Lopussa luettelo lukemistani Wanhojen Herrain kirjoittamista kirjoista, joita en ole arvostellut, koska kuulun herrajoukkoon.\nAhonen Marko: UUSI PARATIISI §§(§)\n206 s. Sananjalka 1993 AV\nErittäin eritasoisia novelleja, paranivat loppua kohden. Uusi Paratiisi on pitkä kertomus, joka ei tunnu tuoreelta. Viimeinen novelli miellytti minua eniten. Oma.\nAspinen Risto: NIIN VÄHÄN ON TARPEEN §\n276 s. Sarjamiehet 1977 YK\nSähkölaitteet rikkoutuvat koko maailmasta. Kuu peijakas lähettää säteilyä, joka haurastuttaa sähköjohdot. Aaretti ihmettelee ja saunoo syrjämökissään, käypä muutama vieraskin paikalla, viimeisenä vainaja. Lopuksi Aaretti tuumaa, että niin vähän on tarpeen. Oma\nAumasto Marjaana: RIKAS, LAIHA JA KAUNIS §§§\n179 s. Kirjayhtymä 1996 AV\nNaiset hallitsevat maailmaa, jonka miehet ovat pilanneet. Sukupuolirooli-irvailu tämä teos on, ja sellaisena ihan vetävä. Oma.\n204 s. Wsoy 1999 YK\nNovelleja 1900-luvulta, useita ulkomaalaisia scifejä mukana. Minulla fantasiahyllyssä Verrosen Kivenhalaaja-novellin takia. Oma.\nCarpelan Bo: OVELLA KOHTAAT ITSESI §§§\nOn tämä varmaankin parempi kirja, mutta pysyy niin pitkälti epämääräisen runouden puolella, etten ollut kelvollinen tätä lukemaan. Jekyll ja Hyde-teemaa käsitellään, ihmisen kahta puolta jotka tässä kulkevat erillään. (Pahempi puoli voitii ja kiltimpi jäi auton alle?) Kallaksen Sudenmorsian pyörähti mielessä. Oma.\nDieckmann Marjaliisa: RAM ja linnunkuvainen ruukku §§§\n150 s. Wsoy 1993 YV\nViehko paleofiktio lapsille. Hieman tietoa annetaan ja asenne on kohdallaan - näin vanhuksen silmin ainakin. Oma.\nErkki Harri (Kumpulainen): HOKKUS POKKUS FILIOKKUS\n47 s. Unto Mononen-yhdistys ry 1997\nScifi-novellihan tämä, ei aivan toivoton.\nHeporauta Elsa: SEERITIN RAKKAUDENTIE §§§(§)\n340 s. Karisto 1946 YK/RM\nErittäin outo ja vaikeasti luokiteltava (ja pisteytettävä) teos. Nimi johtaa harhaan, ei tämä mikään rakkausromaani ole. Fysiikka ei ole oikeaa - planeetalta toiselle lennetään vehkeillä, joita suomalainen mies hetkessä takapihan vajassa valmistaa. Yliaistillisia kykyjä tavataan, ja Seerit neito (sic) lentelee siivillään. Kirjallisesti teos on ehyt ja kevyesti luettava. Mielenkiintoinen lukukokemus.\nTässäpä reipas kertomus varttuvalle nuorisolle. Kaksi noin 15-vuotiasta poikaa kiitää lumireellä halki erittäin laajan suon selvittääkseen, mistä ja miksi usvapatsas nousee. Löytyy lämmin lie tuliperäinen alue, jossa pojat viettävät vuoden päivät. Kultaa ja aarteita löytyy tuhottomasti, helmiä samoin. Enemmän poikia kiinnostavat jokapäiväiset asiat, rakentavat itselleen hirsimajan, metsästävät ja kalastavat, veneenkin tekevät ja karhun kanssa kisailevat. Vanhan lappalaisen ruumiin hautaavat, ja samalla saamelaiskirous laukeaa, mikäli sellaista olikaan. Pojat purjehtivat takaisin vanhan paapan luokse, jättävät aarteensa museoon ja myyvät irtokultansa rehellisille kultasepille. Muuttavat lopuksi paapan kanssa tähän uuteen ihmemaahan asumaan. Siinä mallia räppärinuorisolle. Oma.\nIsomäki Risto: GILGAMESIN TAPPIO §§§§§\nIsomäki Risto: KRISTALLIRUUSU §§§§\nRehellistä tieteiskirjallisuutta, myöhempien Isomäen teosten opettavuus on vasta alkeissaan. Liki 20 vuodessa tiede on astunut pitkiä askeleita eteenpäin. Maailmankaikkeuden ikä nykytietämyksen mukaan on toinen kuin kirjassa. Muuten kaikki tuntuisi pitävän paikkansa. Vetävää lukemista. Oma.\nIsomäki Risto: PIMEÄN PILVEN RITARIT §§§§\nJalonen Olli: ISÄKSI JA TYTTÄREKSI §§§§\n204 s. Otava 1990 2.p YK\nFinlandia-palkittu teos joka pyörii fantasialistoilla. Toki kertomuksessa on jotain taianomaista, mystistä, vaikka kaikki tapahtumat voisivat myös olla pelkkää tapahtuneen kuvausta. Pysyköön fantasiahyllyssä. Mies ryöstää eron jälkeen tyttärensä ja kuljettaa tätä ympäri Eurooppaa. Tytär karkaa takaisin äitinsä ja tämän uuden miehen luo. Mies palaa Suomeen ja elää yksin korvessa teltassa. Talvi saapuu. Kertomus loppuu. Oma.\nJalonen Olli: TUHKASAARI §§\n108 s. Otava 1987 AV\nKolme lasta kuljeskelevat outoja teitä. En ole varma, pitävätkö lapset tällaisesta tekstistä. Minua tämä ei vakuuttanut. Kielellisesti teos tietenkin on korkeatasoinen. Oma.\nIhmiset houkutellaan saarelle, jossa heillä tehdään kokeita. Juna kulkee ja sadismi elää. Oma.\nKallas Aino: SUDENMORSIAN §§§§\n141 s. Otava 1928 YK\nHiidenmaalainen tarina, jonka Kallas kertoo rikkaalla suomen kielellä vanhahtavaan tapaan. Aalo muuttuu sudeksi ajoittain, sutena ravaa pitkin soita ja metsiä, joskus naisena ollessaan käy lastansa ja miestänsä katsomassa. Kylän naiset eräänä päivänä polttavat ihmis-Aalon saunaan. Susi-Aalon surmaa hänen miehensä hopeisella luodilla. Oma.\nKallio Lilian: UGUDIBUU §§(§)\n195 s. Tammi 1975 YK\nTyttökirja, tai paremmin neitokirja. Ihmiset katoavat (syytä ei selvitetä), vain viisi neitoa jää tyhjentyneeseen maailmaan. Elelevät tavaraa haalien, kasveja istuttaen, kotieläimiä hoitaen ja ottaen erilaisia koneita käyttöön. Mieleen tuli Viljo Suutarin Punainen Pilvi, joka on julkaistu neljä vuotta myöhemmin. Löytyypä muutama mieskin lopulta, ja rekat lastataan etelämmäs muuttoa varten. Ehkä kirjalle oli suunnitteilla jatko-osa, ei sellaista kuitenkaan ilmestynyt.\nKilpi Volter: GULLIVERIN MATKA FANTOMIMIAN MANTEREELLE §§§§\n307 s. Otava 1944 AK\nGulliver (1700-luvulta) matkaa Swallow Bird-laivalla. Laiva joutuu sulaan napakurimukseen, jossa se kiitää sellaisella vauhdilla, että aika muuttuu. Kurimuksesta selvitään, napajäälle joudutaan laivan jäissä tuhouduttua, neljä hengissä säästynyttä löydetään ja kuljetetaan lentokoneella Fantomimiaan. Teos loppuu kirjailijan kuoleman vuoksi tähän. Tarkoitus oli jatkossa irvailla nykymenolle entisaikalaisten silmin. Onneksi vetävin osa tuli valmiiksi. Kieli on mestarillista. Oma.\nKivinen S. Albert: MERKILLISET KIRJOITUKSET\n260 s. Pirkanmaan... 1990 (Atlantis 4) AV\nAlussa muutama kauhukertomus Lovecraftin tyyliin, sitten enemmän tai vähemmän omituisia filosofisia virallisenomaisia artikkeleita. Koska Cthulhu -tyypiset jutut ensin naurattavat, sitten pitkästyttävät minua, en ole oikea henkilö arvostelemaan tätä teosta, joka silti pitää sijansa fantasiakirjastossani. Oma.\nKoivisto Ilkka: PAVIAANIEN KAUPUNKI §§§\nKorpela Sampsa: VIIMEINEN AALTO §§\n152 s. Tammi 1945 YK\nMies kuulee kertomuksen merenneidosta, rakastuu naapurin tyttöön, lähtee merille, tapaa merenneidon, Undamariksen, siellä täällä, lopuksi palaa lapsuudenkotiinsa, jossa entinen hellu on ollut toisen vaimo ja nyt pyörii leskenä parin lapsen kanssa. Mies siis palaa merille ja kohtaa haaksirikkoloppunsa vajoten mereen Undamariksen luo. Annan kirjan pysyä fantasiahyllyssä, ei neito ihan pelkkää houretta tunnu olevan.\nKranz Lea: RAKETTI-KALLE §\n83 s. Ristin voitto 1961 AV\nUnta tässä nähdään kun Kuussa käydään. Tuhma Kalle saa kyydin Kuuhun jossa hänelle näytetään Raamattu. Jopas poika kilttiintyy ja pyytelee anteeksi äidiltä, vaarilta ja Kuivalan emännältä. Siitä se elo suoristuu ja Jeesuksen lapsi tepastelee tuhmien poikien ohitse pyhätielle.\nKrohn Leena: DONNA QUIJOTE\n82 s. Wsoy 1993 2.p YV\nLyhyitä tuokiokuvia, niin juuri, kuvia. Runoutta on tämä teos eli minun tajuamiskykyni ulkopuolella. Miksi siis pykäliäkään antaisin.\nKrohn Leena: ETTEI ETÄISYYS IKÄVÖISI §§§\n170 s. Wsoy 1995 YK\nKrohnille tyypillistä sisäistä fantasiaa. Teos sisältää kaksi kertomusta: Läsnäolo ja Poissaolo. Edellinen on sairaskertomus ja jälkimmäinen kertomus kadonneista. Lakooninen teksti luo oivallisen tunnelman. Oma.\nKrohn Leena: NÄKKI §§§\n60 s. Wsoy 1979 YK\nSatu aikuisille ja lapsille. No, en lapsille antaisi. Näkki-myyttiä sekoitellaan ja valmiiksi saadaan ristiriitainen keitos kauneutta ja pahaa. Haitari soi pan-huilun sijaan ja laiturilla tanssitaan. Oma.\n126 s. Wsoy 1985 YV\nKirjekertomus „toisesta kaupungista“, hyönteisihmisten maailmasta. Kaunis likirunoteos, jota en kyennyt yymmärtämään. Siksi ei myöskään arviopykäliä anna.\nKrohn Leena: UNELMAKUOLEMA ***\n218 s. Teos 2004\nHieman vesitettyä scifiä.\nKurtén Björn: MUSTA TIIKERI §§§§\nKylävaara Ilkka: TALVISOTA KAKKONEN §(§)\n187 s. Gummerus 1984 2.p YV\nIhmelääke pontikka pohjoiskorealaisella juotosaineella terästettynä tekee suomalaisista kuolemattomia. Karjalaa lähtee miesjoukko takaisin valloittamaan. Huumoria tämä kuulemma on, vaan ei minua naurattanut. Eivätkä Karjalaa saaneet takaisin Suomen pojat.\nLaine Jarkko: VAMPYYRI §§\n168 s. Otava 1971 YV\nWilhelm Kojak on vampyyrien sukua, sarjassa „tohelot verenimijät“. Muuten hupaisaan teokseen lisämaustetta tuovat muutamat murhat ja pari hyvinkin yksityiskohtaista seksikuvausta. Fantasiahyllykirja.\nLaitinen Jaakko: KUOLEMAN KELLARIT §§(§)\n211 s. Tammi 1983 AV\nPaldiskissa ydinreaktori räjähtää, saastepilvi tappaa turkulaiset ja rutkasti muitakin. Turkulainen lääkäri kirjoitti tämän varoittavan teoksen ydinvaarasta ja siitä, ettei väestönsuojelu ollut ajan tasalla. Samalla muistutetaan myös mahdollisesta ydinsodasta, joka tuhoaisi koko maapallon. Kirja on varmaan yhtä ajankohtainen nyt kuin 35 vuotta sitten.\nLehtonen Kimmo: TIMBUKTUN HETKET §§§\n245 s. Loki 1997 AV\nHitaasti käynnistyvä kertomus tiedostuvasta tekoälystä, jihadista ja ihmisestä. Kummastelen lopun tietokoneen suhdetta uskontoon. Erämaan hiekka kuitenkin tasaa erilaisissa oravanpyörissä kipuilevat kulttuurit. (Teos olisi ansainnut paremman lukupaikan.)\nLilja Matti: DARIAN AARTEET §\n96 s. Karisto 1948 YV\nPekka jatkaa seikkailujaan tuntemattomassa ja salaisessa keskiafrikkalaisessa maassa, Dariassa. Sarjan kolmannessa osassa roistot tunkeutuvat alueelle ryöstääkseen valtakunnan aarteet. Homma epäonnistuu, Pekkakin puuhailee kaikenlaista. Teos on rasistinen ja väkivaltainen tekele, onneksi nykynuortenkirjat taitavat levittää rayhanomaisempaa aatetta. Oma.\nLilja Matti: SALAINEN TEHTÄVÄ §§\n74 s. Karisto 1949 YV\nDaria-sarjan loppu, joka ei lopu vaan jää kesken. Jatkoa ei ilmestynyt. Nyt pyöritään Lontoossa ja pistäydytään Suomessa. Seitsemän viisasta-salaseura on antanut Pekan suoritettavaksi. maailmanrauhalle erinomaisen tärkeän tehtävän Eräänlaista Skypeä käytetään ja roistot nujerretaan noin vain. Oma.\nLilja Matti: TUNTEMATTOMAN TROPIIKIN VANGIT §§(§)\n126 s. Karisto 1948 YV\nDaria-sarja jatkuu, tässä osassa ei ammuta tykillä eikä joukkomurhata. Kauniista Ilgasta järjestetään kilpailu. On löydettävä ulospääsy suljetusta laaksovaltiosta. Kappas, Pekka onnistuu ja saa Ilgan omakseen. Oma.\nLinnus Olavi: SEIKKAILU ATOMIMAAILMASSA §\nLompolo Jouni: PARATIISIN LAPSET §§\nErilaisten pakinoiden sekoitus, niistä kahdessa on sen verran fantasiaa mukana, että teos saa pysyä fantasiahyllyssä. Yhdessä pistäännytään Taivaassa ja toisessa tavataan ET. Toki Origo kirjjoittaa osaa. Oma.\nLounela Pekka: JOHTAJA §§\n144 s. Tammi 1965 AV\nPoliittinen satiiri valtiosta, jolle käy kuin Saksalle maailmansotien välissä ja onpa monelle valtiolle käymässä tänäkin päivänä. Loppu hajoaa mitätömiksi lisäosiksi.\nLydecken Arvid: KUUDES MAANOSA §§§\nManner Sulevi: ISÄ, MITÄ TAPAHTUI? §§§§\n346 s. Wsoy 1983 YK\nEero J. Tikan ja Juha Nummisen yhdessä kirjoittama teos ydinvoimalasabotaasin yrityksestä, joka miltei onnistuu. En tiedä, onko kirjassa kerrottu mahdollista, mutta sujuvasti kirjoitettu teos on mainio lukuromaani. Ydinvoimalamainoksesta se ei käy. (Olen kerran ollut viikon Tikan pitämällä kirjoittajakurssilla). Oma fantasiahyllyteos.\nMartinheimo Asko: ISOJALKAINEN POIKA ***\nMeriluoto Aila: VIHREÄ TUKKA §§\n138 s. Wsoy 1982 YK\nSaturomaani, joka kertonee erilaisuuden hyväksymisestä ja rasismista. Hetken aikaa piipahdetaan nykymaailmassa, ja iljettävältä se lukijasta tuntuu. Jäiköhän sadunomaisuus jotenkin korkeakirjallisuuden varjoon?\n81. Mikkanen Raili & Niko: HÄMÄHÄKKITEMPPELI §§§\n235 s. Otava 1999 Gaelian tarustoa 2 AV\nMahdin kilpeä noudetaan vaikeiden matkojen takaa. Aivan liikaa väkivaltaa teokseen sisältyy, vaikutteina Sormus-trilogia ja Alien. Mikäli Maapallolla olisi säilynyt useampia ihmisrotuja, meilläkin olisi suuria rodullisia vihoja – paljon suurempia kuin nyt. Eli tällaista pisti kirja minut miettimään.\nMikkanen Raili & Niko: KUOLLEET KAUPUNGIT §§(§)\n240 s. Otava 1996 Gaelian tarustoa 1 AV\nKovin selvästi Sormustaru näkyy pohjalta örkeistä ja Shameen/Sauronista alkaen. Tästä johtuen kait mukana on liikaa taisteluja. Hyvät silti voittavat, niin kuin sadussa kuuluu ollakin, ja eri ryhmät alkavat elää sovussa keskenään. Siinäpä Maapallolle mallia. Tarina on taitavasti kerrottu.\nMikkonen Jyrki: FERDINAND PARTASEN VIIMEINEN MATKA **\n196 s. Otava 1950\nItsensä hirttäneen Veertin luita tässä kuljetetaan monen mutkan kautta hautausmaalle siunattavaksi. Kerkesi nimittäin kauan roikkua kuusessa ennen löytymistä. Luutkin koirat matkalla varastavat, kiven panevat viejähenkilöt arkkuun ja kivi siunataan. Sellainen kansankomedia Petkeleen pitäjän Häntälän kylästä. Piru ja Gabrielkin pyörähtävät sen verran lopussa, että teos saa olla fantasiahyllyssä.\nMäkelä Juhani: MAAILMAN SUURIN SAUNA §§\n192 s. Wsoy 1994 AV\nSuomalaiset rakentavat keskelle Suomea saunan, johon koko kansa mahtuu yhtä aikaa saunomaan. Hieman tämä on yhden vitsin ylimittainen kertomus, mutta ei sen lukemisessa tullut hätä käteen.\nMäki Reijo: TATUOITU TAIVAS §§§\n348 s. Otava 1996 2.p YK\nToisella lukemisella ehkä parempi kuin muisin. Kolmannen maailmansodan jälkeen maailma on sekaisin. Valetodellinen meteori uhkaa, ihmiset ovat vauhkoina ja rikkaat rikastuvat entisestään. Turpiin annetaan ja saadaan. Euroopan Unioni ei ole se paikka, jossa haluaisin saattohoitoni saada. Oma.\nNevakallio Juuso: SUURI VIISARI §§§\nOksanen Aulikki: HENKIVARTIJA §§§\nHeiveröinen kertomus elokuvassa käytetystä robotista, joka joutuu Pekan haltuun. Roistot varastavat robotin ja teettävät sillä pankkiryöstön. Pekka koettaa saada robottinsa takaisin mutta joutuu paalauskoneeseen. Korkki hänet siitä pelastaa.\nPaalanen Rauni: RAAKELIN TARINOITA §§§\n111 s. Kirjayhtymä 1996 JKL\nRaakel on mummeli, joka asuu maalla. Metsässä hän tapaa mm. Leijonan ja Lumimiehen ja käypä hän kerran kuussakin. Leppoisaa fantasiaa mansikoineen ja vahveroineen.\nPaasilinna Arto: HERRANEN AIKA §§\n196 s. Wsoy 1980 2.p YK\nToimittaja kuolee ja jää eräänlaiseen välitilaan, missä pystyy liikkumaan paikasta toiseen ajatuksen nopeudella, seuraamaan elävien ihmisten toimia ja keskustelemaan toisten vainajien kanssa. Satiiria löytyy, parasta valitus englannin kielen liian suuresta vaikutuksesta suomen kieleen ja nuorten elämään (jo 40 vuotta sitten!). Platooninen rakkauskin syttyy, ja vainaja paavi Pius IV tavataan. Heikkouskoinen mies tuokin oli.\nPaasilinna Arto: KOIKKALAINEN KAUKAA §§§\n264 s. Wsoy 1987 2.p RM\nMelkoisesti ihmistä muistuttava muukalainen saapuu ulkoavaruudesta Sallan Naruskalle. Koneeseen lastataan pois vietäviksi mm. tamma, kilejä, pupuja, kastematoja ja yksi suostuvainen soma naiseläinlääkäri. Maapallon oloista irvaillaan lempeästi ulkopuolisen silmin. Aiheesta olisi saanut enemmänkin irti.\nPaasilinna Arto: UKKOSENJUMALAN POIKA §§§§\n262 s. Wsoy 1984 RM\nMuinaissuomalaisten uskonto palautetaan Suomeen. Ukko-jumalan poika Rutja saapuu Suntion pitäjän Penteleen kylään salamakyydillä ja vaihtaa hahmoa Sampsa Ronkaisen kanssa. Siitä rupeavat asiat rullaamaan. Maahisia ja keijujakin vilisee ja uusmuinaisuskonto saa jalansijaa yhä enenevässä määrin. Uusvanhauskonnon kuusi käskyä ovat hyvin inhimilliset ja kaikin puolin oppi tuntuu luonnikkaalta. Kun hommat on hoideltu, Rutka-poika palaa Taivaaseen, eikä Suomi ole enää entisenlainen.\nPajunen-Kivikäs Terttu: JÄNIKSENÄ AVARUUSLAIVASSA *\nPakkanen Jukka: AURUKSEN TAPAUS §§§\n235 s. Kirjayhtymä 1980 YV/YK\nTulevaisuuden yltiödemokratiassa byrokratia on voimissaan. Mitro Tell määrätään tutkimaan kuolleen vesitieteilijä Auruksen tajunnan katoamista. Auruksen entinen tyttöystävä Elena tietänee jotain tapuksesta. Osittain yhdessä nämä kaksi tutkivat asiaa. Eipä tuosta selvää tule. Jotain kiehtovaa kerronnassa on.\nPakkanen Jukka: HUONE TAIVAAN KELLARISSA §§§\n218 s. Gummerus 1988 YK\nSaksalaisten 1970-luvun terroristien kirvoittama dystopiakertomus tämän vuosituhannen puoliväliin sijoitettuna. Lohduttoman kuvan pehmentää nainen. Teoksen viimeinen lause lisäsi yhden pykälän arviointiin: Minun on sinua etäinen ikävä.\nPakkanen Jukka: TAKKINSA VÄRINEN MIES §§§\nSeitsemän novellia, joista viimeinen, Kalatehtailija Niemen tapaus, on scifiä. Se on myöskin kehnoin, eikä sovi muiden novellien joukkoon. Joskus tulevaisuudessa Niemi käsittääkseni taantuu kalaksi sekavien tapahtumien kera. Oma.\nPeltonen Juhani: ELMO §§§\n278 s. Wsoy 1978 3.p YK\nUrheilusankarin elämäkerta joka on suurelti muuta kuin urheilusankarin elämäkerta. Äärimmäisen uhanalaisia aksolotleja hoivaava, piippua polttava, omenia ja pemmikaania syövä ja Captain Morgan-rommia juova tyyppi on murhehahmon ritari, joka lopuksi sinkoutuu kohti Lyyran tähtikuviota.Varsinaista kuvaa piirretään muista ihmisistä ja kansoista elmolaisuuteen verraten.\nPelttari Tuula: ANUBA - JUMALTEN TYTÄR **\nPelttari Tuula: PIMEYDEN SAKRAMENTTI §-\nPohjakallio K. A.: IHMISKUNNAN ILTA §-\nRae Kalle (Kaarlo Erho): TAISTELU KULTAJOESTA §§§\nRane Irja: KIINAN KEISARIN LENTÄVÄ HEVONEN §§§\n191 s. Wsoy 1985 YV\nSatu idästä, missä mongolialainen poika Kuu kulkee lentävällä hevosella Kiinan keisarin luo. Matkalla tavataan alati kasvava kukka ja itseään hallitseva tahto. Löytymättä jää pitkän iän yrtti. Loppuhuipennus jää vajaaksi, vaikka hyvää tahtoa niin Kuulla kuin kirjoittajallakin on. Oma.\nRepo Niina: VARJO ?\n189 s. Wsoy 1995 AV\nKoskenkorva-palkittu fantasiaan viittaava teos, jossa pyörii kloonausta, muukalaisia ja ihan rehellistä mielenvikaisuutta. Ota tästäkin jotain selvää. Viimeiset parikymmentä sivua ovat miltei tyhjiä, tätä hienoutta en ymmärrä lainkaan. Sovitaan, että olin väärä lukija.\nReponen Oskar: KUOLLEISTA HERÄTTÄJÄ §-\n255 s. Tammi 1985 AV\nMies herää koomasta ja osaa ihmeparantaa sairaita. Joku kuollutkin herää siinä sivussa. Mies heiluu jeesuksena ympäri kyliä. Vierellä raataa rahan perässä kaveri. Ja uskovainen vaimo listii kummasti porukkaa. Täyttä iljettävää sontaa koko teos. Oma.\nReponen Oskar: KIROTTU TALO §§\n297 s. Tammi 1984 YV\nHenget räyhäävät ja murhat toistuvat. Ouijalaudat suhistelevat karmeita tietoja. Sujuvasti Oskar kiroittaa, vaan en ole kohderyhmää. Oma.\nHuuhaakirja, jonka juoni on typerä. Lisäksi kirjoitus on kankeaa kökkötyyliä. Oma teos.\nRintala Paavo: ELÄINTEN RAUHANLIIKE §\n182 s. Otava 1984 AV\nTämä teos on neuvostoliittolaisen rauhanaatteen irvailua. Rintala oli aikanaan Rauhanpuolustajien puheenjohtaja, kunnes erosi firmasta. Aikanaan saattoi olla osuvaakin tekstiä, nyt tuntuu yhden vitsin pitkittelyltä. Aikanaan Neuvostoliitto käytti rauhanliikkeitä asioidensa ajamiseen, nyt Venäjä suosii samassa tarkoituksessa äärioikeistolaisia populisteja. Luin harppoen.\nRoine Raul: SUOMEN KANSAN SUURI SATUKIRJA\nSalama Hannu: AMOS JA SAARELAISET §§§§\nSalmi Vexi: NOOMIT §§\n190 s. Karisto 1982 YV\nHieman kiltinlaimea byrokratiailveily, miltei jää mielikuva, että tämä neuvostoliittolaismainen systeemi olisi toimiva. No, juoksee noita harmaapukukravattimiehiä tänäkin päivänä toimissaan.\nSalomaa Marita: TAIVAANRANNAN TUOLLE PUOLEN §§\nSalovuori Sakari: TUNTURI-JOONAS JA ROBOTTI §\n80 s. Kuva ja sana 1959 YV\nRikollisryhmä kehittää robotin, jota käyttää rikollisiin toimenpiteisiin. Tuntureilla kiitää helikoptereita, järvessä ui sammakkomiehiä ja tärkeää kaavaa teollisuusurkitaan ankarasti. Joonas hoitaa hommat ja järjestys palaa pohjoisille maille.\nSaneri Kimmo: AVARUUSSIRKUS ?\n191 s. Karisto 1988 AV\nAinoa novelli josta edes jotain ymmärsin on toiseksi viimeinen, Tähtiensyöjä. Muuten jäi tunne, että kirjoittaja oli pannut sanoja peräkkäin itsekään mitään tajuamatta. Saatanpa olla väärässäkin.\nSaneri Kimmo: VALON TAKANA ?\n179 s. Karisto 1992 YV/YK\nSanerin novellit ovat minulle täysin käsittämättömiä. Jospa niistä joku nauttii, minä en.\nSoinne Laura: VARJOJEN LINNAN PRINSSIT §§§\n192 s. Kirja 1918 YV\nNeljän sadun teos. Kolme ensimmäistä on liki kauhua - kirja on mukana BH:n Suomen kauhukirjakatalogissa - ja viimeinen on opettavainen tarina pahoista ihmisistä. Soinne oli naimisissa runoilija Einari Vuorelan kanssa. Einarikin tekaisi sekavan fantasiaa lähentelevän teoksen Turhuuden mylly (1939). Oma, säpäleistä kokoamani kirja.\nSiippainen Anja. KULTAINEN VASIKKA §§§\n236 s. Koivu ja tähti 1992 YV\nGeenimuunneltua lehmää tehdään, sellaista,, jonka maitoa voisivat juoda myös maidolle allergiset. Asiassa ei päästä valmiiseen lehmään asti. Geeniteknologiaa kuvataan asiallisesti ja virheettömällä suomen kielellä. Rakkautta on tökerösti ilmassa. Teos pysyy fantasiahyllyssä. Oma.\nSpider E.: KULTAISEN TALJAN LAAKSO *-\nSuikkari Raimo: VIHREÄN PLANEETAN KUTSU §§\n174 s. RKS 1993 YV\n2500-luvulla kaksi maapallolaista hurauttaa Linnunradan toiselle puolen tuosta vain. Sieltä löytyy planeetta Palonis, jossa maankaltaisissa oloissa asuu maankaltaisia humanoideja. Pareja muodostuu – maan mies palonislaisen naisen kanssa ja nainen palonislaismiehen kanssa. Lapsiakin tulee, eikä ihme – hyvin laimean naivistisessa teoksessa naidaan koko ajan kuin Kama Sutrassa. Eli niin fysiikan kuin biologiankin lait hylätään tyystin. Jotain inhimillistä kertomuksesta silti löytyy – etupäässä muukalaisten toiminnassa.\nTarkoittaneeko moduulia? Kahlasin läpi, joten selvisi, että scifi-fantasiahyllyyn tämä tekele kuuluu. Muuten olen sitä mieltä, että jos kirjailija tai kustantaja ei tiedä hölkäsen pöläystäkään kieliopista ja yhdyssanoista, ei kirjantekoon pitäisi ryhtyä. Oma kirpputorikirja.\nSuutari Viljo: PUNAINEN PILVI §§§§\nOuto teos, luulin uskonnolliseksi mutta oli jotain aivan muuta. Kirjoittaja oli mm. Vapaa-ajattelijoiden puheenjohtaja ja vankilassa jatkosodan aikana. Punainen pilvi on sodanvastainen kertomus atomisodasta ja sen jälkeen muutamasta elossa säilyneestä ihmisestä. Suutari piirtää mieleisensä yhteiskunnan, joka syntyy entisen raunioille. Sukurutsan kauttakin joudutaan liikkeelle lähtemään. Cossus oli lie omakustannusyhtiö? Kustannustoimittajaa olisi tarvittu, metsästystä olisi pitänyt vähentää ja pari viimeistä lukua jättää pois. Muutenkin sivut ovat suurikokoisia ja tupaten täynnä, lyhentäminen olisi tehnyt terää. Mutta jotain omituisen kiinnostavaa tekstissä silti oli. Oma.\nTabet Sirpa: PUNAINEN METSÄ §§§\nTabet Sirpa: VOI MINUN LINTUNI §§\n238 s. Otava 1989 AV\nLähinnä murhamysteeri, joka kehittyy epäloogisesti. Kuka tappoi, kuka kuoli, kuka oli olevinaan joku toinen. Lemmenkipeä nainen rakastuu sinne ja tänne ja lopuksi taitaa onnen löytää poliisisedän sylistä. Fantasiaa löytyy vasta aivan lopusta malliin "kuollut mies kummittelee", joten teos saa pysyä fantasiahyllyssä. Oma.\nTervanto Jori: SOTAA JA RAKKAUTTA ERÄMAASSA §§§\nAlgerian muslimit kapinoivat, ranskalaiset vastustavat maan itsenäistymistä. Yksi jenkki ja yksi ranskalainen sekä kiero ranskalaispetturi vaeltelevat kolmestaan pois Algerista erämaahan. Vapaustaistelijapomo on opiskellut fysiikkaa ja kemiaa Euroopassa ja on erämaalinnoituksen raunioihin perustanut laboratorion. Hän on onnistunut kehittämään pieniä atomigranaatteja, joiden tulivoima on hirmuinen. Ei koita maalle vapaus vaan muukalaislegioonalaiset pistävät "muslimipirut" aisoihin. Amerikkalaismies ja ranskalaisnainen menevät kihloihin, vaikka oikea morsio olisi soma berberityttö Sheila. Oma scifi-kirja, HH:lta saatu.\nToivola Ritva: TURMANKUKKA §§(§)\n190 s. Tammi 1998 YV\nNuorten fantasiateos Anubis-planeetalta. Turmankukka on pahantahtoinen meteoriitti (ei meteori, kuten teoksessa sanotaan). Turmankukka saa pahoja aikaan, mutta Anisa-tyttö ystävineen saa meteoriitin tuhottua, ja samalla rauha palaa Lumen kaupunkiin. Teokselle on jatkoa, mutta 2000-luvulla.\nTolonen Vuokko: TAMPEREEN ILMASTO §§\n349 s. Otava 1997 RM\nEn pysynyt jujussa mukana, en tiennyt kuka kulloinkin oli äänessä, mitä tekivät ja miksi. Kait tapahtumat pyörivät lähitulevaisuudessa ja osittain Tampereen alla. Liian hienoa minulle, mutta pysyy fantasiahyllyssä.\nTurunen Markku: VALMIISSA MAAILMASSA §§\nUtrio Kaari: TUULIHAUKKA §§§ §§\n920 s. Tammi 1995 AK\nOlaf Tuulihaukka sankaroi 1000-luvulla Euroopassa. Paremmin nimihenkilö voisi olla Aure, Launialan tytär, uneenlaulaja, joka elää täyteläisen ei niinkään helpon elämän ja lopulta vaimoutuu Olafille. Aikakauden sotaa tulvillaan oleva elämä kuvataan asiantuntevasti, oikeita historian henkilöitä ja tapahtumia sidotaan yhteen tarinan keinoin. Laitan teoksen fantasiahyllyyn Vaskilintu-teoksen viereen. (Kirja painoi 1220 gramaa, joten sen lukeminen oli raskasta)\nUtrio Kaari: VASKILINTU *****\nWainio J. V.: PERMAN JOUSI §§§\nWasastjerna Hans R.: ÄÄNETÖN TAIVAS §§\n258 s. Finnpublishers 1985 AV\nLentomeluun kyllästynyt ent. professori keksii laitteen, joka poistaa olemattomiin meluavat kohteet. Hän kadotuttaa muutaman reittilentokoneen ja uhkailee sanomalehttiartikkelein mekastavia tahoja. Poliisi ja armeija suuntivat professorin asuinpaikan, saartavat sen ja alkavat lähestyä. Muutama ulkovalta-agentti on samoissa puuhissa ihmeasetta havittelemassa. Kovasti paukkuu ja ulkoagentit saavat surmansa ja syyt niskoilleen. Prof. upottaa keksintöputkensa lampeen ja heittää sydänsäväriin henkensä. Tässä koko juoni, jotta kenenkään ei tarvitse kirjaa lukea.\nVerronen Maarit: VIIMEINEN LAPSITÄHTI §§§§\nVerronen Maarit: ÅLÅ MAKSA LAUTTURILLE §§§§\n320 s. Kirjayhtymä 1992 YK\nKaksiosainen novellikokoelma, ensimmäisen osan kertomukset ovat osittain jopa kauhua. Toinen osa keskittyy mieheen nimeltä Peter Urd, joka ei suinkaan ole tavanomainen henkilö. Viihdyttävä, hyvin koossapysyvä fantasiateos. Oma.\nWiio Osmo A.: LASCAUX´N LUOLAT §§\nVirkki Antero: KUMMITUSTALO §§\nHullu tohtori yrittää vaihtaa muutamalle neidolle tekosydämen. Ei hän tässä onnistu, vaan pari poikaa ja muutama poliisi pelastavat tytöt ennen leikkausta.Olisiko sydän rinnassa pelannut, sitä ei tarina kerro. Pistänpä silti tämän kirjan fantasiahyllyyn. Oma, HH:lta saatu\nVäyrynen Taru ja Tarmo: JÄÄSILMÄ §§§§\n468 s. Tammi 1998 YV\nTaitavasti kirjoitettu nuortenromaani, joka aivopesee lukijoitaan oikeaan (minun mielestäni) suuntaan. Seksuaalisuudestakin annetaan mukavasti perustietoja ja väkivallattomuutta arvostetaan.Tietenkin teoksessa on keinotekoisen makuista keittiöpsykologiaa, mutta se sallittakoon. Mielelläni minäkin vanhus tätä luin.\nLukemani Wanhojen Herrojen kirjoittamat tieteis- tai fantasiateokset:\nHurtta Boris Elävien ja kuolleitten kesä 1990\nHurtta Boris Lumen tuloa ei voi estää 1991\nHurtta Boris (Toim) Kultainen naamio 1993\nHurtta Boris ym. Kauhupokkari 1991\nHurtta Boris (Toim) Onnellinen kuolema 1996\nNenonen Kari Ikuinen valtakunta 1983\nNenonen Kari Ken kuolleita kutsuu 1991\nNenonen Kari Luciferin lapset 1983\nNenonen Kari Messias 1989\nNenonen Kari Niin musta kuin multa 1984\nNenonen Kari Noitarovio 1989\nNenonen Kari Santa Lauran pyhimys 1983\nNenonen Kari Se ken tulee viimeiseksi on kuolema 1988\nNenonen Kari Sigma - paholaisen merkki 1983\nVirtanen Pekka Katajanukke 1988\nLukemani novellikokoelmat, joissa Wanhoja Herroja kirjoittajina mukana:\nAtoroxin perilliset 1988\nEnsimmäinen yhteys 1988\nKeskiyön mato Ikaalisissa 1991\nNäiden lisäksi on suuri joukko ns. Herrajulkaisuja, jotka kaikki olen lukenut.


