100 x energiakäänne - Sitra\nSaksalainen Stern-aikakauslehtui julkaisi 31.10.2012 artikkelin "100x Energiewende", joka avasi Saksan valintoja liittyen uusiutuvan energian käytön lisäämiseen ja ydinvoimasta luopumiseen. Tämä on käännös kyseisestä artikkelista.\nTämä artikkeli on julkaistu saksaksi Stern-aikakauslehdessä 31.10.2012 nimellä ”100x Energiewende”\nOnnistuu… Ei onnistu… Onko ydinvoimasta luopuminen Saksalle liian iso pala nieltäväksi? Kuka maksaa laskun? Onko uusiutuvilla todellakin mahdollista tuottaa tarpeeksi energiaa – vai sammuvatko meillä pian valot? Stern antaa vastauksia sataan tärkeimpään kysymykseen, on kyse sitten sähkön hinnasta, sähköverkoista, tuulivoimasta, aurinkoenergiasta, biomassasta, vesivoimasta tai politiikan roolista.\nKuva: Uusi saksalainen sekoitus – vuoden 2012 ensimmäisellä puoliskolla vihreän sähkön määrä nousi 9,4 prosentilla. Tosin hiiltä piti myös käyttää enemmän, jotta voitaisiin korvata poistuva ydinvoima. Muutokset: Uusiutuva energia +9,4; ruskohiili +6,7; kivihiili +3,2; maakaasu +0,4; mineraaliöljy -0,2; ydinvoima -18,3 %.\n1. Energiakäänne! – Mitä se oikeastaan tarkoittaa?\nEnergiakäänne tarkoittaa, että ydinvoimalat suljetaan – vuonna 2022 poistetaan viimeinenkin verkosta. Myös ilmastolle haitalliset hiilivoimalat poistetaan – niin, mihin mennessä? Aikataulu on yhä auki. Optimistit, kuten Greenpeace, sanovat ”Vuoteen 2040 mennessä emme tarvitse enää yhtäkään hiilivoimalaa.” Liittotasavallan hallitus laskee sen varaan, että vuoden 2050 jälkeen käytössä olisi yhä muutama hiilivoimala. Kumpikin on yhtä mieltä siitä, että sähköä ja lämpöä tulisi tuottaa auringosta, tuulesta, vesivoimasta, geotermisestä energiasta ja biomassasta niin pian ja varmasti kuin mahdollista. Siten voitaisiin vähentää kasvihuonekaasu hiilidioksidin päästöjä, säästää resursseja sekä saada nopeasti kasvavat polttoainekulut pysymään kurissa.\n2. Miten korkea uusiutuvan energian osuus voi olla?\nTeoreettisesti 100 %. Jokainen uusiutuvan energian lähde voisi täyttää maailman energiantarpeen laskennallisesti monenkertaisesti: aurinko 2850-kertaisesti, tuuli 200-kertaisesti, bioenergia 20-kertaisesti, maalämpö viisinkertaisesti ja vesivoima kolminkertaisesti. Eräässä Umweltbundesamtin tutkimuksessa esitetään, kuinka tämä 100 % saavutettaisiin Saksassa: rakentamalla nopeasti sähköverkkoja ja erilaisia sähkön varastointilaitoksia, käyttämällä kaikki sähkönsäästömahdollisuudet sekä eristämällä rakennuksia paremmin.\n3. Olemmeko oikealla tiellä?\nVain osittain. Vihreitä voimaloita tosin nousee kuin sieniä sateella ja ne tuottavat nykyään noin neljänneksen sähköstä. Koska ydinsähkö poistuu vähitellen käytöstä, kasvaa Saksassa myös fossiilipolttoaineiden käyttö. Tosin fossiilipolttoaineiden käyttöä pitäisi vähentää vuosittain vähintään 2,5 prosenttia, jotta saavuttaisimme ilmastotavoitteemme: vähentää hiilidioksidipäästöjä jopa 95 % vuoteen 2050 mennessä.\n4. Kuinka paljon aurinko- ja tuulivoimaloiden tuottamaa sähköä tarvitsemme?\nKumpaakin noin 100 gigawattia, joka vastaa noin 140 ydinvoimalan kapasiteettia. Vajaa kolmannes on nyt saavutettu. 200 gigawattia kuulostaa giganttiselta, mutta se on välttämätöntä, koska tuuli ei puhalla eikä aurinko paista koko ajan.\n5. Onko energiakäänteelle esikuvia? Olemmeko me ensimmäisiä?\nMikään maa ei ole vielä yrittänyt muuttaa koko energiantuotantoaan vihreäksi. Saksa on edelläkävijä ja Euroopassa ensimmäisellä sijalla. Menestyksen perustana on laki uusiutuvasta energiasta (EEG, das Erneuerbare-Energien-Gesetz), jonka punavihreä hallitus hyväksyi vuonna 2000. Laki takaa investoijille 20 vuoden ajan kiinteän tuen per syötetty kilowattitunti. Tämä oikeusvarmuus on johtanut odottamattomaan buumiin: tuuli- ja aurinkovoimaloiden rakentaminen on ylittänyt kaikki ennusteet. Uusiutuvan energian laista on tullut vientimenestys: 19 EU-maata on ottanut sen oman energiakäänteensä esikuvaksi. Suurin ekoinvestoija ovat Kiina (52 miljardia dollaria), USA (48 miljardia), Saksa (31 miljardia), Italia (29 miljardia) ja Intia (12 miljardia).\n6. Miksi energiakäänne ei suju nopeammin?\nPääasiassa kolmesta syystä:\nPolitiikka ei ole saanut aikaan toimintasuunnitelmaa, joka määrittelisi muutoksen tahdin ja mitä se tulisi maksamaan.\nSadat yritykset ja intressiryhmät taistelevat voitoistaan. Sen lisäksi on vielä lukuisia kansalaisprotesteja: ainoastaan suunnitellun Halle-Schweinfrutin sähkölinjan liepeillä 2.500 eri ryhmittymän jäsentä vastustaa uutta suurjännitelinjaa.\nSähköntoimitusongelmat – merituulivoimaloilta puuttuu kaapeleita ja sähkönjakelukeskuksia.\n7. Mitä tämä vihreä muutos tulee maksamaan?\nHallitus on laskenut, että sen investointitarpeet tulevat olemaan 550 miljardia euroa vuoteen 2050 mennessä. Luku on 1,8 kertaa suurempi kuin tämänvuotinen Saksan liittotasavallan budjetti.\n8. Yli puoli biljoonaa! Tuleeko energiakäänteestä liian kallis?\nMiten kallis energiakäänteestä loppujen lopuksi tulee, riippuu siitä, miten hiilen, öljyn ja kaasun hinnat kehittyvät. Varmaa on, että hinnat nousevat, koska fossiiliset polttoaineet käyvät vähiin. Tarkkaa ennustetta on mahdoton tehdä. Asiantuntijoiden arviot seuraaviksi vuosikymmeniksi poikkeavat toisistaan jopa 150 %. Varmaa on tosin myös, että aurinko, tuuli ja vesi ovat ikuisesti maksuttomia ja ehtymättömiä energianlähteitä.\n9. Miljardeja tulevaisuutta varten – mutta mitä me hyödymme siitä tänään?\nSäästämme miljardeja! Agentur für Erneuerbare Energien (AEE) tutkimusten mukaan vihreän sähkön yhteiskunnalliset hyödyt olivat viime vuonna noin 21 miljardia euroa. Tähän lasketaan ympäristöongelmien välttäminen sekä positiiviset taloudelliset vaikutukset. Tukia on taas maksettu sitä vastoin 14 miljardia euroa. Laskutoimitus tuottaa seitsemän miljardin kansantaloudellisen voiton.\n10. Emmekö me tee itseämme riippuvaisiksi ulkomaantuonnista, kun vanhat voimalat suljetaan?\nSaksa on tähän mennessä ollut aina korkeasti tuontiriippuvainen: 70 prosenttia energiasta – etenkin öljy, kaasu ja uraani – täytyy ostaa nykyäänkin ulkomailta. Ainoat kotimaiset suuren mittakaavan resurssit ovat rusko- ja kivihiili. Myös siksi Saksan on järkevää käyttää aurinkoa, tuulta, biomassaa ja geotermistä energiaa.\n11. Uhkaako meitä sähkökatkos, koska tuotamme liian vähän sähköä?\nOn totta, että sähköntuotannosta tulee teknisesti monimutkaisempaa ydinvoimasta luopumisen jälkeen ja aurinko- sekä tuulivoiman lisääntyessä. Siitä huolimatta sähkökatkoksen riski on hallittavissa. Bundesnetzagenturin tietojen mukaan viime talven suurin sähkökuormitus (16.11.2011) oli 54,5 gigawattia. Saksan voimalat – ilman uusiutuvaa energiaa – voivat tuottaa yli 100 gigawattia (tilanne syyskuussa 2012) ja määrä nousee ydinvoimasta luopumisesta huolimatta. Lisäksi tuulivoima tuottaa enenevässä määrin pohjakuormitusta.\n12. Lamauttaisiko sähkökatkos koko maan?\nSähkökatkokset ovat jokapäiväisiä: vuonna 2011 Saksassa valot sammuivat jossain päin maata 206. 673 kertaa. Sekunnin murto-osassa hälytysvalot syttyvät sähkönsiirtoyhtiöiden johtokeskuksissa ja vianetsintä alkaa. Hätägeneraattorit käynnistyvät niin yrityksissä, kouluissa kuin sairaaloissakin. Keskimäärin vika on korjattu Saksassa 15 minuutissa. Se on kansainvälisesti mitattuna kärkituloksia. Naapurimaassa Itävallassa vian korjaaminen kestää 32 minuuttia ja Isossa-Britanniassa jopa 70 minuuttia.\n13. Voisivatko valot sammua liiallisen aurinkoenergian ansiosta?\nKyllä. Sähköverkot ovat herkkiä. Ideaalitapauksessa sähköverkkoon syötetään juuri niin paljon sähköä, kuin sinne sitä voi ottaa. Silloin verkon taajuus on 50 hertsiä. Jos taajuus nousee, on edessä ylitarjonta. Pienet muutokset ovat harmittomia. Mutta jos 50,2 hertsiä ylittyy – esimerkiksi koska aurinko paistaa voimakkaasti ja aurinkosähkön määrä nousee nopeasti – sammuvat monet pienet aurinkovoimalat yhtä aikaa. Silloin useita gigawatteja voi äkillisesti kadota ja sähkökatkos uhkaa. Tätä pyritään kuitenkin estämään kehittämällä voimaloita teknisesti. Ja sähkönsiirtoyhtiöt puuttuvat yhä useammin sääntelyllään sähköverkon toimintaan.\n14. Mihin ylimääräinen sähkö virtaa?\nEi ole olemassa ylimääräistä sähköä, jota voisi juoksuttaa jonnekin kuten vettä. Jos tarjonta ylittää kysynnän, välivarastoidaan sähkö mahdollisuuksien mukaan pumppuvoimalaitoksiin tai myydään ulkomaille. Voimaloiden tehoja voidaan myös laskea tai ne voidaan sulkea kokonaan.\n15. Kuinka kauan Saksa voi olla sähkönviejä, jos yhä useampi ydinvoimala poistetaan sähköverkosta?\nMikään ei estä sitä, etteikö Saksa yhä vastekin voisi viedä sähköä. Suuntauksen on se, että voimalakapasiteetti kasvaa nopeasti, koska uusiutuvaa energiaa rakennetaan vauhdikkaasti – lisäksi sähkönkulutuksen pitäisi laskea pitkällä tähtäimellä. Saksa on tuottanut viime vuosina aina enemmän sähköä kuin se on käyttänyt. Jopa vuonna 2011, jolloin suljettiin kahdeksan ydinvoimalaa, oli vientiylijäämä yhä 6.271 gigawattituntia. Kuitenkin viimeistään talvella tulevat vanhat sähköntoimittajat taas huolestuneena ilmoittamaan, että ne ostavat enenevästi sähköä ulkomailta. Se ei kuitenkaan tarkoita, että Saksassa olisi liian vähän reservivoimaloita. Usein sähköä tuodaan maahan ainoastaan siksi, koska se on juuri sillä hetkellä ulkomailla halvempaa.\n16. Kuinka paljon energiantuottajia Saksassa oli 25 vuotta sitten? Kuinka paljon vuonna 2020 tulee olemaan?\nSaksassa oli 25 vuotta sitten maan tilastokeskuksen (Statistische Bundesamt) mukaan 785 sähkö- ja kaasuntuottajaa. Deutsche Energie-Agentur (Dena) arvioi, että energiantuottajia olisi vuonna 2020 olisi yli miljoona. Lukuun lasketaan niin talonomistajat kuin yritykset aurinkopaneeleineen tai lämmityslaitteineen (Blockheizkraftwerk), maanviljelijät biokaasulaitoksineen tai kunnat tuulipuistoineen.\n17. Mikä on vaarallisempaa tulevaisuudellemme: ydinvoima vai ilmastonmuutos?\nSPD:n energia-asiantuntija Ulrich Kelberin mukaan ydinvoima merkitsee kaksinkertaista vaaraa: ”Ydinvoima ei ole ainoastaan erittäin vaarallista, vaan se jarruttaa ennen kaikkea ilmastoystävällisen uusiutuvan energian rakentamista, koska sähköverkko tukkeutuu ja keskusjohtoinen rakenne sementoidaan. Ydinvoimasta luopuminen on siksi turvallisuus-näkökulmasta kiireellistä ja se jouduttaa samalla myös ilmastonsuojelua.” Sitä paitsi: Ydinvoimaloiden määrä laski vuonna 2011 maailmanlaajuisesti. Vaikka 7 uutta ydinvoimalaa kytkettiin verkkoon, poistui siitä samalla 19.\n18. Kuinka kauan kestää, kunnes kaikki saksalaiset ydinvoimalat on purettu ja mitä se maksaa?\nPieni ikuisuus. Vuonna 2022 viimeinen ydinvoimala poistetaan suunnitelman mukaan verkosta. Jokaisen voimalan purkaminen kestää noin 15 vuotta. Ensiksi ydinpolttoaineen pitää jäähtyä jopa viisi vuotta, jonka jälkeen ne voidaan välivarastoida. Vasta 40 lisävuoden jälkeen voidaan ydinjäte viedä loppusijoituspaikkaan – jota Saksassa ei yhä vielä ole. Kulut: ydinvoimayhtiöt sanovat 18 miljardia euroa, Greenpeace arvioi 44 miljardia euroa – ja loppusijoituksen kuluja on lähes mahdotonta arvioida.\n19. Mitä kuuluu aavikkosähköprojekti Desertecille, jonka pitäisi ratkaista kaikki energiahuolet?\nSe on jumissa. Jo vuonna 1913 amerikkalainen Frank Schuman unelmoi maailman energiantarpeen hoituvan Saharasta saatavalla aurinkoenergialla. Hän rakensi ensimmäisen aurinkovoimalan Niilin laakson kastelua varten. Desertec ei ole 100 vuotta myöhemmin juuri päässyt pidemmälle. Kuten Schumanilta, Deserteciltäkin puuttuu rahaa. Tekniset ja poliittiset esteet ovat suunnattoman suuret.\n20. Mikä erottaa ekosähkön ydin- tai hiilisähköstä?\nFysiikka ei näe mitään eroa. Kun sähkö virtaa, liikkuvat elektronit. Ne ovat aina samoja, tulee sähkö sitten ydinvoimalasta tai tuulimyllyistä. Ekosähköasiakkaan pistorasiastakaan ei tule missään nimessä ainoastaan uusiutuvaa energiaa, vaan sitä sähköä, jota juuri sillä hetkellä virtaa sen alueen sähköverkossa – se voi olla myös ydinsähköä, Kuitenkin jokainen ekosähköasiakas kasvattaa uusiutuvan energian osuutta verkossa: sillä ne kilowattitunnit, jotka hän ottaa koko Saksan sähköpoolista, täytyy taas korvata ekosähköllä.\n21. Energiakäänne vai (ydinvoimasta) luopuminen – mitä saksalaisten enemmistö haluaa?\nKorkeista sähkönhinnoista huolimatta suurin osa saksalaisista on energiakäänteen puolella. Tämän näyttää myös viimeaikainen Sternin tekemä kysely. 55 % vastaajista kannatti ydinvoimasta luopumista vuoteen 2022 mennessä, kuten hallitus on päättänyt. 