Венера | highviewart.com\nЕдна от най-четените в световен мащаб книги за отношенията между мъжа и жената е именно "Мъжете са от Марс, жените - от Венера". В нея авторът Джон Грей ни учи как да комуникираме успешно с другия пол, така че да имаме връзката, за която мечтаем.\n1. "Мъжете се мотивират, когато се чувстват нужни, докато жените - когато се чувстват ценени."\n2. "Тя неосъзнато отхвръля подкрепата, от която се нуждае, защото се страхува, че няма да я получи."\n3. "Любовта изкарва на повърхността неразрешени чувства. Един ден се чувстваме обичани, а на следващия изведнъж ни е страх да и вярваме."\n4. "Болезнените спомени от това да не бъдем отхвърлени започват да изникват, когато сме изправени пред това да вярваме и да приемем любовта на нашия партньор."\n5. "Ако искаме да почувстваме положителните чувства на любовта, щастието, доверието и благодарността, от време на време ще трябва да чувстваме и гняв, тъга, страх и скръб."\n6. "Ако целя да удовлетворя собствените си нужди за сметка на тези на моя партньор, то със сигурност ще изпитам нещастие, отхвърляне и конфликт."\n7. "Да бъде ненужен означава бавна смърт за мъжа."\n8. "Мъжете трябва да запомнят, че жените говорят за проблемите си, защото така се сближават, а не непременно защото търсят решение."\n9. "Ние погрешно смятаме, че ако нашият партньор ни обича, той ще реагира и ще се държи по определен начин – начинът, по който ние реагираме и се държим, когато обичаме някого."\n10. "Менталната химия поражда интерес, емоционалната химия генерира привързаност, физическата химия поражда желание, а духовната химия създава любовта. Сродната душа включва и четирите...и аз няма да се задоволя с нищо по-малко!"\n11. "Когато отрицателните чувства са потиснати, положителните чувства също се потискат и любовта умира."\n12. "Запомнете, че ако мъжът има нужда да се уедини, когато той се върне, ще го направи с много повече любов. Тогава той може да слуша. Тогава е най-добрият момент, за да започнете разговор."\n13. "За щастие съвършенството не е условие за създаване на страхотни връзки."\n14. "Точно както мъжът чувства удовлетворение, когато решава сложните особености на един проблем, така и жената се чувства удволетворена, когато говори за особеностите на проблемите си."\n15. "Любовта е магия и може да просъществува само ако помним нашите различия."\n16. "Една жена не трябва да бъде съдена за това, че има нужда от непрекъснато уверение, точно както и един мъж не трябва да бъде съден заради нуждата си да бъде сам от време на време."\n17. "Много е трудно за един мъж да различава емпатията от съчувствието. Той просто мрази да бъде съжаляван."\n18. "Обитателките на Венера имат други ценности. Те ценят любовта, комуникацията, красотата и връзките. Те прекарват много време във взаимна подкрепа, помощ и учение. Тяхната идентичност се дефинира чрез чувствата и качеството на техните връзки. Те изпитват удовлетворение чрез споделяне и свързване."\n19. "Не само че мъжете и жените комуникират по различен начин, но също така те мислят, чувстват, разбират, реагират, отговарят, обичат, нуждаят се и оценяват по различен начин."\n20. "Когато ученикът е готов, учителят се появява. Когато въпросът бъде зададен, тогава отговорът е чут. Когато наистина сме готови да получим, това, от което се нуждаем, ще се появи."\n21. "Най-големият страх на мъжа е да не е достатъчно добър или способен. Той компенсира този страх с фокусирането си върху увеличаването на своята сила и компетентност. Успехът, постиженията и способностите са най-важното в неговия живот...Мъжът изглежда най-безчувствен, когато го е страх."\n22. "Колкото по-близки сме с някого, толкова по-лесно е да бъдем наранени или да раним."\n23. "Доста често, когато единият партньор направи положителна промяна в себе си, другият също се променя. Това предсказуемо съвпадение е едно от онези магически неща от живота."\n24. "Винаги съм се смятал за любящ човек. Но тя беше права. Аз бях нейн приятел само когато тя беше добре. Ако тя беше щастлива и мила, и аз я обичах обратно. Но ако беше нещастна и разстроена, аз се чувствах обвиняван, спорех и се дистанцирах."\n25. "Отварянето на сърцето води до по-велика прошка и по-голяма мотивация да даваш и получаваш любов и подкрепа."\n26. "Повечето мъже не само искат да дават любов, а дори умират да го направят. Най-големият проблем обаче е, че те просто не знаят какво изпускат."