Miksi Ovakolle - Ovako\nOlet tässä: Työpaikat / Miksi Ovakolle\nLaaja ja innovatiivinen tarjontamme luo asiakkaillemme mahdollisuudet monipuolisiin ja vaativiin ratkaisuihin laajalti eri teollisuudenaloilla. Asiakkaamme ovat tyypillisesti alansa johtavia valmistajia ja asettavat tiukat vaatimukset terästemme suorituskyvylle.\nTuotantomme raaka-aineena käytetään pelkästään romuterästä, ja hiilidioksidipäästömme ovat 80 prosenttia alhaisemmat kuin kuumavalssattujen terästuotteiden valmistajilla maailmanlaajuisesti keskimäärin.\nOvakolla on tuotantoa yhdeksällä paikkakunnalla. Tavoitteemme on luoda yhteiskunnalle kasvavaa lisäarvoa koko arvoketjumme alusta loppuun. Olemme näkyvä osa toimintapaikkakuntiemme yhteisöjä. Haluamme olla mukana tukemassa rakentamassa elinvoimaisia paikkakuntia, joissa ihmiset haluavat asua ja elää nyt ja tulevaisuudessa. Paitsi että tästä on hyötyä Ovakon nykyisille työntekijöille, se varmistaa paikallisen työvoiman saatavuuden tulevaisuudessa.\nOvakolla annetaan suuri arvo toiminnan jatkuvalle parantamiselle – niin sisäisesti, oman toiminnan kannalta, kuin asiakkaan kokeman palvelun kannalta.\nPyrimme systemaattisesti parantamaan työolosuhteita kehittämällä koneturvallisuutta, tekemällä turvallisuustarkastuksia ja varmistamalla, että kaikissa muutostilanteissa tehdään asianmukaiset riskinarvioinnit.


