Download “Ihanaa oli kuulla, että muillakin on samanlaisia ilo- Joutsaan\n“Ihanaa oli kuulla, että muillakin on samanlaisia iloja ja haasteita kuin itsellä.”\nEnsimmäisen lapsen saaneiden äiti-vauva-ryhmän perustaminen\nHeidi Humalajoki & Heidi Juutilainen\nHumalajoki, Heidi & Juutilainen, Heidi. ”Ihanaa oli kuulla, että muillakin on samanlaisia iloja ja haasteita kuin itsellä.” Ensimmäisen lapsen saaneiden äiti-vauva-ryhmän\nperustaminen Joutsaan. 55 sivua, 6 liitettä. Pieksämäki, syksy 2015. Diakoniaammattikorkeakoulu, Sosiaalialan koulutusohjelma, sosiaali- ja kasvatusalan suuntautumisvaihtoehto. Sosionomi (AMK) + lastentarhanopettajan kelpoisuus.\nToiminnallisen opinnäytetyön tavoitteena oli tukea ensisynnyttäjä-äitejä vauvoineen\nvarhaisen vuorovaikutussuhteen kehittymisessä sekä tarjota vertaistukea. Lisäksi oli\ntarkoitus selvittää, miten äiti-vauva -ryhmän toiminta ja vertaistuki tukivat ryhmän äitejä sekä saada samalla kehittämisehdotuksia.\nProduktion kohderyhmänä olivat Joutsan neuvolapalveluita käyttävät ensimmäisen lapsensa vuonna 2014 saaneet äidit vauvoineen. Opinnäytetyön pääosassa olivat ryhmäkokoontumiset, joita oli yhteensä kuusi. Ryhmäkerroilla painopiste oli keskusteluissa, joita\ntäydennettin aiheeseen liittyvillä toiminnallisilla tuokioilla.\nÄiti-vauva-ryhmään osallistuneilta äideiltä kerättiin palautetta palautelomakkeen avulla.\nVastausten perusteella äidit kokivat ryhmän hyödylliseksi, ja heistä oli mukava tutustua\nsamanikäisten lasten vanhempiin. He kokivat erityisesti keskustelut tärkeiksi. Saamamme palautteen perusteella voidaan todeta, että äidit hyötyvät vertaistukiryhmätoiminnasta ja vastaavaa ryhmätoimintaa olisi hyvä olla tarjolla jatkossakin.\nAsiasanat: ensisynnyttäjä, kiintymyssuhde, varhainen vuorovaikutus, vertaistuki, äitivauva –ryhmä.\nHumalajoki, Heidi & Juutilainen, Heidi. ”It was wonderful to hear that others have the\nsame kinds of joys and challenges as myself.” The founding of a mother-baby group in\nJoutsa for mothers who have had their first child. Language: Finnish. 55 pages, 6 appendices. Pieksämäki, Autumn 2015. Diaconia University of Applied Sciences, Diak\nEast, Pieksämäki. Degree Programme in Social Services, Option in Social Services and\nEducation. Degree: Bachelor of Social Services, kindergarten teacher qualification.\nThe goal of this practice-based thesis was to support first-time mothers and their babies\nin the development of an early interactive relationship and to offer peer support. We\nalso wanted to find out how the operation of the mother-baby group and peer support\nsupported the participating mothers, and sought suggestions for further development.\nThe target group of this production were mothers who had their first child in 2014 who\nuse child health centers in Joutsa, as well as their babies. The most important part of the\nthesis were group meetings, of which there were six in all. In group meetings, the focus\nwas on conversations, which were complemented by practical sessions related to the\nFeedback from mothers who participated in the mother-baby group was collected\nthrough a feedback form. Based on their responses, the mothers found the group useful,\nand were happy to get acquainted with other parents with children of similar age. They\nfound the conversations particularly important. Based on the feedback, we can say that\npeer support group activities were beneficial for the mothers, and that similar group\nactivities should be made available also in the future.\nKeywords: first-time mother, affectional relationship, early interaction, peer support,\n1 ÄITI-VAUVA-RYHMÄN OHJAAJAKSI .................................................................... 6\n2 RYHMÄMUOTOINEN TOIMINTA ............................................................................ 8\n2.1 Ryhmä, ryhmädynamiikka ja ryhmän ohjaaja ......................................................... 8\n2.2 Toiminnallisen opinnäytetyön menetelmät ............................................................. 9\n2.3 Vertaistuki ............................................................................................................. 10\n3 TÄRKEÄ VARHAISLAPSUUS ................................................................................. 12\n3.1 Kiintymyssuhdeteoria ............................................................................................ 12\n3.1.1 Kiintymysvanhemmuus ja varhainen kiinnittyminen ..................................... 13\n3.1.2 Turvallinen ja turvaton kiintymyssuhdemalli ................................................. 14\n3.2 Varhainen vuorovaikutus ...................................................................................... 16\n3.3 Äidin hyvinvointi .................................................................................................. 16\n3.4 Ennaltaehkäisevä perhetyö .................................................................................... 17\n4 AIEMMAT TUTKIMUKSET ..................................................................................... 19\n5 ÄITI-VAUVA-RYHMÄN LÄHTÖKOHDAT ........................................................... 21\n5.2 Opinnäytetyön tavoitteet ....................................................................................... 21\n5.3 Opinnäytetyön eettisyys ja luotettavuus ................................................................ 22\n6 ÄITI-VAUVA -RYHMÄN TOTEUTUS .................................................................... 24\n6.1 Riskit ja mahdollisuudet ........................................................................................ 24\n6.2 Ryhmän suunnitteleminen ..................................................................................... 24\n6.3 Suunnitelmasta toteutukseen ................................................................................. 25\n6.3.1 Ryhmä muodostuu .......................................................................................... 26\n6.3.2 Toimiva ryhmä ................................................................................................ 27\n6.3.3 Ryhmän päättäminen ...................................................................................... 29\n7 TOIMINNAN ARVIOINTI ......................................................................................... 31\n7.1 Havainnot ryhmätoiminnasta ................................................................................ 31\n7.1.1 Äitien kokemukset vertaistuesta ..................................................................... 32\n7.1.2 Äiti-vauva-ryhmän vaikutus äitien arjessa jaksamiseen ja äitiyteen .............. 33\n7.1.3 Ryhmän vaikutus äidin ja vauvan väliseen suhteeseen .................................. 34\n7.1.4 Äitien arviot ohjaajien toiminnasta ................................................................. 34\n7.2 Äiti-vauva-ryhmän kehittäminen........................................................................... 36\n8 POHDINTA ................................................................................................................. 38\nLIITE 1: Tutkimuslupahakemus ..................................................................................... 46\nLIITE 2: Kirje ensisynnyttäjille ...................................................................................... 47\nLIITE 3: Äiti-vauva-ryhmän runko ................................................................................. 49\nLIITE 4: Valokuvauslupa ................................................................................................ 50\nLIITE 5: Kysely äiti-vauva-ryhmään osallistuneille ....................................................... 51\nLIITE 6: Kyselyn vastausten jakaantuminen .................................................................. 55\n1 ÄITI-VAUVA-RYHMÄN OHJAAJAKSI\nLapsen syntymän myötä on tärkeää pitää huolta myös itsestään vanhempana. Vauva\nmullistaa koko perheen elämän ja ensimmäiset viikot kuluvatkin monesti uuteen ihmiseen tutustuessa. Äidin energiat hupenevat vauvan hoitoon. (Marttaliitto i.a.) Omasta\nhyvinvoinnistaan on ensisijassa vastuussa jokainen aikuinen itse. Ellei äiti pidä hyvää\nhuolta itsestään, emotionaalinen puoli on vaarassa tyhjetä. Kun voi hyvin, jaksaa taas\nolla hyvä äiti ja puoliso. (Rauha 2003, 234-235.)\nIdea tämän kehittämispainotteisen opinnäytetyön aiheesta syntyi oman kokemuksemme\nkautta. Tilanne oli monelle äidille tuttu: esikoisen synnyttyä huomasi olevansa vauvan\nkanssa yksin kotona. Perhevalmennusryhmässä ei vielä osannut aavistaa kuinka elämä\nlapsen synnyttyä muuttuu. Tästä kokemuksesta kehittyi ajatus äiti-vauva-ryhmästä, joka\nolisi ikään kuin jatkoa perhevalmennukselle.\nOpinnäytetyömme tavoitteena oli tukea uudessa elämäntilanteessa olevia äitejä ja vauvoja varhaisen vuorovaikutussuhteen kehittymisessä sekä tarjota vertaistukea ryhmämuotoisen toiminnan avulla. Vaikuttamalla äitien jaksamiseen vertaistukiryhmätoiminnan avulla, voidaan vaikuttaa koko perheen hyvinvointiin sekä vauvan tärkeisiin ensimmäisiin elinvuosiin. Turvallisesti vanhempiinsa kiintyneet lapset kasvavat empaattisemmiksi ja luottavat itseensä enemmän kuin turvattomasti vanhempiinsa kiintyneet\nlapset. Siten lapsen ensimmäisillä ihmissuhteilla on suuri vaikutus lapsen tulevaisuuteen. (Hughes 2011, 20; Duodecim 2004.)\nEtsiessämme tietoa vastaavista ryhmistä, kävi ilmi, että vastaavaa palvelua tarjotaan\nkuntien ja kaupunkien toimesta, yksityisten järjestämänä sekä järjestöjen ja yhdistysten\ntoimintana (Google-verkkohaku i.a.). Osassa kohderyhmänä ovat äidit, joilla on masennusta tai vaikeutta jaksamisen kanssa, tai joiden vauva on haastava tai parisuhde on\nmuuttunut huonompaan suuntaan vauvan syntymän myötä. Osassa taas toiminta keskittyy juuri äitiyden vahvistamiseen, sillä neuvolasta riippuen neuvolatoiminta keskittyy\nyleensä enemmän vauvoihin. Halusimme kohdentaa ryhmämme kaikille vuonna 2014\nensimmäisen lapsensa saaneille Joutsan seudun äideille ja heidän vauvoilleen. Toiminnassa halusimme keskittyä äiteihin sekä äidin ja vauvan väliseen suhteeseen.\nOpinnäytetyön teoriaosuudessa esittelemme opinnäytetyömme kannalta keskeisiä käsitteitä. Teoriaosuuden jälkeen esitellään samasta aiheesta tehtyjä aiempia tutkimuksia ja\nniiden tuloksia, minkä jälkeen siirrytään kartoittamaan opinnäytetyömme lähtökohtia.\nHalusimme kuvata raportissamme myös ryhmänohjauskerrat, koska ryhmän toteutus oli\nolennaisessa osassa koko tätä opinnäytetyöprosessia. Viimeisellä ohjauskerralla keräsimme osallistujilta palautetta laatimamme kyselylomakkeen (liite 5) avulla. Vastausten ja omien havaintojemme perusteella arvioimme, miten äiti-vauva-ryhmän toiminta ja\nvertaistuki tukivat ryhmän äitejä. Palautelomakkeella kartoitamme myös, miten ryhmätoimintaa voisi kehittää ryhmän mahdollista jatkoa ajatellen. Lopuksi pohdinnassa\nkäymme läpi koko opinnäytetyöprosessia.\n2 RYHMÄMUOTOINEN TOIMINTA\n2.1 Ryhmä, ryhmädynamiikka ja ryhmän ohjaaja\nRyhmän muodostaa kaksi tai useampi yksilö, jotka ovat vuorovaikutuksessa toisiinsa ja\njoilla on jokin yhteinen tavoite. Mahdolliset ongelmat ryhmän toiminnassa liittyvätkin\nusein tavoitteeseen. Yhdysvaltalaisen tutkijan Bruce Tuckmanin mukaan ryhmän kehitysvaiheita on viisi: muodostumisvaihe, kuohuntavaihe, yhdenmukaisuusvaihe, toimivan\ntyöskentelyn vaihe sekä lopettamisvaihe. Muodostumisvaiheessa uusi ryhmä tutustuu\ntoisiinsa. Ohjaajan tulee tässä vaiheessa kertoa kaikkia koskevat säännöt. Kuohuntavaiheessa ryhmän jäsenet voivat kyseenalaistaa ryhmän toiminnan, toisensa ja ohjaajan.\nOhjaajan taidot ovat keskeisessä osassa kuohuntavaiheen yli pääsemisessä. Yhdenmukaisuusvaiheessa yhteisymmärrys alkaa löytyä ja aletaan työskennellä asetettujen tavoitteiden eteen. Tästä vaiheesta tulisi nopeasti edetä seuraavaan vaiheeseen, joka on toimivan työskentelyn vaihe, jotta toiminta olisi tehokasta. Lopettamisvaiheessa ryhmän toiminta päättyy ja arvioidaan saavutettuja tavoitteita. Ryhmästä luopuminen on usein hyvin tunnepitoista. (Kataja, Jaakkola & Liukkonen 2011, 15, 24, 26; Kopakkala 2011,\nRyhmädynamiikalla tarkoitetaan ryhmän sisäisiä voimia. Ne saattavat yksittäisen ryhmän jäsenen kannalta olla hyvinkin merkittäviä. Ryhmädynamiikasta voidaan käyttää\nmyös käsitettä ryhmäilmiö. Ilmiö syntyy jäsenten välisestä kommunikaatiosta ja vuorovaikutuksesta. Se on jatkuvaa muutosta ryhmän jäsenten välisissä suhteissa ja rakenteissa. (Kataja ym. 2011, 16; Kopakkala 2011, 37.)