Случил ли се е експериментът „Филаделфия“? – Тайни и Загадки\nЛегендата за експеримента „Филаделфия“ е популяризирана от няколко нискобюджетни филма и разказва за тайна операция на Военноморските сили на САЩ, целяща постигането на пътуване във времето и телепортация. Ето какво се е случило според някои.\nСъбитията се разиграли в два отделни дни през лятото и есента на 1943г. На 22 юли чрез манипулация на електрическото поле учените успели да направят кораба Елдридж невидим. На 28 октомври пък извършили успешна телепортация и пътуване във времето (при което корабът е изпратен няколко секунди в миналото), телепортирайки Елдридж от Филаделфия в Норфолк.\nОттогава се носят ужасяващи разкази за моряците на борда на Елдридж, който се материализирал секунди по-късно във водите край Филаделфия. Събитието било наблюдавано и от моряците на борда на парахода Андрю Фурусет, които станали свидетели на телепортацията на кораба в Норфолк.\nИнтересното е, че до средата на 50-те години не е имало никакви слухове за странни експерименти с телепортация и невидимост в Северна Америка през 40-те години, още по-малко пък във Филаделфия.\nКарл Мередит Алън, използващ псевдонима Карлос Мигел Аленде, изпратил поредица от писма на астронома и писател Морис Джесъп, който бил написал няколко книги за НЛО. Алън твърдял, че е бил на борда на Андрю Фурусет по време на втория експеримент и видял как Елдридж се материализирал във водите край Норфолк, след което бързо се изпарил отново.\nТой обаче не предоставил никакви доказателства за разказа си. Въпреки това успял да убеди Морис Джесъп, който започнал да защитава твърденията му за експеримента „Филаделфия“. Само четири години по-късно обаче, авторът се самоубил.\nПреместването на тежащ няколко хиляди тона кораб несъмнено би оставило след себе си следа от документи. В деня на първия експеримент, 22 юли 1943г, корабът Елдридж все още не бил пуснат официално в служба. В деня на втория експеримент пък, 28 октомври 1943г, Елдридж бил акостирал в Ню Йорк, чакайки ескорт до Казабланка. Параходът Андрю Фурусет прекарал този ден в Атлантическия океан, плавайки към средиземноморския пристанищен град Оран.\nВ началото на 40-те години Военноморските сили на САЩ в действителност са провеждали експерименти в корабостроителниците на Филаделфия, опитвайки се да направят корабите „невидими“, но по различен начин. При тези експерименти, учените пускали ток по стотици метри кабели около кораба, за да видят дали той ще стане невидим за подводните мини. Германците били спуснали магнитни мини във водата, които се прилепяли за корпуса на корабите в близост до тях. На теория, тази система трябвало да направи корабите неуловими за магнитните свойства на мините.\n70 години по-късно нямаме нито едно неопровержимо доказателство за експеримента „Филаделфия“, макар слуховете все още да са живи. Ако все още ви иска да вярвате, че такова нещо наистина се е случило, помислете върху следното: Нищо не би могло да спре военните да продължат разработването на тази технология, ако бяха постигнали успех преди толкова години. Днес те щяха да разполагат с най-ценното оръжие и незаменим метод за транспортиране.\nПрез 1951г САЩ прехвърля Елдридж на гърците, които го прекръстват на Леон и го използват по време на Студената война. Корабът в крайна сметка приключва своята служба 5 десетилетия по-късно, когато е нарязан за скрап.