41 %, joista monet eläkeläisiä ja itäsaksalaisia, antaisivat ydinvoimaloiden tuottaa sähköä kauemmin, jos hintojen nousua voitaisiin siten hillitä.\n22. Onko ympäristöministeri Peter Altmaier parempi mies hoitamaan energiakäännettä kuin hänen edeltäjänsä Norbert Röttgen?\nSe Altmaierin on vielä todistettava. Röttgen oli mielellään ankara oppi-isä, kun taas Altmaier on pikemminkin joviaali kuuntelija, joka ensin miettii ja päättää vasta sen jälkeen. Kummatkin ovat sitä mieltä, että energiakäännettä ei voi peruuttaa. Ei voi vielä ennustaa, kääntääkö Altmaier kelkkansa, kuten kriitikot väittävät. Altmaier haluaa päivittää lain uusiutuvasta energiasta ja asettaa uusiutuvan energian vahvemmin alttiiksi kilpailulle. Se on periaatteessa oikea tapa tehdä energiakäänne kumoamattomaksi, koska niin voitaisiin saada syntymään toimivat markkinat. Tosin ympäristöministerin valta yliarvioidaan usein. Liittokanslerin lisäksi valtiovarainministeriö, kuluttajaministeriö ja liikenneministeriö sekä osavaltioiden johto osallistuvat kaikkeen päätöksentekoon. Suurin energiakäänteen jarruttaja on valtiovarainministeri Philip Rösler (FDP). Hubert Weiger, BUND:in johtaja (Saksan toinen suuri ympäristönsuojelujärjestö) kutsuu Rösleriä ”sähkökonsernien suojeluspyhimykseksi”.\n23. On niin paljon asiantuntijoita. Kehen minä voisin luottaa?\nKun puhutaan energiasta, ei ole yhtäkään puolueetonta instanssia, ei edes liittovaltion viranomaisten keskuudessa. On ainoastaan etu- ja mielipideryhmiä. Pelkästään Berliinissä parveilee 80 lobbarien yhdistystä valtiopäivärakennuksen ympärillä – energiateollisuudesta (Bundesverband der Energie- und Wasserwirtschaft) öljy- ja proteiinikasvien edistämisyhdistykseen (Union zur Förderung von Öl- und Proteinpflanzen). Julkisuudessa esiintyvät ennen kaikkea seuraavat henkilöt:\nYdin- ja hiilivoimalat: RWE-pomo Peter Terium, E.ON:in johtaja Johannes Teyssen sekä Vattenfallin toimitusjohtaja Tuomo Hatakka haluaisivat käyttää erittäin tuottoisia sähkövoimaloitaan vielä mahdollisimman kauan. Heidän viestintästrategiansa on varoittaa alati vihreän energian aiheuttamasta sähkönhinnan räjähdysmäisestä noususta sekä sähkökatkoksista. Heitä avustavat usein Hildegard Müller (Bundesverband der Energie- und Wasserwirtschaft, BDEW, johtaja) sekä läheiset tutkijat, kuten Manuel Frondel Rheinisch-Westfälisch Institut für Wirtschaftsforschungista (RWI) tai Stephan Kohler, osittain valtiollisesta Deutsche Energie-Agentur Denasta.\nSähköverkot: Joko 50Hertz, Tennet, Amprion tai TransnetBW – kaikki neljä suurta sähkönsiirtoyhtiötä lietsovat pelkoa sähkökatkoksesta. Ne vaativat korkeampia valtiontakuita sähköverkkojensa rakentamista varten. Kärjessä: Saksan toimitusjohtaja Lex Hartman (Tennet), jonka täytyy selittää, miksi sähköverkon täydentäminen merituulivoimaloita varten ei etene.\nVihreät: Uusiutuvan energian puolustajat vaikuttavat usein jääräpäisiltä kuvaillessaan jokaista tukiaisten leikkausta tragediaksi. Hyvä esimerkki on Hermann Albers, itse tuulivoimalayrittäjä ja Saksan tuulivoimayhdistyksen (Bundesverband Windenergie) johtokunnan puheenjohtaja tai Carsten Körnig, Saksan aurinkoenergiayhdistyksen (Bundesverband Solarwirtschaft) toiminnanjohtaja. Heidän rinnallaan seisovat ekoammattilaiset kuten Jürgen Resch (Deutsche Umwelthilfe) tai Hubert Weiger (BUND:in johtaja), mutta myös tutkimuslaitoksia, esim. Forum Ökologisch-Soziale Marktwirtschaft (FÖS) tai Öko-Institut.\nKuluttajat: Ja ei yhtäkään senttiä lisää – siitä taistelevat Holger Krawinkel (televisioissa edukseen esiintyvä energia-asiantuntija Verbraucherzentrale Bundesverbandista), ja Aribert Peters (Bund der Energieverbraucher).\n24. Onko olemassa suunnitelmaa luopua ydinvoimasta luopumisesta?\nEi ole. Stern kysyi asiaa neljältä suurimmalta energiantuottajalta:\nJohannes Teyssen (E.ON): ”Saksa on selvällä enemmistöllä päättänyt luopua ydinvoimasta. Me kunnioitamme tätä päätöstä.”\nPeter Terium (RWE): ”Ydinvoiman tarina on meidän puolestamme päättynyt, niin Saksassa kuin ulkomaillakin, kun ydinvoimalat poistetaan käytöstä.”\nHans-Peter Villis (EnBW): ”Ydinvoimasta luopuminen on tosiasia – ilman jossittelua. Me investoimme nyt energiakäänteeseen voimakkaammin kuin koskaan.”\nTuomo Hatakka (Vattenfall): ”Saksa on päättänyt luopua ydinvoimasta. Me kunnioitamme sitä itsestäänselvästi. Emmekä me valita, vaan olemme mukana energiakäänteessä.”\n25. Tuleeko energiakäänteestä vaaliteema, jopa ratkaiseva?\nHyvin mahdollista, jos energia-asiantuntija Frauke Rogellaa (Verbraucherzentrale Bundesverband) on uskominen: ”Sähkö ei vielä juurikaan kiinnosta kuluttajia, koska sähkölasku tulee vain kerran vuodessa. Energiakäänteestä tulee siitä huolimatta ratkaiseva vaaliteema. Ensiksikin, koska liittohallituksen pitää ottaa mittaa itselleen asetetuista päämääristä. Ja toisekseen, koska keskustelu kasvavista sähkölaskuista tekee kuluttajat hyvin epävarmoiksi ja koska energiakäänteen rahoitus vieritetään yksityisasiakkaiden harteille. Kysymys on oikeudenmukaisuudesta.” Sivumennen sanoen: Kaikesta suuttumuksesta huolimatta kuluttaja-asiamiehille ei ole juuri tullut lisää kyselyitä sähkönhinnan korotusten jälkeen.\n26. Poliitikot haluavat uusiutuvaa energiaa, mutta perinteinen teollisuus vetää jarrut päälle: Onko energiakäänteessä kyse myös siitä, kenelle sananvalta Saksassa kuuluu?\nKyllä. Ja politiikan pitää lyödä itsensä läpi. Sen tulee ohjata ja asettaa edullisia reunaehtoja, jotta energiakäänne onnistuu. Luoda markkinat. Vaikka uusiutuvan energian alkuinvestointien rahoituksella tai päättämällä, mihin tulisi varata mitäkin voimalakapasiteettia. Markkinat ohjaavat sen, mikä toimii. Kuten aurinkosähkön tapauksessa: Aurinkopaneelien massatuotanto mahdollistui vasta uusiutuvan energian lain myötä. Hinnat laskivat, kilowattitunti uudesta aurinkopaneelista maksaa vähemmän kuin kotitaloussähkö sähköntoimittajalta. Tukia ei enää tarvita, aurinkoenergian käyttö omaan tarpeeseen lisääntyy. Niin sen kuuluisi olla.\n27. Miksi RWE ja kumppanit tekevät ydinenergiasta luopumisesta ja kasvaneesta kilpailusta huolimatta taas reippaasti voittoa?\nKoska kolme neljäsosaa sähköstä tuotetaan yhä energiajättien suurissa voimalaitoksissa. Elokuun puolessavälissä RWE otti juuri käyttöön Grevenbroich-Neurathissa Kölnin lähellä uuden ruskohiilivoimalan – suurimman maailmassa.\n28. Onko reilua, että isot sähkökonsernit vaativat valtiota tukemaan vähävaraisten ekosähköä, mutta ne eivät itse tarjoa sosiaalitariffeja?\nMiksi yritysten tulisi tarjota sosiaalitariffeja? Jos ihmisillä ei ole tarpeeksi varaa elämiseen, täytyy valtion noudattaa huoltovelvollisuuttaan.\n29. Voisimmeko me estää naapureitamme, esimerkiksi Puolaa, rakentamasta aina uusia ydinvoimaloita?\nSven Teske, insinööri ja Greenpeace Internationalin uusiutuvan energian osaston johtaja sanoo: ”Kyllä. Painostamalla poliittisesti. Me saksalaiset voimme tukea puolalaisia ydinvoimaa vastustavia ryhmiä. Sitä paitsi puolalaisten tulee tehdä strateginen ympäristövaikutusten arviointi, jos he haluavat rakentaa ydinvoimalan. Sen on EU säätänyt. Myös saksalaiset teknikot ja juristit ovat mukana arvioinnissa ja voivat esittää epäilyksensä julkisesti. Loppujen lopuksi voidaan myös argumentoida taloudellisesti: uudet ydinvoimalat ovat ehdottomasti kalleimpia voimaloita. Keskipitkällä aikavälillä uusiutuva energia on kaikkein edullisinta. Ajankohtainen esimerkki: Valko-Venäjälle suunniteltu ydinvoimala tulee maksamaan yli kahdeksan miljardia euroa. Sama teho tuulivoimalla maksaisi vain 1,85 miljardia euroa.”\n30. Mitä kaikkea voi tehdä yhdellä kilowattitunnilla sähköä?\nSillä voisi esimerkiksi työskennellä 50 tuntia läppärillä. Tai antaa 100 watin lampun palaa kymmenen tuntia. Tai saada kymmenen litraa 20 C° lämmintä vettä kiehumaan.\n31. Mitä kotitaloudet maksavat yhdestä kilowattitunnista sähköä?\nKuluttajaportaali Verifoxin mukaan Saksassa tällä hetkellä keskimäärin 25 senttiä. Vuonna 2000, markkinoiden vapauttamisen jälkeen, oli hinta vain 13,9 senttiä. 100 vuotta sitten piti yhden kilowattitunnin hyväksi tehdä työtä 1 tunti, vuonna 1938 14 minuuttia, vuonna 1991 0,9 minuuttia ja vuonna 2011 1,05 minuuttia.\n32. Entä mitä yritykset maksavat?\nKeskimäärin vajaa puolet siitä, mitä kotitaloudet maksavat.\n33. Kuinka paljon rahaa sähköllä tehdään Saksassa vuosittain?\nReilut 65 miljardia euroa. Vertailun vuoksi: Autoteollisuus myi vuonna 2011 ajoneuvoja 350 miljardilla eurolla.\n34. Mitä sähkö maksaa ulkomailla?\nEurostatin mukaan ainoastaan Tanskassa hinnat ovat korkeampia kuin Saksassa (Tanska 29,8 senttiä / kilowattitunti). EU-kuluttajat maksavat keskimäärin 18,4 senttiä kilowattitunnilta.\n35. Eivätkö poliitikot voi tehdä mitään korkeita sähkönhintoja vastaan?\nKyllä voisivat. Suuri osa sähkön hinnasta on poliittisesti päätetty. Esimerkki: Yksi kilowattitunti Stadtwerk Kielillä maksa perustariffissa 23,80 senttiä. Siitä 9,04 senttiä – eli 38 prosenttia – on veroja ja muita maksuja. Olisiko järkevää vapauttaa kuluttajat näistä rasituksista? Tuskin. Sähköverot nimittäin pitävät eläkekassat pystyssä. Ja valtion pitäisi periä puuttuva raha muualta.\n36. Miten lasketaan uusiutuvan energian lisämaksu, joka tekee sähkön vielä kalliimmaksi?\nAsia on selitettävissä esimerkillä: Herra Müllerillä on aurinkopaneeli kotinsa katolla. Jokaisesta kilowattitunnista, jonka hän syöttää sähköverkkoon, maksaa sähkönsiirtoyhtiö hänelle 18,36 senttiä ja myy sen eteenpäin sähköpörssiin. Siellä sähkönsiirtoyhtiö saa, sanotaan vaikka, 5,36 senttiä herra Müllerin kilowattitunnista – 13 senttiä vähemmän kuin mitä hän on saanut Mülleriltä. Kuka maksaa tämän erotuksen? Laissa uusiutuvasta energiasta sanotaan: kaikki sähköasiakkaat. Mutta siirtoyhtiöt eivät voi ottaa jokaisen ekosähkötoimituksen kohdalla ennakkoa. Se veisi perikatoon. Joten he laskevat vuosittain, kuinka paljon ennakkoa heidän tulee rahastaa sähköasiakkailta riittävää vararahastoa varten. Sitä varten siirtoyhtiöt ja sähköntuottajat arvioivat, kuinka monta kilowattituntia ekosähköä tuotetaan vuosittain (vuonna 2011 102 miljardia) ja mitä se tuottaa sähköpörssissä. Lisäksi he hinnoittelevat edellisvuoden yli- ja alijäämät. Bundesnetzagentur pitää heitä tarkkaan silmällä. Siten lisätään jokaiseen ekosähkön kilowattituntiin pieni ennakkomaksu, niin sanottu uusituvan energian lisämaksu (EEG-Umlage). Vuonna 2011 se oli 3,53 senttiä, vuonna 2012 5,3 senttiä.\n37. Kuinka kovaa on sähkön hintakilpailu?\nEi niin kovaa kuin väitetään. Saksassa on tosin yli 1.000 sähköntuottajaa, mutta melkein kolmannes niistä kuuluu suuriin konserneihin (RWE, E.ON, EnBW ja Vattenfall) – esim. Yello (EnBW), Eprimo (RWE) tai E wie Einfach (E.ON). Suuret firmat ovat myös usein osakkaita 653:ssa kaupunkien sähköyhtiössä. Jos kuluttajat haluavat käynnistää kilpailun, tulee heidän vaihtaa sähköntarjoajaa. Mutta yhä 40 prosenttia kaikista kuluttajista pysyy paikallisen sähköntarjoajan kalliissa perustariffissa, eikä vaihda halvempaan tarjoukseen. Vaihdossa säästää keskimäärin kuusi senttiä kilowattitunnilta, sanoo Bund der Energieverbraucher. Se on enemmän kuin uusiutuvan energian lisämaksu.\n38. Onko puhtaan sähkön tuottaminen kalliimpaa kuin perinteisen?\nKyllä. Mutta se on vain ajan kysymys. Greenpeace sanoo jopa: Jos perinteisten voimaloiden aidot kustannukset laskettaisiin, eli valtion maksama tuki sekä kustannukset välillisestä vahingosta ilmastolle, olisi jokainen hiilen, kaasun tai uraanin tuottama kilowattitunti keskimäärin 10,2 senttiä kalliimpi – ja niiden mahdollisuudet kilpailla lähes kaikkien vihreiden sähkönlähteiden kanssa olisivat olemattomat jo tänään.\n39. Jos aurinko- ja tuulienergia eivät maksa mitään, niin miksei sähkönhinta sitten laske?\nMutta niinhän tapahtuu. Kun aurinko paistaa, on sähkön hinta pörssissä joskus vain jopa 2-4 senttiä. Valitettavasti asiakkaat eivät pääse nauttimaan tästä edusta. Kriitikoiden mukaan sähköntoimittajat pitävät tämän edun, eivätkä anna sitä asiakkaille.\n40. Emmekö me ole joutuneet harhateille, jos, kuten äskettäin tuli tietoomme, 600 000 kotitaloutta ei pysty maksamaan sähkölaskuaan energiakäänteen takia?\nOn ennenaikaista olettaa näin. Luku 600.000 tulee sähköntuottajilta. Todellisia syitä ei ole vielä tutkittu. On kyllä totta, että nousseet sähkönhinnat eivät näy työttömyyskorvauksissa. Ja asuntotukeen oikeutetut eivät saa mitään avustusta sähkölaskuunsa. Lisäksi köyhät ovat usein vankeina perussähköntoimittajan hinnoissa, koska heidän luottokelpoisuutensa ei riitä sähköntoimittajan vaihtoon.