\nToimiakseen ryhmä tarvitsee henkilön, joka näyttää suuntaa, tekee päätöksiä ja luo visioita. Jollei suunnan näyttäjää ole, ei ole ryhmääkään. (Kopakkala 2011, 89.) Ryhmän\nohjaajalla on Katajan ym. (2011, 27) mukaan kolme tärkeää perusroolia. Ohjaajan tulee\nolla ryhmän johtaja, joka vaikuttaa yleiseen ilmapiiriin ja sääntöihin. Ohjaaja on myös\nymmärtävä kuuntelija ja kolmanneksi ohjaaja on vaikuttaja, joka ohjaa ryhmää kohti\ntavoitteita. Ohjaaja voi toimia tehtäväkeskeisesti tai prosessikeskeisesti. Tehtäväkeskeisessä mallissa ohjaaja on asiantuntija, joka suhtautuu ryhmään määräävästi. Hän määrittelee ongelman ja ratkaisee sen. Prosessikeskeisessä roolissa ohjaaja auttaa ryhmää\nlöytämään ratkaisuja. Tässä mallissa suhde ryhmään on voimavarakeskeinen ja sitoutunut.\n2.2 Toiminnallisen opinnäytetyön menetelmät\nKyseessä on kehittämispainotteinen opinnäytetyö, josta käytetään myös nimitystä toiminnallinen opinnäytetyö. Toiminnallisen opinnäytetyön tarkoitus on ohjeistaa, opastaa,\njärjestää tai järkeistää käytännön toimintaa tai suunnitella, mallintaa ja toteuttaa kokonaan uusia palveluita ja tuotteita. Keskeistä on, että toiminnallisessa opinnäytetyössä\nyhdistyvät käytännön toteutus ja sen raportointi tutkimusviestinnän keinoin. Varsinainen\ntuotekehittely eli produktio on yleensä melko lyhytkestoinen. (Vilkka & Airaksinen\n2003, 9; Diakonia-ammattikorkeakoulu 2010.)\nToiminnallinen opinnäytetyö on luonteeltaan erilainen kuin tutkimuksellinen opinnäytetyö. Päätavoitteena toiminnallisessa opinnäytetyössä on saavuttaa opinnäytetyölle asetetut tavoitteet. Tämän vuoksi tutkimuksellisten keinojen käyttö voi jäädä toiminnallisessa\nopinnäytetyössä vähemmälle. Arvioidessa toiminnallista opinnäytetyötä tulee pohtia\nkriittisesti työn luotettavuutta, onnistumista ja mahdollisia muita keinoja työn toteuttamiseksi. (Vilkka & Airaksinen 2003, 154, 158.)\nProduktiossamme eli äiti-vauva-ryhmässä käytettiin toiminnallisia menetelmiä, jotka\ntukivat kunkin ryhmäkerran aihepiiriä. Valitsimme menetelmiä, joita äitien olisi helppo\ntoteuttaa kotona yksin tai yhdessä lapsen tai puolison kanssa. Menetelmät sisällytettiin\nkansioihin, jotka annettiin äideille ryhmän viimeisellä kokoontumiskerralla. Näin pystyttiin osaltaan vaikuttamaan siihen, että äitien olisi mahdollista jatkaa menetelmien käyttöä. Menetelmien avulla oli myös tarkoitus korostaa teoriaosuudessa mainittuja osaalueita. Usein käytimme myös lyhyitä menetelmiä, kuten askarteluja ja Vertaansa vailla\n–kortteja, joiden avulla edistettiin ryhmän virittäytymistä ryhmäkerran aiheeseen. Rentoutusharjoitukset ja hieronta liittyivät olennaisesti äidin jaksamiseen, ja vauvahieronta\nja muskarituokio taas äidin ja vauvan väliseen vuorovaikutus- ja kiintymyssuhteeseen.\nTampereen kaupungin hyvinvointipalveluiden (2012) julkaiseman vauvahierontaoppaan\nmukaan varhainen vuorovaikutus lisääntyy vauvahieronnan myötä, koska hieronnan\naikana ollaan vauvan kanssa katsekontaktissa ja ihokosketuksessa. Lisäksi vauvahieron-\nnasta voi olla sellaisia etuja kuin vauvan rauhallisemmat yöunet, vauvan vatsavaivojen\nväheneminen sekä vauvan turvallisuudentunteen lisääntyminen. Samalla vanhemmat\nsaavat varmuutta vauvan käsittelyyn ja osaavat siten itsekin olla rennompia.\nToiminnallisia menetelmiä voi käyttää monenlaisissa ryhmissä. Toiminnallisten menetelmien käyttö on luonnollista kaikissa tavoitteellisissa ryhmätoiminnoissa. Menetelmien\navulla voidaan lisätä ryhmän jäsenten osallisuutta. Toiminnallisia menetelmiä hyödyntämällä saadaan ihmiset virittäytymään aiheeseen. Virittäytymisen myötä ihmisistä tulee\nspontaanimpia eli he kokevat olonsa turvalliseksi tilanteessa ja pystyvät avoimemmin\nkohtaamaan toisia ryhmän jäseniä ja asioita. (Kopakkala 2011, 179, 205-206.)\nToiminnallisten menetelmien tarkoitus on tehdä asiat näkyviksi. Kun asian saa näkyväksi esimerkiksi maalauksen avulla, on sitä helpompi käsitellä. Tuon konkretisoitumisen\nmyötä saamme asiaan hallinnan tunteen. Mikäli asia saa myönteisen vastaanoton muilta\nryhmän jäseniltä, vaikuttaa se myös siihen, miten itse suhtaudumme asiaan. Tämän jälkeen asiat voidaan sisäistää uudessa muodossa. (Kopakkala 2011, 182.)\nKuuntelu ja keskustelu ovat vaikeita asioita, sillä ne edellyttävät avointa mieltä. Keskustelun ohella tarvitaan toiminnallisia menetelmiä, joiden avulla avoimuus syntyy luontevasti. Toiminnallisten menetelmien käyttö ei kuitenkaan ole aivan yksinkertaista. Menetelmiä käytettäessä tulee ymmärtää, millainen vaikutus itsellä on muihin ihmisiin. Oma\nfyysinen hahmomme, pukeutumistyylimme, puhetapamme, ajatuksemme ja asenteemme\nvaikuttavat ihmisiin eri tavoin. Tärkeintä kuitenkin on se, millaisen kontaktin luomme\ntoisiin ihmisiin. (Kopakkala 2011, 178-179, 182.)\nVertaistuen määrityksiä on olemassa lukuisia erilaisia, mutta Huuskosen (2014) määritelmä on hyvin kuvaava:\nVertaistuki on vastavuoroista kokemusten vaihtoa, jossa samankaltaisia\nprosesseja elämässään läpikäyneet ihmiset tukevat toinen toisiaan. Vertaistuki on samankaltaisessa elämäntilanteessa olevien ihmisten halua jakaa kokemuksia ja tietoa toisia kunnioittavassa ilmapiirissä. Vertaistuki\nvoidaan määritellä myös voimaantumisena ja muutosprosessina, jonka\nkautta ihminen voi löytää ja tunnistaa omat voimavaransa ja vahvuutensa\nsekä ottaa vastuun omasta elämästään.\nVertaistuella tarkoitetaan siis vertaisen eli toisen samanlaisessa elämäntilanteessa elävän\nihmisen antamaa sosiaalista tukea. Vertaistuen merkitys perustuu ihmisen tietoisuuteen\nsiitä, että on olemassa muita ihmisiä, joilta hän voi saada emotionaalista ja tiedollista\ntukea sekä käytännön apua. (STM 2004, 113.)\nJokainen äiti tuntee aika ajoin riittämättömyyttä. Monet vanhemmat saattavat tarvita\ntukea vanhemmuuteensa tai lapsensa kasvatukseen. Tuore äiti voi tuntea itsensä epävarmaksi ja vanhemmuuden alkutaipaleen jopa ongelmalliseksi. Äidin on tärkeää muistaa, ettei hän ole ongelmineen yksin. Vertaistukiryhmät on tarkoitettu äideille, jotka\nkaipaavat keskusteluseuraa ja kokemusten jakamista äitinä ja naisena olemisesta sekä\ntukea itsetunnolle ja voimia jaksamiseen. (Malmi, Pulliainen & Sirkka 2009, 118-121.)\nÄidin kannattaa harkita vertaistukiryhmän tuen hakemista hyvissä ajoin, jo ennen isoja\nongelmia. Parhaan tuen saa samoja asioita kokeneilta ystäviltä. (Rauha 2003, 170.)\nVaikka jokainen perhe elää omalla tavallaan, samaa kokeneiden on mahdollista jakaa\nkeskenään tietoja, näkökulmia, vanhempana jaksamisen keinoja sekä saada rohkaisua.\nKokemuksia voi vaihtaa vertaistukiryhmän lisäksi esimerkiksi Internetin keskustelupalstoilla. (Kehitysvammaisten tukiliitto ry i.a.)\nVertaisten kanssa huomaa, ettei tarvitse olla omien kokemustensa ja tunteidensa kanssa\nyksin. Kun oppii nimeämään tunteita, voi oppia ymmärtämään myös omaa elämää paremmin. Tämän ymmärryksen myötä epämääräinen paha olo alkaa helpottaa ja on mahdollista löytää kadonnut elämänhallinnan tunne uudelleen. Siten oppii myös suhtautumaan rennommin niin omiin kuin toisten ihmisten odotuksiin. Vertaistuki auttaa myös\nsopeutumaan uuteen elämäntilanteeseen. (Murtorinne-Lahtinen 2013, 44.)\n3 TÄRKEÄ VARHAISLAPSUUS\nPsykiatrina ja psykoanalyytikkona toimineen brittiläisen John Bowlbyn (1907-1990)\najatteluun perustuu kiintymyssuhdeteoria, jossa tietyt psykoanalyysin periaatteet yhdistyvät havaintoihin eläinten leimautumisesta (Duodecim 2004). Bowlbyn mukaan kiintymyssuhdeteoria on “tapa käsitteellistää ihmisen taipumusta luoda vahvoja tunnesiteitä\nvalikoituihin ihmisiin ja selittää niitä emotionaalisen ahdingon ja persoonallisuuden\nhäiriintymisen muotoja (ahdistusta, vihaa, depressiota ja välinpitämättömyyttä), joita\nsyntyy vastentahtoisen eroon joutumisen ja menetyksen seurauksena”. Lapsen suhde\nmuodostuu hoivaavaan aikuiseen jonkinlaiseksi rakenteeksi tai systeemiksi, ja se aktivoituu aina, kun turvallisuudentunne on uhattuna. (Sinkkonen 2001, 32.)\nKiintymys viittaa suhteeseen, joka nimenomaan lapsella on vanhempaansa, eikä niinkään toisinpäin. Lapsi saa tarvittaessa aikuiselta turvaa ja tukea kiintymyssuhteen ollessa turvallinen. (Hughes 2011, 25.) Lapsi pystyy muodostamaan jopa kolmesta viiteen\nrinnakkaista kiintymyssuhdetta läheisiin ihmisiin kuten äitiin ja isään, sisaruksiin, isovanhempiin, adoptiovanhempiin ja hoitajaan (Terveyden ja hyvinvoinnin laitos 2014).\nKiintymyksen tutkijat ovat havainneet, että vanhempien oma kiintymysmalli vaikuttaa\nsiihen, millainen kiintymyssuhde vanhemmalla muodustuu omaan lapseen (Hughes\nPienellä lapsella on synnynnäinen tarve kiinnittyä aikuiseen hoivaajaansa. Turvallisen ja\nkokeneen hoivaajan lähellä oleminen on suorastaan hengissä säilymisen ehto. Lapsi siis\nkiinnittyy lähimpään turvalliseen aikuiseen. Ellei tällaista ole tarjolla, vauva voi kiinnittyä myös turvattomaan, laiminlyövään, etäiseen ja jopa vihamieliseen aikuiseen. (Niemelä, Siitala & Tamminen 2003, 93.)\n3.1.1 Kiintymysvanhemmuus ja varhainen kiinnittyminen\nKiintymyksen antamisen ja saamisen tarve on kasvavalle lapselle välttämätön elinehto.\nNiinpä pieni lapsi kiinnittyy ja kiintyy varauksetta aikuiseen, joka on hänen lähellään,\nhoivaa häntä ja on hänelle läsnä. Mitä pienemmästä lapsesta on kyse, sitä selvemmin\nkiintymys elää ja ilmenee tässä ja nyt, arkisessa yhdessä olemisessa. Kiintymys lapsen\nja vanhemman välillä ilmenee tavallisten pienten asioiden tekemisen kautta. Kiintymys\ntarkoittaa toisen huomioimista, mielihyvän tuottamista toiselle, sen tietämistä mikä toisesta tuntuu hyvältä ja pahalta. Kiintymys on iloa toisen olemassaolosta, halimista, sylissä pitämistä, taputtamista, käsi kädessä kulkemista. Hyvä, turvallinen kiintymyssuhde\nnopeuttaa sisäistyvän rakkauden saavuttamista. Mitä enemmän lapsi kokee vastavuoroista kiintymystä, sitä kykenevämmäksi rakastamaan hän kasvaa. (Tamminen 2004,\nKiinnittyminen on alkuvaiheessa sokeaa ja valikoimatonta haparointia. Motiivina on\nhengissä säilyminen, sillä ilman aikuisen hoivaa vauva menehtyisi. Kiinnittymistä ei\nmotivoi nälkä tai mikään muukaan fysiologisten tarpeiden tyydyttäminen, vaan sen perustana on läheisyyden ja turvallisuuden tarve. Sitä voisi kuvata pyrkimyksenä johonkin\nilman mitään tietoa kohteesta. (Sinkkonen 2001, 31.)\nVastavuoroisen kiintymyksen mahdollistaminen on vanhempana olemisen tärkein tehtävä. Vanhemman tulee sekä toiminnallisesti että emotionaalisesti kiinnittäytyä lapseensa,\nja suostuttava ottamaan omakseen elinikäinen sitoumus tämän lapsen vanhemmuudesta.\nAikuisen on kyettävä kiintymään juuri tähän pieneen ihmiseen ja antamaan hänelle pysyvää rakkautta. Vastavuoroisuus edellyttää myös sitä, että vanhempi osaa ottaa vastaan\nlapsen kiintymyksen häntä kohtaan. Vastavuoroinen vanhempi kokee aitoa iloa ja onnea\nlapsensa rakkaudesta, täyttymystä ja tyydytystä siitä kiintymyksestä, jolla lapsi on hänestä riippuvainen. (Tamminen 2004, 74.)\nVarhaisimmat kiinnittymisen elementit äidin ja vauvan välillä ovat muun muassa ihokontaktit, kuulohavainnot, tuoksu, rintaruokintaan liittyvät tuntemukset. Eräs kiinnittymiskäyttäytymisen muoto, joka lapsella on jo heti aluksi käytössään, on itku. Itku on\nhälyttävä tai epämiellyttävä, ja tästä syystä se saa äidin (tai muun hoivaajan) lähestymään lasta, jotta itkun aihe poistuisi. Hieman myöhemmällä iällä lapsi voi viestiä kon-\ntaktihaluaan esimerkiksi jokeltelemalla tai nauramalla, ja näin saada äidin luokseen.\nMotoriikan kehittyessä vauva voi lähestyä äitiään muun muassa ryömimällä, konttaamalla ja lopulta kävelemällä. (Niemelä, Siitala & Tamminen 2003, 93.)