Китай е добър партньор за Европа? Не всички държави в ЕС смятат така | Нашите автори | Новини от България и Света | OFFNews.bg\nРуслан Трад Последна промяна на 18 май 2021 в 17:15 2867 1\nПрез последното десетилетие Китай осъществи забележителен напредък към разширяването на влиянието си в Източна Европа на фона на цялостната си политика към европейския континент. Това се случи както през търговски отношения, така и със създаването на мрежа от споразумения за сътрудничество. Чрез подхода на дипломацията и големите сделки Пекин обеща големи инвестиции в региона. След прилагането на така наречената платформа 17+1, от която част е и България, връзките на правителствата от Източна Европа със суперсилата се засилиха, до голяма степен без търкания и проблеми.\nПримамката за страните от Централна и Източна Европа е ясна и апетитна. От 2012 г. китайски компании, подкрепени от държавни банки, обявиха около 15 млрд. долара инвестиции в инфраструктура и свързани индустрии, според данни от 2017, събрани от Центъра за стратегически и международни изследвания в сътрудничество с Financial Times. Оттогава насам, сътрудничеството с някои от страните се задълбочи.\nОт една страна, за Китай държавите в Централна и Източна Европа са важни сами по себе си, но от друга са разглеждани като мост към водещите държави в ЕС. Потенциалните плодове от влиянието на Пекин станаха ясни още през 2016, когато ЕС обсъждаше как да отговори на решение на международен съд, че претенциите на Китай за морски права и ресурси в Южнокитайско море са несъвместими с международното право. Според европейски дипломати, след три дни трудни преговори между 28-те членове на ЕС, опозицията - предимно от Унгария и Гърция - успя да смекчи тона на изявлението до степен, че не спомена пряко Китай.\nГлавоболия за бюрократите в Брюксел\nНеслучайно ухажването от страна на Китай на тази част от Европа донесе главоболия на бюрократите в Брюксел, които се тревожат, че Китайската комунистическа партия може да използва финансовата си и технологическа мощ, за да създаде пропаст между страните-членки в ЕС. С течение на времето обаче три държави от този форум за партньорство – Естония, Латвия и Литва – видимо спряха да вървят в посока Пекин. Нарастващата предпазливост на Китайската народна република в Балтийско море може да бъде проследена чрез годишните национални разузнавателни доклади на страните. Традиционно тези стратегически документи са почти изцяло фиксирани върху по-големия източен съсед, Русия. Днес обаче има цели страници, отделени за заплахата, която представлява Китай за националния суверенитет. През февруари, в един доста смел ход, който попадна в заглавията на световните информационни агенции, висши балтийски лидери отклониха годишната среща на върха на „17+1“ с китайския президент Си Дзинпин. Задавайки тон, литовският парламент се съгласи да напусне този форум и политическите лидери в страната се застъпиха за по-тесни връзки с Тайван в момент, когато дългогодишните дрязги между Тайпе и Пекин са на път да се възпламенят в конфликт. Изненадващо за наблюдателите, това на пръв поглед обещаващо икономическо партньорство между Балтика и Китай се стопи толкова бързо. Тези процеси са важни за целия регион и неслучайно САЩ наблюдават внимателно събитията.\nТрябва да се спомене, че сътрудничеството в областта на високите технологии е една от първите точки в дневния ред на китайско-балтийските отношения в началото на 2010-те, когато Пекин започва да обръща по-сериозно внимание на региона. Тъй като Прибалтийските държави нямат нужда от китайски заеми, както страни в Африка и Азия, вместо това те смятат, че може да се установи сътрудничество с висока добавена стойност в най-модерните сектори с взаимно допълване между технологичното развитие на Китай и високообразованата работна сила в Балтика. Тази рамка беше подкрепена, поне на символично ниво, в Естония, Латвия и Литва. Въз основа на имиджа на Естония в областта на електронните услуги, през 2017 година Китай и Естония подписаха Меморандум за разбирателство като част от т.нар. инициатива „Цифров път на коприната“. Документът предвижда както развитие на екосистемите за електронна търговия, цифровите услуги и обмен на информация, така и улесняването на логистиката.\nБалтика се откъсва малко по малко от плановете на Китай\nВъпреки това Балтика се откъсва малко по малко от плановете на Китай. Като начало, китайското ръководство даде нещо като майсторски клас за това как да отчужди потенциалните партньорски правителства. То реагира сурово и на най-малкото съмнение относно спазването на правата на човека от страна на Пекин. Местните уебсайтове на китайските посолства в Балтийските страни често звучат като манифест на неразбрана суперсила, изпълнени с изявления с пропаганден вкус, изискващи от балтийските правителства да „изоставят мисленето си от Студената война“. За да даде една илюстрация на това, в отговор на разузнавателен доклад, издаден от Естония, китайското посолство в Талин заяви: „От естонската служба за външно разузнаване се изисква да коригира своите грешни изрази въз основа на факти и истинност“.\nПо подобен начин, след като литовският парламент обсъди нарушенията на човешките права в Китай, китайските представители реагираха, осъждайки разискването като „антикитайски фарс, хореографиран от лица, желаещи да очернят Китай“. Такива демонстрации на публична дипломация само обърнаха и тласнаха Балтика по-дълбоко към лагера на скептиците относно китайското партньорство. Докато първоначално регионалните лидери изглеждаха донякъде готови да се разделят с вижданията си по въпросите на правата на човека в името на икономическите ползи, днес те видимо не искат да участват безусловно. В отговор, през март Китай санкционира редица балтийски дипломати.