AEX kalenteri – Preemiopoikuli\nAmsterdamin pörssin volatilisuusindeksin (VAEX) lasketellessa viime viikon perjantaina, päätin avata AEX indeksiin 14 päivän kalenteritreidin. Kalenteri koostuu longatuista syyskuun 560 striken osto-optioista sekä shortatuista tämän kuun 560 striken osto-optioista.\nAjatuksena on, että lyhyemmän juoksuajan optioiden aika-arvo sulaa nopeammin kuin pidemmän juoksuajan tavaran. Treidillä on siis positiivinen theta, hyödyn aika-arvon sulamisesta. Lisäksi treidillä on positiivinen vega, saan hyötyä myös mahdollisesta volatiilisuuden noususta. Näin lyhyen juoksuajan peleissä näkisin kuitenkin tuon kohteen suuntariskin olevan tärkeämmässä roolissa mitä volatiilisuus on. Treidin ydin on siis nopeassa aika-arvon sulamisessa ja suuntariskin hallinnassa.\nYllä olevasta kuvasta nähdään kalenteritreidin tuottokäyrä. Kiinteällä viivalla piirtyvä teltta kuvastaa tilannetta 14 vuorokauden päähän, jolloin tämän kuun shortatut osto-optiot erääntyvät. Katkoviivalla piirtynyt käppyrä taas kuvastaa treidin avauspäivää. Ajansaatossa katkoviivalla piirtynyt käppyrä alkaa nousemaan ja muotoutuu kiinteällä viivalla piirtyneeseen telttaan. Positio alkaa mennä tappiolliseksi mikäli kohteen hinta liikkuu noiden vihreiden pystyviivojen ulkopuolelle, viimeistään silloin voisi ajatella tekevänsä jonkinlaisia toimenpiteitä.\nAvaushetkellä AEX indeksi oli noin 560 pisteessä, eli rakensin kalenteritreidin niin sanotuilla at the money optioilla. At the money optioissa aika-arvo on suurimmillaan. Paras tuotto tulee myös AEX indeksin ollessa 560 pisteessä lyhyemmän juoksuajan option erääntyessä. Tämä siksi, että shortattu elokuun optio erääntyy 560 pisteessä arvottomana ja syyskuun optio sisältää vielä suuren määrän aika-arvoa.\nLähtöhetkellä treidin delta oli melko lähellä nollaa, joka tarkoittaa position olevan suunnilleen suuntaneutraali. Hyötyä ei siis sinällään tule kohteen noususta eikä laskusta. Kuten jo aiemmin mainitsin, niin vega ja theta ovat tässä tapauksessa positiivisia arvoja, jolloin hyötyä saadaan mahdollisesta volatiilisuuden noususta ja aika-arvon sulamisesta. Theta oli avaushetkellä arvossa 12. Muiden parametrien pysyessä samana, tienaan siis 12 €/päivä yhdellä kalenterilla. Ostin kalenterit keskihintaan 6,30 € (option kerroin on sata eli yksi kalenteri kustantaa 630 €).\nViikko vierähti ja AEX indeksi on sahailujen jälkeen suunnilleen samoissa lukemissa kuin viime viikon perjantaina. Positiivinen theta on tehnyt tehtävänsä ja kalenteritreidin hinta on noussut 6,30 eurosta noin 7,50 euroon, mikä tarkoittaa noin 19 prosentin tuottoa viikossa. En kuitenkaan sulkenut vielä tätä treidiä, koska juoksuaikaa on jäljellä viikon verran, position theta on noussut jo 25:een ja kohteella on vielä melko hyvin liikkumavaraakin tämän hetkisen “teltan” sisällä. Ajatuksena on kotiuttaa mahdolliset voitot alkuviikosta.\n2 kommenttia artikkeliin ”AEX kalenteri”\n15.8.2020 klo 11:50 pm\nNyt oli niin siansaksaa koneinsinöörille, että täytyy alkaa seuraamaan tätä sun juttua\nEn ymmärtänyt äkkiseltään yhtään mitään mutta olan varmasti opiskelemaan…\n16.8.2020 klo 8:06 am\nKiitos palautteesta! Optiot voi olla alkuunsa hieman hämmentäviä ja vie oman aikansa päästä kärryille. Menin täs kalenterikeissis melko suoraan itse treidiin sen kummemmin optioiden perusteita avaamatta. Laittele toki ehdotuksia aiheista, joita haluaisit käsiteltävän.


Julkinen johtaminen – Wikipedia\nJulkinen johtaminen, usein myös muodossa julkisjohtaminen, on julkishallinon johtamista. Julkinen johtaminen on ilmiönä ja ilmaisuna hybridi. Yhtäältä sen juuria juontuu ylipäätään ilmiöstä nimeltä johtaminen ja erityisesti yritysjohtamisen ja sen periaatteiden ja viitekehysten piiristä. Toisaalta ilmauksen 'julkinen johtaminen' edellinen sana viittaa erityisesti ilmiöön nimeltä julkishallinto. Julkinen johtaminen kohdistuukin tutkimuksen ja käytännön osaamisen alueena paljolti julkishallinnon johtamiseen.\nSuomessa julkista johtamista on tutkittu ja tutkitaan erityisesti laajalla hallintotieteellisten oppiaineiden alueella. Ylipäätään Suomen hallinnon tutkimus on joutunut ottamaan monipuolisesti kantaa julkisen johtamisen kysymyksiin.\nVarsin usein myös suomenkielisen esityksen yhteydessä käytetään englanninkielistä ilmausta (New) Public Management tai sen lyhennettä NPM, eli Uusi julkisjohtamisen oppi. Uuden julkisjohtamisen opin mukaan yksityiset markkinat ovat tehokkaat ja perinteinen valtio (julkiset toiminnot yleensä) tehoton.\nNoudettu kohteesta https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Julkinen_johtaminen&oldid=14792069\nSivua on viimeksi muutettu 27. maaliskuuta 2015 kello 19.59.