\n41. Täytyykö teollisuuden sähköä todellakin tukea, jotta se olisi kansainvälisesti kilpailukykyistä?\nValtiovarainministeri Philipp Rösler sanoo: ”Kyllä” ja haluaa jopa nostaa tukia. Entinen vihreä ympäristöministeri Jürgen Trittin sanoo ”Ei. Meidän täytyy tehdä loppu sähkönhaaskaustuista, jotka nostavat kuluttajahintoja.” Faktat:\n700 suurinta teollisuuden asiakasta käyttää tosin 18 prosenttia sähköstä, mutta osallistuu vain 0,3 prosenttiin uusiutuvan energian kuluista.\n23.000 firmaa Saksassa saa halvennettua sähköä, vaikka ne eivät olisikaan mukana kansainvälisillä markkinoilla.\nTeollisuus säästää eri etujen avulla tänä vuonna yhteensä noin 9,6 miljardia euroa. Muiden sähkönkäyttäjien pitää tasoittaa nämä kulut.\n42. Eikö sähkö ole liian halpaa – esim. suhteessa bensiiniin?\nEi, sillä jos mitataan energiasisällöllä, on sähkö jopa kalliimpaa. Muunnettuna täytyisi bensiinin, joka vastaa noin yhdeksää kilowattituntia, maksaa 2,30 euroa.\nEnergian hinta ja energiatehokkuus\n43. Kuinka paljon keskimääräinen kotitalous käyttää vuodessa rahaa energiaan?\nNelihenkinen talous, joka omistaa auton, käyttää noin 5.000 euroa vuodessa – ilman autoa noin 3200 euroa vuodessa.\n44. Usein puhutaan tehokkuusasteesta. Mikä sähköntuotantotapa pärjää tässä kisassa parhaiten?\nTehokkuusaste tarkoittaa: Kuinka paljon tuotetusta energiasta voidaan käyttää loppujen lopuksi sähkönä tai lämpönä? Uudella hiilivoimalalla Neurathissa Kölnin lähellä on 43 prosentin tehokkuusaste; se tarkoittaa, että 57 % hiilienergiasta menee harakoille.\nVesivoima 90 %\nTuulivoima 50 %\nHiilivoima 43 %\nKaasuvoima 40 %\nBiomassa 40 %\nAurinkovoima (aurinkopaneelit) 15 %\n45. Mistä löytyy suurin säästöpotentiaali?\nYksiselitteisesti lämmöntuotannosta. Jos kotitalous käyttää 100 euroa energiaan, menee siitä noin 41 euroa lämmitykseen ja lämpimään veteen, 37 euroa bensiiniin ja 22 euroa sähköön. Paremman eristyksen ja modernin tekniikan avulla voi lämpöenergian tarve vähentyä jopa 80 prosenttia. Se merkitsisi siis 32 euron säästöä sadasta energiaeurosta.\n46. Entä miten teollisuus voi säästää?\nTeollisuus ja liiketoiminta käyttävät noin 45 prosenttia energiasta. Suuri osa menee hukkaan poistolämpönä. Zentralverband Elektrotechnik- und Elektronikindustrie on laskenut, että pelkästään optimoiduilla tuotantoprosesseilla voitaisiin säästää jopa 25 %. Tosin valtiovarainministeri Philipp Rösler on ilmoittanut, että suurteollisuuden tarvitsee säästää vain 1,3 prosenttia vuodessa.\n47. Miksei rakennuksia eristetä nopeammin?\nPuuttuu niin paljon: tietoisuutta, rahaa, julkisen hallinnon kannustimia. Sitä paitsi vuokrat nousisivat, mikä johtaisi riitoihin. Vuokranantajat voivat nostaa vuosittaista vuokraa 11 % asunnon kuluja vastaan. Jos vuokranantaja on eristänyt talonsa 30.000 eurolla, saa hän määrätä 3.300 euron lisämaksun, joka jaetaan vuokralaisille kunkin asunnon pinta-alan mukaan. Jos talossa on 20 yhtä suurta asuntoa, maksaa jokainen vuokralainen vuodessa 165 euron lisämaksun. Rakennusten energiasaneeraus on siten halvinta ilmastonsuojelua. Nykyään sitä varten on edullisia avustuksia ja luottoja alkaen yhden prosentin korolla (KfW). Lisäksi jopa 10 % rakennusten energiasaneerauksen kuluista pitäisi mitä pikimmiten voida vähentää verotuksessa. Laki makaa jo kuukausia Saksan liittopäivien ja liittoneuvoston välimieslautakunnassa, koska osavaltiot pelkäävät suuria veronmenetyksiä.\n48. Olisiko romutuspreemio hyvä idea?\nVanhojen lämmityslaitteiden romutuspreemio oli Bild-lehden uutisankka. Jopa ympäristöministeri varoittaa siitä. Tosin ideasta voi keskustella. Alan asiantuntijat väittävät, että 78 prosentissa saksalaisten lämmityslaitteista on tehotonta tekniikkaa. Jos tämä ongelma korjattaisiin, säästyisi Saksassa vuodessa 15 % energiaa ja yli 80 miljoonaa tonnia kasvihuonekaasuja. Se on kymmenen prosenttia vuosittaisista päästöistä.\n49. Onko LED-lamppu ympäristöystävällisempi kuin energiansäästölamppu?\nStiftung Warentest sanoo: ”On yksiselitteisesti”. LED-spotit valaisevat kymmenen kertaa kauemmin kuin tavalliset halogeenilamput. Ja kalliimpi hinta maksaa itsensä melko nopeasti takaisin. Olettaen, että 60 watin halogeenilamppu maksaa 1,50 euroa ja vastaava LED-lamppu taas 14,90 euroa. Jos lamppu valaisee joka päivä viisi tuntia ja sähkön hinta on 25 senttiä, kuoleutuu ostos 195 päivässä.\n50. Mitä tarkoittaa älytalo ja mitä se merkitsee energiakäänteelle?\nÄlytalo (Smart Home) tarkoittaa rakennusten tehokasta energiaohjausta. Eräänlainen sähköinternet ohjaa sähkön ja energian käyttöä. Esimerkki: Pesukone käynnistyy vasta silloin, kun sähkö on halpaa. Tähän mennessä se ei ole ollut mahdollista sähköä ja dataa kuljettavien älykkäiden verkkojen (Smart Grids) puutteen takia. Tosin pian saattaa tapahtua muutos: firmat kuten RWE tai Telekom odottavat niistä suurta bisnestä. Kokonaistaloudellinen säästöpotentiaali on huomattava: kotitaloudet käyttävät neljänneksen kokonaissähköstä.\n51. Mitä tarvitaan, jotta voisi käyttää kotona omaa BHKW:ta (Blockheizkraftwerk)?\nBHKW tuottaa sähköä ja lämpöä kuluttajan luona. Kotia varten tarvitaan kaasuliitäntä sekä kaasumoottorilla toimiva mini-BHKW, joita saa esim. firmoilta Lichtblick/VW tai Vaillant. Lichtblick/VW:lla investointi kannattaa vasta silloin, jos lämmöntarve on enemmän kuin 45 000 kilowattituntia. Niin paljon lämpöä nielevät kahden tai useamman asunnon talot tai huonosti eristetyt omakotitalot. Asiakas maksaa kerralta 5.000 euroa voimalaitoksesta sekä 20 euroa kuukaudessa palvelusta ja korjauksista. Sitä vastaan Lichtblick maksaa kellarivuokraa (viisi euroa kuukaudessa) sekä lämmön hinnassa pienen alennuksen tuotetusta sähköstä. Sen lisäksi asiakas maksaa oman kulutuksensa sähkökulut – sillä kellarissa tuotettu sähkö menee kokonaisuudessaan verkkoon. Monimutkainen laskutehtävä siis. Jokaisen tulee itse laskea, kannattaako BHKW. Die Deutsche Physikalische Gesellschaft on laskenut: usein ei kannata. Lisäksi poltetaan fossiilista kaasua.\n52. Onko Lichtblickin/VW:n ”Schwarmstrom” -projektista jo kokemuksia? (Schwarm = parvi)\nEi. Firmat haluavat verkottaa pitkällä aikavälillä 100.000 mini-BHKW:tä toistensa kanssa virtuaaliseksi suurvoimalaksi voidakseen tuottaa saksalaisille markkinoille sähköä joustavasti. Tosin kysyntä on tähän mennessä ollut vähäistä. Heinäkuussa oli asennettu vasta 500 kellarivoimalaa.\n53. Miksi hiilestä saatava sähkö on yhä niin halpaa?\nKoska Rheinlandissa, Lausitzissa ja Keski-Saksassa on yhä 40 miljardia tonnia ruskohiiltä, jota on edullista louhia. Käyttäjät, kuten RWE, polttavat sitä, ilman että heidän tarvitsee kompensoida täysin hiilidioksidin tuotannosta aiheutuvia haitallisia seurauksia. Itse asiassa kompensaation tulisi tapahtua ns. CO2-sertifikaaattien avulla. Tosin hyvä ajatus on tähän mennessä kariutunut liian halpoihin sertifikaatteihin: alussa annettiin liian monta sertifikaattia ilmaiseksi, jotta teollisuus olisi tyytyväinen. Nykyään yksi tonni CO2-päästöjä maksaa 6-9 euroa – eikä se juuri rasita voimalaitoksia. Greenpeacen mukaan ”reilu” hinta olisi vähintään 40 euroa.\n54. Tarvitsemmeko me hiili- ja kaasuvoimaloita?\nIlman niitä emme selviä seuraavina vuosina, koska vain ne (ydinvoimaloiden lisäksi) voivat taata vakaan ja korkean sähköntuotannon (pohjakuormitus).\n55. Mitä tarkoittaa sähkön ja lämmön yhteistuotanto?\nYhteistuotannossa tuotetaan samanaikaisesti sähköä ja lämpöä. Jos esimerkiksi haaskattu lämpö uudesta RWE-voimalasta Neurathissa voitaisiin käyttää kokonaan kaukolämpönä lämmitykseen, olisi voimalalla yli 90 % tehokkuusaste, ei 43 %.\n56. Voisiko hiilivoimaloiden hiilidioksidin varastoida maahan?\nTeoreettisesti kyllä, mutta Saksassa niin ei tule käymään. Suuret voimalaitostoimijat ovat tosin yrittäneet panna alkuun hiilen talteenotto- ja varastointitekniikkaa (CCS), mutta kansalaisten vastustus on liian suuri.\n57. Miksi me ylipäänsä tarvitsemme uusia sähköverkkoja?\nPääasiassa neljästä syystä:\nVanhentunut rakenne – Aikaisemmin voimalaitokset sijoitettiin mahdollisimman lähelle suurkäyttäjiä – kuten ruskohiilivoimalat Ruhrin ja Reinin suurtaajamaan. Johtoverkko rakennettiin yhdenmukaisesti. Tilanne muuttuu. Tuuli- ja aurinkosähköä tuotetaan ympäri maata.\nTuuli – Pohjoisessa tuulee eniten ja siellä rakennetaan sekä maalle että merelle jättimäisiä tuulipuistoja. Schleswig-Holsteinin ja Mecklenburg-Vorpommernin tasangoilla on vain vähän sähkönkuluttajia. Sähkö tulee siis viedä sinne, missä sitä käytetään. Eli taloudeltaan voimakkaille aluille Baijerissa ja Baden-Württembergissä.\nAurinko – Sähköjohdot eivät enää ainoastaan tuo sähköä, vaan ne myös ottavat sitä vastaan. Etenkin etelän aurinkopaneelikatoilta ja aurinkopuistoista (Solarparks). Se vaatii uutta kapasiteettia.\nKansainvälinen kauppa – Sähkön kauppa kasvaa ja saksalaiset ”sähkömoottoritiet” kuormittuvat enenevissä määrin kauttakulkuliikenteestä.\n58. Eli ovatko ne varoitukset totta, että Schleswig-Holsteinin tuulivoimakapasiteetin nopea kasvu ylikuormittaa sähköverkon?\nEsimerkissä paljastuvat erittäin hyvin tällaisen argumentaation oikut: kaikki ei ole niin ilmeistä kuin miltä näyttää. Schleswig-Holsteinilla oli osavaltion ympäristöministeri Robert Habeckin (vihreät) mukaan aikaisemmin kolme kertaa niin paljon ydin- ja hiilivoimakapasiteettia kuin osavaltio itse käytti. Ylijäämä vietiin etelään – se onnistui eittämättä ilman verkkoyhtiöiden valituksia. Vuodesta 2011 lähtien on ainoastaan kaksi ydinvoimalaa verkossa (Krümmel ja Brunsbüttel 2120 megawatillaan), minkä johdosta sähköverkkoihin on vapautunut huomattavasti kapasiteettia tuulivoimasähkön hyväksi. Vuoteen 2020 mennessä Schleswig-Holstein haluaa jälleen tuottaa niin paljon sähköä kuin ennen ydinenergiasta luopumista suunniteltiin: noin kolme kertaa enemmän kuin oma käyttö. Mutta tällä kertaa uusiutuvilla. Opetus tästä esimerkistä: Me tarvitsemme uusia verkkoja – mutta mitä reittejä itse asiassa tarvitaan, täytyy tutkia yksityiskohtaisesti. Sitä tekee tällä hetkellä Bundesnetzagentur.\n59. Kuinka paljon uusia voimalinjoja oikeasti tarvitaan?\nSe on kiistanalaista. Arvioidaan, että kiireellinen tarve on 1.800 kilometriä, josta vasta 214 on valmista. Siirtoyhtiöt vaativat yhteensä 3.800 uutta kilometriä. Die Deutsche Umwelthilfe kritisoi: ”Siinä on mahdollisimman paljon sähköverkkoja ja ei niin paljon kuin on tarpeellista.” Ylisuuri sähköverkosto voisi maksaa kuluttajille seuraavana kymmenenä vuotena muutama miljardi euroa enemmän kuin on tarpeellista. Markkina-asiantuntija professori Christian von Hirschhausen (TU Berlin) kuvaa tilannetta vastoin kaikkea kovanonnen ennustamista ”todella rennoksi”.\n60. Kuka maksaa rakentamisen?\nEnsi sijassa sähkönsiirtoyhtiöt. Mutta he saavat investointinsa takaisin sähkölaskun verkkohyvityksen lisämaksuna. Uusia siirtoverkkoja varten valtio takaa siirtoyhtiöille 9,05 % oman pääoman tuottoasteen. Korkea tuotto on syy siihen, miksi vakuutusyhtiöt kuten Munich Re osallistuvat mielellään investointeihin.\n61. Eikö voimalinjojen pitäisi olla valtion käsissä?\nSitä vaatii muun muassa vihreiden Jürgen Trittin. Hän haluaa liittovaltion sähköverkkoyhtiön (Bundesnetzgesellschaft). Perinteisesti sähköntuottajat ovat huolehtineet itse siitä, että heidän sähkönsä voidaan myydä myös kaukaisille asiakkaille. Vuonna 1957 RWE otti käyttöön ensimmäisen 380.000 voltin linjan Rommerskirchenin ja Ludwigsburgin välillä. Näin syntyi vähitellen Saksan kantaverkko. Vuonna 2008 EU päätti purkaa sähköntuotannon ja -siirron yhdistelmän. Se on onnistunut vain osittain. Kaksi verkkoa meni ulkomaalaisille: Vattenfall myi omansa 50Hertzille (pääasiassa osa belgialaista Elia-ryhmää) ja E.ON hollantilaiselle Tennetille. TransnetBW pysyi EnBW-konsernilla ja RWE:lle kuuluu yhä osa Amprionia.\nKuva: Neljä suurta sähkönsiirtoyhtiötä hoitaa koko maan (50Hertz entisessä Itä-Saksassa, Amprion lännessä, Tennet TSO keskellä sekä Baijerissa ja TransnetBW Baden-Württembergissä). Jotta tuulisähkö saataisiin siirrettyä etelään, täytyy rakentaa uusia johtoja. Kuva näyttää niistä tärkeimmät.\n62. Voimalinjat kansalaisille: onko järkevää, että kunnat ottavat haltuun voimalinjoja, kuten tapahtuu sadoissa tapauksissa?