\nКитайската страна може да е изчислила погрешно ролята, която нейният основен геополитически съперник, САЩ, играе в региона. Стратегическият отпечатък на Вашингтон върху източния фланг на НАТО е трудно да се подмине. Външнополитическият етос на балтийските държави през последните две десетилетия беше да се придържат възможно най-тясно към Вашингтон. Следователно, не случайно Естония беше сред първите държави в ЕС, които подписаха двустранна декларация с правителството на САЩ, която по същество блокира компанията Huawei да осъществява дейност на тяхна територия. Латвия и Литва скоро последваха примера. Изключително обвързани със САЩ по стратегически въпроси, Прибалтийските държави правят усилията на Китай да проникне в региона по-трудни за изпълнение.\nЕС е важен за Пекин заради битката за влияние със САЩ\nЗащо е важно да се следят всички тези процеси. На първо време, Китай навлиза в Европа в контекста на глобалната инициатива „Един път, един пояс“, която включва огромни инвестиции и даването на заеми, които в Африка вече предизвика остри реакции, че създават основа за политическа и икономическа зависимост. От друга страна, ЕС е важен за Пекин заради битката за влияние със САЩ и прокарването на влияние към най-новия търговски път - Арктика. Колкото по-добре успее да стъпи на континента, толкова по-успешно ще наклони везните на общественото мнение. Тази тактика дава предимство и в международната общност, като например в ООН Китай ще може да разчита на подкрепа при гласувания, които засягат интересите му. Такъв пример видяхме при осъждането на асимилационните политики в Западен Китай, както и на опитите на Пекин да затъпи западната подкрепа за Тайван. Впрочем, Южнокитайско море в момента е определяно от експерти като най-взривоопасния регион в света заради напрежението между Китай и държавите, споделящи общи морски граници с него.\nВ Унгария политиката на Китай в Европа е приветствана като „Отваряне на изток“ в противовес на Брюксел. За разлика от ЕС, Китай не изисква съобразяване с човешки права и няма мониторинг над съдебната власт. Сръбските власти виждат партньорството с Пекин като „надеждно приятелство“, което на момент кара дори Русия да се притеснява. Дори полското правителство, което традиционно е обвързано със САЩ, определя връзките с Китай като „огромна възможност“. Дипломати в редица европейски държави се опасяват, че сътрудничеството с Китай може да бъде експлоатирано, за да се подкопаят правилата на ЕС. За контекста трябва да се припомни, че Брюксел желаеше да приложи сериозно споразумение с Китай, но заради дипломатическото напрежение покрай репресиите върху уйгурите и напрежението с Тайван, то беше спряно за момента. Критиките на Европа бяха посрещнати с китайски санкции върху европейски анализатори, дипломати, официални лица и неправителствени организации. На фона на обтягането на отношения, Пекин се оглежда за резервен план за прокарване на интересите си и все повече се обръща към Иран и Русия, за които всеки договор с Китай е възможност да заобиколят западните санкции.\nБалканите са сред основните приоритети на Китай\nЕто защо съпротивата на Прибалтика срещу ускореното навлизане на Китай е приветствано от САЩ. През 2019 г. изданието „Ню Йорк Таймс“ публикува резюме на изтекли вътрешни китайски правителствени документи. Любопитното е, че материалите разкриват, че Си Дзинпин е бил добре запознат с историята на балтийските страни. В една от речите си той предупреждава, че макар икономическото развитие да е „основен приоритет и основа за постигане на трайна сигурност“, погрешно е да се предполага, че „с развитието всеки проблем се решава сам“. Като най-добрата илюстрация за това той цитира балтийските републики, като казва, че те „са сред най-развитите в Съветския съюз, но и първите, които го напускат“. Като се има предвид това, вероятно не би трябвало да е изненада за китайския лидер, че Балтийските страни търсят изход от спонсорираната от Пекин инициатива „17+1“. Икономическите стимули сами по себе си не създават трайни партньорства. Това обаче едва ли ще спре настъплението на Китай и опитите на Пекин да използва ЕС като карта срещу влиянието на САЩ. В този контекст, Балканите са сред основните приоритети, които си поставя китайското лидерство заради разположението им и партньорството със страни като Гърция и Сърбия, ще бъде стратегическо и за напред.\nвлияние ЕС Източна Европа Китай САЩ\nНатиск и време (видео на Иво Иванов)/Pressure and Time (Ivo Ivanov with English subtitles)\nСняг се сипе на парцали, ето иде Мата Хари\n...а някой кара колело...\nИз делниците на един луд (2-6 април)\n21.05 2021 в 06:31\nТ.нар. Балтийски страни имат население от 6млн човека, от там пряко не минава Пътя на коприната. Само ще гледат и ще махат със знаменца на корабите от руските портове в Балтийско море, превозващи китайски стоки. Колкото до "спазването на правата на човека от страна на Пекин", пропагандата тук е дори смешна. В Латвия (30% рускоезични), Естония (25% рускоезични) глобяват за употреба на руски език, и са в сила сиви паспорти на "неграждани". ЕС дълги години си затваря очите за нацистки паради и сборища, за преследване и ограничаване правата на рускоезичните.