\nYksilön asennetta ja suhtautumista toisiin kuvastaa PACE-asenne (sanoista: playfulness\n- leikkisyys, acceptance - hyväksyntä, curiosity - uteliaisuus, empathy - empatia). Lapsi\nsaa kasvaa turvallisesti olosuhteissa, joissa hänen kehittymistään rohkaistaan ja vaalitaan. Tällaisessa kodissa kaikkien oikeuksia arvostetaan ja kunnioitetaan, niin vanhempien kuin lasten. Vanhemmat suojelevat lastensa tarpeita ja tyydyttävät ne. Kaikkien\nperheenjäsenten toiveet, ajatukset, tunteet, pyrkimykset, muistot, unelmat, arvot ja uskomukset huomioidaan perheessä. Vanhemmat ovat myös vastuussa lastensa turvallisuudesta. (Hughes 2011, 87-88.)\nPACE-asenne välittää lapselle rakkauden ja ilon, sekä vanhemman avoimen, lämpimän\nja rohkaisevan suhtautumisen. Kun tällainen asenne on vallitseva, vauvatkin kehittyvät\nilman vaikeuksia. Lapsen yleisen kehittymisen kannalta tämä asenne on merkittävän\ntärkeä, sillä se tukee turvallista kiintymystä, vanhemman ja lapsen välistä suhdetta sekä\ntuo molemmille hyödyllisiä laaja-alaisia intersubjektiivisia kokemuksia. Intersubjektiivisuus termin avulla kuvataan, miten sosiaalisen, emotionaalisen, kulttuurisen ja käytännöllisen tiedon ydin kehittyy ja syvenee, kun lapsi pystyy kokemaan saman kuin vanhempansa. (Hughes 2011, 27, 87-88.)\n3.1.2 Turvallinen ja turvaton kiintymyssuhdemalli\nTurvallisen kiintymyssuhteen syntymiseen vaikuttaa paljon myös se, millainen kiintymyssuhdehistoria vanhemmilla itsellään on. Erilaisissa tilanteissa, joissa lapsi kokee\nolonsa uhatuksi tai häiritseväksi, on vanhemman voitava tuntea olevansa turvassa, jotta\nhän pystyisi auttamaan lasta tuntemaan olonsa turvalliseksi. Vanhemman omat pelot\nvoivat lisätä lapsen pelkoa, esimerkiksi tilanteissa, joissa on kova melu tai outo henkilö\nlähestyy häntä. Tällaisissa tilanteissa lapsi ei voi pitää vanhempaansa turvan lähteenä.\n(Hughes 2011, 73.)\nTurvallinen kiintymyssuhde tukee lapsen kehitystä monella osa-alueella: itseluottamus,\nomanarvontunne, fysiologinen ja emotionaalinen säätely, älyllinen kehitys, symboliset\nleikit, ongelmanratkaisu, lannistumattomuus, sosiaaliset taidot suhteessa ikätovereihin,\nempatiataidot, kielelliset ja viestinnälliset taidot sekä oman minuuden eheytyminen.\nTurvallisella kiintymyssuhteella on merkittävä rooli lapsen tulevaisuuden kannalta, sillä\nlapsuudessa kehittyneet osa-alueet kantavat pitkälle aikuisuuteen saakka. (Hughes 2011,\n20.) Turvallisesti kiintyneet lapset ovat empaattisia ja monesti kaveripiirissäkin suosittuja. He osaavat käyttää ihmissuhteissaan sekä järkeä että tunnetta. (Duodecim 2004.)\nTurvallisesti kiinnittynyt lapsi on saanut hoivaajaltaan oikeaa tunnetta ja tietoa. Tällainen lapsi on elänyt ennakoitavassa ympäristössä, jossa elämiseen on syntynyt tietty rytmi ja säännönmukaisuus. Muun muassa ruoka on tullut ajallaan, vaipat on vaihdettu\ntarpeen mukaan ja väsynyt lapsi on viety nukkumaan. Lapsen ollessa pettynyt, vihainen\ntai pelästynyt, hänet on otettu syliin ja lohduteltu. (Sinkkonen 2001, 44-45.)\nTurvattomissa kiintymyssuhteissa affektien ja kognition käyttö ei ole tasapainossa. Välttelevästi kiinnittyneen lapsen kokemuksen mukaan äitiin voi luottaa, mutta häneen ei\nkannata vedota tunteilemalla. Tällaisten lasten äidit eivät kannusta lapsiaan tulemaan\nlähelleen eivätkä näytä tuntevan erityistä mielihyvää ollessaan fyysisessä kontaktissa\nlapseensa. Usein ilo syntyy ennemminkin oppimisesta kuin uusista ja odottamattomista\ntunnekokemuksista. Myös leikit ovat sävyltään opettavaisia. (Sinkkonen 2001, 44-45.)\nVälttelevälle kiintymykselle on ominaista loogisuuden ja järkiperäisyyden painottuminen. Tunteiden ilmaiseminen on vähäistä. Lapsi oppii kyllä hillitsemään itseään hyvin,\nmutta voi ääritapauksessa kokonaan menettää yhteyden tunteisiinsa. (Duodecim 2004.)\nRistiriitaisesti kiinnittyneiden lasten äidit ovat ailahtelevia sekä ajoittain epäjohdonmukaisia. Lapsi ei pysty ennakoimaan, mitä äiti aikoo seuraavaksi tehdä. Vaatimalla ja\nkiukuttelemalla lapsi saa äitinsä reagoimaan. Tällöin äiti tulee pois omista maailmoistaan ja kiinnittää huomionsa lapseen, vaikka huomio onkin usein vihaista ja tuskastunutta. (Sinkkonen 2001, 44-45.) Lapsi kokee elävänsä maailmassa, joka on täynnä vaaroja,\njoita vastaan hänellä ei ole suojautumiskeinoja. Joskus lapsen ja aikuisen välille syntyy\najan mittaan vihamielis-riippuvainen suhde. (Duodecim 2004.)\nJos lapsella on monta samanarvoista kiintymyskohdetta, hän joutuu vaaran uhatessa\narvioimaan, kuka näistä on lähimpänä ja kuka on luotettavin. Äidit ovat hyvinkin vakuuttuneita siitä, että lapsessa on puolet hänen geeneistään, mikä usein kannustaa häntä\npitämään lapsestaan huolta. (Sinkkonen 2001, 49.)\n3.2 Varhainen vuorovaikutus\nVarhaisella vuorovaikutuksella tarkoitetaan lapsen ja vanhemman yhteisesti kokemia\nasioita lapsen ensivuosien aikana (Mannerheimin lastensuojeluliitto 2012). Kiintymyssuhde muodostuu kahden läheisen ihmisen välisessä vuorovaikutuksessa. Vanhemman\nja lapsen välille on muodostuttava myönteinen tunnesuhde, jotta varhainen vuorovaikutus pääsee toteutumaan. (Korhonen 2002, 55.)\nÄitiys on ihmissuhde, jossa äiti on vuorovaikutussuhteessa lapsensa kanssa. Tämä ihmissuhde rakentuu päivittäisestä yhdessä olosta ja tekemisestä, yhdessä elämisestä ja\ntoisiinsa sitoutumisesta, johon vaikuttavat myös ympäristö ja aika. Näin ollen moni asia\nvaikuttaa siihen, millaista äitiyttä lapset saavat osakseen. Lapset kehittyvät eri ikäkausien ja kehitysvaiheiden mukaisesti. Äiti kasvaa näiden lapsen kasvuprosessien myötä.\nÄitinä oleminen vaatii kykyä muuttua ja tahtoa olla läsnä lapselleen. (Tamminen 2002,\nVarhaisessa vuorovaikutuksessa sekä vauva että vanhempi vaikuttavat toisiinsa. Jatkuva\nvauvan ja äidin välinen vuorovaikutus merkitsee ihmissuhteen kehittymistä. Tämä vuorovaikutus muuttuu lapsen kasvaessa, mutta suhde jatkuu läpi koko elämän. Varhainen\nvuorovaikutussuhde on perusta kaikille myöhemmille ihmissuhteille. (Mäntymaa &\nTamminen 1999.) Merkittävä lähtökohta tässä opinnäytetyössä onkin varhaisen vuorovaikutussuhteen merkitys. Vuorovaikutussuhteen toimivuus vaikuttaa äidin jaksamiseen.\n3.3 Äidin hyvinvointi\nÄitiyden identiteetti pohjautuu perusturvallisuudelle ja itsearvostukselle. Äidin tulee\nhyväksyä oma itsensä kaikkine tunteineen, heikkouksineen ja persoonallisine piirtei-\nneen, jotta äitiyden identiteetti voi muodostua. Hyväksymällä itsensä hän kykenee olemaan vuorovaikutuksessa lapsensa kanssa ja turvaamaan hänelle hyvän perushoivan.\n(Juusola 2009, 129.)\nKotiäidin arki on usein hektistä, kiireistä ja väsyttävää. Omasta itsestä huolehtimiseen\njää monesti liian vähän aikaa. Muuan muassa vauvan uni vaikuttaa suoraan äidin vireyteen ja jaksamiseen. Uni vaikuttaa oleellisesti koettuun hyvinvointiin. Pienillä asioilla\nvoi kuitenkin kiireen ja väsymyksenkin keskellä piristää omaa arkea ja luoda sinne pieniä hyviä hetkiä, jotka tukevat kokonaisvaltaista hyvinvointia. Äiti voi lisätä omaa hyvinvointiaan esimerkiksi ottamalla omaa aikaa säännöllisesti itselleen, hemmottelemalla\nitseään, olemalla tyytyväinen itseensä, hyväksymällä negatiiviset tunteet ja asiat osana\narkea, antamalla itselleen aikaa uusien asioiden opetteluun, pyytämällä tarvittaessa apua\nsekä hankkimalla tietoa ja tarvittaessa ammattiapua. (Kirppanat i.a.)\nÄiti voi olla joskus niin väsynyt, että hän ei jaksa ottaa kontaktia muihin ja jää näin täysin ulkopuolelle ympäröivästä maailmasta. Äidin tulee kääntyä ammattilaisen puoleen,\nmikäli hän ei saa ympäristöltään tarvittavaa tukea tai hänen väsymyksensä tai masennuksensa ei ole enää normaalin rajoissa. Tutustuminen toisiin vanhempiin, oman tuen\ntarpeen hyväksyminen, tieto univajeen ja hormonien vaikutuksista sekä tietoisuus erilaisista toimintamalleista ja avusta, jota ammattiauttajat voivat tarjota, saattavat auttaa äitiä\nmuuttamaan toimintaansa ratkaisevalla tavalla kohti turvallisempaa vanhemmuutta.\n(Malmi, Pulliainen & Sirkka 2009, 118-121.)\n3.4 Ennaltaehkäisevä perhetyö\nEnnaltaehkäisevä perhetyö on kokonaisvaltainen lapsiperheille kohdistettu tukimuoto,\njossa työskennellään yhdessä perheen kanssa. Ennaltaehkäisevään perhetyöhön tukeutuminen ei vaadi lastensuojeluasiakkuutta. Keskeisenä tavoitteena on saada perheen\nomat voimavarat käyttöön ja siten tukea elämänhallintaa sekä arjessa selviytymistä.\nEnnaltaehkäisevään perhetyöhön voi hakeutua esimerkiksi kun perhe tarvitsee apua\nitkuisen vauvan kanssa, lasten kasvatuksessa, uupumuksen tai perhettä kohdanneen kriisin yhteydessä. (Kallion peruspalvelukuntayhtymä i.a.)\nLapsiperheiden saamien palveluiden laatu tulee olla hyvä. Näin niiden vaikutus kantaa\npitkälle, sillä lasten hyvinvoinnilla on merkittäviä vaikutuksia yhteiskunnan tulevaisuudelle. On selvää, että toimivat palvelut lisäävät lasten terveyttä ja hyvinvointia. Koko\nyhteiskunnan tulisi olla vastuussa lapsen kasvusta ja kehityksestä hänen syntymästään\nlähtien, sillä lapsi ei kasva vain perheen sisällä. Lapsiperheille on hyvin kuormittavaa,\nkun he eivät saa hakemaansa apua. Palveluiden tulisi olla helposti ja joustavasti saatavilla. Palvelut olisikin tärkeää tuoda lähelle lapsiperheitä. Hyvä arki ja nopea apu ovat\nolennaisia tekijöitä lapsen hyvän kasvun ja kehityksen turvaamiseksi, jotteivät ongelmat\nkärjisty ja muutu pysyviksi. (Häggman-Laitila, Ruskomaa & Euramaa 2000; Mäkelä\n2013, 19-20; Perälä, Halme, Hammar & Nykänen 2011, 21-23, 42.)\nLapsiperheiden hyvinvointia pyritään tukemaan muun muassa varhaisen tuen, matalan\nkynnyksen palveluiden ja ennaltaehkäisevän perhetyön avulla. Ne toteutuvatkin parhaiten, kun eri toimijat tekevät tiivistä yhteistyötä keskenään. Yhteistyö taas edistää palveluihin pääsemistä ja tuen saamista. (Halme, Kekkonen & Perälä 2012, 77; Perälä, Halme\n& Kanste 2013, 128.)\nTäytyy muistaa, että tulee halvemmaksi ehkäistä ongelmia kuin korjata rikkoutunutta.\nSiksi ehkäiseviin ja perustason palveluihin ja näiden vaikuttavuuteen tulisi kiinnittää\nhuomiota. On harmillista, että ennaltaehkäiseviä palveluita on vähennetty henkilökuntaa\nvähentämällä sekä neuvolan, perheneuvolan ja kotipalvelun antamaa tukea karsimalla,\nvaikka kunnille ongelmien ehkäiseminen tulisi huomattavasti halvemmaksi. Edellä mainittujen toimenpiteiden vuoksi sijoitettujen lasten määrä on kasvanut merkittävästi. Ehkäiseviin palveluihin tulisi kiinnittää entistä enemmän huomiota, sillä kunnan tarjoamilla palveluilla on keskeinen rooli lapsiperheiden hyvinvoinnin edistämisessä. Ennaltaehkäisevän perhetyön ja varhaisen tuen avulla on mahdollista saada myös merkittäviä\nsäästöjä kunnille. (Mäkelä 2013, 20-22.)\n4 AIEMMAT TUTKIMUKSET\nVastaavasta aiheesta on tehty opinnäytetöitä aiemminkin sosionomi- ja terveydenhoitajaopiskelijoiden toimesta. Suurimmassa osassa aihetta on rajattu esimerkiksi keskosvauvoihin tai tiettyyn vammaryhmään tai ryhmätoiminnassa on keskitytty toiminnalliseen menetelmään kuten vauvahierontaan, draamaan, voimisteluun, liikuntaan tai musiikkiin. (Theseus.fi i.a.)\nValitsimme kolme opinnäytetyötä lähempään tarkasteluun: Maiju Saastamoisen ja Sari\nSeppäsen toiminnallisen opinnäytetyön vertaistukiryhmän perustamisesta ensimmäisen\nlapsen saaneille, Anni Leppäsen ja Anna-Maija Ruusujoen opinnäytetyön avoimen äitivauva -ryhmän järjestämisestä sekä Soile Orkamaan tutkimuksen Lappeenrannan seurakunnan Eka vauva -kerhon toiminnasta. Näistä kolmesta Orkamaan tutkimus muistuttaa\ntavoitteiltaan eniten meidän opinnäytetyötämme, vaikkakin Orkamaan opinnäytetyössä\ntutkitaan olemassa olevan avoimen kerhon toimintaa ja ryhmässä kokoontuu perheet\neikä vain äidit ja vauvat. Orkamaa selvittää opinnäytetyössään, millä tavoin kerho lisää\nvanhemman ja vauvan välistä vuorovaikutusta ja saavatko vanhemmat kerhosta vertaistukea. (Orkamaa 2013, 2.)\nOrkamaan (2013, 31-33) kyselytutkimuksessa selvisi, että kerhossa käytetyt toiminnalliset tuokiot vahvistivat varhaista vuorovaikutusta ja äidit saivat niistä keinoja lapsenhoitoon. Orkamaan tutkimuksessa perheet saivat uusia tuttavuuksia ja yhteyttä pidettiin\nmyös ryhmän ulkopuolella. Vertaistuesta perheet saivat voimaa arkeen. Vanhemmat\nhalusivat kehittää ryhmätoimintaa siten, että siellä käsiteltäisiin myös lapsen kasvuun\nliittyviä ajankohtaisia asioita.