\nUseat kaupunginvaltuutetut antavat houkutella itseään paikallisen sähköverkon korkeilla, valtion takaamilla tuotoilla ja ovat valmiita ottamaan uusia lainoja huolimatta huonosta rahatilanteesta. Sen lisäksi kunnilla ei ole yleensä mitään kokemusta verkon ylläpidosta ja ne aliarvioivat tulevat kustannukset. Sitä paitsi aikaisemmat omistajat pyytävät satumaisia hintoja.\n63. Miksi uudet suurjännitelinjat johdetaan maan päälle eikä alle? Jos alle, ei olisi lainkaan kansalaisprotesteja.\nProtesteja on etenkin suurjännitelinjoja (380.000 ja 220.000 volttia) vastaan. Kuparilla päällystetyt sähköjohdot ovat suhteellisen halpoja (noin miljoona euroa kilometriltä) sekä helppoja asentaa, ylläpitää ja korjata. Ilma viilentää sähkövirrasta lämmenneet metallilangat. Maakaapeleilla ei ole luontaista jäähdytystä, ne edellyttävät vaikeita maansiirtotöitä sekä jättävät alituisesti jälkiä maastoon. Korjaukset ovat kalliimpia. Deutsche Umwelthilfen mukaan maakaapeleiden investointikustannukset ovat jopa 13 kertaa korkeammat, riippuen paikasta ja maastosta. Nämä kustannukset nostaisivat kaikkien kuluttajien siirtomaksuja huomattavasti. Keski- ja pienjännitelinjoilla maakaapeleita käytetään yhä enemmän.\n64. Mutta eivätkö maanalaiset tasavirtakaapelit olisi parempia, koska niiden magneettiset kentät ovat pienempiä?\nMoni kansalaisaloite vaatii maakaapeleita ja se kuulostaa aluksi järkeenkäyvältä. Ne sopivat tosin vain erittäin pitkille siirtoetäisyyksille ilman sähköasemia. Kuten moottoritie ilman liittymiä. Sillä olemassa oleva sähköverkko toimii vaihtovirralla. Järjestelmät eivät siis ole yhteensopivia. Jokaisessa leikkauskohdassa pitäisi siten muuntaa teknisesti vaikeasti toteutettavasti sekä kalliisti. Lisäksi tasavirtamaakaapelit maksavat 15 kertaa enemmän kuin ilmajohdot.\n65. Eikä junien johtimia voisi yksinkertaisesti käyttää sähkölinjoina?\nKuulostaa hyvältä, sillä onhan rautateillä lähes 28.000 kilometriä sähkölinjoja. Tosin Bundesnetzagenturin toteutettavuustutkimus osoittaa, ettei niistä ole energiakäänteen ratkaisuksi. Normaalisähkön taajuus 50 hertsiä ja junien sähkön 16,7 hertsiä eivät ole yhteensopivia. Turvallisuuden vuoksi tarvittaisiin lisäksi paljon korkeampia pylväitä.\n66. Voisiko esimerkiksi aurinkosähköä käyttää itse, jotta sähköverkkoja kevennettäisiin?\nKyllä. Olemme parhaillaan yhdellä energiakäänteen merkkipaalulla, jota vanhat hiili- ja ydinvoimajättiläiset pelkäävät: sähkö katolta ei menekään enää isoon verkkoon, vaan se käytetään itse. Oma tuotanto maksaa nykyisin noin yhdeksän senttiä vähemmän kuin kotitaloussähkö RWE:ltä, E.ON:ilta ja kumppaneilta. Ja aina enemmän valmistajia, kuten Solarworld tai Juwi, tarjoavat koteihin sähkövaraajia, joissa on älykäs ohjaus. Juwin esimerkkilaskennassa aurinkokenno- ja varaajayhdistelmä maksaa 150 neliön omakotitalolle 27.500 euroa. Sillä voi tuottaa 20 vuoden aikana 140.000 kilowattituntia sähköä. Jos 70 prosentin sähköstä menee omaan käyttöön, tulee kilowattitunnin hinnaksi 19 senttiä (nykyinen keskihinta 25 senttiä). Tosin mainosten väitteitä tulee tutkia varoen, sillä käytännön kokemus puuttuu vielä.\n67. Onko tuulivoima hieno juttu vai oikku?\nTuulivoiman hyväksikäyttäminen on ihmiskunnan vanha tekninen aikaansaannos. Vuoden 1900 tienoilla oli ainoastaan Luoteis-Saksassa 300.000 tuulimyllyä – koko Saksassa on nykyään melkein 22 700 tuulivoimalaa. Tuulivoimassa ei ole mitään perusvaaraa, siitä ei tule haitallisia päästöjä ja se vahingoittaa luontoa vain hyvin rajatusti. Lisäksi tuulivoimateknologiasta on luonut vahva vientiteollisuuden. 80 prosenttia Saksassa rakennetuista voimaloista menee ulkomaille. Suuria valmistajia ovat Enercon, Areva, Nordex ja Siemens. Kaikki valmistajat yhdessä saivat vuonna 2011 lähes neljän miljardin liikevaihdon ulkomaanmyynnillään. Tuotteiden maailmanmarkkinaosuus on 16 prosentin tienoilla. Alalla työskentelee Saksassa reippaat 100.000 ihmistä.\n68. Jos maanviljelijä pystyttää tuulivoimalan pellolleen, mitä hän tienaa ja kuka sen maksaa?\nRiippuu paikasta ja tuulesta. Ensiksi kunkin maanviljelijän tulee kuitenkin investoida. Esimerkki: Tuulivoimala 2,5 megawatin teholla maksaa noin 2,5 miljoonaa euroa. Päälle tulevat vielä lainan korkokulut, huolto ja korjaukset – noin 4. 000 euroa vuodessa. Kahdenkymmenen vuoden käyttöiällä voimalanomistajan tulee siis hankkia 3,4 miljoonan euroa. Tuulivoimala tuottaa korkeintaan viisi miljoonaa kilowattituntia vuodessa. Hyvällä paikalla maanviljelijällä on mahdollisuus saada yli kolme miljoonaa euroa voittoa (ennen veronmaksua). Se maksetaan uusiutuvan energian lisänä asiakkaiden sähkönhinnassa.\n69. Missäpäin Saksaa tuulivoima kannattaa?\nMelkein missä tahansa. Tuulivoimalan korkeus ja koko täytyy vain sovittaa olosuhteisiin.\n70. Miksi kalliita tuulivoimaloita rakennetaan merelle eikä suunnitella samanaikaisesti tarvittavia sähkölinjoja?\nSähkölinjoja on suunniteltu jo kauan. Ja jotta merituulivoimaloiden sähkö saataisiin tuotua mantereelle, ovat pohjoiset sähkönsiirtoyhtiöt lainmukaisesti velvoitettuja siihen, eli Tennet Pohjanmerellä ja 50Herz Itämerellä. Nyt on tosin tullut suuria viivästyksiä: Pelkästään Tennetin pitää investoida vuoteen 2020 mennessä noin 21 miljardia euroa, jotta kaikki suunnittelut voimalat Pohjanmerellä – jonne nousee eniten tuulipuistoja – pääsisivät verkkoon. Hollantilaisella yrityksellä on jo nyt ongelmia haalia tarvittava raha. Tennetin johtajat pelkäävät lisäksi, että heidän asiakkaansa (tuulivoimaloiden pystyttäjät) vaativat lisää miljoonia vahingonkorvausta, koska verkkoliittymä on viipynyt tai johdot menevät käytössä epäkuntoon. Siksi he haluavat rajoittaa vastuutaan. Liittovaltion hallitus, FDP:n valtionvarainministeri Philipp Röslerin johtamana, on ehdottanut lakia – kuluttajien rasitteeksi: Käyttäjät kantavat riskin uusiutuvan energian lisämaksussa. Siten sähkön hinta nousee neljännessentin kilowattitunnilta.\n71. Kuinka monta tuulivoimalaa tulee vielä rakentaa?\nTällä hetkellä Saksassa on lähes 22.700 tuulivoimalaa, ja ne tuottavat 7,8 prosenttia maan sähköstä. Joitakin on vielä tulossa lisää. Tosin sen jälkeen tullee tuulivoimaloiden määrä vähenemään. Arvioiden mukaan Saksassa on vuonna 2030 ainoastaan 15.000 tuulivoimalaa. Syy vähentymiselle on ”repowering”: olemassa oleviin tuulimyllyihin asennetaan suuremmat generaattorit ja niitä korotetaan. Seuraus on yllättävä: 18 vuoden kuluttua nämä jäljelle jääneet 15.000 tuulivoimalaa voisivat tuottaa 45 % sähköstämme.\nKuva: Tuulimyllyt voivat tuottaa samoja määriä sähköä jokaisella sijaintipaikalla (esimerkissämme noin 14 miljoonaa kilowattituntia) – riippuen voimaloiden korkeudesta ja koosta: Tuulimylly1 sijaitsee merellä, on 90 metriä korkea ja roottorin halkaisija on 95 m. Tuulimylly 2 sijaitsee Saksan keskivuoristossa, on 140 m korkea ja roottorin halkaisija on 125 metriä.\n72. Eikö aurinko paista liian harvoin Saksassa, jotta tällä kannattaisi tuottaa aurinkosähköä?\nKriitikot perustelevat: Saksassa on vain 800–900 aurinkotuntia – aivan liian vähän! Mutta se on kuitenkin väärin. Monivuotinen keskiarvo on 1.300–1.900 tuntia. Schwarzwaldissa Görwihl-Segeten kylässä oli viime vuonna jopa 2.449 aurinkotuntia – Saksan ennätys. Ja ei edes tarvitse odottaa pilvetöntä taivasta: Deutsche Wetterdienst kirjaa aurinkotunnin, kun neliömetrille paistaa vähintään 120 wattia. Pelkkä aurinkotuntien määrä ei sano vielä yhtään sen enempää sähköntuotosta kuin työntekijän palkka tämän omaisuudesta. Ratkaisevaa on kokonaissäteily, joka koostuu suorasta ja hajasäteilystä. Vuodessa kokonaissäteilyä on 8766 tuntia, aurinkokennot tuottavat siitä noin 4.300 tuntina sähköä.\n73. Lämminvettä vai sähköä katolta: kumpi on parempi?\nProfessori Timo Leukenfeld, aurinkoenergia-asiantuntija: ”Lämmöntuotanto on etusijalla, vasta sitten sähkön, sillä noin 90 prosenttia energiasta käytetään lämpöön, vain 10 prosenttia sähköön. Aurinkolämpö auttaa siellä, missä kulut ovat korkeimmat: lämmityksessä. Aurinkokeräimet lämpövaraajalla lämmittävät talon myös auringon laskettua tai kun sataa. Vanhassa talossa säästää parhaimmillaan puolet lämmityskuluista, uudessa talossa on jopa lämmityskustannusten nollaantuminen mahdollista. Jos tilaa vielä löytyy, voi omaan kulutukseen asentaa aurinkokennon. Aurinkokeräimet ovat tosin kalliimpia kuin aurinkokennot, koska varaaja ja ominaiskulutuksen säätely sisältyvät jo hintaan, mutta sen puolesta ovat laitteet kaksi tai kolme kertaa tehokkaampia. Aurinkolämmöstä saatava säästö on muuten verrattuna aurinkosähkön voittoihin verovapaata ja siitä tulee kasvavien energiahintojen myötä vuosi vuodelta arvokkaampaa.\n74. Kuinka paljon aurinkopaneelien valmistaminen rasittaa ympäristöä? Entä kierrätys?\nPaneelien valmistus käyttää paljon sähköä ja jos tämä sähkö tulee fossiilipolttoaineista, merkitsee se myös korkeita hiilidioksidipäästöjä. 72 % kokonaispäästöistä tulee valmistuksesta ja noin 14 % kierrätyksestä, loput mm. kuljetuksesta ja rakentamisesta. Vasta kun paneeli on tuottanut reilut kaksi vuotta sähköä, on päästöt kompensoitu.\n75. Kuinka laajalle levinneitä aurinkokennot meillä ovat?\nLähes 30 gigawattia on asennettu. Asiantuntijoiden mukaan potentiaali olisi 200 gigawattia. Se tarkoittaisi – täydellä säteilyllä kaikille kennoille – 140 Brokdorf-tyypin ydinvoimalan täyskuormitusta.\n76. Entä aurinkolämpö?\nVerraten vähemmän. Aurinkolämpökeräimiä on 1,7 miljoonassa saksalaisessa rakennuksessa ja ne peittävät noin yli 1.500 hehtaarin kokonaispinta-alan. Potentiaali on noin 235.000 hehtaaria.\n77. Tulisiko politiikan jarruttaa erittäin nopeaa aurinkokennojen asentamista?\nYmpäristöministeri Peter Altmaier on jo asettanut rajan: Kun 52 gigawattia on asennettu, ei uusia tukia enää myönnetä. On tosin erittäin kyseenalaista, alentaako tämä raja uusiutuvien kuluja. Tutkimus alan lehti Photonissa näyttää, että rajaton kasvu olisi jopa halvempaa, koska moduulien hinnat laskisivat nopeammin, aurinkosähkön hinta halpenisi siis yhä ja tukemattoman ominaiskulutuksen hinta nousisi voimakkaasti.\n78. Valtiovarainministeri Philipp Röslerin mukaan aurinkokennot tuottavat ainoastaan kolme prosenttia sähköstä, mutta nielevät puolet uusiutuvan energian tuista. Eikö se ole hullua?\nHyvä esimerkki siitä, miten luvuilla voi huiputtaa. Oikein on ensinnäkin: vuonna 2011 aurinko tuotti 3,5 % kokonaissähköstä – melkein 20 % enemmän kuin mitä Rösler väittää. Toisekseen ministerin vertaus ei toimi. Hänen olisi täytynyt laskea seuraavalla tavalla: vuonna 2011 21 % vihreästä sähköstä saatiin aurinkokennoista. Siihen käytettiin noin 47 % kaikista uusiutuvien kuluista.\n79. Viekö Aasian kilpailu meiltä tuhansia työpaikkoja?\nOn totta – ja sitä eivät epäile edes voimakkaimmat kriitikot – että yhä enemmän ihmisiä tulee työskentelemään uusiutuvan energian parissa. Yhteensä heitä oli vuonna 2011 ympäristö-ministeriön mukaan noin 382.000. Suurimmat työnantajat ovat bioenergia ja aurinkoenergia (kumpikin 125.000 työpaikkaa) ja niitä seuraa tuulivoima (100.000 työpaikkaa). Umweltbundesamtin mukaan 630.000 lisätyöpaikkaa on mahdollista vuoteen 2020 mennessä, kun liittohallituksen ilmastotavoitteita pannaan johdonmukaisesti toimeen.\n80. Me kehitämme tekniikan – ja kiinalaiset varastavat sen ja täyttävät sitten markkinat halvoilla aurinkokennoilla. Saksalaiset firmat menevät toisensa jälkeen konkurssiin. Olemmeko me menettäneet järkemme?\nMe iloitsemme edullisista korealaisista televisioista tai halvoista vietnamilaisista farkuista. Milloin voisimme vihdoin iloita halvoista kiinalaismoduuleista, jotka auttavat muuttamaan energiantuotantomme? Viimeisen viiden vuoden aikana aurinkomoduulien hinnat ovat laskeneet yli 80 %. Vuonna 1995 yksi kilowattitunti aurinkosähköä maksoi vielä noin euron, nykyään uusilla laitteilla vain noin 16 senttiä. Varmasti on harmillista, että saksalaiset valmistajat katoavat kuten aikoinaan tekstiili- tai radioteollisuus. Mutta korkean teknologian valmistuksessa, kuten vaihtovirranmuuttajissa tai tuotantokoneissa, on Saksa yhä huipulla ja vientimaa.\n81. Mitä tienaa naapurini, joka asentaa aurinkopaneeleja katolleen? Ja kuka maksaa viulut?\nSe joka nyt lokakuussa voi ottaa käyttöön kattoaurinkovoimalan, tienaa 20 vuodessa jopa 18,36 senttiä per kilowattitunti. Mitä suurempi kattovoimala on, sitä pienempi korvaus. Esimerkki: Kölniläinen asentaa 50 neliömetriä moduuleja katolleen. Ne maksavat hänelle noin 12.700 euroa, hän maksaa käteisellä. 