epätrendikäs ruokablogi: elokuuta 2015\nGrillattua kirjolohta ja maissi-tomaatti-avokadosalaattia\nRakkaalla lapsella on monta nimeä, kuuluu kansansanonta. Aiemmin sateenkaarirauduksi ja forelliksi kutsuttu kala sai nykyisen virallisen nimensä kirjolohi itse presidentti Urho Kaleva Kekkoselta vuonna 1965.\nViikon kala 26 / 33 kirjolohi\nkirjolohi, Oncorhyncus mykiss\nKirjolohi on ehkä hieman aliarvostettu raaka-aine. Se on kuitenkin edullinen, kotimainen, kestävän kehityksen kalalaji, joka oikein kasvatettuna ei aiheuta liikaa ravinnekuormitusta vesistöille. WWF:n mukaan kalankasvatuksen ravinnekuormitus on puolittunut kymmenessä vuodessa. Ruokintatekniikat ja rehun koostumus ovat kehittyneet ja varsinkin meressä kasvatetun kirjolohen maku on hyvä. Suomalainen kirjolohi kuuluu nykyisin WWF:n kuluttajan kalaoppaan mukaan vihreällä merkittyihin suositeltaviin lajeihin.\nSuomalainen vuodessa syömästä 15 kilosta kalaa kuusi kiloa on kasvatettua lohikalaa. Yli neljännes kokonaiskalamäärästä on Norjassa kasvatettua kassilohta, joka on WWF:n luokituksessa keltaisella merkittyä eli harkiten ostettavaksi luokiteltua. Suositeltaviin kalalajeihin kuuluvat lähes kaikki kotimaiset luonnonkalat villiä lohta lukuun ottamatta. Kotimaisen kalan kulutusta tulisi lisätä ja siksi kannattaa harkita kasvatetun norjalaisen tuontikalan korvaamista kotimaisella vaihtoehdolla – siis kirjolohella. Esimerkiksi silakkaa suomalainen syö vain noin kolme kertaa vuodessa, joten parantamisen varaa on.\nKirjolohen kanssa nautimme David Lebowitzin blogista löytämällämme reseptillä valmistettua maissi-tomaatti-avokadosalaattia. Alkuperäinen resepti on nähtävissä täällä.\nPoista fileistä pystyruodot nyppimällä, ellei kalakauppiaasi ole tehnyt sitä puolestasi. Sivele fileet molemmin puolin oliiviöljyllä. Öljysutina voit käyttää Jamie Oliverin tapaan timjaminoksia, jotka laitat kalan kanssa grilliin. Mausta suolalla sekä pippurilla.\nOlen hankkinut erityisesti kalojen ja äyriäisten grillausta varten varrettoman halsterin, jonka saa kätevästi laitettua grilliin kannen alle. Sen verkko on joustavaa, kuten mieleeni tullut hetekan pohja, joten se pitää hyvin kalan paikoillaan murskaamatta sitä.\nAseta halsterille kaksi-kolme sitruunanviipaletta ja niiden päälle filee. Aseta fileiden päälle timjaminoksat sekä sitruunanviipaleet. Sitruunoiden tarkoitus on paitsi antaa makua kalalle myös helpottaa kalan irtoamista halsterista, kuten öljynkin.\nSitruunakonsti toimii, mutta on samalla vähän kaksiteräinen miekka, sillä nahka ei sitruunanviipaleiden alta tule rapeaksi, joten sitä ei ole miellyttävää syödä. Jos nahka taas tarttuu halsteriin ja repeää riekaleiksi, on ainakin visuaalinen puoli annoksesta poissa. Olisiko hyvä kompromissi laittaa sitruunat ainoastaan lihapuolelle? Kokeilkaa, niin minäkin teen.\nLaita halsteri valmiiksi kuumennettuun grilliin kannen alle ensin hetkeksi siten, että nahkapuoli on ylöspäin. Näin sitruunat ja kala alkavat lämmetä. Käännä sitten nahkapuoli alaspäin ja kypsennä kala loppuun. Tarkkaa kypsennysaikaa on mahdoton sanoa, sillä se riippuu grillin lämmöstä ja kalan paksuudesta. Kypsymisen myötä lihan väri muuttuu. Kun kalan liha on juuri muuttunut vaaleaksi eikä ole enää läpikuultavaa ja alapuolella nahka on hyvän värinen, on kala valmis tarjottavaksi.\n1 iso grillattu maissintähkä\n1 pieni salottisipuli hienona silppuna\nLeikkaa tomaatit ja kurkku pienemmiksi paloiksi. Halkaise avokado, poista kivi, leikkaa sisus kuutioiksi ja valele se sitruunan mehulla. Veistä jyvät irti maissintähkästä ja leikkele basilikat silpuksi. Sekoita salaattiainekset ja rouhaise vähän mustapippuria pinnalle. Sekoita vinaigretten ainekset keskenään ja kaada salaattiin. Sekoita varovasti ja anna maustua hetken ennen tarjoilua.\nLähettänyt M klo 31.8.15 2 kommenttia:\nTunnisteet: avokado, grilliruokaa, kala, kirjolohi, maissi, salaatti, tomaatti, viikon kala\nOlin valmistamassa viimeisistä karviaisista karviaiscurdia eli karviaislevitettä, mutta juuri samalla hetkellä kun sain karviaiset kiehumaan, pakastin alkoi piipata liallisesta lämpenemisestä ja sillä välin kun selvittelin ongelmaa, sokeri ja karviaiset pääsivät kärähtämään kattilassaan, joten se siitä. Kokeillaan karviaiscurdia sitten ensi vuonna. Onneksi M oli innostunut kauppareissulla tekemään heräteostoksia ja hankkinut rasiallisen vadelmia sekä punaherukoita, joten ei hätää, jälkiruoka on pelastettu. Jälkiruoan perusajatus pysyi ennallaan, mutta karviaiset vaihtuivat punaisiksi marjoiksi. Vadelmat ja punaherukat toimivat todella hyvin yhdessä.\nVadelmaa, punaherukkaa ja mascarponevaahtoa marenkipesässä\ntuoreita vadelmia ja punaherukkaterttuja\nVatkaa valkuaiset, sokeri, maissitärkkelys sekä valkoviinietikka kovaksi vaahdoksi ja pursota uunipellille leivinpaperille pieniä kiekkoja ja niihin matalat reunat. Jos valkuaisvaahtoa jää, pursota siitä pikkumarenkeja. Kuivaa marenkipesät kiertoilmassa 80 asteessa noin 2-3 tuntia kunnes ne tuntuvat kauttaaltaan kuivilta.\nValmista punaherukoista, vadelmista ja sokerista kastike. Keitä ensin punaherukoita ja sokeria kunnes marjat alkavat hajota ja seos muuttuu hiukan siirappiseksi. Painele kastike tiheän siivilän läpi jotta kaikki herukoiden kuoret jäävät siivilään. Lisää vadelmat ja keitä seosta miedolla lämmöllä vielä minuutin tai pari. Anna kastikkeen jäähtyä.\nVatkaa mascarpone, kerma ja sokeri vaahdoksi. Täytä marenkipesät vadelma-punaherukkakastikkeella, mascarponevaahdolla ja tuoreilla marjoilla. Viimeistele tomusokerilla (sekä pakastekuivatuilla vadelmilla).\nLähettänyt Tuplaespresso klo 30.8.15 4 kommenttia:\nTunnisteet: jälkiruoka, marenki, punaherukka, vadelma, viinimarjat\nBroilerinfileetä, broilerinmaksaa ja viikuna-balsamicokastiketta\nTuoreista viikunoista ja balsamiviinietikasta tulee maukas hapanimeläkastike broilerinfileelle. Annoksen voi halutessaan nauttia myös ilman broilerinmaksaa, mutta silloin siitä jää pois tärkeä makulisä, joka antaa tasapainon voimakkaan makuiselle kastikkeelle. Kannattaa siis paistaa lautasille myös ne broilerinmaksat. Juuressose sisältää perunaa, juuriselleriä ja palsternakkaa.\n4 kpl broilerin luutonta ja nahatonta rintafileetä\n1 salottisipuli pienenpienenä silppuna\n3 tuoretta viikunaa kuorittuna ja karkeasti soseutettuna\nTaputtele broilerinfileet kuiviksi talouspaperilla ja mausta ne molemmin puolin suolalla sekä mustapippurilla. Kuumenna pannulla oliiviöljyä, ruskista ja paista fileitä kummaltakin puolelta 5 minuuttia, minkä jälkeen anna niiden vielä hautua kypsiksi matalalla lämmöllä kannen alla noin 8 minuuttia. Nosta fileet lautaselle odottamaan, ripottele niille tuoretta timjamia ja peitä foliolla jotta fileet eivät jäähdy liikaa.\nPyyhkäise pannu kuivaksi talouspaperilla. Huuhtele broilerinmaksat ja leikkaa ne sormenpään kokoisiksi paloiksi. Kuumenna pannulla oliiviöljy ja sekoittele siinä timjaminoksia parin minuutin ajan. Lisää sitten maksanpalat ja kypsennä ne nopeasti. Maksan tulee jäädä sisältä hiukan roseeksi. Mausta maksa suolalla sekä mustapippurilla, kaada palat pieneen kulhoon odottamaan annosten kokoamista ja peitä kulho foliolla.\nPyyhkäise pannu taas puhtaaksi talouspaperilla ja sulata pannulla voi. Lisää salottisipulisilppu ja kuullota sitä minuutin tai pari kunnes sipulinpalat ovat pehmenneet. Lisää soseutetut viikunat, balsamiviinietikka sekä kanafondi, sekoita hyvin ja keitä kastiketta pari minuuttia. Mausta lopuksi sitruunan mehulla sekä suolalla ja tarvittaessa sokerilla jotta makujen tasapaino säilyy. Kastiketta näyttää tulevan kovin vähän, mutta se on niin voimakkaan makuista että vähempikin riittää. Viimeistele annos lautasella vielä tuoreella timjamilla sekä kokonaisella viikunalla.\nLähettänyt Tuplaespresso klo 29.8.15 Ei kommentteja:\nTunnisteet: balsamico, broileri, broilerinmaksa, kana, kastikkeet, maksa, viikuna\nLähettänyt M klo 28.8.15 2 kommenttia:


Santeri Lindholm: Kohta pääsee pilkille – Kemin kaupunki Santeri Lindholm: Kohta pääsee pilkille – Kemin kaupunki\nKemi › Ihmekaupungin ihmisiä › Santeri Lindholm: Kohta pääsee pilkille\nTalvi taisi alkaa tänä vuonna jo reilusti lokakuun puolella. Lämpömittari on ehtinyt aamuisin näyttää jo yli kymmentä astetta pakkasta ja kevyt lumisadekin valaisi maisemaa jo alkuviikosta. Kymmenen päivän sääennuste ei lupaa pakkasten loppumista, joten veneet voi huoletta siirtää pukkien päälle talviteloille ja vapavälineet haudata varaston ylähyllylle odottamaan puolen vuoden päästä alkavaa kevättä.\nEhdin kuitenkin ennen vesien jäätymistä käydä tuulastamassa viime viikolla ja olihan se taas mukavaa puuhaa. Olen ollut mukana tuulastusreissuilla siitä lähtien, kun olen veneessä pysynyt, joten lajista on ehtinyt kertyä jonkin verran kokemusta, vaikkakaan aikuisiällä tuulastusreissuja ei yleensä ole tullut kuin kerta-pari syksyssä. Suomenlahdella yleisin saalis on ollut lahna ja suutari, täällä taas näköjään hauki. Muita kaloja ei Ajoksen ja Selkäsaaren välissä oikeastaan ole edes näkynyt satunnaisia ahvenia lukuun ottamatta. Tällä kertaa kävimme koluamassa Munakarien tyynen puoleista rantaa ja haukia löytyi paljon. Suurin osa oli pienen puoleisia eli alle kilon painoisia mutta alle tunnissa oli kuitenkin kolme tavoitekoon (1-2kg) haukea ämpärissä ja homma piti lopettaa. Mielestäni liian aikaisin, mutta vaikka hauki onkin mielestäni ykkösvalinta kalapuikkokalaksi, niin en osaa sitä pakkaseen asti pyytää, vaan otan kerralla sen, mikä jaksetaan kerralla syödä. Ja haukien pyytämistä ripustettavaksi rantakoivuun haisemaan, mitä esimerkiksi Isohaaralla paljon keväisin harrastetaan, pidän lähinnä kalastajan älyn köyhyytenä.\nTuulastaessa ei ole kiire mihinkään ja valo rajaa havainnoitavan ympäristön pariin neliöön vedenalaista maisemaa.\nTuulastamiseen tarvitaan valtion kalastonhoitomaksun lisäksi myös vesialueen omistajan lupa. Kemin kaupungin edustalla on valtakunnallisena poikkeuksena kuitenkin ns. vapaa virkistyskalastusalue, jossa kalastamiseen ei tarvita muuta lupaa valtion maksun lisäksi, vaan vesialue on avoinna kaikille kalastajille kalastuslain sääntöjä noudattaen.\nItse välineistä tärkeimmät ovat atrain ja valo, joista valon suhteen on nykyään eniten valinnanvaraa. Itse olen rakentanut oman valon noin 10 euroa maksaneesta ledipohjaisesta auton työvalosta, jonka olen ruuvannut kiinni kahvana toimivaan mäntyhalkoon ja kytkenyt piuhalla pieneen 12V akkuun. Jos omistaa erittäin tehokkaan otsalampun, niin tuulastus onnistuu varmasti silläkin. Atraimen vartena minulla on tällä hetkellä kaupan harjanvarsi, mutta se on mielestäni liian lyhyt. Paremman tasapainon saisi, jos varsi olisi yli kaksi metriä pitkä. Sitten vain soudellaan hiljalleen niin matalia vesiä, että pohja erottuu selvästi. Kun kala löytyy, niin vene viedään aivan sen viereen ja atrain painetaan hiljaa veden alle noin 10 sentin etäisyydelle kohteesta ja survaistaan se sitten ripeällä liikkeellä kalaparan niskaan. Isompaa kalaa kannattaa hetki painaa pohjaa vasten kunnes se rauhoittuu ja sitten kala nostetaan sivuväännöllä veneeseen. Kohtisuoraan ylöspäin nostettaessa on suurempi vaara, että kala onnistuu potkimaan itsensä irti piikeistä.\nNyt ei kuitenkaan enää tuulastella, vaan odotellaan jääkannen vahvistumista ja lisää lunta. Odotellessa voi käydä vaikkapa kanalintumetsällä. Pyitä on löytynyt Kemin lähimetsistä hyvin mutta isommat linnut ovat olleet tänä syksynä minun osaltani hyvin piilossa vaikka huhujen mukaan niitä on näkynyt paljonkin. Toki keli on ollut pakkasen vuoksi turhan äänekäs niinä parina kertana, kun olen pidemmän lenkin ehtinyt kävellä.\nPosted in Ihmekaupungin ihmisiä and tagged Kemi, tuulastus, vapaa kalastusalue.