\nLeppänen ja Ruusujoki (2010, 2, 21-25, 28) perustivat opinnäytetyönään avoimen ryhmän, jonka kohderyhmään kuuluivat kaikki 2009 synnyttäneet äidit lapsineen. Ryhmään\nosallistui siten myös vanhempia lapsia. Ryhmä kokoontui neljä kertaa. Tutkimuksen\ntarkoitus erosi osittain omastamme, sillä ryhmän tarkoituksena oli tutustuttaa äidit toisiinsa, jotta he jatkaisivat tapaamisia neljän ryhmätapaamisen jälkeen. Ryhmäkokoontumisissa keskusteltiin aiheista, jotka nousivat äitien vapaassa keskustelussa esille. Pa-\nlautteen perusteella äidit toivoivat useampia kokoontumiskertoja sekä ohjattua toimintaa.\nSaastamoinen ja Seppänen (2010, 26-28, 32, 34) tekivät toiminnallisen opinnäytetyön\nterveydenhoitotyön näkökulmasta. Heidän suunnittelemansa pienryhmä kokoontui kolme kertaa, ja aiheet olivat samoja kuin meidän ryhmässämme: uusi elämäntilanne, parisuhteen muuttuminen sekä äidin hyvinvointi ja jaksaminen. Palaute kerättiin palautelomakkeen avulla jokaisen pienryhmäkerran päätteeksi. Palautteista nousi esille samanlaisia asioita kuin meidänkin tutkimuksessamme. Kommenttien mukaan perheistä oli\nmukava huomata, että toisilla on samanlaisia ajatuksia kuin heillä itsellään ja lisäksi\nkeskustelut koettiin antoisiksi ja käsitellyt aiheet hyödyllisiksi.\nHavainnot ovat kaikissa opinnäytetöissä samat: vertaistukiryhmätoimintaa pidetään tärkeänä niin ammattilaisten kuin vanhempien taholta. Vaikka aiheesta on tehty useampia\nopinnäytetöitä, antaa tällainen tietyllä paikkakunnalla toteutettu toiminnallinen opinnäytetyö aina uutta kyseiselle yhteisölle ja kenties myös uusia oivalluksia ja toimintatapoja\n5 ÄITI-VAUVA-RYHMÄN LÄHTÖKOHDAT\n5.1 Kohderyhmä ja yhteistyötahot\nToiminnallisessa opinnäytetyössä tuotekehittely eli produktio kohdennetaan aina jollekin tietyllä taholle. Kohderyhmää hahmotellessa on hyvä miettiä, mikä on se ongelma,\njohon haetaan ratkaisua ja ketä ongelma koskee. Kohderyhmä on hyvä määritellä huolellisesti, sillä se määrittelee produktion sisällön. (Vilkka & Airaksinen 2003, 38-40.) Produktiomme kohderyhmäksi määrittelimme ensimmäisen lapsensa saaneet äidit, jotka\nkäyttävät Joutsan neuvolapalveluita. Hyödynsaajina olivat siten koko vauvaperhe ja\nvälillisesti tällaisesta toiminnasta hyötyy myös kunta.\nMahdollisia yhteistyötahoja pohtiessamme Mannerheimin Lastensuojeluliitto eli MLL\noli yksi vaihtoehto. MLL:lla oli opinnäytetyömme teon aikaan oma samaan aihepiiriin\nliittyvä ryhmänsä, joka ei kuitenkaan toiminut Joutsassa. Halusimme itse suunnitella\nryhmän kokoontumiskerrat ja arvelimme MLL:n toiminnan olevan valmiiksi suunniteltu\nkokonaisuus. Mahdollista kokoontumispaikkaa hahmotellessamme mietimme yhteistyötahoksi Joutsan evankelisluterilaista seurakuntaa. Joutsan keskustassa sijaitsevan seurakuntakodin kerhotilat saatiinkin ilmaiseksi käyttöömme. Eniten yhteistyötä teimme\nJoutsan neuvolan terveydenhoitajien kanssa, sillä heidän kanssaan kartoitimme kohderyhmän ja kävimme läpi suunnittelemiamme ryhmäaiheita.\n5.2 Opinnäytetyön tavoitteet\nAmmattikorkeakouluopinnoissa tehtävässä opinnäytetyössä opiskelijan tulee osoittaa,\nettä hän osaa yhdistää ammatillisen teoreettisen tiedon ammatillisiin käytäntöihin. Opiskelijan tulee osata pohtia alan teorioiden ja niistä nousevien käsitteiden avulla käytännön ratkaisuja kriittisesti ja kehittää oman alan ammattikulttuuria. (Vilkka & Airaksinen\nOpinnäytetyömme tavoitteena oli tukea uudessa elämäntilanteessa olevia äitejä ja vauvoja varhaisen vuorovaikutussuhteen kehittymisessä sekä tarjota vertaistukea. Ryhmän\npäätyttyä keräsimme osallistujilta palautteen, jonka perusteella arvioimme, miten äitivauva-ryhmän toiminta ja vertaistuki tukivat ryhmän äitejä. Palautelomakkeella kartoitamme myös miten ryhmätoimintaa voisi kehittää ryhmän mahdollista jatkoa ajatellen.\nHanke lähti omasta ajatuksestamme, joten emme tiedä tuleeko toiminta jatkumaan Joutsassa. Olisi hienoa, mikäli näin tapahtuisi, sillä hyvä alku vauvaperhe-elämässä ja toimiva varhainen vuorovaikutussuhde vaikuttavat positiivisesti perheen tulevaisuuteen.\n5.3 Opinnäytetyön eettisyys ja luotettavuus\nAmmattikorkeakoulujen opinnäytetöissä on aina noudatettava eettisiä periaatteita. Eettisyydelle on asetettu tiettyjä arvoja, joita ovat esimerkiksi vastuullisuus ja asiantuntemus, luotettavuus, menetelmävalinnat, rehellinen tulosten kertominen ja kriittinen ajattelu. Opinnäytetöissä eettisyyttä tarkasteltaessa huomioidaan oheisten asioiden lisäksi\nmyös aiheen valinta ja sen rajaus, aineiston kokoaminen ja sen käsittely. (Kajaanin ammattikorkeakoulu 2012.) Käytettäessä lähdekirjallisuutta on tehtävä asianmukaiset lähdemerkinnät toisten tekijöiden töitä kunnioittaen. Hyviin käytänteisiin kuuluu tehdä työ\nrehellisesti tutkimusvilppiä ja piittaamattomuutta välttäen. (Tuomi & Sarajärvi 2009,\n132-133.) Myös tutkimusluvat on hankittava. Opinnäytetyöllemme lupa (liite 1) myönnettiin 24.11.2014. Tekijän on myös muistettava toiminnallisen opinnäytetyön produktioon osallistuvien vapaaehtoisuus ja heidän etujensa suojeleminen. Luotettavuuden lisäksi opinnäytetyön tekijän on kannettava vastuu työstään. (Kajaanin ammattikorkeakoulu\nTutkimusetiikkaa eli hyvää tieteellisen käytännön noudattamista tulee noudattaa koko\ntutkimusprosessin ajan (Vilkka 2005, 30). Kehittämispainotteisessa produktiossa eettisyydellä tarkoitetaan tapaa, jolla opinnäytetyön tekijä suhtautuu työhönsä, ongelmiin ja\nniihin henkilöihin, joihin tutkimus- ja kehittämistyö kohdistuu. Esimerkiksi produktion\nkohderyhmän kutsukirjeiden (liite 2) postitus tapahtui neuvolan terveydenhoitajien kautta, eli emme saaneet tietoomme äitien henkilöllisyyttä ennen kuin äidit vastasivat kutsukirjeisiimme. Eettisyys tulee muistaa myös ryhmätoiminnasta raportoitaessa, ettei yksittäisiä henkilöitä voi tunnistaa tekstistä. (Diakonia-ammattikorkeakoulu 2010, 11, 13.)\nRyhmän ohjaajina meidän oli tärkeää tiedottaa osallistujille, että olemme vaitiolovelvollisia ja että vaitiolovelvollisuus koskee myös heitä. Ensimmäisellä ryhmäkerralla kävimme esittelyjen lomassa läpi, millaisia toiveita ja sääntöjä äidit halusivat asettaa ryhmätoiminnalle. Vaitiolovelvollisuus ja toisten kunnioittaminen tulivat esille heidänkin\ntaholtaan. Pyysimme äideiltä myös valokuvausluvan (liite 4), jotta voimme opinnäytetyömme esityksen yhteydessä näyttää kuvia havainnollistamaan ryhmätoimintaa. Ryhmän ohjaajina toimiessamme meidän oli osattava olla puolueettomia. Oli tärkeää, että\nryhmässä säilyi kunnioitus toisten mielipiteitä ja toimintatapoja kohtaan.\n6 ÄITI-VAUVA -RYHMÄN TOTEUTUS\nSatu Salosen (henkilökohtainen tiedonanto 20.11.2014) mukaan Joutsassa on kauan\naikaa sitten ollut äiti-vauva-ryhmä, mutta sen sisällöstä ei ole tarkempaa tietoa, sillä\ntuolloin ryhmää pitänyt äitiysneuvolan terveydenhoitaja on jo jäänyt eläkkeelle. Mannerheimin Lastensuojeluliiton perhekahvila-toimintaa on Joutsassa yhtenä päivänä viikossa, mutta siellä kokoontuu kaikenikäisiä lapsia vanhempineen. Ensimmäisen lapsensa saanut äiti ei välttämättä halua mennä mukaan toimintaan, eikä ryhmässä välttämättä\nniin avaudu kertomaan henkilökohtaisista asioistaan.\n6.1 Riskit ja mahdollisuudet\nOpinnäytetyön aiheessa meitä eniten huolestutti se, jollei ryhmään olisikaan riittävästi\ntulijoita. Salosen (henkilökohtainen tiedonanto 20.11.2014) mukaan Joutsa - Leivonmäki - Luhanka -akselilla syntyy vuositasolla 30-40 vauvaa. Perhevalmennusryhmiä on\nvuodessa 3-4 kappaletta. Haasteensa toi myös se, että koska syntyvyys on suhteellisen\npieni, voi ryhmään osallistuvien vauvojen ikä vaihdella 3-12 kuukauden välillä. Ihanteellisinta olisi, jos vauvat olisivat mahdollisimman saman ikäisiä, koska tuossa vaiheessa tällaisesta ryhmätoiminnasta olisi eniten hyötyä äideille ja vauvoille. Toisaalta vähän\nisompien vauvojen äitien kokemukset ovat tärkeitä pienempien vauvojen äideille ja vertaistuki on tärkeää kaikissa elämänvaiheissa.\n6.2 Ryhmän suunnitteleminen\nRyhmän suunnittelu eteni siten, että mietimme omien kokemustemme perusteella, millaisista aiheista ensisynnyttäjä haluaisi keskustella. Lisäksi keskustelimme Joutsan äitiys- ja lastenneuvoloiden terveydenhoitajien kanssa ryhmän sisällöistä. Tiloja kysyimme\nJoutsan evankelis-luterilaiselta seurakunnalta ja saimmekin seurakunnan kerhotilat maksutta käyttöömme. Tilojen varmistumisen jälkeen seuraava vaihe oli kirjoittaa kutsukirjeet. Postitimme kirjeet tammikuussa 2015 neuvolan terveydenhoitajien kautta kaikille\nJoutsan neuvolapalveluita käyttäville vuonna 2014 synnyttäneille äideille. Kirjeiden\navulla kartoitettiin muun muassa toimintaan mukaan haluavien äitien määrää, sopivaa\nkokoontumisaikaa sekä sitä, mistä aiheista he haluaisivat ryhmässä keskustella. Kirjeitä\nlähetettiin yhteensä 13 kappaletta.\nIlmoittautumisajan päättymiseen mennessä saimme viisi vastausta äideiltä, jotka halusivat lähteä mukaan ryhmään. Määrä oli oikein sopiva vertaistukiryhmän toimivuutta ajatellen. Tämän jälkeen ryhmän suunnittelua jatkettiin suunnittelemalla aina seuraava\nryhmäkerta tarkemmin. Näin ollen suunnittelemassamme rungossa oli varaa myös muutoksiin. Jaoimme kunkin kokoontumiskerran osalta vastuualueet, jotka suunnittelimme\nja ohjasimme itse.\n6.3 Suunnitelmasta toteutukseen\nÄiti-vauva-ryhmä kokoontui keskiviikkoisin klo 9.30-11.30 yhteensä kuusi kertaa 4.3. 15.4.2015 välisenä aikana (4.3., 11.3., 18.3., 25.3., 8.4. sekä 15.4.2015). Ryhmäkerrat\nsuunniteltiin siten, että jokaiselle kokoontumiskerralle valittiin keskustelunaiheeseen\nsopivia toiminnallisia menetelmiä. Kopakkalan (2011, 182) mukaan keskustelu on tärkeää, mutta emme kuitenkaan aina sano mitä tarkoitamme, ja puhumme myös salataksemme tai saavuttaaksemme jotain. Toiminnallisia menetelmiä käytettäessä avoimuus\non luontevaa. Toiminnallisten menetelmien hyöty on siinä, että niiden avulla mieltä\npainavat asiat saadaan näkyviksi ja ne muuttavat muotoaan. Tätä kautta saamme asiaan\nhallinnan tunteen. Vuorovaikutuksessa toisten kanssa asia voidaan myös kokea eri tavalla kuin aiemmin.\nKeskustelut valmistelimme siten, että perehdyimme aiheeseen, kokosimme infopaketin\nja mietimme keskustelua ohjaavia kysymyksiä aiheesta. Toimintatuokioiden sisällyttäminen ryhmäkertoihin tukee mielestämme jokaisen kerran aihetta, ja niiden myötä pystytään myös antamaan äideille vinkkejä ja toimintatapoja, joita voi hyödyntää vielä\nryhmän päättymisen jälkeenkin. Kaikki ryhmäkerroilla käydyt aiheet, tehtävät ja toimintatuokiot kerättiin äideille kansioihin, jotka annettiin äideille viimeisellä kokoontumiskerralla. Seuraavaksi kuvaamme ryhmäkertojen toimintaa.\n6.3.1 Ryhmä muodostuu\nEnsimmäinen ryhmänohjauskerta luonnollisesti jännitti, koska mietitytti millainen ryhmä on. Ryhmään osallistuvilla on suuri merkitys siihen, millaisia keskusteluista tulee.\nOhjelmassa oli tutustumista. Paikalla oli kaikki äidit lapsineen sekä molemmat ohjaajat.\nAloitimme esittelemällä itsemme ja kerroimme opiskeluistamme sekä sen mistä ajatus\ntällaiseen opinnäytetyöhön tuli. Sen jälkeen oli tarkempien esittelyjen vuoro. Olimme\nlaittaneet pöydälle valmiiksi askartelumateriaaleja, joista jokaisen äidin oli tarkoitus\ntehdä kartongille kukka, jonka terälehtiin kirjoitettiin asioita itsestä. Kukan lehtiin taas\nkirjoitettiin ryhmään kohdistuvia toiveita sekä millaisia sääntöjä piti tärkeänä ryhmätoimintaa ajatellen. Tehtävä toimi hyvin, sillä äidit alkoivat aktiivisesti tekemään tehtävää\nja miettivät tarkkaan mitä kertoa itsestään. Askartelu valittiin siksi, että toiminnan lomassa tutustumista tapahtui huomaamatta, kun samalla jutellaan niitä näitä. Lisäksi askartelutuotoksen avulla on myös helppo kertoa asioita itsestään. Jokainen vuorollaan\nesitteli askartelunsa ja kertoi itsestään, toiveista ja säännöistä. Säännöistä esille tuli vaitiolovelvollisuus, toisten kunnioittaminen, ”kaikkien mielipiteet yhtä arvokkaita” ja ettei\nkipeänä tulla ryhmäkokoontumisiin. Myös me ohjaajat teimme omat kukkaaskartelumme.