20 vuoden kuluttua hän voi iloita 17.700 euron tuotosta. Jos hän laittaisi samat 12.700 E 1,7 % koron säästötilille, saisi hän saman voiton.\n82. Eikö ole epäreilua, jos vuokralaiset rahoittavat sähkölaskussaan hyvin toimeentulevien vuokraisäntiensä aurinkopaneelien kulut?\nTämä argumentti on populistinen. Jokainen voi olla osakkaana aurinkovoimalassa, kunnallisissa voimaloissa tai jossain noin 700 uusiutuvan energian osuuskunnassa. Tuotot ovat osittain jopa varmempia kuin yksityisissä voimaloissa, koska teknisiä ongelmia on vähemmän. Mitä enemmän kansalaiset osallistuvat aurinkoenergiaan sitä oikeudenmukaisemmaksi systeemi muuttuu.\n83. Yhä enemmän elintarvikkeita, kuten maissia ja vehnää, päätyy biokaasu-voimaloihin. Onko energiakäänne syyllinen siihen, että maailmassa on nälkäisiä?\nOlisi liioiteltua väittää niin. Jotta voisimme tuottaa sähköä ja energiaa, käytetään 7.900 saksalaisessa voimalassa energiakasveja kuten maissia tai jätteitä kuten olkia, bioroskia tai lietelantaa. Etu: Voimalat ovat toiminnassa luotettavasti kellon ympäri. Vuonna 2011 tuotettiin näin 36,9 miljardia kilowattituntia sähköä ja 126,5 miljardia kilowattituntia lämpöä. Ongelmallista on tosin maailmassa massiivisesti kasvava biobensan tuotanto, joka esim. USA:ssa ahmii suuria määriä peltoja. Maailman pelloilla tuotetaan etanolia maissista, vehnästä tai sokeriruoista ja biodieseliä rypsistä, soijasta tai palmuhedelmistä. Sillä tavoin maailmanmarkkinat karkaavat hallinasta ja elintarvikkeiden hinnat nousevat kattoon. EU tulee rajoittamaan biopolttoaineiden käyttöä, kuten etanolin sekoittamista bensiiniin (E10).\n84. Entä siihen, että Saksa täyttyy maissista?\nSchleswig-Holsteinissa ja Niedersachsenissa se on jo tapahtunut: maissia silmänkantamattomiin. Vauhti on kuitenkin hidastumassa, mm. siksi, että maissin käyttö biokaasuvoimaloissa rajoitettiin 65 prosenttiin, jotta voitaisiin välttyä enemmiltä monokulttuureilta. Saksan 11,9 miljoonasta peltohehtaarista viljellään biokaasuksi tarkoitettuja energiakasveja melkein miljoonalla hehtaarilla.\n85. Eikö niin paljon maissia ole haitallista ihmisille ja luonnolle?\nKyllä, etenkin silloin kun maanviljelijät luopuvat viljelykierrosta ja viljelevät joka vuosi maissia. Maa kuluu ja luonnon monimuotoisuus kuihtuu. Niedersachsenissa juomavesi kuormittuu enenevissä määrin nitraatista ja nitriitistä. Syynä on maissipeltojen ylilannoitus. Luonnonystävällisempiä vaihtoehtojakin olisi, esimerkiksi nopeasti kasvavia puita. Mutta niitä maanviljelijät eivät vielä uskalla kokeilla.\n86. Olisiko parempi tukea luomuviljelijöitä kuin energiaviljelijöitä?\nParhainta olisi, jos ketään ei tarvitsisi tukea, vaan annettaisiin markkinoiden tehdä työnsä. Mutta biovoimaloiden buumi on saanut maan vuokrahinnat kipuamaan korkeuksiin. Monilla seuduilla maksaa hehtaari jo yli 1.000 euroa vuodessa. Sitä ei voi kukaan luomuviljelijä maksaa. Siksi Initiative Aktionstage Ökolandbau edistää tiettyjen alueiden varaamista vastedes luomuviljelijöille.\n87. Eikö vesivoima olekin se aito uusiutuva energia?\nSähköä tuotettiin jo vuonna 1880 vesirattailla. Ja vesivoimalat ovat todellakin voittamattomia jopa 90 % hyötysuhteellaan.\n88. Kuinka monta vesivoimalaa meillä täällä Saksassa on ja kuinka monta me voisimme vielä rakentaa?\nSaksassa on noin 6.900 vesivoimalaa (Lauf- & Speicherwasserkraftanlagen), joiden teho on yhteensä 4,5 gigawattia. Se vastaa kolmea isoa ydinvoimalaa. Ympäristöministeriön tutkimuksen mukaan melkein puolet voisi vielä tulla lisää.\n89. Olisivatko osmoosivoimalat mahdollisia myös Saksan joensuissa?\nOsmoosivoimalat tuottavat energiaa hyödyntäen meri- ja makean veden suolaisuuseroa. Norjassa on toiminut yksi prototyyppi vuodesta 2009 lähtien. Saksassa korkeintaan Weserin tai Elben suut olisivat soveltuvia tällä energiantuotantomuodolle. Tutkijat Heidelbergin yliopistossa ovat laskeneet, että voimalla Elben suulla voisi tuottaa 700 megawattia – yhtä paljon kuin keskikokoinen hiilivoimala.\n90. Mitä sähkönvarastointimahdollisuuksia Saksassa on nykyään?\nPumppuvoimalaitokset ovat yksinkertaisin vaihtoehto. Niitä on Saksassa 30 ja ne täyttävät 95 prosenttia sähkönvarastointikapasiteetista. Vettä pumpataan ylijäämäsähkön aikaan vuoristoaltaisiin ja tarpeen vaatiessa sitä lasketaan taas voimalaitoksen läpi, jolloin sähkögeneraattorit käyvät. Pumppuvoimalaitokset voivat varastoida 40 gigawattituntia sähköä, joka riittää Saksassa reiluksi puoleksi tunniksi. Varastointiteho tuplaantuu asiantuntijoiden mukaan Pohjois- ja Etelä-Schwarzwaldin sekä Schwäbish Albin jyrkänteiden uusien voimaloiden käyttöönoton jälkeen.\n91. Onko totta, että norjalaiset tekoaltaat voisivat tuottaa kuudenkymmenen eurooppalaisen ydinvoimalan sähkön – mutta politiikka estää sen?\nEi. Keskikokoinen ydinvoimala tuottaa vuodessa reilut 10.000 gigawattituntia sähköä. Norjan voimalaitokset tuottavat parhaimmillaan 110.000 gigawattituntia. Ja norjalaiset eivät halua olla Euroopan akkuja. Tosin kaksi merikaapelia mahdollistaa pian sähkönvaihdon Saksan ja Norjan välillä.\n92. Mitä uusia varastointiteknologioita on näkyvissä?\nSuurin toivo on varmasti tuuli- ja aurinkokaasussa: tällä Power-to-Gas (P2G) -tekniikalla ylimääräisestä vihreästä sähköstä tuotetaan elektrolyysin avulla vetyä. Kuulostaa erittäin houkuttelevalta, sillä vedystä voi myöhemmin taas tuottaa sähköä tai lämpöä, ja sitä voi käyttää autoissa. Reaktiossa hiilidioksidin kanssa muodostuu metaania, joka on maakaasun pääainesosa ja jota voi siten rajattomasti varastoida suurissa maakaasuverkostoissa tai maanalaisissa varastoissa. Esim. E.ON toivoo tältä tekniikalta paljon ja Audi tutkii sitä omalla testilaitoksellaan. Baden-Württembergin Sonnenenergie- ja Wasserstoff-Forschungin (ZSW) laskelmien mukaan tulee P2G-metaani maksamaan pitkäaikaisesti 7-9 senttiä kilowattitunnilta. Se olisi siten täysin kilpailukykyistä fossiilikaasun kanssa.\n93. Tuoko Power-to-Gas läpimurron energiakäänteessä?\nOptimistit sanovat: Kyllä! Koska vihreästi tuotetulla vedyllä / metaanilla olisi kaasun ja öljyn edut ilman että siitä olisi haittaa ilmastolle – niitä voi varastoida ja kuljettaa miten tahansa. Jo nyt P2G:ta voi valmistaa suurteollisesti ja sijoittaa alueellisesti sinne, missä aurinko- ja tuulivoimalat sijaitsevat. Myös pienempiä laitteita elektrolyysiä varten on markkinoilla. Tärkeä rajoitus kuulostaa melkein paradoksiselta: Metaania varten tarvitaan suuret määrät ilmastontappaja hiilidioksidia. Ja sitä ei ole tähän mennessä yksinkertaisesti saatavilla suuria määriä.\n94. Onko muita uusia varaajatekniikoita näkyvissä?\nTällä hetkellä ei muita, joilla olisi niin suuri kapasiteetti kuin pumppuvoimalaitoksilla tai Power-to-Gas -tekniikalla. Loppujen lopuksi muodostuu kaikkien käytettävissä olevien teknologioiden yhdistelmä.\n95. Kansleri haluaa vuoteen 2020 mennessä miljoona sähköautoa kaduille. Mitä suunnitelmalle kuuluu?\nTähän mennessä sähköautoja on vasta noin 4600, mikä on vähemmän kuin 0,1 promillea kaikista rekisteröidyistä autoista.\n96.Tulisiko valtion tukea sähköautojen ostamista?\nVaikea päättää. Daimlerin johtaja Dieter Zetsche sanoo kyllä: ”Rahalliset porkkanat ovat tärkeitä. Muuten päästään 500 000 autoon, mutta ei miljoonaan.” Ranska esimerkiksi tukee sähköauton ostoa 5.000 eurolla. Markus Deutsch, lakimies ja veroneuvoja Deutsche Steuerberaterverbandista, sanoo ei: ”Näen kysymyksessä jopa perustuslaillisia ongelmia yksipuolisen verosuosinnan vuoksi.” Sähköauto päästää nimittäin 95 grammaa hiilidioksidia / kilometri – jonka jotkut pienautot alittavat. Selvää on: sähköautot maksavat noin 4.000–9.000 euroa enemmän kuin verrattavissa olevan tavanomaiset autot. Siksi teollisuus kiirehtii ostopreemioita ja verohelpotuksia.\n97. Kuuluuko tulevaisuus patteri- vai polttokennoautoille?\nKummallekin. Henkilöautojen patteritekniikka, joka soveltuu nykyään pikemminkin lyhyille matkoille, paranee koko ajan. Polttokenno, jota tuottaa sähköä vedystä ja voi siten mahdollistaa samoja matkoja kuin diesel, voi – kiitos kaasun tuuli- ja aurinkovoimasta – saada aikaan läpimurron myös busseissa ja kuorma-autoissa. Mutta myös ajoneuvoilla, jotka käyttävät ekologisesti tuotettua metaania, on suuri potentiaali.\n98. Mistä sähköautojen sähkö tulisi?\nSähköautojen sähköntarvetta liioitellaan. Esimerkiksi Opel Ampera tarvitsee noin 20 kilowattituntia 100 kilometrille. Myös tässä tapauksessa kulutus tulee laskemaan ja vuonna 2020 sähköauto tarvitsee ehkä vain 15 kilowattituntia samalle matkalle. 12.000 kilometrin keskimääräisellä vuotuisella ajolla miljoona sähköautoa tarvitsee siten 1.800 gigawattituntia, Se vastaa vain 0,3 prosenttia vuonna 2011 tuotetusta sähköstä. Ja sitä varten tarvitsee vain 120 ison tuulimyllyn pyöriä.\n99. Onko oletettavissa, että kaikki osalliset vetävät jossain vaiheessa järkevästi yhdestä köydestä, jotta energiakäänteestä suoriuduttaisiin nopeasti?\nEi ole. Julkiset taistelut tutkimusten, lausuntojen ja väittelyiden avulla jatkuvat. Energiajätit taistelevat saavutetuista eduistaan, ekosähköntuottajat tukimiljardeista, poliitikot äänistä. Muutos etenee tästä huolimatta nopeasti, koska energiakäänne on myös kansalaisvallankumous – tähänastinen pelkkä kuluttajan rooli laajenee aktiiviseen osallistumiseen.\n100. Mitä energiakäänteelle tapahtuu, kun hallitus vuonna 2013 jatkaa tai vaihtuu?\nEnergiakäänne jatkuu hallituspohjasta huolimatta. Pelkästään siksi, koska Saksan lait takaavat investoijille oikeusvarmuuden yli jokaisen vaalin.\nAlkuperäinen teksti: Rolf-Herbert Peters\nAlkuperäinen kuvitus: Karsten Petrat


Hotellit lähellä kohdetta San Isidoro Trescore Balnearion sairaala | Hotels.com\nHotellit lähellä kohdetta San Isidoro Trescore Balnearion sairaala\nHotellit lähellä San Isidoro Trescore Balnearion sairaala – Trescore Balneario\nCappella SuardiJos suunnittelet kierteleväsi nähtävyyksiä matkasi aikana, ota suunnaksi Cappella Suardi, yksi kaupungin Trescore Balneario keskustan monista nähtävyyksistä.\nTorre SuardiJos suunnittelet kierteleväsi nähtävyyksiä matkasi aikana, ota suunnaksi esimerkiksi Torre Suardi, joka sijaitsee 13,3 km:n päässä kohteen Bergamo ytimestä.\nTutustu tarkemmin kohteeseen San Isidoro Trescore Balnearion sairaala\nEtsitkö hotellia lähellä kohdetta San Isidoro Trescore Balnearion sairaala?\nMissä San Isidoro Trescore Balnearion sairaala sijaitsee?\nSan Isidoro Trescore Balnearion sairaala löytyy kaupungista Trescore Balneario. Voit viettää siellä rennon päivän tutkimalla nähtävyyksiä ja tutustumalla alueeseen. Jos mietit, mitä näkemistä ja tekemistä alueella voisi olla, sinun kannattaa suunnata kulkusi kohteisiin Piazza Vecchia (aukio) ja Parco Faunistico Le Cornelle.\nMinne kohteen San Isidoro Trescore Balnearion sairaala lähelle voin majoittua?\nMeiltä löytyy mukava valikoima kohteen San Isidoro Trescore Balnearion sairaala lähellä sijaitsevia hotelleja, joista voit valita itsellesi sopivan. Sinun kannattaa harkita esimerkiksi yhtä näistä vaihtoehdoista, jotka ovat asiakkaidemme suosiossa:\nNähtävää ja tehtävää kohteen San Isidoro Trescore Balnearion sairaala lähellä\nNähtävää kohteessa San Isidoro Trescore Balnearion sairaala\nTehtävää kohteessa San Isidoro Trescore Balnearion sairaala\nMiten pääsen kohteeseen San Isidoro Trescore Balnearion sairaala


Ixonos ilmoitti ikävistä uutisista: lähes sata on menettämässä työpaikkansa - Tivi\n4.3.2013 klo 14:01\nIxonos ilmoitti ikävistä uutisista: lähes sata on menettämässä työpaikkansa\nIt-yhtiö Ixonos on aloittanut koko Suomen henkilöstöään koskevat yt-neuvottelut.\nYhtiö arvioi vähennystarpeen olevan enintään 87 henkilöä. Inoxonos kertoo tiedotteessaan, että viime vuonna alkaneet tehostamistoimenpiteet eivät ole olleet riittävät.\nLisäksi Ixonos lakkauttaa Kiinan toimintonsa ja siirtää Tallinnan tuotannollisen toiminnan Slovakiaan kuluvan vuoden aikana.\nIxonos tulosvaroittaa viimeisestä vuosineljänneksestä\nIxonosin Q4:n liikevoitto ja käyttökate ennen kertaeriä jäävät tappiolle. Yhtiö tekee liikearvosta kahden miljoonan euron alaskirjauksen.\nIxonosin toimitusjohtaja lähtee\nKari Happonen on Ixonosin tiedotteen mukaan irtisanoutunut.\nIxonos painuu merkittävästi tappiolle\nKirjaus koostuu pääasiassa liiketoiminnassa tarpeettomiksi käyneiden ylimääräisten toimitilojen tulevista vuokrista seuraavien 12 kuukauden aikana, henkilöstön vähentämiseen liittyvistä kuluista sekä toimitiloihin ja tuotekehityshankkeisiin liittyvien tase-erien alaskirjauksista.