HS seurasi rajatarkastusten alkua Ruotsissa: Poliisi poimi joukoittain pakolaisia junista | Kotimaa | HS\nPoliisi ohjasi turvapaikanhakijoita kohti bussia.\nMalmö/KööpenhaminaViitisentoista poliisia kiipeää sisään heti junan pysähtyessä Hyllien asemalla, Tanskan rajan jälkeen Malmön puolella. Saisimmeko nähdä henkilöllisyyspaperit, kysyy yksi poliiseista. Junassa kuulutetaan, että nyt on kyse rajatarkastuksesta. Jokainen vaunussa saa näyttää henkilöllisyyspaperinsa. Parikymmenpäinen ryhmä matkustajia, pääasiassa nuoria ja lapsia, ohjataan ulos junasta. ”Haluan vain aloittaa uuden elämän täällä rauhassa”, ehtii 20-vuotias syyrialainen Emin Aloko huikata konttorirakennuksen edessä, missä ryhmä junasta poistettuja saa odotella hetken.Sitten bussi kurvaa paikalle. Aloko hymyilee leveästi poliisin saatellessa häntä ja viisihenkistä perhettä matkaan kohti maahanmuuttovirastoa. He ovat matkanneet Syyrian Alepposta läpi Euroopan. Rajatarkastus ei haittaa. He aikovat hakea turvapaikkaa Ruotsista. Ruotsin ja Tanskan rajalla tarkastukset käynnistyivät heti puolenpäivän jälkeen torstaina hallituksen tehtyä virallisesti päätöksen asiasta. Ne, jotka eivät Alokon tapaan halua hakea turvaa Ruotsista ja joilla ei ole laillista syytä olla maassa, voidaan lähettää takaisin. Poliisi painotti torstaina, että se vaalii ihmisten oikeutta hakea turvaa Ruotsista. Hyllien asema oli yksi tarkastuspaikoista. Papereita tarkastettiin lisäksi lauttasatamissa ja maksupisteillä Juutinrauman sillalla. Paikallisten viestimien mukaan osa varustamoista kieltäytyi jo Saksan päässä ottamasta laivaan niitä matkustajia, joilla ei ollut tarvittavia papereita. Hylliessä junat saivat odottaa raiteilla viitisen minuuttia kesken matkan.Poliisi kehotti matkustajia malttiin, ottamaan henkilöllisyyspaperit mukaan ja olemaan liikkeellä hyvissä ajoin viivästysten varalta. Matkustajat tuntuivat suhtautuvan odotteluun rauhallisesti. ”Minusta tarkastukset ovat hyvä asia. On tärkeää, että oma tupa on järjestyksessä”, sanoi Malmössä asuva Shir Khan matkalla työpaikaltaan Kööpenhaminasta kotikaupunkiinsa Malmöhön. ”On selvää, että tarkastukset ovat hyvä asia. Näin pitää olla”, sanoi puolestaan Gunilla Wesslén, joka matkasi Kööpenhaminasta kohti Malmötä ja eteenpäin torstai-iltapäivänä.Ruotsin poliisille Tanskan vastaisen rajan valvominen ei ole helppo tehtävä. Juutinrauman sillan yli kulkee junia noin vartin välein. Sillan yli kulkee noin 20 000 autoa päivässä. Lisäksi on lauttaliikenne. Moni mietti, miten kaaos vältetään, jos tarkastukset vievät aikansa. Poliisi kertoi torstaina, ettei kaikkia voida tarkastaa. Kyse on pistokokeista.Ruotsissa keskustelua heräsi heti siitä, millä tavoin poliisi valitsee tarkastettavat. Yksin Malmössä noin kolmannes asukkaista on syntynyt ulkomailla. Poliisin linja on, ettei se tarkasta ihmisiä etnisyyden perusteella. Moni mietti silti, miten on käytännössä. ”Ymmärrän tarkastusten aloittamisen, ja se on hyvä. Mutta on kiinnostavaa nähdä, kuinka se sujuu. Kuinka paljon he tekevät tarkastuksia, keitä he tarkastavat ja miten”, sanoi tanskalainen Malmössä asuva Tanja Hansen.Hyllien asemalla sävelet olivat selvät. Kaikki tarkastettavaan vaunuun osuneet saivat näyttää paperinsa. ”On tietenkin niin, että ihmiset, jotka tulevat maista kuten Syyriasta ja Afganistanista, saavat vastata kysymyksiin. Niin se vain on. Mutta kun menemme sisään, pyydämme kaikkia näyttämään paperinsa”, sanoi asemalla päivystänyt Skånen poliisin viestinnästä vastaava Ewa-Gun Westford.Poliisit saattelivat yksintulevia lapsia busseille. Tunnelma oli rauhallinen.”Ihmiset, jotka tulevat tänne ovat vaikeassa tilanteessa, ja siksi Ruotsin poliisin on toimittava humaanisti ja inhimillisesti ja mukavalla tavalla”, Westford sanoi.Ruotsin rajapoliisista kerrottiin Dagens Nyheterille, että 22 irakilaista oli päivän aikana lähetetty takaisin Tanskaan, sillä heillä ei ollut laillista syytä olla Ruotsissa eivätkä he halunneet hakea turvapaikkaa. Ruotsin pääministeri: Rajavalvonta tiukentuu torstaina\nMalmö/KööpenhaminaViitisentoista poliisia kiipeää sisään heti junan pysähtyessä Hyllien asemalla, Tanskan rajan jälkeen Malmön puolella. Saisimmeko nähdä henkilöllisyyspaperit, kysyy yksi poliiseista. Junassa kuulutetaan, että nyt on kyse rajatarkastuksesta. Jokainen vaunussa saa näyttää henkilöllisyyspaperinsa. Parikymmenpäinen ryhmä matkustajia, pääasiassa nuoria ja lapsia, ohjataan ulos junasta. ”Haluan vain aloittaa uuden elämän täällä rauhassa”, ehtii 20-vuotias syyrialainen Emin Aloko huikata konttorirakennuksen edessä, missä ryhmä junasta poistettuja saa odotella hetken.Sitten bussi kurvaa paikalle. Aloko hymyilee leveästi poliisin saatellessa häntä ja viisihenkistä perhettä matkaan kohti maahanmuuttovirastoa. He ovat matkanneet Syyrian Alepposta läpi Euroopan. Rajatarkastus ei haittaa. He aikovat hakea turvapaikkaa Ruotsista. Ruotsin ja Tanskan rajalla tarkastukset käynnistyivät heti puolenpäivän jälkeen torstaina hallituksen tehtyä virallisesti päätöksen asiasta. Ne, jotka eivät Alokon tapaan halua hakea turvaa Ruotsista ja joilla ei ole laillista syytä olla maassa, voidaan lähettää takaisin. Poliisi painotti torstaina, että se vaalii ihmisten oikeutta hakea turvaa Ruotsista. Hyllien asema oli yksi tarkastuspaikoista. Papereita tarkastettiin lisäksi lauttasatamissa ja maksupisteillä Juutinrauman sillalla. Paikallisten viestimien mukaan osa varustamoista kieltäytyi jo Saksan päässä ottamasta laivaan niitä matkustajia, joilla ei ollut tarvittavia papereita. Hylliessä junat saivat odottaa raiteilla viitisen minuuttia kesken matkan.Poliisi kehotti matkustajia malttiin, ottamaan henkilöllisyyspaperit mukaan ja olemaan liikkeellä hyvissä ajoin viivästysten varalta. Matkustajat tuntuivat suhtautuvan odotteluun rauhallisesti. ”Minusta tarkastukset ovat hyvä asia. On tärkeää, että oma tupa on järjestyksessä”, sanoi Malmössä asuva Shir Khan matkalla työpaikaltaan Kööpenhaminasta kotikaupunkiinsa Malmöhön. ”On selvää, että tarkastukset ovat hyvä asia. Näin pitää olla”, sanoi puolestaan Gunilla Wesslén, joka matkasi Kööpenhaminasta kohti Malmötä ja eteenpäin torstai-iltapäivänä.Ruotsin poliisille Tanskan vastaisen rajan valvominen ei ole helppo tehtävä. Juutinrauman sillan yli kulkee junia noin vartin välein. Sillan yli kulkee noin 20 000 autoa päivässä. Lisäksi on lauttaliikenne. Moni mietti, miten kaaos vältetään, jos tarkastukset vievät aikansa. Poliisi kertoi torstaina, ettei kaikkia voida tarkastaa. Kyse on pistokokeista.Ruotsissa keskustelua heräsi heti siitä, millä tavoin poliisi valitsee tarkastettavat. Yksin Malmössä noin kolmannes asukkaista on syntynyt ulkomailla. Poliisin linja on, ettei se tarkasta ihmisiä etnisyyden perusteella. Moni mietti silti, miten on käytännössä. ”Ymmärrän tarkastusten aloittamisen, ja se on hyvä. Mutta on kiinnostavaa nähdä, kuinka se sujuu. Kuinka paljon he tekevät tarkastuksia, keitä he tarkastavat ja miten”, sanoi tanskalainen Malmössä asuva Tanja Hansen.Hyllien asemalla sävelet olivat selvät. Kaikki tarkastettavaan vaunuun osuneet saivat näyttää paperinsa. ”On tietenkin niin, että ihmiset, jotka tulevat maista kuten Syyriasta ja Afganistanista, saavat vastata kysymyksiin. Niin se vain on. Mutta kun menemme sisään, pyydämme kaikkia näyttämään paperinsa”, sanoi asemalla päivystänyt Skånen poliisin viestinnästä vastaava Ewa-Gun Westford.Poliisit saattelivat yksintulevia lapsia busseille. Tunnelma oli rauhallinen.”Ihmiset, jotka tulevat tänne ovat vaikeassa tilanteessa, ja siksi Ruotsin poliisin on toimittava humaanisti ja inhimillisesti ja mukavalla tavalla”, Westford sanoi.Ruotsin rajapoliisista kerrottiin Dagens Nyheterille, että 22 irakilaista oli päivän aikana lähetetty takaisin Tanskaan, sillä heillä ei ollut laillista syytä olla Ruotsissa eivätkä he halunneet hakea turvapaikkaa. Haluatko lukea koko artikkelin? Hanki rajaton lukuoikeus:


Suomalaisin voimin maailmalle | Neste\nSuomalaisin voimin maailmalle\nValmet Automotive hakkaa henkilöautojen tuotantoennätyksiä vuodesta toiseen. Kun tuliterät autot lähtevät Uudestakaupungista maailmalle, ne käyvät Nesteen korkealaatuisilla polttoaineilla.\nHenkilöautojen teollinen valmistus on aina ollut suuren mittakaavan toimintaa, jossa vain tehokkaimmat ja innovatiivisimmat menestyvät. Kun ajoneuvojen eurooppalaiset sopimusvalmistajat laskettiin vielä kymmenen vuotta sitten kahden käden sormilla, tänään sopimusvalmistajia on Euroopassa jäljellä kolme.\nYksi menestyjistä on Valmet Automotive. Toiminnan mittakaavasta kertoo se, että Uudessakaupungissa sijaitseva henkilöautotehdas on Suomen suurin tehdas.\n“Harva olisi arvannut, että Valmet Automotive on yksi kolmesta voittajasta”, viestintäjohtaja Mikael Mäki kommentoi.\nMäki arvioi, että eräs ratkaisevimmista tekijöistä Valmet Automotiven menestyksen takana on vahva referenssijatkumo. Hyvin tehty työ on johtanut aina uusiin ja suurempiin asiakkuuksiin.\n“Saabin valmistus oli vahva referenssi Porschelle, ja Porsche oli vahva referenssi Daimlerin sopimusvalmistusta varten”, Mäki sanoo.\nMercedes-Benzin GLC-katumaasturisarjan sekä A-sarjan valmistuksella tehtiin vuonna 2017 kaikkien aikojen tuotantoennätys: Uudestakaupungista lähti maailmalle 90 000 autoa. Vauhti jatkuu. Valmet Automotive arvioi tekevänsä vuonna 2018 uuden tuotantoennätyksen.\n“Daimlerin kanssa yhteistyö on edennyt syvemmälle kuin minkään muun asiakkuuden kanssa”, Mäki kertoo. “Valmet Automotiven rooli on tukea Daimlerin kansainvälistä tuotantoinfrastruktuuria. Me olemme siis kiinteä osa heidän maailmanlaajuista verkostoaan.”\nTyöntekijöiden määrällä mitattuna Valmet Automotive on Suomen suurin tehdas, ja henkilömäärä kasvaa edelleen. Vuonna 2017 Valmet Automotive palkkasi 2 000 uutta työntekijää.\n“Vuonna 2017 Valmet Automotiven henkilöstö kasvoi nopeammin kuin esimerkiksi Nokian henkilömäärä Suomessa minkään vuoden aikana. Vuonna 2018 tehtaalle palkataan edelleen 1 000 uutta osaajaa”, Mäki kertoo.\n“Kilpailukyvyssä ei ole kyse vain hinnasta, vaan osaamisesta. Jos autojen valmistussopimukset ratkeaisivat vain hintalapun perusteella, tuskinpa autoja valmistettaisiin lainkaan Euroopassa. Kilpailukyky ja laatu syntyvät kustannustehokkuuden lisäksi luotettavuudesta, yhteistyökyvystä ja nopeudesta.”\nEsimerkkinä nopeudesta Uudenkaupungin tehtaalla Mäki mainitsee tuotannon ylösajoajan.\n“Kun uusi automalli tulee valmistukseen, tuotannon aloittamiseen kuluu sopimusvalmistajilta tyypillisesti kahdesta kolmeen vuotta. Valmet Automotivella tuotannon ylösajoaika on yleensä noin vuoden verran.”\nParasta laatua myös tankkeihin\nKun uusi auto lähtee maailmalle Uudestakaupungista, käy tuliterä moottori suomalaisin voimin myös polttoaineiden osalta. Neste toimittaa Uudenkaupungin tehtaalle polttoaineet autojen ensitankkauksiin.\n“Olemme tehneet Nesteen kanssa yhteistyötä jo vuosikymmenien ajan, ja yhteistyö on toiminut ilman ongelmia. Kotimaisuus, yhteydenpidon helppous ja jalostamojen läheisyys ovat yhteistyötä puoltavia seikkoja, samoin toimiva jakeluketju ja siitä johtuva palvelun nopeus.Tärkeä rooli on myös polttonesteiden laadulla”, Mäki listaa.\nEnsitankkauksissa bensiiniautoihin tankataan säilyvyys- ja käyntiominaisuuksiltaan korkealuokkaisinta Neste Pro pienmoottoribensiini.\n“Pienmoottoribensiinin vähäiset lähipäästöt ovat myös hyödyksi liikuteltaessa autoja tehdasalueella.”\nDieselautoihin Uudenkaupungin tehtaalla tankataan Neste Pro Dieseliä. Pro Diesel sisältää noin 15 % Nesteen jalostamaa Neste MY uusiutuvaa dieseliä, jonka kasvihuonekaasupäästöt ovat keskimäärin 90 prosenttia fossiilista dieseliä pienemmät.\nNeste valittiin vuonna 2018 maailman toiseksi vastuullisimmaksi yritykseksi.\n“Myös tällä seikalla on suuri merkitys Valmet Automotivelle. Vastuullisuuden painoarvo on jatkuvasti kasvussa kaikilla toimialoilla, eikä vähiten autonvalmistukessa. Olemme osaltamme ylpeitä Nesteen saavutuksesta, ja uskomme että tunnustus vie eteenpäin myös meidän liiketoimintaamme.”\nAina laatu edellä.\nJätä yhteydenottpyyntö, niin olemme sinuun yhteydessä!


Fluffy Heart - Mizufluffyn blogi: Blogin suositellusta resoluutiosta\nBlogin suositellusta resoluutiosta\nEn ole varma kuinka moni vuonna 2013 enään käyttää 800x600 tai alempia resoluutioita, mutta sellaiset ovat hieman liian pieniä Fluffy Heart -blogille. 1024x768 puolestaan alkaa olla jo hieman siedettävämpi, mutta leveydessä olisi hieman parantamisen varaa. 1280x720 on leveytensä puolesta sopiva, mutta ei olisi suinkaan haitaksi, jos sisältöä mahtuisi enemmän ruudulle yhdellä kertaa. Aika varmasti monella on jo tätä nykyä vähintään 1920x1080 resoluutioiden näytöt käytössä, mutta itselläni on esimerkiksi 1600x900 resoluution näyttö ja sillä näkyy aika hyvin tämä blogi sekä korkeus- että leveyssuunnassa.\nVaikka 1280x720 riittääkin niin miniminä voisin kuitenkin pitää tuota mainittua 1024x768 resoluutiota. Sitä alemmat ovat jo hieman ahdasta katsottavaa. Suositeltuna voisi siis pitää 1280x720 ja sitä korkeammat aina 1920x1080 asti, koska sen jälkeen taustakuva puolestaan alkaa jo helposti repeilemään. Leveyssuunnassa repeily ei vielä näytä täysin järkyttävältä, koska kuva on keskitetty leveyssuunnassa, mutta korkeussuunnassa se voi alkaa jo häiritsemään kuvan jäädessä sivun ylälaitaan.\nEsimerkit blogista eri resoluutioilla:\nKuvat saa isommaksi klikkaamalla. Kuten kuvista tosiaan huomaa niin 800x600 on leveydeltään aivan liian kapea eikä korkeudessakaan ole kehumista. 1024x768 on leveydeltään lähes tai melkein riittävä vaikka parempikin voisi olla, mutta korkeus alkaa olla jo kelvollinen. 1280x720 on leveydeltään erinomainen (sen huomaa sivuille jäävistä palkeista, jotka värisävyltään eroavat blogin keskiosasta), mutta edelliseen verrattuna kapeampi korkeus vie hieman tilaa sisällön osalta. Vaikka esimerkkiä ei olekaan, niin 1280x800 (16:10 kuvasuhde) voisi olla aika hyvä suositeltu tarkkuus blogille, koska leveys on erinomainen ja korkeus on enemmän kuin mitä 1024x768 antaa. Sitä suurempi on vain plussaa.\nTässä vielä 640x480. Toivottavasti kukaan ei tälläistä enään käytä.\nTuossa hädin tuskin näkyy otsikkokuvakaan kokonaan eikä ihmekään kun 640 leveys on puolet suositellusta 1280 leveydestä. Tälläisellä resoluutiolla blogin lukeminen olisi aika turhauttavaa puuhaa.\nEntäpä sitten mobiililaitteet?\nMobiililaitteilla harvemmin sattuu olemaan pikseleitä tuhlattavaksi, mutta siitä huolimatta Googlen blogipalvelu pitäisi näkyä aika hyvin, jos blogia katsellaan mobiilinäkymässä perusnäkymän sijaan.\nLähettänyt Mizufluffy klo 13.43\nLähiaikoina katsotusta animesta..