\nTutustumiskierroksen jälkeen pidettiin kahvihetki ja keskustelimme samalla raskaus- ja\nsynnytyskokemuksista. Valitsimme tarkoituksella ensimmäisen kokoontumiskerran aiheeksi aiheen, josta äitien on helppo puhua. Kokemuksen mukaan äidit puhuvat yleensä\nmielellään näistä kokemuksista. Oli hienoa, että kokemuksista ja taustoista keskusteltiin\navoimesti. Lopuksi kerroimme vielä seuraavan kerran aiheista.\nToisella kokoontumiskerrallakin kaikki äidit lapsineen olivat paikalla. Ryhmäkerta aloitettiin tiedustelemalla äitien fiiliksiä. Pöydällä oli erilaisia postikortteja, joista kaikki\nvalitsivat kortin tai useampia kortteja, jotka joko miellyttivät eniten tai kuvasivat senhetkisiä tuntemuksia. Vuorotellen kukin kertoi siitä miksi valitsi kortin. Menetelmä valittiin, koska tällä tavoin saataisiin erilaisia ja syvällisempiä tuntemuksia esille kuin yksinkertaisesti kysymällä mitä kuuluu. Lisäksi pienellä toiminnalla saa ryhmän hyvin\norientoitumaan tulevaan ja myös ryhmäkerran käynnistettyä hauskalla tavalla. Tehtävän\njälkeen päästiin keskustelemaan päivän aiheesta: äidin ja vauvan unesta ja rutiineista.\nKeskustelua käytiin muun muassa siitä, miten lapsi on vauvasta alkaen nukkunut, missä\nvauva nukkuu, onko liikkumaan oppiminen tai hampaiden puhkeaminen vaikuttanut\nuniin, miten äidit toimivat kun vauva heräilee yöllä, ovatko rutiinit tärkeitä ja millaisia\nrutiineja perheissä on.\nKahvitauon lomassa oli vapaata keskustelua ja kerroin vauvahieronnasta, minkä jälkeen\nlevitettiin jumppamatot lattialle, laitettiin rauhallinen musiikki soimaan ja alettiin tehdä\nvauvahierontaa. Vauvahieronnan etenemisen näytin nuken avulla. Ryhmän vauvoista oli\nhuomattavissa, että mitä pienempi vauva oli kyseessä, sitä paremmin vauvahieronnan\nrentouttava vaikutus näkyi. Vauvat, jotka osaavat jo kulkea omin avuin, eivät yhtä hyvin\nmalta olla paikallaan. Vauvahierontaa voi kuitenkin tehdä vaikka vain jalkapohjiin esimerkiksi vauvan ollessa sylissä ja pikkuhiljaa jatkaa hierontaa, kun vauva oppii rauhoittumaan hierontatuokiossa. Ryhmäkerran lopuksi käytiin läpi seuraavan kerran aiheet.\nMyös unikouluaihe, jota oli valmistellut tälle kerralle, siirtyi seuraavaan kertaan.\n6.3.2 Toimiva ryhmä\nKolmannella kokoontumiskerralla paikalla oli neljä äitiä lapsineen sekä molemmat ohjaajat. Ryhmäkerran aiheena oli parisuhde. Aloitimme ryhmäkerran roolit -tehtävällä.\nÄidit saivat paperit, joihin heidän tuli miettiä “millainen olen puolisona, millainen olen\nkotona ja millainen riitelijä olen”. Apuna pohdinnoissa oli Mannerheimin Lastensuojeluliiton Vertaansa vailla -kortit. Tehtävän tekemisen jälkeen keskustelimme jokaisen mietteistä. Tämän jälkeen keskustelua jatkettiin miettimällä miten parisuhde on vauvan syntymän myötä muuttunut, hyvän parisuhteen merkitystä ja sitä kuinka parisuhdetta voi\nylläpitää. Äidit pääsivät myös miettimään mitkä asiat parisuhteessa ovat heille tärkeitä\nlaatimalla oman “hyvän parisuhteen muistilistan”. Itsenäiset pohdintatehtävät valitsimme siksi, että kun äidit miettivät asioita rauhassa paperille, päästään keskustelussakin\nsyvemmälle kuin vain yhdessä ääneen miettien. Keskustelujen jälkeen pidettiin kahvitauko, jolloin kerrottiin vielä unikoulusta ja keskustelimme unikoulukokemuksista. Lopuksi vielä käytiin läpi seuraavan kerran aiheet.\nNeljännellä kokoontumiskerralla paikalla oli neljä äitiä lapsineen sekä molemmat ohjaajat. Aluksi kävimme pöydän ääressä läpi aamupäivän ohjelman ja keskustelunaiheet.\nKerta oli jaettu siten, että toinen ohjaajista piti äideille 10 minuuttia kestäneen rentou-\ntushetken toisen leikkiessä kahden lapsen kanssa viereisessä huoneessa. Yksi lapsista oli\näitinsä vieressä ja yksi lapsi oli nukkumassa. Rentoutustuokio koostui rentoutustarinasta\nja taustalla soineesta rentoutusmusiikista. Rentoutustuokion jälkeen kysellyn palautteen\nmukaan äidit pitivät tuokiosta ja osa kertoikin melkein nukahtaneensa tuokion aikana.\nKun aiheena oli oma jaksaminen, oli meistä selvää, että ryhmäkerran toimintatuokioiden\ntulisi olla sellaisia, joista äidit saisivat voimia ja rentoutta. Rentoutusaihe oli ohjaajille\nennestään tuttu, joten se osaltaan vaikutti nimenomaan rentoutustuokion valintaan.\nTuokion jälkeen palattiin pöydän ääreen keskustelemaan aiheista miten äiti pitää huolta\nomasta jaksamisestaan, missä menee jaksamisen ja ei-jaksamisen raja ja millaisia keinoja äideillä on lisätä omaa jaksamistaan. Keskustelun jälkeen ohjattiin parivenyttelyä, jota\näitien olisi helppo toteuttaa kotona. Äidit pitivät venytyksiä todella tehokkaina ja helppoina toteuttaa kotona puolison kanssa. Lapset alkoivat olla väsyneitä ja levottomia,\njoten suunniteltu pallohieronta jätettiin toiseen kertaan. Lopuksi kerrottiin mitä seuraavalla kerralla on ohjelmassa.\nViidennellä kokoontumiskerralla oli koko ryhmä koossa. Ryhmäkerran aluksi äidit saivat tehtäväpaperin, jossa oli kolme kysymystä: 1. Millainen äiti olen? 2. Millainen äiti\nhaluaisin olla? ja 3. Mitä minä haluaisin muuttaa äitiydessäni/kuinka voisin mielestäni\nolla parempi äiti/tarvitseeko minun olla parempi äiti? Äidit saivat rauhassa vastata kysymyksiin, minkä jälkeen keskusteltiin heidän vastauksistaan. Äitien kertoman mukaan\nkysymykseen numero 2 oli helpompi vastata kuin numeroon 1. Osa äideistä toivoi aiemmilla ryhmäkerroilla pohtimisen apuna olleita kortteja avuksi.\nKeskustelua jatkettiin aiheesta äitiyden herättämät tunteet. Äideille kerrottiin Uuden\näidin selviytymisopas -kirjasta muutamia äitiyteen liittyviä myyttejä, joihin äidit saivat\nkertoa omat mielipiteensä siitä olivatko myytit heidän mielestään paikkansapitäviä vai\neivät. Kolmantena keskustelunaiheena oli omasta lapsuudesta tullut perhemalli. Halukkaat saivat kertoa millaisia perhemalleja he saivat lapsuudessaan, kuinka ne ovat vaikuttaneet heidän äitiyteensä ja heidän elämäänsä ylipäätään. Äidit kertoivat avoimesti kokemuksistaan ja aiheesta käytiin hyvä keskustelu.\nLasten väsyessä pidettiin kahvitauko, jonka aikana kerroimme äideille seuraavan eli\nviimeisen kerran ohjelman sekä jaoimme äideille palautelomakkeet. Ehdotimme, että\nviimeisellä kerralla pidettäisiin nyyttäreitä ja äidit innostuivatkin ajatuksesta. Kahvitauon jälkeen oli toimintatuokion vuoro. Äideille ja lapsille ohjattiin n. 15 minuutin pituinen muskarituokio, jossa levyltä tulleen musiikin lisäksi käytettiin sulkia ja huiveja.\nEdeltäneen keskustelun lopussa lapset alkoivat olla levottomia, mutta muskarituokio\nrauhoitti lapset ja he näyttivät nauttivan tuokiosta. Yksi lapsi nukkui, joten tuokioon\nosallistui 5 äitiä sekä 4 lasta. Muskarituokio valittiin siksi, että saisimme esiteltyä monipuolisesti mitä pienen lapsen kanssa voi harrastaa joko yksin tai ryhmässä. Samalla tiedotettiin Joutsan muskariryhmistä.\n6.3.3 Ryhmän päättäminen\nViimeiseen ryhmäkertaan valmistautuminen tuntui haikealta, mutta toisaalta olo oli tyytyväinen, koska olimme suunnittelemaamme ryhmään ja toteutukseen tyytyväisiä. Paikalla oli koko ryhmä ja molemmat ohjaajat. Aluksi kerrottiin päivän ohjelma äideille ja\nkerättiin edellisellä kerralla annetut palautelomakkeet (liite 5). Kaikki palauttivat lomakkeet täytettyinä.\nAloitimme pallohieronnalla, joka jäi äidin jaksaminen -aihetta käsiteltäessä tekemättä\nlasten ollessa väsyneitä. Äidit olivat pareittain ja ohjaajista toinen oli yhden äidin pari\ntoisen ohjaajan leikkiessä lasten kanssa. Taustalla soi rauhallinen musiikki. Äidit kertoivat hieronnan olleen rentouttavaa. Äitien rentouduttua oli hyvä siirtyä seuraavaan tehtävään, jossa äidit saivat antaa palautetta toisilleen. Jokaiselle äidille oli ennakkoon tehty\n“palautelappu”, joka laitettiin kaulaan siten, että lappu roikkui selkäpuolella. Äidit kirjoittivat toistensa lappuihin myönteisiä asioita toisistaan. Palautteen antamista helpottamaan levitettiin pöydälle MLL Vertaansa vailla -kortit. Äidit olivat jo aiemmin pitäneet\nkortteja hyödyllisenä pohdittaessa erilaisia asioita. Myös me ohjaajat kävimme kirjoittamassa jokaiselle palautetta. Lopuksi jokainen luki toisille mitä omaan lappuun oli kirjoitettu ja kertoi tunnistaako itsensä näistä asioista.\nTehtävän jälkeen kahviteltiin ja herkuteltiin nyyttäreiden merkeissä. Samalla keskusteltiin niin äitien kuin ohjaajien tunnelmista ryhmän päättyessä. Äitien kertoman mukaan\nheille jäi positiiviset fiilikset ryhmästä. He kertoivat ettei ryhmässä käsiteltyjä aiheita\nolisi muutoin välttämättä tullut mietittyä. Yksi äideistä myös otti esille, että sovittaisiin\näiti-vauva -ryhmän tapaaminen kesälle. Äidit innostuivat ajatuksesta ja aikakin sovittiin\nvalmiiksi. Myös me ohjaajat olimme tästä innoissamme, sillä emme halunneet itse ottaa\nasiaa puheeksi vaan halusimme jättää äitien harkittavaksi haluavatko he vielä kokoontua\nKahvittelun lomassa Joutsan päivähoidon johtaja, Annikki Lehto, tuli kertomaan varhaiskasvatuksesta, päivähoitopaikan hakemisesta sekä maksuista ja käytännön asioista,\njoita päivähoidon alkaessa on hyvä huomioida. Päivähoidon johtaja pyydettiin kertomaan päivähoidosta, koska osalle perheistä lapsen päivähoitopaikan hakeminen alkoi\nolla ajankohtaista ja lisäksi aiheen esittely toi jatkumon varhaiskasvatuksen puolelle.\nEsittelyn jälkeen oli kiitosten vuoro ja äideille annettiin kansiot, joihin oli koottu kaikkien ryhmäkertojen aiheista tietoa. Samanlainen kansio annetaan materiaalipakettina Joutsan neuvolaan mahdollista myöhempää käyttöä varten. Haikein, mutta tyytyväisin mielin päätimme ryhmän.\n7 TOIMINNAN ARVIOINTI\nHienoa, että on tällainenkin tapa toteuttaa opinnäytetyö. Lähdin innokkaasti mukaan ja olen tosi tyytyväinen osallistumiseen. --\nToiminnallisen opinnäytetyön kohderyhmää voidaan hyödyntää opinnäytetyön kokonaisarvioinnissa. Kohderyhmältä voidaan pyytää palautetta, kun produktio on valmis ja\nkäytännössä testattu. (Vilkka & Airaksinen 2003, 40.) Me arvioimme produktiomme\ntoimintaa palautelomakkeiden vastausten (liite 6), omien havaintojemme ja kokemustemme sekä teoriatiedon perusteella. Laadimme itse palautteen keräämisessä käytetyn\nkyselylomakkeen (liite 2), jossa oli yhteensä yksitoista kysymyskohtaa. Kysymyksistä\nneljä oli avoimia kysymyksiä. Kysymykset laadittiin viitekehyksen käsitteiden perusteella. Kaikki ryhmään osallistuneet viisi äitiä palauttivat palautelomakkeet täytettyinä.\nVastaajista yksi oli ryhmäkokoontumisten aikaan iältään 25-30-vuotias, kaksi oli 30-35vuotiaita, yksi 35-40-vuotias ja yksi yli 40-vuotias. Lapsista kaksi oli ryhmän päättyessä\n6-8 kuukauden ikäisiä, kaksi 8-10 kuukauden ikäisiä ja yksi 12-14 kuukauden ikäinen.\nVastaajista kolme oli naimisissa ja kaksi avoliitossa. Kahdella vastaajista oli sosiaalista\ntukiverkostoa paikkakunnalla. Heillä oli sukulaisia ja ystäviä päivittäin tavoitettavissa.\nYhdellä vastaajalla ei ollut paikkakunnalla sosiaalista tukiverkostoa ja kahdella vastaajalla paikkakunnalla oleva tukiverkko koostui lähinnä naapureista.\n7.1 Havainnot ryhmätoiminnasta\nRyhmätoiminnan havainnointiin vaikuttaa sekä kohteen että havainnoitsijan sellaiset\nominaisuudet kuten kiinnostus, tarpeet, tunnetilat ja odotukset. Odotuksiin puolestaan\nvaikuttaa henkilön asenteet, ennakkotiedot sekä aiemmat kokemukset. Havainnointiin\nvaikuttaa kuitenkin myös ympäristössä olevat seikat, kuten runsas virikkeiden määrä,\nmikä rasittaa havainnoijaa. (Jauhiainen & Eskola 1994, 75.)\n7.1.1 Äitien kokemukset vertaistuesta\nRyhmä oli alusta asti hyvin keskusteleva, mikä edisti osaltaan keskusteluiden kehittymistä. Oli hienoa huomata, kuinka äidit arvostivat toistensa mielipiteitä ja luottivat sekä\nmeihin ohjaajiin että toisiinsa heti alusta alkaen. Jo ensimmäisellä kokoontumiskerralla\näidit avautuivat kertomaan kipeistä kokemuksistaan. Kipeiden kokemusten jakaminen\nyhdisti ryhmän jäseniä emmekä huomanneet ryhmän muodostumisen vaiheisiin kuuluvaa kuohuntavaihetta olleen lainkaan. Ehkä juuri avoin kokemusten jakaminen teki\nryhmästä alusta asti yhtenäisemmän ja siitä oli hyvä jatkaa toimintaa. Käynnistämisvaiheen jälkeen havaitsimme uusien tuttavuuksien syntymistä äitien kesken. Koimme, että\näidit saivat vertaistukea toisiltaan ja saivat näin tukea myös omaan jaksamiseensa.\nÄidit kokivat vertaistukiryhmän turvallisena ympäristönä, jossa he saivat vapaasti ilmaista ja käsitellä voimakkaitakin tunteita. Ryhmässä äidit saivat niin nauraa kuin itkeä.