Kaupunkivihreän rakentajat ja ylläpitäjät innokkaasti mukana etsimässä hiiliviisaita ratkaisuja - CO-CARBON\nKaupunkivihreän rakentajat ja ylläpitäjät innokkaasti mukana etsimässä hiiliviisaita ratkaisuja\n09.04.2021 Blogi Outi Tahvonen Anna Ryymin, Essi Ryymin\nYhteistyö aloitettiin kyselyllä ja työpajalla\nHämeen ammattikorkeakoulun työpaketissa HAMK Bio- ja HAMK Edu -tutkimusyksiköt keskittyvät tutkimaan kaupunkivihreän rakentamisen ja kunnossapidon käytäntöjä ja materiaalien hiiliviisaita valintoja. Työpaketti perustuu yhteiskehittämiseen hankkeen yhteistyöyritysten kanssa, jotka ovat tavalla tai toisella määrittämässä rakentamis- ja kunnossapitovaiheissa kasvillisuuden hiilensidontakykyä. Yhteistyön ensiaskeleet otettiin järjestämällä yrityskumppaneille kick-off -tilaisuus, joka koostui ennakkokyselystä ja työpajamuotoisesta verkkotapaamisesta. Tapaamisen tavoitteena oli tutustua yleisesti osallistujaorganisaatioiden hiiliviisaisiin nykykäytäntöihin ja toimintalinjauksiin, mutta samalla kohdentaa huomiota erityisesti hiiliviisaan kasvillisuuden rakentamiseen ja kunnossapitoon.\nTyöpajaan osallistuivat hankkeen yhteistyöyritykset ja järjestöt, jotka ovat tekemisissä suoraan tai välillisesti kaupunkivihreän rakentamisen ja kunnossapidon prosesseissa. Järjestökenttää edustivat viheralan kattojärjestö Viherympäristöliitto ja Taimistoviljelijät ry. Yhteistyöyritykset toimivat infrarakentamisen, asuntotuotannon, viherrakentamisen tai viheralueiden kunnossapidossa.\nTyöpajassa esiteltiin myös CO-CARBON -tutkimushankkeen tavoitteita ja työtapoja. Tutkimuskonsortion johtaja Leena Järvi Helsingin yliopistosta esitteli hiilen mittausmenetelmiä, joilla mitataan kasvien kasvuun ja kaasunvaihtoon liittyvää hiilivuota sekä maaperän hiiltä. Aalto-yliopiston tutkija Caroline Moinel arkkitehtuurin laitokselta tutustutti osallistujat kaupunkien viheralueiden elinkaarilaskennan periaatteisiin, tarjolla oleviin laskureihin sekä kasvillisuuden hiiliviisauden mallintamisen tämän hetkisiin haasteisiin.\nIlmastoviisaus edellyttää kunnianhimoisia tavoitteita, jatkuvaa toiminnan kehittämistä ja liiketaloudellisesti kannattavia ratkaisuja\nYritysesittelyt toivat näkyväksi, että osallistujilla on jo käytössään erilaisia ympäristöohjelmia ja -strategioita, ilmastoviisaita toimintatapoja sekä niihin liittyviä tavoitteita. Yritysten osalta on selvää, että kaiken hiilen sidontaan tähtäävän toiminnan tulee olla liiketaloudellisesti kannattavaa. Varsinaisen toimialan lisäksi toimijan sijainti päätöksentekoketjussa vaikuttaa käytettävissä oleviin keinoihin. Esimerkiksi rakennuttaja voi määritellä urakoitsijoiden valintakriteerit joko hinnan, laadun tai muun haluamansa tekijän perusteella ja siten ohjata rakentamisen prosessia. Vaikka päätöksenteko ns. kuskin paikalta on selkeää ja suoraviivaista, nähtiin myös projektin osatoteuttajien voivan vaikuttaa hiiliviisaisiin ratkaisuihin. Konkreettisista, käytössä olevista toimenpiteistä nousivat esille erilaiset kiertotalouden ratkaisut sekä päästöjen ja polttoaineen käytön vähentäminen.\nKaupunkivihreän rakentamisen hiiliviisaisiin ratkaisuihin lukeutuu myös keskeisten rakennusmateriaalien tuotantotavat. CO-CARBON-hankkeessa tarkastellaan taimitarha- ja kasvualustatuotantojen hiilijalanjälkeä. Taimistotuotannosta nostettiin esimerkkinä esille kasvipeitteisyyden ylläpitäminen avomaan puutuotannossa, jossa normaalikäytäntönä on rikkaruohotorjunta äestämällä. Mulloksella pidettävän maanpinnan tiedetään olevan hiilipäästö. Lisäksi taimituotannon merkitys korostuu, kun halutaan tuottaa laadukasta ja nopeakasvuista taimimateriaalia, joka jatkaa kasvuaan ja hiilensidontaa keskeytyksettä istutuksen jälkeenkin.\nTyöpaja nosti esille viestinnän merkityksen ja vuoropuhelun tärkeyden, kun pyritään vaikuttaviin ratkaisuihin sijoittajien, päättäjien, asukkaiden sekä muiden loppukäyttäjien kanssa. Järjestöjen vastuulla ovat erityisesti vuorovaikutus päättäjien kanssa sekä vaikuttaminen lainsäädäntöön, kuten uuteen Maankäyttö- ja rakennuslakiin. Myös erilaisten kehityshankkeiden avulla, kuten Kestävän ympäristörakentamisen -toimintamallilla (KESY), voidaan ohjata ja edistää viheralan hiiliviisaita käytänteitä.\nKyselyn ja työpajan avulla pyrittiin myös herättämään keskustelua hiiliviisaan toiminnan esteistä. Kyselyn perusteella haasteiksi hiilensidonnan huomioimiselle projekteissa nähtiin kohteeseen laaditut suunnitelmat, kustannuksiin liittyvät kysymykset, rakenteelliset pelot, alueiden laatuluokitukset sekä turvallisuus. Positiivisten vaikutusmahdollisuuksien osalta otettiin esille muun muassa oman toiminnan uudistaminen (esim. koneet, polttoaineet, energiatehokkuus, kierrätys), suunnannäyttäjänä toimiminen, vaikuttaminen ja viestintä sekä yhteistyö ja päätöksenteon ohjaus.\nTutkimukseen pohjautuvaa tietoa käytännön ratkaisujen taustalle\nNyt järjestetty työpaja käynnistää yhteiskehittämisen hankkeen työpaketissa, joka keskittyy hiiliviisaan kaupunkivihreän rakentamiseen ja kunnossapitoon. Keskustelu oli vilkasta ja tapaamisen ilmapiiri positiivinen ja innostunut. On selvää, että rakentamisen strategioissa ja osin myös käytännöissä ympäristötietoisuus on osa arkipäiväistä toimintaa. Työmaan hiiliviisaus sisältää useita eri tekijöitä, joiden joukossa kasvillisuus ja sen hiilensidontakyky on vain yksi osa. Kasvillisuus saattaakin jäädä rakennusprojektissa yhdeksi elementiksi muiden rakennusosien joukkoon. Kasvillisuustöistä pitäisikin siirtyä ajattelemaan kasvillisuuteen vaikuttavia töitä, jolloin maanrakennus, täyttömaat ja läheiset kuivatusjärjestelmät pystytään näkemään kasvillisuuden kasvupaikkaolosuhteisiin vaikuttavina tekijöinä. Kasvillisuuden hiilensidontakyky perustuu elinvoimaiseen kasvin kasvuun.\nTyöpajan päätteeksi pyydettiin osallistujia kuvaamaan, millaista lisätietoa he tarvitsisivat arkiseen työhönsä, jotta he voisivat parantaa kasvillisuusalueiden hiiliviisaita rakentamis- ja kunnossapitokäytäntöjä. Osallistujat kokivat tarvitsevansa tutkimuspohjaista ja mittauksiin perustuvaa tietoa käytännön työtehtävien valinnoissa. Esiin nostettiin esimerkiksi opas työtavoista ja menetelmistä, joka käsittäisi tutkittuja, mittauksin todennettavia menetelmiä. Koska kaikkien toimenpiteiden vaikuttavuutta ei pystytä tarkasti mittaamaan, olisi hyvä saada lisäksi myös tutkimusten perusteella todennäköisesti hiilensidontaan vaikuttavia keinoja. Tietoa voitaisiin hyödyntää vipuvartena tavoitteiden asettelussa ja niistä käytävissä neuvotteluissa.


Attitude Aurinkovoide SK 30 Appelsiininkukka 150 g - House of Organic\nEtusivu / Aurinkovoiteet / Attitude Aurinkovoide SK 30 Appelsiininkukka 150 g\nAttitude Aurinkovoide SK 30 Appelsiininkukka 150 g\nTiesitkö, että sinkki on luonnollinen mineraali, jota on käytetty ihonhoidossa jo vuosisatoja? Kehomme tarvitsee sitä, ja käyttää sitä päivittäin. Siksi se on turvallisin vaihtoehto fyysisten aurinkosuojien filteriksi. Attitude Aurinkovoide SK 30 Appelsiininkukka on 100% mineraaliaurinkovoide, valmistettu sinkkioksidia hyödyntäen. Sinkkioksidi muodostaa iholle suojan UVA- ja UVB-säteilyä vastaan. Mineraaliaurinkovoide sisältää vain luonnollisia ja turvallisia ainesosia, jotta saat turvallisimman aurinkosuojan. Aurinkovoide on turvallinen, pehmeä, läpinäkyvä ja helppo levittää. Se on myös EWG-verifioitu, ja yksi parhaista auringolta suojaavista kosteusvoiteista. On aika nauttia luonnosta täysin rinnoin - ja turvallisesti!\nEi lisättyjä hajusteita - tuoksu tulee luonnollisesti appelsiininkukka-ainesosasta, joka on selkeästi merkittynä ainesosaluetteloon.\nINCI: Medicinal ingredient: Zinc oxide (20%) Non-medicinal ingredients: Aqua, caprylic/capric triglyceride, cetearyl alcohol, cetearyl glucoside, glyceryl isostearate, glyceryl stearate, C10-18 triglycerides, glycerin, polyhydroxystearic acid, ethylhexylglycerin, caprylyl glycol, xanthan gum, sodium gluconate, pentadecalactone (fruit), linalyl acetate (floral), hexyl salicylate (floral).