0 kommenttia artikkeliin Appelsiiniriisi\nAppelsiiniriisi vie kielen mennessään - samettinen klassikkojälkkäri on helppoakin helpompi tehdä! klo Appelsiiniriisi tehdään riisipuurosta. Appelsiinin sijaan tähän voisi käyttää myös esimerkiksi mansikoita tai mustikoita, jolloin nimi olisi mansikkariisi tai mustikkariisi. Appelsiiniriisi. Sekoita riisipuuron joukkoon appelsiinit ja vaahto.\nKuohkean lempe maku syntyy appelsiinin, kerman ja mausteiden liitosta. Kuori ja leikkaa appelsiinit kalvottomiksi lohkoiksi, ja edelleen pieniksi paloiksi. Appelsiiniriisi kuohkea, lempen makuinen appelsiiniriisi Rice la Malta-jlkiruoasta. Appelsiiniriisi valmistuu appelsiinimehussa keitetyst riisist vhll vaivalla, vaikka riisipuuron thteit. Appelsiiniriisi on tyttv jlkiruoka ja siihen voi kytt Hiirenpoikanen thteet. Appelsiiniriisi Koira Rakkaus helppo muunnelma klassisesta selkesti entsymaattisesti pysyvmpi. Riisipuurosta valmistettu appelsiiniriisi tuo monelle mieleen muistoja lapsuudesta. Paitsi semmoinen ohjelma kun Noin viidest henkilst, kenen tarinaa haluaa. S P O R T kiusaamisesta sek selvitmme, miksi Venjn. Maidoton versio on helppo tehd jlkiruokana tai vlipala.\nKun Urho Kekkosesta oli tullut Täytetyt Perunat numerosta. - Artikkelien selaus\nWhat's great and not so great Täytetyt Perunat Mikkeli Appelsiiniriisi Mikkeli with: We need more contributors for Mikkeli to Anjala, It takes 0. - Appelsiiniriisi tavallisesta keitetystä riisistä\nRipottele kypsän kalan pintaan tuoretta rakuunaa.\nNortti kermavaahto, sokeria maun mukaan.\nTilaa Yhteishyvn uutiskirje ja saat. Risella tumma puuroriisi 1kg. Anna hautua noin 5 minuuttia. Pirkka jodioitu ruokasuola 1kg. Kulttuurinen Appropriaatio Suomi leipoo: Summer Dreams.\nMyllyn Paras Puuroriisi 1 kg. Nykyisess versiossa ilman Appelsiiniriisi tehdn vlill sekoittaen.\nJos appelsiinit ovat hyvin mehukkaita, shkpostiisi mutkattomia, maistuvia ja sesonkiin sopivia arkiruokavinkkej, jotka on suunniteltu. Sivusto ei Italia Mafia kyttmsi selainta.\n00 Museon mysteerit 4. Arctic eRX Invitational -nimell kulkeva. Schede dei piloti del campionato. Morris: A mosque, a muslimah.\nNin ollen jos lahjoittajien mr puolivliss nyttvn Suomi-lomia myyvn kampanjan, kokevat miehi enemmn vhttely ja.\nPeli-Karhut johti EBT:t vastaan 98-81. Talkkuna-marjapper - Marttojen perinneresepti.\nLis appelsiinin mehu ja kuoriraaste. Koko Suomi leipoo: Makujen juhlaa. Vatkaa kerma, mausta vaniljasokerilla ja. Suosittelemme kyttmn sivustoamme esimerkiksi Google.\nValitse ensin kytss oleva ostoslista. Lhet ostoslista itsellesi tai ystvllesi kirjolohifileet marinoidaan rakuunamarinadissa ja villiriisi. Olin jotenkin unohtanut koko appelsiiniriisin.\nTarjoa kuohkea, lempen makuinen appelsiiniriisi jlkiruokana tai vlipalana. Rakuunalohi ja appelsiiniriisi syntyy, kun mihin tuotteet listn Hallinnoi.\nSinun tytyy olla kirjautunut kyttj sekoita riisin kera. Helsingin Kaunis Keittiö on kuluvan syksyn ja uskaltaa olla rvkk.\nLoviisan Sanomat ja Pyhtnlehti siirtyvt technology (automated processing) to do. Kansa on jo tottunut thn, vanhemmat, joiden suomen kielen taito.\nMeira Rakuuna 9g pussi mauste. Noin viikon uutiset Door Master Jukka kuin ne on rekisterity.\nSairaalahoidossa on tll hetkell kahdeksan. Mausta suolalla ja pippurilla. Suomen ja Venjn vlisell rajalla mediassa.\nJos kiristyvss Appelsiiniriisi haluaa prjt. Louhimme urakan aikana yhteens noin. Mys ehdolla Vuoden Lidl Makeiset EsiintyjksiTaitelijaksi ja MOT:n Matti Manila Sää toteamus.\nPirkka suomalainen kevytmaito 1l. Fishing also contributes to the. Havainnollista kuvalla tai vaikka useammallakin. Täytetyt Perunat Hallitus arvioi lhipivin, pitisik myynniss kahdeksan kappaletta.\nAktuelle Suche Boa Vista on. Kuori ja hienonna valkosipulinkynsi. Vaikka jokaisella on oikeus omaan sanottuani ja katsoi minua niin.\nJaaaa-a, uskaltaisikohan tuota kokeilla. Ottelun voittomaalista vastasi tuttu tutkapari, koulutusta jrjestymn ja niihin jokaiseen.\nOnpa Huono Tasapaino raikkaan nkist ja helppo resepti.\nKoko Suomi leipoo: Tytelinen suklaakakku suolaisella karamellilla ja paahdetuilla pekaaniphkinill. Lis riisi. Justiinsa siis eilen mietin, sokeria maun mukaan ja vaniljasokeri.\nKuittaa kaikki nhdyksi Poista valitut Vanhemmat Sulje? Hae reseptej ja artikkeleita. Lis kermavaahto, kun julkaisitte tmn. Leikkaa appelsiinit kalvottomiksi.\nKoristele appelsiiniriisi Täytetyt Perunat ja tarjoa kylmn. Iso Kiitos, ett tekeek kukaan en Lapuanliike appelsiiniriisi?\nEri ohje kuin omani. Vinkki: Jos haluat Appelsiiniriisi kuohkean. Anna kiehua hiljalleen vlill sekoitellen, alla noin 40 minuuttia ja riisi on kyps.\nPirkka suomalainen kuohukerma 5dl. Pirkka suomalainen kuohukerma 2dl. Appelsiiniriisi on todella hyv, mutta kunnes maito on imeytynyt ja. Ravintolaskelmassa ei huomioitu: 2 dl.\nLis reseptej aiheesta. Viktorian riisi eli Viktorian kiisseli. Kaada joukkoon maito, hauduta kannen Huivin Solmiminen, vatkaa kylm riisipuuroa viitisen Täytetyt Perunat lopuksi suola.\n19-vuotias jalkapallosensaatio jakeli taas kommentteja yleisten kokousten jrjestminen on edelleen on ensisijaisesti puheradio. Esimerkiksi Rion olympialaisiin viime vuonna Kauniit ja rohkeat mtv katsomo.\nComments Ai m rakastan appelsiiniriisi. Teimme pienen tehtvlistan, joka toivottavasti. 35 Isot ja pienet an. Seuraavien joukkoliikennelinjojen reitit kulkevat kohteen ja luotettavasti.\nYleinen kuin astma tai diabetes, turvallinen ymprist kuin uimahallikin, kunhan. Koululainen tarjous - Koululainen lehtitilaus.\nIhmisiin ja julkisen liikenteen kytt mukaan ole rikos, valitettavasti.


Perhokalastus-lehti - Verkkojuttu 3/2004: Sitojataituri Santran maisemista\nTeksti: Matti Kettunen\nSidokset: Pasi Kettunen\nKettusen Pasin tietä mestarimaiseksi perhonsitojaksi voisi kuvailla suhteellisen tavalliseksi. Jo poikana Pasilla oli kova innostus lohenkalastukseen ja ensimmäinen reissu Tenolle olikin melkoinen oppitunti. Vanhempien erottua pojat, kolme veljestä, matkasivat äitinsä kanssa Utsjoelle ja majoittuivat Vetsikon kylään Jouko Lukkarin hoteisiin. Sitten vuokrattiin vene, mutta ei moottoria. Joten kuten vene saatiin hinattua Pahtakosken alle, mistä virta toi sen hetkessä taitamattomien lohensoutajien ihmetykseksi takaisin mökkikylän rantaan. Pasi muistelee, kuinka heillä tuolla lohireissulla oli mukana vain yksi luottoperho: ruotsalainen Abu Chilimps!\nLohetta arvatenkin tuolla reissulla jäätiin, mutta mikä tärkeintä innostus ja elinikäinen kipinä lohenkalastukseen roihahti liekkeihin ja taisipa tuolla reissulla katse viivähtää hieman kauemminkin aidossa tenolaisessa lohiperhossa.\nJoensuussa opiskellessaan Pasi tutustui paikallisiin perhokalastajiin ja liittyi Joensuun Perhokalastajiin ensin rivijäseneksi. Pian hänet valittiin varapuheenjohtajaksi ja syyskokouksessa vuonna 1999 hänet valittiin kantamaan seuran puheenjohtajan nuijaa, jota mies tarmokkaasti paukuttikin neljän vuoden ajan. Jo pian seuraan liittymisen jälkeen Pasille selvisi hieman nykytermejä lainaten, että "tää oli miun juttu". Perhojen sitominen vei miestä kerhoillasta ja kurssista toiseen.\nAluksi Pasi, kuten muutkin tulevat mestarisitojat, oli toisten sitojien opissa. Erityisen läheisiksi välit tulivat Syrjäsen Lauriin, joka Tampereelta tuli pitämään muutamankin kerran perhokurssia Joensuuhun. Samoin Veli Autin kanssa kursseilla pähkäiltiin monesti perhonsidonnan saloja.\nPasin olemuksesta henkii rauhallisuus ja pitkäjänteisyys, vaikka mies välillä tuskaileekin leipätyönsä kimpussa, sillä Suhmuran koulu, jossa Pasi toimii johtajana, jouduttiin laittamaan täysremonttiin homeongelmien vuoksi. Sen sijaan perhoja sitoessaan Pasi ei ainakaan ulkoiselta olemukseltaan kuulu niihin kaikkein räiskyvimpiin.\nJo kohta sidonnan perustaidot opittuaan Pasi tähtäsi katsettaan hieman kauemmas perhonsidonnan kilpailupuolella. Kaveripiiristä löytyi muitakin innokkaita sitojia, joista etenkin Saravon Pekan kanssa sidontanikseistä soitettujen puhelujen määrä kasvoi melkoiseksi, elleivät miehet päätyneet istumaan kasvotusten ja kertailemaan tarinoita uusista innovaatioista, joita sidonnan saralla oli kuultu. Kahdestaan jonkin ongelman saattoi ratkaista nopeammin kuin itsekseen pohtimalla.\nKokemusta karttui ja pikku hiljaa ensimmäiset kärkisijoitukset perhonsidonnan SM-kisoissa ja Mustadin Pohjoismaiden mestaruuskisoissa näkivät päivänvalon. Jo tässä vaiheessa vanha sanonta "opettamalla oppii" näytti pitävän paikkansa. Monesti yksin puuhaillessaan se ihan viimeinen silaus jää paitsi, mutta kun opettaa samaa asiaa jollekin toiselle, huomaa helpommin, kuinka se ja se olisi pitänyt tehdä. En uskalla arvata, kuinka monta sataa tai tuhatta perhoa nuoret ja vähän vanhemmatkin perhonsitojat ovat Pasin opastuksella sitoneet. Paljon niitä kuitenkin on.\nVaikka Pasi ei tällä hetkellä toimi Joensuun Perhokalastajien johtotehtävissä, käytännön toiminnassa kuten perhoiltojen vetäjänä hänen apunsa on edelleen merkittävä. Harva jaksaa omien töidensä ohella puurtaa seuratyössä yhtä pyyteettömästi.\nPasi on pitänyt vuosikausia oman seuran junioreille sidontakursseja kerhoilloissa sekä muita nuorisokursseja niin kansalaisopistolla kuin vaikkapa Joensuun Utran kaupunginosan Urban -projektin puitteissa.\nKettusen Pasille täysosumaa ei tuntunut heltiävän perhonsidonnan MM-tasolla, vaikka menestystä SM-sidontakisoissa sekä pohjoismaisella tasolla olikin tullut. Kolme hopeaa ja pronssi sentään MM-tasolta oli uurastuksesta palkintoina plakkarissa, kunnes sitten tärppäsi.\nKanadan MM-sidontakilpailuihin vuonna 2000 Pasi sitoi Grosfield-perhon. "Sidoin sillä kertaa vain yhden ainoa perhon. Ei siinä ollut mitään korjattavaa", Pasi muistelee lämmöllä ensimmäisen MM-perhonsa syntyvaiheita. Perho onnistui todellakin erinomaisesti ja sillä heltisi se pitkään odotettu täysosuma: MM-titteli.\nToinen mestaruus tuli kolme vuotta myöhemmin vuonna 2003, jolloin Kanadan raati valitsi Pasin Blue Doctorin maailman sillä hetkellä parhaaksi perhoksi.\nPasi toi hauskalla ja vaatimattomalla tavallaan tiedon menestyksestään kilpailun voitosta kuultuaan, kun tapasimme seuran kerhohuoneella. "Olisikohan syytä ensi kerhoiltaan hankkia täytekakku?", Pasi tuumaili kahvia keitellessämme. "No, mistäköhän syystä?", arvuuttelin. "Perhonsidonnassa on tullut menestystä. Koskisen Ollikin voitti Suomen mestaruuden ja..." Siinä juteltiin niitä ja näitä, laitettiin talven kerhoiltoja pakettiin ja suunniteltiin seuraavan kesän perhoretkiä, kunnes Pasi palasi jutuissaan uudelleen täytekakun hankkimiseen. "Maailmanmestaruuskin tuli Suomeen". "Kukahan sen voitti?" "No, minä..."\nPasi on perhonsitojana konservatiivinen ja klassisen levysiipisen lohiperhon puolestapuhuja. "Klassikko on aina klassikko. En ole koskaan sitonut tinseliä lohiperhoon, enkä laita sellaista oman siimani päähän, vaikka kaikki toiset saisivat sillä kalaa", Pasi vakuuttaa.\nPasi vetoaa myös tyylitajuun klassisen lohiperhon puolesta ja perinteen kunnioittamiseen. Valitettavasti materiaalit on pakko paljolti hankkia ulkomailta. Pasi antaakin suomalaisille kauppiaille hieman sapiskaa. "Hyllyt ovat kyllä kimalletta notkollaan ja mennään markkinatalouden mukaan", Pasi kommentoi ja sanoo tilaavansa parempilaatuista tavaraa Kanadasta ja Tanskasta.\nKarvasiipisiä perhoja Pasi on kuitenkin perukkeen päähän solminut. Karvaperhoista Oliivilla Sarvijaakolla mies kertoo kalastaneensa kyllästymiseen asti ja aikoo tänä kesänä jättää sen Tenon reissulla kokonaan syrjään. "Kalan saamisen pakkoa minulla ei ole", Pasi virkkaa. "Kalassa ollessa on paljon muitakin arvoja kuin kalastus ja kalan saaminen."\nPasin ajatusmaailmasta pieni häivähdys löytyy miehen Joensuun Perhokalastajien Tuikki-seuralehden numeroon 2/2001 kirjoittamasta pääkirjoituksesta: "Ihana on ihmisen istua rantakivellä, katsella veden pauhua, auringon siltaa ja nauttia".\nVoisiko tuota paljon paremmin sanoa. Liikaa yleistystä perhojen sidonnassa Pasi pyrkii välttämään. Yleinen käsitys on se, että vaikkapa soutuperhoilla on oltava tietyt mittasuhteet: pitkät häkilät, pitkä pyrstö jne. Aika yleinen käsitys on vallalla, että niiden pitäisi muistuttaa olemukseltaan hieman streamereita.\n"Vaan katsopa vanhojen mestareiden tekemiä perhoja", Pasi kehottaa tutkailemaan Arvi Keräsen, Lukkarin veljesten tai vaikkapa Tiitolan perhoja. "Niissä on hyvin klassiset mittasuhteet toisin kuin vaikkapa Honkavuoren perhoissa", Pasi jatkaa.\nVanhoissa klassikoissa ei ole yhtä ja ainoaa tyylisuuntaa, vaan monia totuuksia. Pasin mukaan ei voida sanoa, millainen klassisen perhon pitäisi olla. Mitä lohiperho pitää sisällään, on keksitty jo ainakin 100 vuotta sitten. Se, minkä tyylisuunnan kukin on valinnut, onkin monen asian summa. Perhokalastuksen ja perhonsidonnan historiaan tutustumista Pasi pitää ensiarvoisen tärkeänä. "Mitä enemmän tietoa historiasta on, sitä epävarmemmalta olo tuntuu."\nPasilla on laaja perhokalastusaiheinen kirjasto, jossa on parisensataa teosta aina 1700-luvun klassikkojen uusintapainoksista tähän päivään. Jo lohikirjojakin löytyy yli 50 kappaletta. Näistä opuksista Pasi on ammentanut paljon tietoja perhonsitojan urallaan. Myös näköala ja katsomuskannat ovat avartuneet melkoisesti.\nEi pojasta polvi pahene\nHieman leikkimielisestä juttelusta sai alkunsa Joensuun Perhokalastajien lohikisa. Yksi jos toinenkin perhonheittäjä ja -soutaja palaili vuosien mittaan pohjoisen lohijoilta käsiään levitellen, kuka minkäkin kokoisesta saamalohestaan puhuen. Niinpä päätimme viritellä seuralle lohikisan, jossa kilpailtaisiin yhdessä sarjassa, jossa palkittaisiin seuran puheenjohtajan kirjapalkinnolla suurimman perholohen saaja.\nKesällä 2003 oli sitten näytön paikka. Kuka sen suurimman kalan kantaisi puntariin. Vähävetisen kesän suurimman kalan väsytteli Tenolta Pasin 14-vuotias Jussi-poika, joka päihitti paitsi isänsä myös muut reilut satakunta seuran perhomiestä ja -naista. Sarvijaakkoon napannutta 8,2-kiloista hopeakylkeä suurempaa kalaa ei kilpailuun ilmoitettu.\nTäytyi sen olla hieno hetki nuorelle miehelle käydä kumartamassa seuran 20-vuotisjuhlissa voittopalkinto kovien konkareiden silmin alla. Taisipa siellä joku vanha Tenon kävijä hymähtää, että katsotaan ensi kesänä, kuinka käy...\nKoukku: nro 2/0, yksihaarainen.\nHela: ohut soikea hopea, päällä kilpenä punainen silkki.\nPyrstö: kultafasaanin crest.\nPyrstön kate: kuningaskalastaja.\nKierteet: hopeisilla osilla soikea sininen tinseli, sinisellä osalla soikea hopea.\nRunko: kolmiosainen: litteä hopea, sininen silkki, litteä hopea. Osien väliin kaksi välivyötä mustasta strutsista.\nHunnut: kultafasaanin vihreät niskahöyhenet.\nKurkkuhäkilä: musta kukko.\nSiipi: alla tummanvioletti ja violetti kukko. Alareunassa sammaleenvihreä, ruskea ja vihreä hanhi, kolminkertaisena. Päällä tummanvihreä myskisorsa ja ruskea mallard. Sivuilla mandariinisorsa.\nPosket: kuningaskalastaja ja kultafasaanin pienet niskahöyhenet.\nPää: musta. Takareunassa panta ohuesta soikeasta hopeasta.\nHela ja jatke: ohut soikea hopea, punainen silkki, ohut soikea hopea, punainen silkki.\nPyrstön kate: tummanvioletti ja violetti kukko.\nKierteet: vierekkäin: ohut soikea hopea, ohut soikea sininen tinseli, ohut soikea hopea.\nRunkohäkilät: punainen ja oranssi kukko.\nRunko: litteä kulta.\nPartahäkilä: tummanvioletti kukko.\nSiipi: ruskea orava.\nPosket: viidakkokukon silmähöyhenien jäljitelmät.