\nMyös ohjaajan näkökulmasta näytti siltä, että äidit kuuntelivat toisiaan eikä tullut vertailua tai kilpailua, mitä joskus äitien keskuudessa ilmenee. Vaikutti siltä, että äidit olivat\njo lähtökohtaisesti kiinnostuneita kuulemaan toisten kokemuksia ja saamaan niistä vinkkejä omaan arkeen. Äitien palautteesta kävi ilmi, että ryhmässä asiantuntijoilta saatu\ntuki oli tarpeellista, mutta vertaisilta saatu tuki tärkeintä. Ryhmään osallistuneet äidit\nkokivat, että toisilta äideiltä saatu ajankohtainen tieto auttoi heitä sen hetkisessä elämäntilanteessa.\nSai kertoa vapaasti omia ajatuksiaan, yhtä äitiä lukuunottamatta muut olivat tuntemattomia -> oli kiva tutustua samanikäisten lasten äiteihin.\nIhanaa oli kuulla, että muillakin on samanlaisia iloja ja haasteita kuin itsellä.\nVesterlinin (2007, 38, 39) tutkimuksen mukaan ryhmätoiminta tarjoaa vanhemmille,\ntässä tapauksessa äideille, mahdollisuuden viettää aikaa muiden äitien kanssa ja jakaa\nkokemuksia. Vaikka perheiden elämäntilanteet vaihtelivat, äidit saivat vahvistuksia\nomille käsityksilleen sekä uusia ideoita kuunnellessaan muiden vanhempien kokemuksia. Vertaisryhmä mahdollisti myös uusien keskustelukanavien syntymisen. Myös ryhmään osallistuneet äidit pitivät tärkeänä sitä, että he saivat tavata toisia aikuisia ja lapsia,\nja että heillä oli mahdollisuus keskustella ja kysellä niin itselle tärkeistä asioista kuin\ntavallisista arkeen liittyvistä kuulumisista. Henkilökohtainen kanssakäyminen toisten\näitien kanssa toi uusia tuttavuussuhteita sekä mahdollisti osallistujien keskinäisen vertaistuen ja yhteisöllisyyden syntymisen. Oli hauska huomata, että saimme itsekin äiteinä\nsamalla vertaistukea omaan arkeemme, vaikka ensimmäisten lastemme syntymästä on jo\n7.1.2 Äiti-vauva-ryhmän vaikutus äitien arjessa jaksamiseen ja äitiyteen\nOhjaajina toivoimme äitien saavan tukea omaan jaksamiseensa sekä tietoa lapsen kasvusta ja kehityksestä. Halusimme äitien saavan uusia näkökulmia arkeen vauvan kanssa\nja koimme tärkeäksi, että äidit saisivat vahvistusta vanhemmuuteensa ja parisuhteeseensa tiedostamalla näihin vaikuttavia seikkoja sekä ajatuksiaan. Mielestämme tapaamiset\nja käsitellyt aiheet olivat äideille hyödyllisiä. Kaikki saivat uutta tietoa ryhmän eri aihepiireistä.\nÄidit kokivat ryhmätapaamiset vaihteluksi heille ja heidän vauvoilleen, sillä niiden nähtiin katkaisevan tavanomainen, itseään toistava arki. Arki koettiin ajoittain melko yksinäiseksi, mikäli paikkakunnalla ei ollut sosiaalista verkostoa. Ryhmän myötä äidit saivat\nuusia voimavaroja arkeen, ja sen myös koettiin vahvistavan äitiyden tunnetta. Äidit näkivät ryhmän paikkana, jossa oli mahdollisuus saada lisää voimavaroja arkeen. He kokivat myös uusien ihmissuhteiden ja keskinäisen vertaistuen vaikuttaneen omaan jaksamiseensa. Vaikeistakin asioista puhuminen toi voimavaroja, vaikkei sillä hetkellä siltä ehkä\ntuntunutkaan. Asioista puhuminen auttaa käsittelemäään kipeitä asioita ja lopulta päästämään niistä irti.\nVaikeista asioista puhuminen sai itselleni hyvän olon.\nPerheiden, etenkin äitien, on todettu hyötyvän vertaistukiryhmistä, sekä ennen lapsen\nsyntymää että sen jälkeen. Ryhmissä vanhemmat saavat toisiltaan hyödyllisiä neuvoja,\njotka auttavat selviytymään arjen pulmatilanteista. Kokemusten jakaminen sekä sosiaalisten suhteiden luominen toisiin vanhempiin on yksi merkittävä keino vahvistaa vanhempien voimavaroja. (Deave ym. 2008, 1471.)\nToiminnallisilla tuokioilla pyrittiin antamaan äideille käytännön keinoja, joilla he voisivat saada vaihtelua arkeen ja esitellä harrastusmahdollisuuksia. Harrastukset ja erilaisiin\ntapahtumiin osallistuminen tuovat iloa niin äidille kuin lapselle, vahvistavat kiintymyssuhdetta ja tuovat uusia tuttavuuksia.\nRyhmän vaikutus äidin ja vauvan väliseen suhteeseen\nYhtenä keskeisenä tavoitteena meillä oli tukea vauvan ja äidin myönteistä vuorovaikutusta turvallisen kiintymyssuhteen ja lapsen suotuisan kehityksen varmistamiseksi.\nRyhmään osallistuneiden äitien ja lasten väliset suhteet vaikuttivat mielestämme vahvoilta eikä heillä siten ollut varsinaista tarvetta saada apua hyvän vuorovaikutussuhteen\nmuodostamiseksi. Niin meidän ohjaajien kuin äitien mielestä onnistuimme kuitenkin\nantamaan keinoja suhteen vahvistamiseksi. Näimme ohjaajina, että äidin positiivinen\nmieliala ja tyytyväisyys heijastui myös lapseen. Huomasimme myös, ettei ole olemassa\nyhtä oikeaa menetelmää, jolla varhaista vuorovaikutusta ja kiintymyssuhteen muodostumista voidaan tukea. Toiminnallisissa tuokioissa esimerkiksi huomasimme, kuinka\nyksi äiti esimerkiksi piti enemmän muskarista ja toinen taas rauhallisesta vauvahierontatuokiosta.\nVaikka onnistuimme mielestämme hyvin, olisi ryhmällä ollut vielä suurempi vaikutus\näitien ja vauvojen väliseen vuorovaikutukseen, mikäli vauvat olisivat olleet vasta muutaman kuukauden ikäisiä. Ryhmän aiheista olisi ollut heille vielä enemmän hyötyä, sillä\nomasta kokemuksestamme voimme kertoa, että monia kysymyksiä tulee mieleen, kun\non kotiuduttu sairaalasta vauvan kanssa ja arki kotona alkaa.\n7.1.4 Äitien arviot ohjaajien toiminnasta\nPalautelomakkeen vastausten perusteella äidit olivat erittäin tyytyväisiä ohjaajien toimintaan äiti-vauva-ryhmässä. Äitien mielestä ohjaajat huomioivat ryhmään osallistujien\ntoiveet erinomaisesti. He myös kokivat, että ohjaajien toiminta ryhmässä oli luontevaa,\nja että heitä rohkaistiin osallistumaan käytyihin keskusteluihin ja toimintatuokioihin.\nÄidit antoivat seuraavia avoimia palautteita:\nParasta ryhmässä oli ohjaajien ideat, iloisuus, selkeys.\nKiitos ryhmänvetäjille, oli mukavaa yhdessä.\n-- ohjaajat esittivät sopivasti lisäkysymyksiä, että keskustelut etenivät.\nMyös muuta toimintaa oli mukavasti.\nKoemme ryhmänohjaajina itsekin, että onnistuimme työssämme kiitettävästi. Suunnittelimme ryhmäkokoontumisten sisällöt huolellisesti äitien ilmoittautumisen yhteydessä\nesittämät toiveet huomioiden. Olimme tyytyväisiä myös ryhmäkokoontumisten toteutuksiin. Oli hienoa nähdä, että hyvin tehty pohjatyö tuotti näin hyvää tulosta.\nRyhmän ohjaajina koimme toimivamme prosessikeskeisesti. Mielestämme onnistuimme\nluomaan äitien kanssa luottamuksellisen ja positiivisen suhteen. Lähtökohtanamme oli,\nettä jokainen äiti on oman elämänsä asiantuntija. Tuimme äitejä heidän yksilöllisten\ntarpeidensa mukaan. Jotakin piti tukea osallistumaan esimerkiksi siten, että leikitimme\nhänen lastaan, jotta äiti pystyi keskittymään keskusteluihin ja muuhun toimintaan. Jotakin taas kannustettiin osallistumaan keskusteluun kysymällä ensin hänen kokemuksistaan tai mielipiteistään.\nEnnen ryhmän käynnistämistä pohdimme omaa rooliamme ryhmänohjaajina. Aktiivisen\nryhmään osallistumisen ja järjestämisen lisäksi havainnoimme ryhmää ja sen vuorovaikutusta. Tiedostimme myös, että meidän ohjaajien oma persoona ja toimintamme vaikuttavat ryhmään merkittävästi. Tulimme tapaamisiin aina omina persooninamme emmekä pyrkineet olemaan ryhmälle minkäänlainen auktoriteetti, joka kertoisi miten asiat\ntulisi tehdä. Annoimme äitien olla oman elämänsä asiantuntijoita ja pyrimme olemaan\nheidän kanssaan tasa-arvoisessa asemassa.\nRyhmänohjaajana toimiminen on haastavaa, mutta erittäin antoisaa. Ryhmänohjaajalla\ntulee olla tunneherkkyyttä, jotta osaa tarttua keskustelussa usein yllättäen ilmeneviin\nasioihin. On myös osattava itse olla avoin eikä ketään saa syytellä tai arvostella. Kaikkia\ntulee hienovaraisesti rohkaista osallistumaan ryhmän keskusteluihin sekä toimintatuokioihin. Ohjaajan on kuitenkin osattava olla myös hiljaa. Huomasimme, kuinka tärkeää oli\nantaa äideille aikaa miettiä keskustelun aiheita eikä hiljaisia hetkiä tule itse täyttää omilla kommenteilla. Keskustelun aloittaminen on yleensä se vaikein hetki. Ohjaajina yritimme vaihdella keskustelun aloittajaa kysymällä äideiltä vuoron perään heidän mielipi-\nteitään ja ajatuksiaan. Muutoin käy helposti niin, että aina sama henkilö aloittaa keskustelun. Mietimme myös, että keskustelun ohjaamisessa voisi käyttää erilaisia menetelmiä,\nkuten vierittää palloa osallistujalta toiselle puheenvuorojen jakamiseksi.\nKokemuksemme mukaan ryhmässä, jossa on mukana myös lapsia, on hyvä olla kaksi\nryhmänohjaajaa. Tällöin toinen voi leikkiä lasten kanssa, jotta äidit voivat keskittyä\nkeskusteluihin ja toimintatuokioihin. Ryhmänohjaajan on aina osattava muokata toimintaa tilanteen mukaan, mutta äiti-vauva-ryhmässä tämä korostuu. Lasten vireystila, nälkä\nja hoitotuokiot ohjaavat ryhmän kulkua. Kun ryhmänohjaajia on kaksi, voi toinen tehdä\neri tavalla tilanteesta havaintoja ja näin antaa toiselle palautetta ryhmän ohjaamisesta.\nPalautteen antaminen toiselle auttaa itseä kehittymään ryhmän ohjaajana, ja toisaalta se\nauttaa myös kehittämään ryhmän toimintaa. Tällainen työskentelytapa auttoi meitä kehittämään niin omaa toimintaa kuin ryhmäkertojen toteutusta.\n7.2 Äiti-vauva -ryhmän kehittäminen\nKyselylomakkeessa pyydettiin kehitysehdotuksia ryhmän ohjelmasisällölle mahdollisia\ntulevia ryhmiä ajatellen. Kolme vastaajaa oli vastannut tähän avoimeen kysymykseen.\nMielestäni yhdessä oleminen ja keskustelut olivat kaikista antoisimpia, itse\ntekemistä ei välttämättä tarvitse paljoa olla. Ryhmäläiset voisivat yhdessä\nmiettiä aiheita ohjelmasisältöön, koska tarpeet tulevat yleensä lapsen iän\nja kasvun myötä.\nSamantyyppinen sisältö olisi hyvä, luultavasti paikkakunnalla on muitakin\nvasta muuttaneita tai muuten yksinäisiä äitejä, jotka haluaisivat kohdata\ntoisiaan. Perhekahvilan toimintahan on kyllä aktiivista, mutta siellä keskitytään lähinnä lapsiin.\nKirjallisen palautteen mukaan äidit olivat tyytyväisimpiä ryhmätapaamisten ilmapiiriin,\nohjaajien ohjausosaamiseen, yksilöllisyyden huomioimiseen sekä ryhmätoimintaan kokonaisuutena. Tietoiskujen kattavuus ja vertaistuen saaminen arvioitiin myös yhtä hyvänä. Äitien mielestä käsitellyt aiheet olivat mielenkiintoisia ja hyödyllisiä.\nKaikki ryhmän äidit arvioivat äiti-vauva-ryhmän olleen erinomainen. Kaikki äidit toivoivat myös, että vastaavanlaista toimintaa järjestettäisiin jatkossakin paikkakunnalla.\nKehittämisideoita äideiltä oli, että ryhmässä voi tarjota aamupalan kahvituksen sijaan ja\nettä ryhmäläiset voisivat yhdessä miettiä aiheita ohjelmasisältöön. Kehitysehdotuksista\nvoidaan päätellä, että äidit olivat varsin tyytyväisiä ryhmän toimintaan kokonaisuudessaan. Pieni ryhmäkoko miellytti myös äitejä ja se osaltaan mahdollisti intensiiviset ryhmäkeskustelut. Jauhiaisen ja Eskolan (1994, 111) mukaan ryhmäkoon kasvaessa ryhmän\nkiinteys heikkenee. Jäsenten tyytyväisyys vähenee ja ristiriidat ryhmän jäsenten välillä\nlisääntyvät. Tämän myötä myös jäsenten motivaatio ja aktiivisuus pienenevät. Pienessä\nryhmässä on usein havaittavissa enemmän lämpöä ja tukea kuin suuremmissa ryhmissä.\nRyhmän koko oli hyvä. Kaikki saivat puhua -Saamamme palautteen perusteella voimme todeta, että jatkoa ajatellen suunnittelemamme ohjelmarunko on hyvä ja toimiva pohja, jota on helppo muokata ryhmäkohtaisten\ntoiveiden mukaan. Todennäköistä on, että uudet äidit ovat jatkossakin kiinnostuneita\nvastaavasta ohjelmasisällöstä, sillä ryhmän aihepiirit koskettavat kaikkia äitejä.\nÄiti-vauva-ryhmän perustaminen sai alkunsa omasta ideastamme. Oli mukava huomata,\nettä tarvetta tällaiselle ryhmätoiminnalle on olemassa. Vastaavia ryhmiä on tarjolla joillakin paikkakunnilla joko kaupungin/kunnan tai yksityisen tahon toimesta. Myös painopistealueet ja kohderyhmät vaihtelevat. Meille oli alusta asti selvää, että kohderyhmään\nkuuluvat kaikki ensimmäisen lapsensa saaneet äidit. Myös ohjelmarunko muotoutui\nhelposti. Olemme molemmat äitejä, joten muistimme millaisia tuntemuksia ja ajatuksia\nkävimme läpi ensimmäisten lapsiemme synnyttyä.