Palm Beach Guest House - Perth | Hotels.com\n4 tähden aamiaismajoitus; Churchill Park sijaitsee kävelymatkan päässä\nRuokailutilat ulkona. Kuva 1 kautta 48.\n1 / 48Ruokailutilat ulkona\nRockingham Beach (5 min kävelymatka)\nPalm Beach (8 min kävelymatka)\nRockingham Shopping Centre (27 min kävelymatka)\nChurchill Park (11 min kävelymatka)\nCape Peron – 4,9 km\nPenguin Island – 5,4 km\nWarnbro Beach – 7,3 km\nSecret Harbour Beach – 15,9 km\nPerthin lentokenttä (PER) – 43 minuutin ajomatkan päässä\nRockinghamin asema – 6 minuutin ajomatkan päässä\nRockingham Warnbron asema – 8 minuutin ajomatkan päässä\nKwinana Wellardin asema – 10 minuutin ajomatkan päässä\nTässä majoitusliikkeessä ei ole vastaanottoa. Ole hyvä ja ota majoitusliikkeeseen yhteyttä ennen matkaasi käyttäen varausvahvistuksessa olevia tietoja, jos aiot saapua kello 20.30 jälkeen. Sisäänkirjautumisen yhteydessä asiakkaiden on esitettävä todistus täydestä COVID-19-rokotussarjasta. COVID-19-rokotustodistus vaaditaan kaikilta vähintään 18-vuotiailta asiakkailta, joiden tulee olla täysin rokotettuja vähintään 3 päivää ennen sisäänkirjautumista.\nLemmikkitakuumaksu: 150 AUD per yöpyminen\nLemmikkieläimistä veloitetaan 40 AUD lisämaksu per majoitus per yöpyminen\nKaikilla vähintään 18-vuotiailla asiakkailla tulee olla todistus COVID-19-rokotuksesta; asiakkaalla tulee olla koko rokotussarja vähintään 3 päivää ennen sisäänkirjautumista.\nTarjoaako Palm Beach Guest House ilmaisen peruutusoikeuden ja täyden hyvityksen?\nKyllä, Palm Beach Guest House tarjoaa täysin hyvitettäviä huoneita sivustollamme. Hyvitettävän huoneen voi peruuttaa siihen asti, kunnes sisäänkirjautumiseen on muutama päivä aikaa majoitusliikkeen peruutuskäytännöistä riippuen. Muista vain tarkistaa tarkat ehdot ja rajoitukset majoitusliikkeen peruutuskäytännöistä.\nMillaisiin puhtaus- ja hygieniatoimenpiteisiin Palm Beach Guest House on ryhtynyt?\nTämä majoitusliike vahvistaa, että paikan päällä on tarjolla ilmaisia antigeeni-/pikatestejä COVID-19:n varalta. Lisäksi asiakkaiden tulee näyttää COVID-19:ään liittyviä asiakirjoja sisäänkirjautumisen yhteydessä ja majoitusliike puhdistetaan desinfiointiaineella. Huomaathan sen, että kumppanimme ovat toimittaneet nämä tiedot.\nTarjoaako Palm Beach Guest House pysäköintipaikkoja paikan päällä?\nSalliiko Palm Beach Guest House lemmikit?\nKyllä, koirat ovat tervetulleita. Huoneessa saa yöpyä korkeintaan 1 lemmikkiä; lemmikin paino saa olla korkeintaan 10 kg. 40 AUD:n maksu veloitetaan per majoitus per yöpyminen, ja lisäksi asiakkaiden tulee maksaa 150 AUD:n takuumaksu per yöpyminen.\nMitkä ovat majoitusliikkeen Palm Beach Guest House sisään- ja uloskirjautumisajat?\nTarjoaako Palm Beach Guest House ravintolapalveluita tai onko sen lähiseudulla ravintoloita?\nKyllä. Läheisiin ravintoloihin kuuluvat Kent Street Deli (3 minuutin kävelymatkan päässä), Steel Tree @ The Foreshore (5 minuutin kävelymatkan päässä) ja Lavoro Italiano Restaurant (5 minuutin kävelymatkan päässä).\nMitä tekemistä Palm Beach Guest House ja sen lähiympäristö tarjoavat?\nLämpimämpinä kuukausina voit pitää hauskaa ja pyöräillä. Muihin paikan päällä oleviin aktiviteettimahdollisuuksiin kuuluu keilahalli. Käytössäsi olevia palveluita ovat puutarha ja pääsy lähistöllä sijaitsevaan kuntokeskukseen.\nLinda, 3 yön matka, 22. helmik. 2020\nShirley, 3 yön matka, 19. helmik. 2020\nLarry, 2 yön matka, 11. helmik. 2020\n3 yön liikematka, 4. helmik. 2020\n2 yön romanttinen matka, 5. huhtik. 2019\nELVIRA, 1 yön romanttinen matka, 14. helmik. 2019\nElise, 2 yön matka, 1. tammik. 2019\nArvind, 1 yön liikematka, 22. marrask. 2018


YRITYSTOIMINNAN SUUNNITTELU YRITYKSESSä | ESIMERKKI - HYöDYLLINEN\nYhtiön nykyaikainen taloudellinen toiminta on erottamattomasti sidoksissa toimintaan, enterprise yrityksen kansainvälinen standardi ISO9000 mukainen hallintaprosessiksi määritelty liiketoimintasuunnittelu on perspektiivikuva tehokkaasta liiketoimintajohtamisjärjestelmästä.\nAsiantuntijat huomauttavat, että prosessia käsitteenä olisi pidettävä yrityksen johtajien liiketoiminnassaan toteuttamana toimenpiteenä, jonka seurauksena tuotteiden liikkuminen markkinoille on järjestetty, mikä on hyödyllistä loppukäyttäjälle. Ehkä olet myös kiinnostunut tästä materiaalista - "miten tehdä liiketoimintasuunnitelma oikein" ja "liiketoimintasuunnitelman toiminnot".\nYrityssuunnittelu yrityksessä sai erityistä merkitystä Venäjän suhteiden alussa. Asiantuntijat huomauttavat, että tänä aikana yritysjohtajat kiinnittivät enemmän huomiota strategiseen suunnitteluun, joka antoi sysäyksen johtamisprosessien teoreettiselle kehittämiselle tehokkaalla tuotannon suunnittelulla.\nJokaisessa pienen tai muun liiketoiminnan yrityksessä muodostuu yrittäjyyden tarkoitus, joka on kahdenlaisia, paikallisia ja maailmanlaajuisia:\nYrityksen globaalit tavoitteet määrittelevät sen strategisen kehityksen suunnan, se on tuotannon toiminnan perusta. Johto valitsee yleensä tämäntyyppisen tavoitteen pitkäksi aikaa tulevaisuudessa. Nykyaikaisessa taloudellisessa toiminnassa asiantuntijat suosittelevat:\nottaen huomioon tuotteiden kysynnän markkinoiden vaihtelut, valitse joustava lähestymistapa tavoitteen asettamisessa;\nhinnoittelun sääntely markkinaolosuhteissa edellyttää useita tavoitteiden saavuttamisen vaihteluja, joissa otetaan huomioon ulkoisten ja sisäisten tekijöiden vaikutus tuotantoon.\nNykyaikaisen tuotannon paikalliset tehtävät (tavoitteet) ovat joukko tavoitteita, jotka voivat muuttua, mutta tuloksen saavuttaminen kullekin niistä johtaa tuotannon saavuttamiseen maailmanlaajuisen tavoitteen (tavoite) saavuttamiseksi.\nJohdon teoreetikot uskovat, että globaalien ja paikallisten tehtävien taitava yhdistelmä luo hyvän pohjan tuotannon strategiselle suunnittelulle. Markkinatalouteen kuuluu monipuolistamisstrategia (muutos, tuotevalikoiman lisääminen), se on:\nsijoittaa varoja eri yrityksiin, mikä vähentää riskiä menettää rahaa ja kehittää myös useita tuotevaihtoehtoja markkinoiden kysyntään;\nhorisontaalinen monipuolistaminen yrityksessä manufactured teollisuustuotteiden valikoiman lisääminen ottaen huomioon markkinoijien markkinatutkimuksen tulokset;\nteknologisten prosessien monipuolistaminen (muutos) uuden tuotteen vapauttamiseksi, ei olemassa olevien tuotteiden valmistuksen vahingoksi;\nyrityksen vararahastojen monipuolistaminen, sen uudelleenjako muiden vaihtovelkakirjalainojen välillä;\nyrityksen resurssien muuttaminen myyntimahdollisuuksien vientiä varten;\nlisätä työpaikkoja tuotannon lisäämiseksi.\nTilastojen perusteella asiantuntijat väittävät, että nykyaikaisessa taloudellisessa toiminnassa toimivat järjestäytyneet pienyritykset tulevat kannattaviksi vasta, kun myynti kasvaa vähintään kaksi kertaa vuodessa.\nMitkä sisäiset tekijät vaikuttavat yrityksen suunnitteluun?\nYritystoiminnan suunnittelussa otetaan huomioon tuotantoprosessin sisäiset tekijät, joilla on kapea ja laaja keskittyminen yrityksen toimintaan, strategian valinta on:\nTuotantoprosessissa mukana olevat työntekijät. Yrityksen työ riippuu henkilöstöpolitiikasta ja henkilöstön lukutaidosta, se on:\ntyöntekijöiden ammatillisen koulutuksen taso;\ntyökokemus, joka määräytyy valitun erikoisalueen kokemuksen perusteella;\nyrityksen työntekijöiden ikäryhmät;\nmiten työntekijöiden motivaatiota haetaan työhyvinvoinnista.\nYrityksen kehityksessä on erittäin tärkeää, että meillä on pätevä johtohenkilöstö, joka on järjestetty työntekijöiden urakehityksen järjestämisessä.\nKäytetty tuotantotekniikka ja siihen liittyvät laitteet. Tämä tekijä vaikuttaa suunnitteluun:\nkäytetyt tavarat tavaroiden vapauttamiseen;\nliikenteen saatavuus ja kyky toimittaa raaka-aineita;\nTämä vaikutuskerroin riippuu yrityksen valitusta toiminnasta, sen tieteellisistä ja teknisistä laitteista sekä siitä, kuinka paljon markkinat tarvitsevat näiden tuotteiden valmistamiseksi.\nTuotantomateriaalit, kun uusia materiaaleja tuodaan säännöllisesti perinteisten resurssien korvaamiseen. Tämä toiminta saavutetaan lisäämällä tuotantoaluetta.\nYhtiön tutkimustoiminnan tuottaminen jo valmistettujen tuotteiden parantamiseksi.\nTuotannonhallinta, jossa käytetään tietovirtoja yrityksen oikean päätöksenteon hallintaan yrityksen tehokasta työtä varten:\nosallistua yrityksen henkilöstöön;\nvakaa markkinatutkimus, joustava päätöksenteko sen muuttuvasta kysynnästä;\nkysynnän ennustaminen ja tuotemyynnin mahdolliset riskit.\nMarkkinointitoimenpiteet, jotka vaikuttavat markkinoiden vaikutukseen, on tärkeää järjestää nopeasti tuotteiden liikkuminen valmistuksesta kuluttajalle.\nAsiantuntijat uskovat, että on olemassa suoria vaikutuksia yritystoiminnan suunnitteluun, mutta on myös välillisiä tekijöitä, joihin voi kuulua tuotteiden valikoiman kysynnän lasku, mikä johtaa uusiin ratkaisuihin muiden uusien tuotteiden valmistukseen. Tämä houkuttelee muita ammattilaisia tuotantoon ja lisää resurssien käyttöä.\nMitkä ulkoiset tekijät vaikuttavat tuotannon suunnitteluun\nYritysten liiketoiminnan suunnittelussa otetaan aina huomioon ulkoinen ympäristö ja sen tekijät, jotka on jaettu kahteen tyyppiin, ovat: makro- ja minivaikutukset. Ulkoisen ympäristön tuotannon suunnitteluun vaikuttavat useat (makro) tekijät ovat:\nTuotantotoiminnan resurssien tarjontaan on luonteenomaista suhteiden luominen toimittajien, yritysten, aineellisten resurssien vastapuolten kanssa tuotannossa oleville tuotteille.\nKumppanuutta uusien laitteiden ja teknologioiden toimittajien kanssa pidetään pitkän aikavälin yhteistyönä yrityksen tavoitteiden ja sen kehittämisen kannalta.\nHenkilöstön täydennys tekijä on pätevien työntekijöiden, alueellisten TsZN: n, henkilöstövirastojen avulla.\nSijoitusvaikutuksia leimaa tarve täydentää taloudellisia resursseja teknologian kehittämiseen ja käyttöönottoon:\nsijoittajat voivat olla alueellisia pankkeja;\nrahoittaa pienyritysten taloudellista tukea;\nHallinnon vaikutusta tuotantotoimintaan on luonteenomaista alueellisen verorasituksen vaikutus yrityksen työhön, kun otetaan huomioon, että tuotannolle on asetettu etuoikeutettuja toimintatapoja.\nMuiden vastaavien tuotteiden valmistajien kilpailun vaikutus yrityksen toimintaan on luonteeltaan useita parametreja onnistuneen työn kannalta, se on:\nkuinka vakaa on yrityksen taloudellinen asema markkinoilla, sen halukkuus kantaa joitakin aineellisia kuluja;\nsikäli kuin tuotanto on teknistä;\nmiten myyntiosasto, myyntipäälliköt, työkokemus ja heidän pätevyytensä toimivat;\nkuinka hyvin tavaroiden huoltopalvelu on;\nonko yritykselle suunniteltu hyvitys sen onnistuneeseen kehittämiseen;\nkuinka hyvin mainos- ja markkinointiosasto toimii.\nKuluttajien vaikutusta tuotantoon on ominaista valmistettujen tuotteiden kysyntä, on suositeltavaa, että uudet tuotteet kokeilevat myyntiä, sillä uusi tuote havaitaan väestön keskuudessa.\nYhtiön kaupankäynnin tekijä, kun on tarpeen valita tuotemyyntijärjestelmä, on: tukkukaupat tai vähittäiskauppaketju, messutapahtumat, tarjoukset.\nYritystoiminnan suunnittelu on yrityksen johtohenkilöiden toiminnan suuntaus tuotantoresursseissa, mahdollisen ulkopuolisen pääoman vetovoima yrityksen menestyksekkääseen kehitykseen. Asiantuntijat korostavat, että tuotannossa olevan yrityksen toiminnan suunnittelussa on mukana henkilöstön johtajia, jotka ovat yrityksen johtajia, eri osastojen johtajia, liikemiehiä ja tuotantoprosessin osanottajia.\nTaloustieteilijöiden tehtävänä on ratkaista yrityksen taloudellinen toiminta sekä siitä aiheutuvat ongelmat:\nasianmukaisesti laaditut asiakirjat tuotantoa koskevien toimien oikea-aikaisiin päätöksiin, sen suunnitteluun;\nyrityksen suunnitteluun vaikuttavien tekijöiden jatkuva tutkimus;\njatkokoulutus tuotantoprosessien suunnittelussa;\nnykyaikaisen menestyksekkään kehityksen ja suunnittelun tuotannon tutkiminen.\nLiiketoiminnan suunnittelun asiantuntijoiden mukaan on aina otettava huomioon tärkeimmät kysymykset, jotka ovat:\nmitä on tehtävä tehtävien suorittamiseksi;\nmissä tuotantolaitos on suunniteltu tekemään työtä;\nmitä aikaa työ tehdään;\nmikä on vähimmäislaatu, jonka voit tehdä tekemällä työtä;\nsyyt, joiden vuoksi yrityksen on järjestettävä tämän työn organisointi;\nmillainen henkilöstö suorittaa tehtävän.\nLiiketoimintasuunnittelu muodostuu asiakirjaksi, jota kutsutaan liiketoimintasuunnitelmaksi tai yrityksen tulevaisuuden toimintasuunnitelmaksi.\nMitä asioita suunnittelu suunnittelee?\nYrityssuunnittelu yrityksessä, esimerkki sellaisen asiakirjan laatimisesta, joka paljastaa yrityksen seuraavien tehtävien ratkaisun, on:\nmarkkinatutkimusaineistojen perusteella on tarpeen määrittää, mitkä tuotteet olisi lisättävä tuotannolla sen toteuttamiseksi yleisölle;\ntoteuttamalla toimia yrityksen tavaroiden, tuotannon kysynnän määrittämiseksi;\nmikä kuluttajaryhmä on yrityksen tuote, markkinoiden kysynnän analyyttisen analyysin mukaan;\ntoimintasuunnitelmassa on mainittava, mitkä aineelliset resurssit ovat mukana tavaroiden luovutusta koskevien tehtävien ratkaisemisessa ja sen toteuttamisessa;\nmikä on tarpeen yrityksen käyttämiseksi tavoitteen saavuttamiseksi;\ntuotteiden kysyntään perustuvan hintaluokan määrittäminen markkinoilla;\ntyösuunnitelma kilpailijoiden kanssa;\nmikä on yrityksen henkilöstön kaikkien toimien suunniteltu voitto;\nkuinka tuottava tuotekehitys on tuotannon suunnitelma.\nYritystoiminnan suunnittelu auttaa ratkaisemaan mm. Sen vakautta markkinoilla, taloudellista voittoa, kolmannen osapuolen pääoman hankkimista tuotantokapasiteetin kehittämiseen, kehitysnäkymien määrittämistä.\nTuotantosuunnittelu voi olla pitkään ja lyhyen aikavälin tehtävien ratkaisemiseksi. Toimintasuunnitelma voidaan laatia yhtiön johtajien aloitteesta tai mahdollisen sijoittajan aloitteesta lainojen saamiseksi, tässä tapauksessa on tarpeen osoittaa yrityksen taloudellinen toiminta parhaalla mahdollisella tavalla ja realistiset arviot lainatun rahan tuotosta. Kun suunnittelet yritystä 2-3 vuotta, on syytä pohtia, miten raaka-ainepohjan toimittajien yhteistyökumppanit toimivat, mitä muutoksia tuotteiden markkinoiden vaatimuksiin on mahdollista. Aina ennen toiminnan suunnittelua on tarpeen tehdä tutkimusta ja kerätä tietoa alueellisista tuotemyynnin markkinoista, tehdä sitten markkinointitoimia ja kehittää omaa tuotekampanjastrategiaa.