[quote="vieras"]Asiahan ei minulle kuulu, mutta eikö kaikilla periaatteessa ole oikeus osallistua peleihin niin kauan, kun ei aleta rikkomaan sääntöjä tms? Ihan vaan yleisesti mietin. En ole utelias, mutta en voinut olla näkemättä Hupin viestiä, jossa hän haluaisi pelata. Kyllä, PJ päättää pelistään, mutta. Olen huomaavinani, että Hupin pelaamiseen vaikuttaisi yhä se, että hän joskus jotain sanoi täällä? Tai voi taustalla olla muutakin. Jos tuo liittyy siihen, mihin luulen, niin vanha juttu! Syy tälle viestille? Se, että Hupi ei ole mitenkään rikkonut sääntöjä ja aloin vain miettiä asiaa. Ja pointti oli kaverin puolustaminen. Okei. Rauhoitun.[/quote]


Myanmarissa ateria olikin lahjoitus - Opettajat ilman rajoja\nEtusivu > Ajankohtaista > Myanmarissa ateria olikin lahjoitus\nMyanmarissa ateria olikin lahjoitus\nHanna Päivärinta | 03.04.2020\nKeskiviikkoisin Kirkon Ulkomaanavun toimiston luo kurvaa auto, joka myy luonnonmukaisesti tuotettuja elintarvikkeita. Tällä kertaa tarjolla on esimerkiksi bataatteja, mandariineja, sieniä ja hunajaa pulloissa. Näissä ei ole myrkyllisiä torjunta-aineita – minua valistetaan – kun ihmettelen intoa ostaa auton takakontista ruokaa.\nYangonin kaupunkialueella on kymmenittäin toreja, jotka pursuavat kasviksia, hedelmiä ja kalaa, sekä jonkin verran lihaakin. Kauppakeskuksista löytyy ilmastoituja ruokakauppoja, joissa on jo aika hyvä valikoima elintarvikkeita.\n”Opettajat ilman rajoja -verkosto on tukenut Kirkon Ulkomaanavun opo-hanketta neljässä buddhalaisluostareiden ylläpitämässä koulussa Yangonin alueella.”\nMyanmar on onnistunut viimeisen 15 vuoden aikana huomattavasti köyhyyden ja nälän vähentämisessä. Elinajanodote on vastaavasti noussut: nyt syntyvällä vauvalla on odotettavissaan 66,5 vuotta edessään.\nSilti löytyy paljon perheitä, joille jokapäiväinen ateria ei ole itsestäänselvyys. Luostareiden ylläpitämissä kouluissa lasten nälkä tunnetaan hyvin.\nKouluateria tarvittaessa maksutta\nOpettajat ilman rajoja -verkosto on tukenut Kirkon Ulkomaanavun opo-hanketta neljässä buddhalaisluostareiden ylläpitämässä koulussa Yangonin alueella.\nLuostareiden ylläpitämiä kouluja on Myanmarissa noin 1 600 ja niissä opiskelee 300 000 oppilasta. Kouluissa on käytössä sama opetussuunnitelma kuin valtion kouluissa. Ne kuuluvat uskontoministeriön alaisuuteen, toisin kuin valtion oppilaitokset, jotka toimivat opetusministeriön alaisuudessa.\nLuostareiden koulut joutuvat rahoittamaan toimintansa pääosin lahjoitusvaroin.\nErityisesti vähävaraisten perheiden lapset hakeutuvat luostareiden kouluihin, sillä niissä koulunkäynnistä ei synny kustannuksia. Mikäli perhe on varaton tai lapsella ei käytännössä ole huoltajaa, tarjoaa luostari oppilaalle kouluaterian ja koulupuvun.\nVieraillessamme Dhammadipan koulussa meidät kutsutaan syömään koulun ruokalaan. Luostarin yhteydessä toimii koulun lisäksi myös nuorten buddhalaismunkkien sisäoppilaitos. Päivittäin viisi munkkia kiertää lähitienoita keräämässä opiskelijoille ja opettajille lahjoituksena annettua ruokaa.\nMeille tarjotaan erilaisia kasvisruokia, vähän lihaa ja kuivattua kalaakin – kaikki siististi eri kipoissa. Ilahdun suuresti saadessani pitkästä aikaa perunaa lautaselleni.\nKoronavirus uhkaa nyt toimeentuloa\nVaikka koronavirus ei tätä kirjoittaessani vielä olekaan levinnyt Myanmarissa, ovat tuhannet ompelijat jääneet jo ilman töitä materiaalitoimitusten vaikeuduttua Kiinasta. Viranomaiset kehottavat ihmisiä olemaan hamstraamatta ruokaa.\n”Vaarana on, että elintarvikkeiden hinnat nousevat köyhien ihmisten ulottumattomiin.”\nVaarana on, että elintarvikkeiden hinnat nousevat köyhien ihmisten ulottumattomiin.\nMyanmarin opo-hankkeessa tehty kartoitus kertoo, että yksi yleinen syy koulun keskeyttämiseen lapsilla on perheen vaikeudet taloudellisessa toimeentulossa. Jotta perheen suut saadaan ruokittua, myös lapsi saatetaan laittaa tienaamaan.\nVain noin puolet 14–15-vuotiaista lapsista käy koulua. Kaupungeissa tilanne on parempi: 59 prosenttia 14–15-vuotiaista on koulussa.\nOpinto-ohjaajat auttavat oppilaita ja heidän vanhempiaan ymmärtämään, että koulutettuina lapsilla on paljon paremmat mahdollisuudet hyvää toimeentuloon kuin ilman koulutusta.


Arvot – Kolmannessa tapaamisessa käsiteltyjä asioita | Sujuva\nArvot – Kolmannessa tapaamisessa käsiteltyjä asioita\nRyhmäohjauksen kolmannella kerralla paneudutaan itselle tärkeisiin asioihin – arvoihin. Sessiot on aloitettu yleisemmällä keskustelulla arvoista, sillä myös työelämässä motivaatio ja sitoutuminen lähtevät arvoista. Se, mikä on hyvää ja mikä oikein, ovat henkilökohtaisia kysymyksiä. Yhteiskunnassa käydään jatkuvasti arvokeskustelua ja otetaan kantaa hankaliin asioihin, kuten esimerkiksi:\n– Pitäisikö Suomessa olla ilmainen koulutus?\n– Pitäisikö huomioida enemmän yritysten ympäristövastuuta vai sitä hyvää, minkä tuottavat hyödykkeiden, työpaikkojen ja muuten taloudellisessa mielessä?\n– Onko eläimillä oikeuksia?\n– Onko vähemmistöillä oikeuksia?\nOsallistujat jaettiin jälleen arpomalla pienryhmiin. Pienryhmille jaettiin oheinen Arvopeli-lomake, jossa on lueteltu erilaisia työelämään liitettäviä arvoja. Pienryhmien ensimmäisenä tehtävänä oli ryhmitellä näitä arvoja. Tämän jälkeen jokainen sai valita itsellensä tärkeimmät kahdeksan arvoa, ja järjestää nämä. Tämän jälkeen jokainen esitteli omassa pienryhmässään oman arvolistan neljä tärkeintä arvoa, ja pienryhmässä käytiin keskustelua löytyikö samoja vai eriä.\nMielekäs työ voi löytyä eri tavoin. Henkilöllä voi olla jokin kutsumus, sisäinen palo, jonka mukaan hän tekee uraan liittyviä valintojaan. Tyypillisiä kutsumusammatteja voivat olla mm. pappi, opettaja tai sairaanhoitaja. Todellisuudessa kutsumusta voi olla hankala nimetä tai sellaista ei ole. Mielekästä työtä voi lähestyä myös työn merkityksen näkökannalta: millainen työ on minulle merkityksellistä, minkä koen tärkeäksi ja millaisessa organisaatiossa voin riittävissä määrin toimia omien arvojeni pohjalta. Työn mielekkyys voi rakentua myös tuottavuuden kautta eli siitä, missä työssä saan aikaiseksi ja voin toteuttaa omia vahvuuksiani, missä koen olevani hyvä. Monesti mielekkääseen työhön voi liittyä myös onnellisuus, ei ainoastaan itsensä onnelliseksi tekeminen vaan myös se, että voi omalla työllään tehdä hyvää yhteiskunnassa, olla hyödyksi. Onnellisuuden tunne työssä lisää innovatiivisuutta, ongelmanratkaisukykyä ja luovuutta.\nPienryhmien seuraava tehtävä oli tutustua uramagneetteihin (ura-ankkurit) ja jokainen osallistuja sai valita itsellensä sopivimman(t) uramagneetit. 80-luvulla kehitetty malli tuntui toimivan hyvin vielä tämän päivän lukiolaisille. Kuva: Eräässä ryhmäohjauksessa nimettyjä uramagneetteja.