\nMielestämme onnistuimme hyvin opinnäytetyölle asetettujen tavoitteisiin nähden. Äidit\nsaivat toisiltaan vertaistukea ja onnistuimme suunnittelemaan ryhmän, joka tuki vanhemman ja lapsen välistä suhdetta. Mietimme, miten ryhmä olisi muuttunut, mikäli vauvat olisivat olleet esimerkiksi muutaman kuukauden ikäisiä. Ryhmän aiheet ovat varmasti kaikkein tarpeellisimpia ensisynnyttäjille pian lapsen syntymän jälkeen, kun kaikki on uutta, mutta toisaalta ryhmämme rikkaus oli se, että lapset olivat eri-ikäisiä. Kokemuksia pystyttiin tällöin jakamaan eri tavalla. Vertaistuki on aina tarpeellista, ovat\nlapset minkä ikäisiä tahansa. Toisilta äideiltä on mukava kuulla heidän kokemuksistaan\nja saada vinkkejä itselle. Jo pelkkä keskustelu samassa elämäntilanteessa olevan kanssa\non keino parantaa omaa oloa.\nToiminnallisen opinnäytetyön tekeminen oli erittäin antoisaa. Suunnittelutyö ja suunnitelmien toteuttaminen oli hyvin mielenkiintoista. Ryhmää ohjatessamme onnistumisen\nkokemukset riippuivat suuresti myös ryhmään osallistuvista. Ryhmäämme osallistuneet\näidit osallistuivat aktiivisesti keskusteluihin ja toiminnallisiin tuokioihin, mikä teki meidän ohjaajien työstä helpompaa. Tämän opinnäytetyön tekeminen on ollut hieno kokemus ja olemme erittäin tyytyväisiä koko opinnäytetyöprosessiin.\nProduktion myötä kehityimme ryhmämuotoisen toiminnan suunnittelijoina ja ohjaajina.\nTällainen ohjaustyö ja toiminnan suunnittelu kiinnostaa meitä jatkossakin hyvin paljon,\nkoska lapsi- ja perhetyö on lähellä sydäntämme. Meitä kuitenkin askarrutti onko aihe\nsopiva lastentarhanopettajan kelpoisuutta opiskelevalle, koska voisi ajatella aiheen kuuluvan terveydenhoitajaopintojen piiriin. Kuitenkin sosionomin lähestymistapa on osin\nerilainen. Lastentarhanopettajan kelpoisuutta opiskelevan opinnäytetyön tulee liittyä\nvarhaiskasvatusikäisten ja heidän perheidensä tukemiseen, ohjaamiseen, lapsuuteen ja\nvanhemmuuteen (Diakonia-ammattikorkeakoulu i.a.). Ryhmätoiminnassa linkki varhaiskasvatukseen tuotiin viimeiselle ryhmäkerralle suunnitellun päivähoidon johtajan\nOpinnäytetyön tekeminen kehitti meitä ammatillisesti. Prosessi sai meidät pohtimaan\nsosionomilta vaadittavia ydinosaamisvaatimuksia. Opinnäytetyön tekeminen auttoi meitä myös ymmärtämään entistä paremmin, mitä eettisyys tutkimustyössä tarkoittaa. Koko\nopinnäytetyöprosessin ajan toimimme sosiaalialan arvojen ja ammattieettisten periaatteiden mukaan. Kutsukirjeiden lähettämisestä alkaen huomioimme eettisyyden toteutumisen ryhmätoiminnassa, sillä emme tienneet kenelle kirjeet lähtivät. Tiesimme ainoastaan kuinka monelle kirjeitä lähetettiin. Raportoinnissa mietimme hyvin tarkkaan mitä\nvoimme kirjoittaa, jottei esimerkiksi äidit voi tunnistaa toisiaan toiminnan kuvauksista.\nNiin kutsukirjeet, otetut valokuvat kuin palautelomakkeet olemme säilyttäneet huolellisesti ja lopulta tuhonneet opinnäytetyön valmistuttua.\nOlimme tyytyväisiä laatimaamme palautelomakkeeseen. Kysymyksiä oli mielestämme\nsopivasti, jotta osallistujat jaksavat vastata kaikkiin kohtiin. Lisäksi haimme monipuolisuutta sillä, että valmiiden vastausvaihtoehtojen ohella oli myös avoimia kysymyksiä.\nOli mukava huomata, että äidit vastasivat myös näihin kysymyksiin. Kysymykset suunniteltiin teoriaosassa esiteltyjen käsitteiden pohjalta. Mielestämme onnistuimme saamaan palautelomakkeen avulla havaintojamme vastaavan kuvan ryhmän onnistumisesta.\nSen avulla myös pystyimme kuvaamaan, miten teoriassa esitellyt käsitteet näkyivät\nOpinnäytetyö antoi meille uusia näkemyksiä sosionomina ja lastentarhanopettajana\ntyöskentelyyn. Vaikka itse olemme molemmat äitejä, osaamme kenties vielä paremmin\nhuomioida äitien ja lasten tarpeita sekä tukea ja ohjata heitä tavoitteellisesti ja yksilöllisesti tämän työn myötä. Työ lisäsi myös ymmärrystä varhaisen tuen merkityksestä uudessa elämäntilanteessa, kun pariskunnasta tulee perhe vauvan syntymän myötä.\nRyhmänohjauksen haaste on siinä, että jokainen ryhmä asettaa omat vaatimuksensa ja\ntoimintaa on osattava muokata jokaisella kerralla tarpeen mukaan. Vauvojen mukana\nolo tuo omat vaatimuksensa. Aina ei keskustelu onnistu yhtä hyvin, vaikka äideillä olisikin asiaa, jos vauvat ovat väsyneitä. Ohjaajan on oltava herkkä aistimaan ryhmän tuntemuksia ja muokattava toimintaa sen mukaan. Jos yrittää väkisin pitää suunnitelmasta\nkiinni, ei ryhmäkerta ole onnistunut. Toisaalta keskustelukaan ei aina lähde sujumaan\nsamalla tavalla. Ohjaajalla on hyvä olla keskustelua ohjaavia kysymyksiä ja esimerkiksi\nartikkeleita tai tutkimuksia keskustelunaiheesta, jotta voi tarvittaessa uudelleen herättää\nkeskustelua käyntiin. On huomattava, ettei keskusteluun voi valmistautua muuten kuin\ntutustumalla aiheeseen, miettimällä kysymyksiä ja olla aidosti läsnä tilanteessa.\nKeskustelun ohjaamiseen liittyen mietimme, saako ohjaaja osallistua keskusteluun kertomalla omista kokemuksistaan. Tähän ei liene olemassa oikeaa vastausta, vaan tilanneherkkyys ja ryhmän tunteminen kertovat kannattaako omista kokemuksistaan kertoa.\nOlemme kuitenkin sitä mieltä, että sopivassa määrin ja sopivassa tilanteessa omakohtaisten kokemusten jakaminen on vain hyvä asia.\nKehitettäviä asioita mietittäessä tulee mieleen se, että olisi ollut hyvä saada ulkopuolinen seuraamaan toimintaa joillekin ryhmäkerroille. Neuvolan terveydenhoitajien kanssa\nnäin oli tarkoitus tehdä, mutta aikatauluongelmien vuoksi se ei onnistunut. Toisaalta\nmietimme, miten ulkopuolisten osallistuminen ryhmään olisi vaikuttanut esimerkiksi\nkeskusteluihin. Tutkimuksen kannalta olisi myös ollut mielenkiintoista saada toinen\nryhmä kulkemaan rinnalla.\nPohdimme myös sitä, osallistuvatko vapaaehtoiseen vertaistukiryhmään ne, jotka sitä\nkaikkein eniten tarvitsisivat ja miten heidät saisi lähtemään tällaiseen toimintaan mukaan. Yksi ajatus oli, että ryhmää voisi käydä esittelemässä perhevalmennusryhmässä,\njolloin kynnys ryhmään osallistumiseen madaltuisi. Mutta kuten saimme terveydenhoitajalta kuulla, ei kaikki osallistu perhevalmennusryhmiin.\nYhteistyömme sujui todella hyvin koko projektin ajan niin suunnittelu-, toteutus- kuin\nkirjoitusvaiheessa. Emme tunteneet toisiamme kovin hyvin ennen opinnäytetyöprosessia, joten on ollut hämmästyttävää todeta kuinka samankaltaisesti ajattelemme asioista.\nTästä on ollut suuri apu opinnäytetyötä tehdessä.\nHaluamme kiittää ohjaajiamme hyvistä ohjeista ja ohjauksesta koko opinnäyteprosessin\najan. Suuret kiitokset kuuluvat äideille ja heidän lapsilleen, jotka osallistuivat äiti-vauva\n-ryhmään ja sitä kautta mahdollistivat opinnäytetyömme toteutumisen. Haluamme myös\nkiittää Joutsan neuvolaa sekä seurakuntatalon henkilökuntaa, jotka osaltaan auttoivat\nDeave, Toity; Johnson, Debbie & Ingram, Jenny 2008. Transition to parenthood: the\nneeds of parents in early parenthood. BMC Pregnancy and Childbirth 8, 14712393.\nDiakonia-ammattikorkeakoulu 2010. Kohti tutkivaa ammattikäytäntöä. Opas Diakoniaammattikorkeakoulun\nHalme, Nina; Kekkonen, Marjatta & Perälä, Marja-Leena 2012. Perhekeskukset Suomessa. Palvelut, yhteistoiminta ja johtaminen. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen raportti 62/2012. Tampere: Juvenes Print.\nHughes, Daniel A. 2011. Kiintymyskeskeinen vanhemmuus - toimivuutta kasvatukseen.\nHuuskonen, Päivi 2014. Vertaistuki. Terveyden ja hyvinvoinnin laitos. Viitattu\nHäggman-Laitila, Arja; Ruskomaa, Leena & Euramaa, Katri-Ina (toim.) 2000. Varhaista\ntukea lapsiperheille. Kokemuksia lapsiperheprojektin perhetyöstä. Käpylä Print\nJauhiainen, Riitta & Eskola, Marjatta 1994. Ryhmäilmiö. Porvoo: WS Bookwell Oy.\nJuusola, Mervi 2009. Äidin voimakirja. Helsinki: Voimakirja.\nKajaanin ammattikorkeakoulu 2012. Opinnäytetyö Kajaanin ammattikorkeakoulussa.\nEettisyys verkkojulkaisu. Kajaanin ammattikorkeakoulu. Viitattu 19.3.2015.\nKallio peruspalvelukuntayhtymä i.a. Mitä ennaltaehkäisevä perhetyö on. Viitattu\nKataja, Jukka; Jaakkola, Timo & Liukkonen, Jarmo 2011. Ryhmä liikkeelle! Toiminnallisia harjoituksia ryhmän kehittämiseksi. Jyväskylä: PS-kustannus.\nKirppanat - Liikuntaa pienestä pitäen i.a. Äidin hyvinvointivinkit. Viitattu 24.8.2015.\nKopakkala, Aku 2011. Porukka, jengi, tiimi. Ryhmädynamiikka ja siihen vaikuttaminen. Helsinki: Edita.\nKorhonen, Merja 2002. Aina oli joku kotona. Teoksessa Laura Kolbe & Katriina Järvinen (toim.). Onks ketään kotona? Helsinki: Tammi.\nLeppänen, Anni & Ruusujoki, Anna-Maija 2010. “TÄÄ ON TÄMMÖNEN KOTIÄIDIN ARJEN PELASTUS”. Äiti-vauvaryhmä äitien jaksamista tukemassa. Diakonia-ammattikorkeakoulu. Porin toimipaikka. Sosiaalialan koulutusohjelma. Opinnäytetyö.\nMalmi, Mia; Pulliainen, Siru & Sirkka, Seppo J. J. 2009. Uuden äidin selviytymisopas.\nRavinto, liikunta, krempat, hemmottelu, ihmissuhteet. Helsinki|Jyväskylä: Minerva Kustannus Oy.\nMannerheimin Lastensuojeluliitto i.a. Lapsen ja vanhemman kiintymyssuhde. Viitattu\nMannerheimin lastensuojeluliitto 2012. Vertaisryhmät. Verkkojulkaisu. Mannerheimin\nlastensuojeluliitto. Viitattu 24.7.2015. http://www.mll.fi/perheille/vertaisryhmat/.\nMurtorinne-Lahtinen, Minna 2013. Hyvä paha äitipuoli. Uusperheen arjessa. Juva:\nMäkelä, Jukka 2013. Ehkäisevät palvelut kunniaan. Teoksessa Arja Hastrup, Marke\nHietanen-Peltola, Johanna Jahnukainen & Marjaana Pelkonen (toim.) Lasten,\nnuorten ja lapsiperheiden palvelujen uudistaminen. Lasten Kaste – kehittämistyöstä pysyväksi toiminnaksi. Terveyden ja hyvinvoinnin laitoksen raportti 3/2013.\nMäntymaa, Mirjami & Tamminen, Tuula 1999. Varhainen vuorovaikutus ja lapsen.\nNiemelä, Pirkko; Siitala, Pirkko & Tamminen, Tuula 2003. Äidin ja vauvan varhainen\nvuorovaikutus. Helsinki: WS Bookwell Oy.\nOrkamaa, Soile 2013. Eka vauva -kerho vanhemmuuden tukena. Saimaan ammattikorkeakoulu. Lappeenrannan toimipaikka. Sosiaalialan koulutusohjelma. Opinnäytetyö.\nPerälä, Marja-Leena; Halme, Nina; Hammar, Teija & Nykänen, Sirpa 2011. Hajanaisia\npalveluja vai toimiva kokonaisuus? Lasten ja perheiden palvelut toimialajohtajien\nnäkökulmasta. Terveyden ja hyvinvoinninlaitoksen raportti 29/2011. Helsinki:\nPerälä, Marja-Leena; Halme, Nina & Kanste, Outi 2013. Johtaminen, palvelut ja lapsiperheiden hyvinvointi. Teoksessa Jukka Reivinen & Leena Vähäkylä (toim.) Ketä\nkiinnostaa? Lasten ja nuorten hyvinvointi ja syrjäytyminen. Tallinna: Raamatutrükikoda, 127-128.\nRauha, Maija 2003. Äitipuolen käsikirja. Nauti elämästä uusperheessä. Helsinki: WS\nSaastamoinen, Maiju & Seppänen, Sari 2010. RYHMÄSSÄ ON VOIMAA! - vertaistukea ensimmäisen lapsen saaneille vanhemmille. Savonia-ammattikorkeakoulu.\nKuopion toimipaikka. Hoitotyön koulutusohjelma. Opinnäytetyö. Viitattu\nSalonen, Satu 2014. Terveydenhoitaja, Joutsan lastenneuvola. Joutsa. Henkilökohtainen\nSinkkonen, Jari 2001. Lapsen puolesta. Helsinki: WS Bookwell Oy.\nSinkkonen, Jari. Duodecim. Lääketieteellinen aikakauskirja 2004. Viitattu 20.4.2015.\nSosiaali-ja terveysministeriö (STM) 2004. Lastenneuvola lapsiperheiden tukena, opas\ntyöntekijöille. Oppaita 2004:14. Helsinki: Edita Prima Oy.\nTamminen, Tuula 2002. Vain lapsi mahdollistaa äitiyden. Teoksessa Mannerheimin\nlastensuojeluliitto (toim.). Löytöretki äitiyteen. Helsinki: Mannerheimin lastensuojeluliitto.\nTamminen, Tuula 2004. Olipa kerran lapsuus. Helsinki: WS Bookwell Oy.\nTerveyden ja Hyvinvoinnin laitos 2014. Vammaispalvelujen käsikirja. Viitattu\nTuomi, Jouni & Sarajärvi, Anneli 2009. Laadullinen tutkimus ja sisällönanalyysi. 6.\nuudistettu laitos. Helsinki: Tammi.\n2007. Voimavaroja vanhemmuuteen ja parisuhteeseen\nLapsiperheiden vanhempien kokemuksia tukiryhmätoiminnasta. Pro gradu tutkielma. Lääketieteellinen tiedekunta. Hoitotieteen laitos. Tampere: Tampereen\nLIITE 1: Tutkimuslupahakemus\nOpiskelemme sosionomeiksi (lastentarhanopettajan kelpoisuus) Diakoniaammattikorkeakoulussa Pieksämäellä ja teemme opinnäytetyömme aiheesta ”Ensimmäisen lapsen saaneiden äiti-vauva-ryhmän perustaminen Joutsaan”. Opinnäytetyön tarkoituksena on perustaa äiti-vauva-ryhmä, jossa\nkeskitytään varhaisen vuorovaikutussuhteen kehittymiseen sekä vertaistuen tarjoamiseen uudessa elämäntilanteessa. Ryhmän päättyessä keräämme\nosallistujilta palautteen, jonka perusteella arvioimme toiminnan merkitystä. Opinnäytetyön on määrä valmistua heinäkuussa 2015. Työtä ohjaa lehtori Sirpa Ylönen. Opinnäytetyön suunnitelma on liitteenä.