Mario Party 6 (GameCube) – Putkimiehen superbileet\nMario pitää taas juhlat ja nyt meteli on älytön. Tällä kierroksella yleisön joukossa näkyy mikki.\nMario Party on virtuaalilautapeli, jonka lomassa jauhetaan 2-4 pelaajan lystikkäitä minipelejä. Kuudennen Mario Partyn kiinnostavin koukku on mikrofoni, jota käytetään muutamissa mini- ja bonuspeleissä.\nKuokin Marion bileissä vasta ensimmäistä kertaa, joten minulla ei ole kokemusta edellisten kemujen tasosta.\nParty game -peruspelissä mittelö alkaa kolmiulotteisen laudan aloitusruudusta. Omalla vuorolla isketään vinhasti pyörivää noppakuutiota ja edetään nopan osoittamaan ruutuun. Ennen nopanheittoa käytetään erikoisruuduista tai kaupoista saatavia esineitä, jotka auttavat pelaajaa tai haittaavat vastustajia. Hyödyllisintä roinaa ovat noppatulosta parantavat esineet, sillä klassisten lautapelien tapaan rivakka eteneminen on voiton avain. Muutaman vuoron jälkeen päivä vaihtuu yöksi ja laudan reitit ja bonuspaikat muuttuvat.\nKun kaikki ovat siirtyneet, osanottajat kilpailevat satunnaisesti valitussa minipelissä. Matsin voittaja tai voittajat saavat rahaa, jolla ostetaan kaupparuuduista bonuksia ja tähtiä.\nKokonaiskilpailun mestari valitaan ynnäämällä arvokkaat tähdet ennalta määrätyn vuorokaton jälkeen. Tähtien tarkka hankintatapa vaihtelee pelilaudan mukaan, mutta rahalla saa ja nopalla pääsee -periaate pätee aina. Parhaimmillaan tuntikausia kestävän moniottelun jälkeen jaetaan bonustähtiä muun muassa taitavimmalle minipelien mättäjälle.\nLukuisia tyylikkäästi viimeisteltyjä minipelejä ei kannata kuvata yksitellen: ne vaativat tasaisen sekoituksen taitoa, tuuria ja teräviä hoksottimia. Lautapelin hahmojen sijainnin mukaan minipelit ovat joko kaikki vastaan kaikki-, kaksi vastaan kaksi- tai yksi vastaan kolme -tyyppisiä. Samaan ruutuun päätyvät pelaajat joutuvat kaksintaisteluun, jonka dramatiikkaa lisätään raha- ja tähtipanoksilla.\nTaitopelaajan silmissä hyvän tuurin tarve on lautapeliosuuden merkittävin puute. Minipelien voitto ei ole ratkaisevaa, sillä rahaa jaetaan ilmaiseksi ruuduista ja bonuksista. Sopivien bonusten hankinta, napakka noppaiskun ajoitus ja nokkela reitin valinta parantavat voitonmahdollisuuksia, mutta onnellakin pärjää. Elämyspelaajalle riittää kauniiden värien, mainioiden Mario-hahmojen ja pirteän tunnelman seassa piehtaroiminen.\nMinipelejä saa jauhaa myös erikseen. Ne pitää ensin avata lautapelin puolella, mutta muutaman illan jälkeen lautapeliä ei tarvita välttämättä lainkaan.\nKato, se on mikki!\nMario Party kuutosen mikrofonipelit ovat hupaisia virityksiä. Lautapelissä niihin törmää harvoin, sillä ne ovat 1 vastaan 3 -tyyppisiä. Yksi pelaaja komentaa puhumalla esimerkiksi valtavaa pomoavaruusalusta tai muita pelaajia pakoilevaa ötökkälaumaa. Posketon Mario-tietovisa ja mainiot esteradat puristavat mikrofonista enemmän hupia irti.\nTietovisassa eteen lävähtää kysymyksiä viidestä eri kategoriasta ja oikean vastauksen pistemäärä riippuu nopeudesta ja kysymyksen vaikeudesta. Kysymykset esitetään vihjeanimaation jälkeen tai sen aikana. Aihepiirin valinta ja vastaukset hoidetaan englanninkielisillä sanoilla. Touhu on porukalla todella hauskaa, kun muut saavat ivata punastuvan visailijan mongerrusta. Konetta voi toisinaan huijata vähän sinne päin menevillä örähdyksillä.\nPari minuuttia kestävillä esteradoilla sankaria ohjataan puhumalla. Erilaiset liikekomennot tulevat reitin varrella tutuiksi. Esteradat ovat yksinpelejä, mutta niistäkin irtoaa enemmän hupia hihittävän katsojalauman edessä.\nMario Party 6 sopii mainiosti videopelejä harvemmin takoville. Helppotajuisten ideoiden ja suoraviivaisten kontrollien ansiosta jopa paremmat puoliskot ymmärtävät mistä on kyse. Yksinpelinä meininki on vaisua, mutta joukossa hauskuus tiivistyy timantin kovaksi.


Ohjelmistokehittäjä Jarkko kertoo työstään (Accountor Enterprise)\nOhjelmistokehittäjä Jarkko kertoo työstään\nOlen Jarkko Huovila Accountor Enterprisen ohjelmistokehittäjä.\nEnnakkoon ajattelin, että entisenä huippu-urheilijana ensimmäisen työpaikan löytäminen nelikymppisenä tulisi olemaan haastavaa. Sain kuitenkin Heikki Tukiaisen kautta vinkin, että silloisella Mepcolla ja nykyisellä Accountor Enterprisella voisi olla tarjolla mielenkiintoista ohjelmointityötä aloittelijallekin.\nVuodenvaihteessa hyppäsin Accountor Enterprisen remmiin ja pääsin kunnolla työn makuun heti perehdytyksestä alkaen. Erityisen tyytyväinen olen siihen, että olen saanut niin monipuolisia työtehtäviä alusta asti. Opin koko ajan jotain uutta, mikä pitää työn mielenkiintoisena.\nTyökavereilta olen saanut hyvin ohjausta ja apua kohtuullisen hektisestä työtilanteesta huolimatta, joten ongelmien kanssa ei ole tarvinnut jäädä yksin painimaan. Pikkuhiljaa olen saanut myös enemmän vastuuta työni onnistumisesta.\nTiimissämme on mukavasti erilaisia persoonia. Ahkerassa, tavoitteellisessa sekä huumorintajuisessa porukassa on muutenkin mukava työskennellä. Accountor Enterprise tukee mukavasti myös vapaa-ajan harrastuksia, mikä on kaltaiselleni urheiluihmiselle tärkeää. Meneillään olevat lajikokeilut ovat tästä hyvä esimerkki. Parasta on kuitenkin tähän mennessä ollut kesällä järjestetty futismatsi, minulle ensimmäinen laatuaan sitten juniorivuosien. Meininki oli aivan loistava!\nTyössäni on parasta uuden oppiminen, monipuoliset työtehtävät sekä hyvä tiimi. Arvostan myös hyviä etätyömahdollisuuksia tärkeänä osana kokonaisuutta.\nTyypillinen työpäiväni sisältää enimmäkseen itsenäistä koodausta tai muuta projektin hoitoa höystettynä säännöllisen epäsäännöllisillä projektipalavereilla. Ei sinänsä mitään erikoista, mutta mukavaa, että työajoissa löytyy myös joustoa, jolloin voi vähän säätää toimistolla oloa tarpeen niin vaatiessa.\nTulevaisuudessa toivon ja uskon kehittyväni hyväksi ohjelmoijaksi sekä saavani vastuuta isommistakin kokonaisuuksista.\nVoit kysyä minulta lisää työstäni Accountor Enterprisella: jarkko.huovila(a)accountorenterprise.fi\nTakaisin Henkilökuntamme esittäytyy -sivulle\nLATAA ACCOUNTOR ENTERPRISEN KÄTEVÄT OPPAAT TÄSTÄ\nNäin minimoit riskisi ERP-hankinnassa\nOpas onnistuneeseen CRM-hankintaan\nCRM-hankinta oikeille urille\nPikaopas myynnin ja markkinoinnin yhteispeliin


18.08.2018 klo 20:26\nMikrosiru ja omistajan rekisteröinti voisivat auttaa koiranpennun ostajaa varmistamaan, ettei taustalla ole tuottojaan maksimoimaan pyrkivää pimeää pentukauppiasta.\nKoiranpennut voivat olla myös tuottoisan rikollisuuden uhreja. MOSTPHOTOS\nMaa- ja metsätalousministeriö tiedotti keskiviikkona, että hallituspuolueet ovat sopineet koirien pakollisesta tunnistusmerkinnästä ja rekisteröinnistä.\nKäytännössä tämä tarkoittaa, että kaikkiin koiriin tulisi asettaa ihon alle noin riisinjyvän kokoinen lasikapseli. Sisältämiensä elektronisien osien avulla kapseli eli mikrosiru ilmoittaa eläimen sirunlukijalle tunnistusnumeron, jonka avulla rekisteristä koiran voisi yhdistää omistajaansa.\nPakollisesta tunnistusmerkinnästä ja rekisteröinnistä on määrä säätää erillisellä lailla, jonka valmistelu aloitetaan, kun asiaa koskeva selvitystyö valmistuu alkusyksystä.\nTällä hetkellä epäselvää on vielä muun muassa se, kuinka paljon viranomaisrekisterin luonti ja ylläpito maksavat, kertoo maa- ja metsätalousministeriön erityisasiantuntija Tiina Pullola.\nKeskeinen kysymys on myös se, missä vaiheessa sirutus ja omistajan kirjaaminen olisi tehtävä eli olisiko velvollisuus jo pennun kasvattajalla tai maahantuojalla.\nTällä hetkellä Suomi lukeutuu niihin yksittäisiin EU-maihin, joissa koirien pakollinen sirutus ja rekisteröinti eivät ole käytössä. Seuraa Suomi saa Puolasta ja Tsekistä sekä Saksasta, jossa rekisteröintivelvoite on osavaltioiden päätettävissä.\nUlkomailla viranomaisrekisterin kustannukset katetaan koiranomistajien maksuilla, jotka selvitetyissä maissa ovat vaihdelleet noin 5-20 euron välillä. Pullolan mukaan tämä voi antaa viitteitä maksujen mahdollisesta suurusluokasta myös Suomessa.\n- En näe, miksi ne olisivat meillä paljon muuta. Ulkomailla rekisterin kustannukset ovat menneet omistajille.\nYli 80% rekisterissä\nEläinten hyvinvointikeskuksen vuonna 2015 laatiman selvityksen mukaan valtaosa eli yli 80 prosenttia suomalaisista koirista on jo kirjattu Kennelliiton rotukoirarekisteriin. Tämä selittyy sillä, että Suomessa verrattain suuri osa koirista on puhdasrotuisia. Yksityisten toimijoiden hyödyntäminen viranomaisrekisterin luomisessa on yksi selvitettävä seikka.\n- On vaikea sanoa, voidaanko tietoa siirtää suoraan, pitääkö siihen olla jokin suostumus vai joudutaanko rekisteröinti tekemään uudestaan, mikä olisi se huonoin vaihtoehto. Mikrosirua ei tarvitse laittaa uudestaan, Pullola sanoo.\nPimeä kauppa rehottaa\nPullolan mukaan rekisterin avulla viranomaisten on helpompi valvoa esimerkiksi eläintenpitokiellon toteutumista ja löytöeläimet palautuisivat omistajilleen nopeammin.\nVielä suurempi Euroopan laajuinen ongelma on niin sanottu pentutehtailu, joka Pullolan mukaan on iso ja tuottoisa rikollisuuden muoto - koiranpennusta kun voidaan pyytää helposti 500 euroa, vaikka sillä ei olisi minkäänlaisia papereita. Virkamies myöntää, että rekisteri sinänsä ei välttämättä poista ongelmaa, mutta pentujen ostajan on helpompi tarkista ostamansa koiran taustat.\n- Yksi iso ongelma on se, että ostajalla on aika vähän mahdollisuuksia tunnistaa pimeää kauppaa, jonka myyjät osaavat tänä päivänä naamioida hyvämaineisen näköiseksi. Jos rekisteröinti velvoite on kasvattajalla tai maahantuojalla, ostaja voi tarkistaa, onko lainsäädäntöä noudatettu tältä osin.\nUuden lain yhtenä ajatuksena on, että rekisteröintivelvoite on mahdollista ulottaa myös kissoihin. Toisin sanoen vaikkapa navettakissakin tulisi siruttaa ja sen omistaja merkitä rekisteriin.\n- Kissat ovat se haastavampi puoli. Toisaalta eläinsuojelulliset hyödyt olisivat niiden kohdalla suuremmat, sillä kissat ja niiden vähäinen arvostus Suomessa ovat todellinen eläinsuojeluongelma Suomessa. Paitsi että tunnistusmerkintä todennäköisesti nostaisi kissan rahallista arvoa, todennäköisesti omistaja ottaisi enemmän vastuuta eläimestään, kun se rekisteröitäisiin hänen nimiinsä, Pullola arvioi.\nKoirien pakolliset tunnistusmerkinnät ovat osa eläintensuojelulain kokonaisuudistusta, jota on valmisteltu vuodesta 2010. Hallitus julkisti tämän viikon keskiviikkona linjauksensa uudesta laista, jonka on määrä taata nisäkkäille ja linnuille jatkuva vedensaanti.\nSuomen eläinsuojeluyhdistysten liitto kritisoi esitystä tuoreeltaan siitä, että turkiseläinten kohdalla vedensaanti koskisi vain siitoseläimiä. Liittoa ei miellytä myöskään se, ettei turkistarhausta rajoita eikä parsinavettoja kielletä.