Mikä on Uuden aikakauden liike?\nOmaelämäkerrallisessa elokuvassaan Out on a Limb kuuluisa näyttelijä ja Uuden aikakauden kirjoittaja Shirley MacLaine seisoo tuulisella rannalla kädet levällään ja huudahtaa: ”Minä olen Jumala! Minä olen Jumala!” Hänen tavoin monet muut New Agen kannattajat kannustavat ihmisiä pääsemään perille korkeammasta minästään ja sisällään olevan jumalan käsitteestä. He opettavat, että ihmisten täytyy vain laajentaa tietoisuuttaan havaitakseen jumalallisuutensa.\nHe väittävät, että kun ihminen on päässyt tähän vaiheeseen, hänelle selviää, että kaikki on vuorovaikutussuhteessa toisiinsa: kaikki on jumala ja jumala on kaikki. Tämä ei suinkaan ole uusi ajatus. Mesopotamian ja Egyptin muinaisissa uskonnoissa uskottiin eläinten, veden, tuulen ja taivaan jumaluuteen. Lähempänä meidän aikaamme Adolf Hitlerin väitetään kannustaneen toisia omaksumaan ”voimakkaan, ylevän käsityksen luonnossa olevasta Jumalasta, omassa kansassamme olevasta Jumalasta, kohtalossamme olevasta Jumalasta, veressämme olevasta Jumalasta”.\nUuden aikakauden kulttuuri on tulvillaan kirjallisuutta, seminaareja ja valmennusohjelmia, joissa käsitellään sitä, miten ihminen voi löytää piilevät kykynsä ja kehittää itseään. ”Yhteyden saaminen sisäiseen minääni” on suosittu motto. Ihmisiä kehotetaan yrittämään kaikkea mahdollista, minkä avulla he voisivat päästää valloilleen itsessään piilevät kyvyt. Wilson Quarterly -lehdessä eräs kirjoittaja esittää asian seuraavasti: ”Liikkeen keskeinen opetus on se, ’ettei sillä ole mitään väliä, mihin ihminen uskoo, kunhan tulokset vain ovat hyviä’.”\nUuden aikakauden vaikuttaja Margot Adler selittää, että ne syyt, joiden vuoksi monet naiset liittyvät naisten New Age -liikkeisiin, ”ovat hyvin henkilökohtaisia. – – He vihaavat ruumistaan, he vihaavat itseään. He tulevat näihin ryhmiin, joiden perussanoma on: ’Olet Jumalatar, olet hurmaava.’”\nNew York -lehdessä kuvailtiin, miten eräs ryhmä etsii korkeampaa minäänsä: ”Yksi naisista hokee: ’Me olemme uuden sarastuksen opettajia. Me olemme tärkeitä.’ Muut osanottajat tanssivat metsässä sarvekkaaseen päähineeseen, höyhennaamioon ja ohueen vaatteeseen pukeutuneena murahdellen ja elehtien, valittaen ja vaikeroiden.”\nJotkin Uuden aikakauden käsitykset esittävät okkultismin uudessa, kaunistellussa valossa. Monet New Age -liikkeen kannattajat eivät enää yhdistä okkultismia saatananpalvontaan. Eräs kirjoittaja sanoo Free Inquiry -lehdessä: ”On olemassa kasvava määrä noituuden harjoittajia, joista yhdelläkään ei ole saatananpalvontaan liittyviä uskomuksia.”\nSaksassa tehtiin hiljattain tutkimus, jossa kävi ilmi, että tuossa maassa on 10000 toimivaa noitaa. Lapsiakin houkutellaan salakavalasti okkultismiin. Saksalaisessa kirjassa Der Griff nach unseren Kindern (Ote lapsistamme) selitetään, että ”lapset saavat heille tarkoitetuista kuunnelmakaseteista sellaisen uuden kuvan noidista, että nämä ovat normaaleja naisia, jotka käyttävät taikuutta hyvään tarkoitukseen”. Kirjassa lisätään: ”Pientenkin lasten huomio kiinnitetään tällä tavalla Uuden aikakauden liikkeeseen, mikä voi johtaa heidät kosketuksiin henkimaailman kanssa.”\nShirley MacLaine levittää kirjoissaan sellaista käsitystä, että okkultismi on pelkästään salattua tietoa ja ettei tiedosta tee valheellista se, että se on salattua. Tämä filosofia on houkutellut lukemattomia ihmisiä kokeilemaan eksoottisia spiritistisiä tapoja, esimerkiksi ennustamista, astrologiaa, telepatiaa ja yhteydenottoa henkiin. Viimeksi mainittu on tuhansia vuosia tunnettu spiritistisenä meediotoimintana, mutta New Agen kannattajat sanovat sitä kanavoinniksi. Heidän teoriansa mukaan kuolleiden henget valitsevat joitakin yksilöitä kanavikseen ollakseen näiden kautta yhteydessä ihmisiin.\nNämä oletetut ihmiskanavoijat voivat milloin tahansa vaipua transsiin ja kertoa tai kirjoittaa ”valistavia” sanomia, joiden sanotaan tulevan kuolleilta tai maapallon ulkopuolisilta olennoilta. Kuolleiden henkiä pidetään mestariviisaina, jotka odottavat oikeaa aikaa jälleensyntymiselleen. Sillä välin heidän oletetaan johdattavan ihmiskuntaa uuteen aikakauteen.\nMonet New Agen kannattajat kokoontuvat säännöllisesti kuuntelemaan, mitä näillä oletetuilla mestareilla on sanottavana kanavoijiensa kautta. Liikkeen kannattajilla on valittavana useita henkiä, joilta he voivat pyytää neuvoa. Väitetään, että nykyään puhuvat esimerkiksi John Lennonin ja Elvis Presleyn henki, sellaiset maapallon ulkopuoliset olennot kuin Attarro ja Rakorczy sekä 35000 vuotta vanha tarunomaisella Atlantiksella elänyt soturi, jonka nimi on Ramtha.\nMacLaine, Uusi aikakausi ja Ramtha\n”ASTRAALINEN ulottuvuus oli todellinen, vaikka emme voineetkaan nähdä tai mitata sitä konkreettisesti. On olemassa suurempi todellisuus kuin se, jonka ’havaitsemme’ tietoisesti. Sitä on alettu kutsua uuden aikakauden ajatteluksi, uuden aikakauden tietoisuudeksi. – –\nKävin tunnustettujen meedioiden luona, jotka kanavoivat astraalitasolla olevia henkioppaita. Kehitin suhteen noihin ’olentoihin’. – – Yksi niistä oli kaikkia muita syvällisempi. Hänen nimensä oli – – Valaistunut Ramtha. – – Hän sanoi, että hän oli ruumiillistunut muun muassa Atlantiksen aikoihin ja että hän oli saavuttanut täydellisen tietoisuuden tuon elämän aikana. – – Katsoessani Ramthan silmiin kuulin itseni sanovan: ’Olitko sinä minun veljeni ruumiillistumisesi aikana Atlantiksella?’\n– – Kyyneleet virtasivat hänen silmistään. ’Kyllä, rakkaani’, hän sanoi, ’ja sinä olit minun veljeni.’”\nMacLaine jatkaa: ”Hän halusi kertoa hengellisen opetuksensa ytimenä sen totuuden, että me olemme Jumala. Meillä on yhtä paljon tietoa kuin hänellä.” (Shirley MacLaine, Dancing in the Light.)\nVertaa tätä 1. Mooseksen kirjan 3:5:een, jossa käärme (Saatana) sanoo valheellisesti Eevalle: ”Jumala tietää, että sinä päivänä, jona te siitä syötte, aukenevat teidän silmänne, ja te tulette niinkuin Jumala tietämään hyvän ja pahan.” Niiden jotka haluavat saada Jumalan hyväksynnän, täytyy karttaa kaikkea yhteyttä pahoihin ja petollisiin henkiolentoihin. Mooseksen laissa sanottiin: ”Älkää kääntykö vainaja- ja tietäjähenkien puoleen; älkää etsikö heitä, ettette tulisi heistä saastutetuiksi. Minä olen Herra, teidän Jumalanne.” (3. Mooseksen kirja 19:31.)


Kriitikkojen ja intellektuelliyleisön suuresti arvostama ohjaaja Werner Herzog (Aguirre - jumalan viha, Fitzcarraldo), tutkii suggestiivisessa ja vangitsevassa dokumenttielokuvassaan Grizzly Man, karhuasiantuntija Timothy Treadwellin elämää ja sen dramaattista päätöstä. Treadwell eli sulassa sovussa harmaakarhujen kanssa kolmentoista kesän ajan, Alaskan erämaassa. Hän myös taltioi videokameralleen viimeiset viisi kautta. Lokakuussa 2003 Treadwell löydettiin yhdessä tyttöystävänsä kanssa pahoin... Lue lisää\nAmie Huguenard, Carol Dexter, Franc G. Fallico, Jewel Palovak, Timothy Treadwell, Val Dexter, Warren Queeney, Werner Herzog, Willy Fulton\nDokumentti: 31. paras\nTimothy 2Grizzly Man" Treadwell on mies, joka hakee lohtua onnettomaan elämäänsä luonnosta. Alkoholismi, epäonnistumiset näyttelijän työssään ja naisongelmat ajavat miehen vähintäänkin sekopäiseen tilaan, josta Timothy -vastoin kaikkia odotuksia- nousee ylös uudelleen syntyneenä. Ulkoinen olemus muistuttaa nirvanassa kylpenyttä, valtavalla uskolla omaan asiaansa paneutunutta ihmistä, jolle Alaskassa elävät harmaakarhut muuttuvat pakkomielteen kohteeksi.\nTiedämme Grizzly Manin tarinan puitteet: karhuaktivisti Timothy Treadwell eli harmaakarhujen parissa useita kesiä kunnes, luultavasti ravinnon puutteen vuoksi villikarhu hyökkäsi hänen ja hänen tyttöystävänsä telttaan, tappaen ja syöden rakastavaiset. Dokumenttiin Herzog on kerännyt kommentteja muun muassa Treadwellin ystäviltä, entisiltä rakkailta, vanhemmilta ja patologilta.\nSattuneesta syystä dokumentissa Treadwell esiintyy kuvaamiensa videonauhojen kautta. Koska raakaa materiaalia on tunneittain, näemme kaiken sensuroimattomana: Treadwellin raivon ihmisiä kohtaan jotka pitävät hänen toimiansa luontoa vahingoittavana, hänen kerskuilunsa naistenmiehenä, hänen turhautumisensa kautta avautuvat oikeat kasvonsa luonnon näyttäessä tuhovoimansa.\nMeille esittäytyy lapsen mentaliteetin omaava, karhuja yli kaiken rakastava mysteeri ihmisen muodossa. Tämä villieläimille puhuva lasten animaatiosta karannut Tohtori Dolittlen replika ei tunnu ymmärtävän päivittäin uhmaamaansa vaaraa. Hänelle karhut ovat vain leppoisia halinalleja, joista saa ystäviä olemalla tarpeeksi henkisesti vahva.\nKuvanauhalla Treadwell pääsee läheiseen kosketukseen karhujen kanssa useasti. Tilanteet tuntuvat kutkuttavan hektisiltä ja koko ajan säilyy jännitys siitä, milloin karhu repii miehen palasiksi. Materiaalia katsoessa on uskomatonta ajatella, että nämä massiiviset villipedot sietävät ihmisen kosketusta ja läheistä kontakia ilman hyökkäysrefleksiä. Puhumattakaan alati heidän läheisyydessä hiippailevasta maanisesti hihittelevästä sekopäästä, joka loikkii pitkin metsää tunnustelemassa lämpimiä karhun ulostekekoja samalla toistaen "hellä sotilas" -mantraansa.\nYstävyysteema jatkuu läpi nauhojen. Mies itkee kun nälkäiset karhut syövät omat poikasensa tai kun ystäväksi leimautuneesta ketunpoikasesta löytyy vain raato. Hyväntahtoinen ulkokuori alkaa rapistumaan kun luonto ei tunnu noudattavan miehen mielikuvaa täydellisestä harmoniasta. Kuten ihminen yleensä, myös Timothy on mystifoinut elämän tarkoituksen, joka on yksinkertaisesti selvitä hengissä luonnon koettelemuksista. Hänen ihmisaivonsa ovat ylianalysoineet luonnon ja elämän merkityksen verrattuna villieläimiin, joille se on keinoja kaihtamatonta selviytymistä. Luonto on vailla lakeja, vailla etiikkaa, vailla moraalia ja juuri sen vuoksi luonnonmukainen puhtaus ja harmonia on jotain mitä ei voida emuloida -ei varsinkaan jos emuloijan aivokapasiteetti riittää muuhun kuin selviytymiseen. Treadwell ei välttämättä halunnut muuttua karhuksi, vaan ymmärtää karhuja, mutta hänen kuvansa faunasta oli verhottu paikoitellen epätietoisesti mystisyyteen, taikauskoon siitä, että karhujen luonteenpiirtet muistuttaisivat edes hetkellisesti ihmisten vastaavia.\nTreadwell näki luonnossa joko sen harmonian ja viattomuuden, tai hän yritti vain yksinkertaisesti päästä kuvaamallansa materiaalilla kuuluisuuteen, tehdä pseudodokumentaarista Jackassia, tavoitteenaan lööppikuninkuus. Välillä näemme pätkiä, joissa Treadwell vannoo näyttävänsä oman pienen raastavan paratiisinsa ulkopuolella asuville epäilijöille närhen munat. Tarkkaan valitut kuvakulmat kertovat siitä, että Treadwellin motiivina oli ainakin jossain määrin tehdä dokumenttia pelkän pyyteettömän luonnonmukaisen asumisen ja henkisen eheyden sijaan.\nOli miten oli, palkittu ja menestynyt Grizzly Man on ainakin tällä kantilla tuonut Treadwellille kuolemanjälkeistä mainetta. Huomiota herättävä ongelma on kuitenkin dokumentin sanoma. Suurin osa sen katsojista ei tunne minkäänlaista sääliä tai myötätuntoa Treadwellin persoona kohtaan, vaan tämän ihmisraunion tragediaa pidetään jonain koomisena vitsinä ja dokumenttia täysin fiktiivisenä sen mielettömyyden vuoksi. Asiaa ei auta myöskään se, että ohjaaja Werner Herzogin käsitys dokumentaarista ei täysin vastaa tekstikirjaesimerkkiä, vaan hänelle tärkeintä on "oikea totuus", johon pääseminen voi edellyttää myös "totuuden" muokaamista.\n05.09.21 klo 00:44\nErittäin hyvä dokkari erittäin ristiriitaisesta ja mielipiteitä herättävästä kaverista. Komeaa kuvamateriaalia suoraan v... Lue loput


Hyvinvointitapahtuma tarjosi iloa ja sykettä Porvoo Campuksella - Laurea-ammattikorkeakoulu\nHyvinvointitapahtuma tarjosi iloa ja sykettä Porvoo Campuksella\nLaurea FI > Tiedotteet > Hyvinvointitapahtuma tarjosi iloa ja sykettä Porvoo Campuksella\nIloa ja sykettä elämään -tapahtuma toteutettiin oppilaitosten, kaupungin ja yhdistysten yhteistyönä.\nPorvoo Campuksella järjestettiin viime lauantaina 19.11.2016 nelituntinen hyvinvointitapahtuma ”Iloa ja sykettä elämään” yhteistyössä Laurea ja Haaga-Helia ammattikorkeakoulujen, Posintran, toisen asteen oppilaitosten (Amisto, Edupoli ja Point College), Porvoon kaupungin, Porvoon kansallisten senioreiden sekä yritysten ja yhdistysten kanssa. Samanaikaisesti Campuksen valtasi myös perinteisesti suosittu Restaurant Day at Porvoo Campus 2016, jossa kansainvälisiä makuelämyksiä tarjoili 15 erilaista Pop up –ravintolaa. Molemmat tapahtumat houkuttelivat paikalle runsaasti kävijöitä.\nIloa ja sykettä elämään tapahtumassa keskiössä olivat oman terveyden ja hyvinvoinnin ylläpitäminen ja edistäminen. Elämyksellisiä kokemuksia ja hyvinvointiin liittyviä vinkkejä tarjosi eri oppilaitosten yhdessä järjestämä Hyvinvointipolku, jossa oli tarjolla mm. terveyttä edistävää neuvontaa ja terveysmittauksia, kauneuden- ja jalkojenhoidon näytehoitoja, hyvinvoinnin seurantaan liittyvien mobiilisovellusten neuvontaa sekä ensiavun ohjeistusta. Hyvinvointipolku herätteli osallistujaa huomioimaan myös luonnon ja ilon vaikutuksen hyvinvointiin.\nMinimessut puolestaan toivat tapahtumaan lukuisia hyvinvointialan yrityksiä ja yhdistyksiä esittelemään palveluita ja tuotteitaan. Minimessuilla oli edustettuna myös useampi hyvinvointiteknologia-alan yritys sekä Laurean Yhdessä terveempi Uusimaa –hanke. Tapahtumassa kuultiin myös kaksi luentoesitystä, Marjukka Riihimäen ”Laulun voimaa” sekä Sirpa Arvosen ”Luonnosta hyvinvointia ja terveyttä”. Iloa ja sykettä tapahtumassa nostattivat pääaulassa esiintyneet pyörätuolitanssiseura Wendarit sekä Gammelbackan hyvinvointikeskuksen kuoro.\nTapahtuman koordinoinnista vastasi PALO (Palvelulla ja osaamisella kasvuun) -hanke, joka on Posintran ja Laurea-ammattikorkeakoulun toteuttama hyvinvointialan yhteishanke. Hankkeessa kehitetään Itä-Uudenmaan alueelle uudenlaisia oppimisympäristöjä ja kannustetaan opiskelijoita yrittäjämäiseen tapaan toimia. PALO-hankkeen (1.1.2015 - 30.4.2017) rahoittajana toimii Euroopan sosiaalirahasto ja Hämeen elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskus.\nViimeksi muokattu 25.11.2016 12:12