\nPyydämme lupaa kerätä tutkimuksemme tekemiseen liittyvän aineiston\nryhmämuotoisena järjestettävän toiminnan avulla. Saatu aineisto käsitellään ehdottoman luottamuksellisesti. Saatua aineistoa käytetään vain opinnäytetyön tekemiseen. Aineistosta ei käytetä yksilöitävissä olevia tietoja.\nSitoumus on voimassa opinnäytetyön valmistuttuakin.\nOlemme valmiit antamaan opinnäytetyön työyksikkönne käyttöön työn\nTarvittaessa annamme mielellämme lisätietoja opinnäytetyöstämme.\nLIITE 2: Kirje ensisynnyttäjille\nOlemme kaksi sosionomi -opiskelijaa. Perustamme\nopinnäytetyönämme Joutsaan äiti - vauva -ryhmän,\njoka on tarkoitettu kaikille ensimmäisen vauvansa saaneille äideille. Ryhmän tarkoituksena on tarjota ryhmänjäsenille vertaistukea uudessa elämäntilanteessa. Ryhmässä voidaan keskustella esimerkiksi äitiyden\nherättämistä tunteista, omasta jaksamisesta, synnytyskokemuksista ja lisäksi tehdä vauvahierontaa sekä äideille rentoutumisharjoituksia. Suunnitelmissa on myös, että päivähoidosta tulisi työntekijä kertomaan päivähoidosta. Ryhmään kutsutaan kaikki vuonna\n2014 ensimmäisen lapsensa saaneet äidit vauvoineen. Ryhmän on tarkoitus kokoontua\nmaalis-huhtikuun välisenä aikana yhteensä 6 kertaa, kerran viikossa, n. 2 tuntia kerrallaan. Kokoontumispaikkana toimii Joutsan seurakuntakodin kerhotilat. Ryhmään osallistuminen on maksutonta.\nOlemme vaitiolovelvollisia eikä opinnäytetyössämme tulla tunnistettavasti kertomaan\nyksilöistä vaan työssä kerrotaan ryhmän perustamisesta ja toiminnasta. Lopussa keräämme ryhmään osallistuneilta palautteen palautelomakkeen avulla.\nHaluammekin nyt tietää:\nOlisitko kiinnostunut osallistumaan ryhmään?\nMikäli olet kiinnostunut, vastaathan alla oleviin kysymyksiin.\nMinkä ikäinen vauvasi on? ____________________________________________\nMillaisista aiheista haluaisit keskustella? _________________________________\nYmpyröi sinulle sopiva kokoontumisajankohta:\nKeskiviikko klo 9.30 – 11.30\nPerjantai 9.30 – 11.30\nVoit vastata kyselyyn palauttamalla kirjeen 12.2.2015 mennessä oheisella palautuskuorella. Vaihtoehtoisesti voit vastata sähköpostilla tai puhelimitse (yhteystiedot näkyvät alla).\nJoutsan äiti-vauva ryhmä\nLIITE 3: Äiti-vauva-ryhmän runko\nKokoontumisajat ja aiheet:\n- 4.3. klo 9.30 – 11.30\no tutustuminen, toiveet ja ryhmän säännöt\no raskaus- ja synnytyskokemukset\n- 11.3. klo 9.30 – 11.30\no uni, nukuttaminen, rutiinit, unikoulu\n- 18.3. klo 9.30- 11.30\no parisuhde ja vauva-aika, hyvän parisuhteen merkitys ja ylläpitäminen, roolit kotona -tehtävä\n- 25.3. klo 9.30 – 11.30\no äidin jaksaminen, tukiverkko, lastenhoitoapu\no rentoutusharjoitus ja pallohieronta\n- 8.4. klo 9.30 – 11.30\no äitiyden herättämät tunteet, omasta lapsuudesta tullut perhemalli, millainen äiti haluan olla\n- 15.4. klo 9.30 – 11.30\no Päivähoitoinfo, palautteet, nyyttärit\nLIITE 4: Valokuvauslupa\nHenkilötietolaki edellyttää, että henkilön kuvan julkaisemiseen on saatava kuvattavan\nsuostumus. Alaikäisen puolesta suostumuksen antaa hänen huoltajansa. Pyydämme\nlupaa kuvata sinua ja lastasi Äiti-vauva –ryhmän toimintakerroilla ajalla 4.3. – 8.4.2015.\nKuvia esitettäisiin ainoastaan opinnäytetyöseminaarissa kuvaamassa ryhmätoimintaa.\nKuvia ei tulla hyödyntämään missään muussa yhteydessä. Opinnäytetyöseminaari\najoittuu kevääseen/kesään 2015.\nHeidi Juutilainen & Heidi Humalajoki\nAnnan luvan valokuvata sekä itseäni että lastani.\nAnnan luvan valokuvata itseäni, mutta lastani ei saa valokuvata.\nEn anna lupaa valokuvaukseen.\nLIITE 5: Kysely äiti-vauva-ryhmään osallistuneille\nKYSELY ÄITI-VAUVA-RYHMÄÄN OSALLISTUNEILLE\nVastaajaa koskevat tiedot:\n1. Vastaajan ikä:\n/ avoliitossa /\n4. Onko sinulla sosiaalista tukiverkostoa paikkakunnalla:\n5. Jos vastasit “Kyllä”, millainen sosiaalinen tukiverkostosi on, ja kuinka usein se\n6. Ympyröi mielestäsi sopivin vaihtoehto.\n1= Täysin eri mieltä, 2= Osittain eri mieltä, 3= En eri, enkä samaa mieltä,\n4= Osittain samaa mieltä, 5= Täysin samaa mieltä\nRyhmässä pystyi puhumaan avoimesti.\nOhjaajat huomioivat ryhmään osallistuvien toiveet.\nOhjaajat rohkaisivat osallistumaan.\nRyhmäkertojen aiheet olivat minulle hyödyllisiä.\nYhteiset keskusteluhetket olivat mielenkiintoisia.\nÄitien väliselle keskustelulle oli varattu riittävästi aikaa.\nKeskustelu muiden äitien kanssa oli minulle tärkeää.\nSain uusia ajatuksia toisilta äideiltä.\nSain tukea muilta äideiltä.\nHaluaisin jatkossa pitää yhteyttä ryhmän äiteihin.\nSain ideoita/uusia ajatuksia lastenhoitoon liittyen.\nRyhmästä sain ideoita asioista, joita voin tehdä vauvani kanssa.\nKoen, että ryhmätoiminta on lisännyt minun ja lapseni välistä kiintymystä.\nPidin toiminnallisista harjoituksista ja tehtävistä.\nRyhmätapaamiset olivat minulle tarpeellisia.\nOpin itsestäni uusia asioita.\nOhjaajien toiminta ryhmässä oli luontevaa.\nKokoontumiskertoja oli mielestäni sopivasti.\nYhdelle kerralle varattu aika oli sopiva.\n7. Ryhmässä parasta oli:\n8. Kokonaisarvio ryhmästä. Ympyröi vastauksesi.\n9. Toivotko jonkin tahon järjestävän jatkossa samankaltaista toimintaa Joutsan kunnassa?\n10. Jos vastasit “Kyllä”, miten ohjelmasisältöä voisi jatkossa kehittää?\n11. Voit kirjoittaa perusteluja kohdista 1-8 antamillesi vastauksille tai kirjoittaa muuta\npalautetta / terveisiä.\nLIITE 6: Kyselyn vastausten jakaantuminen\n1 = Täy-\n2 = Osit-\n3 = En\n5 = Täy-\nOhjaajat huomioivat ryhmään osallistuvien\nRyhmäkertojen aiheet olivat minulle hyödyl-\nYhteiset keskusteluhetket olivat mielenkiin-\nÄitien väliselle keskustelulle oli varattu riittä-\nKeskustelu muiden äitien kanssa oli minulle\nHaluaisin jatkossa pitää yhteyttä ryhmän\nSain ideioita/uusia ajatuksia lastenhoitoon\nRyhmästä sain ideioita asioista, joita voin\ntehdä vauvani kanssa.\nKoen, että ryhmätoiminta on lisännyt minun\nja lapseni välistä kiintymystä.\nOhjaajien toiminta ryhmässä oli luonteva.\nVERTAISTUKEA JA MAMMAKAVEREITA Kyselytutkimus Ylivieskan seurakunnan vauvakerhon äideille\nHYMIÖ SYDÄN TYKKÄYS


Vanhuuden lähteillä on löytöretki hyvään vanhuuteen. Dokumenttielokuvan kertojana ja päähenkilönä, onnellisen vanhuuden etsijänä, on dokumenttiohjaaja itse: vanhenemista pelkäävä 50-vuotias Petteri Saario.\nPetteri Saario etsii reseptiä hyvään vanhuuteen niin onnellisilta suomalaisilta vanhuksilta kuin muista kulttuureista, joissa on aina arvostettu pitkää elämänkokemusta ja iän tuomaa arvovaltaa.\nElokuva on käsikirjoitusvaiheessa.\nOlet tässä: Tuotannot Tuotannossa/tulossa Vanhuuden lähteillä


Huh huh, mikä povi! Demi Rose, 24, esittelee uhkeita muotojaan - Viihde - Voice.fi\nHuh huh, mikä povi! Demi Rose, 24, esittelee uhkeita muotojaan\n16.01.2020 21:15 - Lauri Kujanpää\nRosen fanit ihastelevat tulikuumia julkaisuja.\nFanit ihastelevat sometähti Demi Rosen, 24, uusia kuvia.\nRose nimittäin julkaisi Instagram-sivullaan kaksi tulikuumaa kuvaa, joissa pääosassa ovat hänen rintansa. Ensimmäisessä julkaisussa Rose katsoo tuimasti kameraa kohti ruudullisissa bikineissä ja toisessa poseeraa rinnat paljaana reikäfarkut jalassaan.\nRosen yli 12 miljoonaa seuraajaa ovat antaneet kuville yhteensä satoja tuhansia tykkäyksiä sekä tuhansia kehuja. Varsinkin Rosen uhkeat muodot ovat fanien mieleen.\n"Tuo rinnat ovat täydelliset"\n"Olet todella muodokas nainen"\n"Uskomaton vartalo sinulla!"\nNäet tulikuumat kuvat alta.\nA post shared by Demi 🌹 (@demirose) on Jan 13, 2020 at 4:01pm PST\nLue myös: Demi Rosen paljas peppu kerää ylistystä sosiaalisessa mediassa: "Olet jumalatar"\nLue myös: Muodokas Demi Rose poseeraa rinnat paljaana - myös stringipeppu päätyi kuviin\nEvelina keskeytti laivakeikkansa kuultuaan yleisöstä kaksi sanaa - kertoo nyt tilanteesta Tiesitkö? Harry Potter -tähdet, jotka ovat tosielämässä isä ja poika Yläosattomissa poseeraava Bella Hadid on upea ilmestys - katso fanien päät sekoittaneet kuvat Meghan Marklella ja prinssi Harrylla on varasuunnitelma palatsissa - mahdollisuus palata monarkiaan Nicole Scherzingerin seksikäs asu sai fanit sekaisin: "Uskomattoman kaunista!" "Minut raiskattiin, huumattiin ja pidettiin vankina" - Duffy kertoi järkyttävästä kokemuksestaan Emily Ratajkowskin rohkea tyyli kääntää katseet, fanit huokailevat: "En voi sulkea tätä kuvaa" Iina Kuustonen liittyi Instagramiin - Mikko Leppilammelta heti hauska kommentti Tänään tv:ssä: Mestariohjaaja Kubrickin eroottinen draama - pääosissa silloinen Hollywood-superpari Vanessa Bryant piti tunteikkaan puheen muistotilaisuudessa: "Rakas, pidä huolta meidän Gigistä"


Edimax ES-5824PHG -ajurien lataus - Päivitys Edimax ohjelmistoon\nPoista päänvaivat ajureiden päivittämisestä! Lataa DriverDoc nyt helpottaaksesi Edimax ES-5824PHG-ajureiden päivittämistä vain muutamalla painalluksella...\nEi kiitos, lataa Edimax ES-5824PHG-ajuri\nEtusivu → Ajurit → Edimax → Ethernet-ohjain → ES-5824PHG\nTämän sisäänrakennetun Edimax ES-5824PHG -ohjaimen pitäisi olla Windows®-käyttöjärjestelmässä, tai se on saatavilla Windows®-päivityksen kautta. Sisäänrakennettu ohjain tukee Edimax ES-5824PHG -laitteiston perustoimintoja. Napsauta tästä nähdäksesi, miten sisäänrakennetut ohjaimet asennetaan.\nSuositus: Windows-käyttäjät, jotka ovat kokemattomia Edimax Ethernet-ohjain-ajureiden päivittämisessä, voivat käyttää DriverDoc-ajurinpäivitysohjelmaa Edimax ES-5824PHG-ajureiden päivityksen helpottamiseksi. DriverDoc on apuohjelma, joka automaattisesti lataa ja päivittää ES-5824PHG-ajurisi, varmistaen oikeiden ajureiden asennuksen käyttöjärjestelmällesi.\nLisäksi, DriverDoc ei pelkästään varmista, että Ethernet-ohjain-ajurisi pysyvät päivitettyinä, vaan yli 2 150 000 ajurin tietokannan avulla se pitää myös muutkin tietokoneesi ajurit päivitettynä.\nAjurit ovat Edimax luomia pienoisohjelmia, jotka sallivat ES-5824PHG-laitteesi kommunikoivan tehokkaasti käyttöjärjestelmäsi kanssa.\nMitkä käyttöjärjestelmät ovat yhteensopivia ES-5824PHG-ajurien kanssa?\nMiten Päivitän ES-5824PHG-ajurit?\nManuaalisesti, voit päivittää ES-5824PHG-ajurit Laitehallinnan kautta, tai automaattisesti käyttämällä ajurin päivitysohjelmistoa.\nMitkä Ovat ES-5824PHG-ajureiden Päivitykseen Liittyvät Hyödyt ja Riskit?\nES-5824PHG-ajureiden päivittämisen etuja ovat parempi laitteiston suorituskyky, mahdollistaminen käyttää enemmän laitteen ominaisuuksia, ja parantunut yleinen yhteentoimivuus. Mahdollisia riskejä väärien Ethernet-ohjain-ajureiden asentamisen jälkeen ovat tietokoneen epävakaus, hitaampi suorituskyky, ja satunnaiset kaatumiset.\nTop 3 ajuria jotka ovat samanlaisia kuin Edimax ES-5824PHG (9 Mallit)\nPäivitä Edimax ES-5824PHG Ajurit Yhdellä Painalluksella käyttämällä DriverDoc:\nEdimax ES-5824PHG-ajurit: Parhaat Käyttöjärjestelmät


Hinauspalvelu Hamina - apua jopa 30-60 minuutissa | Hinaus Andersson\nHinauspalvelu Hamina – apua jopa 30-60 minuutissa\nHinauspalvelu Haminassa nopeasti. Soita Anderssonin ammattilaiselle ja saat parhaat neuvot.\nLuotettava Falck Haminan hinauspalvelun ammattilainen\nNäin pyydät hinauspalvelun nopeasti apuun Haminassa\nHinauspalvelun tilaaminen Haminassa on helppoa ja yksinkertaista. Hinaus Andersson Oy päivystää 24h numerossa ☎ 010 501 7900 tai tee 📱 digitilaus.\nHinauspalvelu Haminassa kaikille ajoneuvoille


Willa Wanilla: Romanttinen parveke\nAi kamala! Koko syyskuu on livahtanut ohi, enkä ole ehtinyt yhenyhtä blogipäivitystä tekemään!\nVälillä elämä vaan kuljettaa niin kovaa vuoristorataa ettei ehi edes pysähtyä.\nHaluan kuitenkin jakaa pienen syyspiristyksen teidän kanssa.\nMeidän parveke on ollut lähinnä remppakamppeitten säilytyspaikka. mutta nyt sain kunnostettua=siivottua sen syysiltoja varten tunnelmalliseksi rentoutumispaikaksi.\nTämä taisi olla lohdutuspalkinto sille, etten saanut tänäkään kesänä vielä sitä lasista huvimajaa... Jospa ensivuonna ehtisi kun talo saatiin kuitenkin maalattua tänä kesänä..\nIkkunoita on jo kerätty jokunen pino kesän aikana kesähuonetta varten. ;)\nParvekkeelle kannettiin ikean rautasänky ja pitsiverho. patja vuorattiin pressulla niin ettei pieni sade haittaa. Talveksi patja tulee kuitenkin sisälle..\nParivuotta vanha runkoruusu koristaa parveketta.\nLyhdyt tuo tunnelmaa, samoin ulkovalonauha,\njoka antaa ihanan tunnelmallisen valon auringon laskettua\nValonauha on ripustettu kiinni vanhoihin heinäseipäisiin..\nVanhoihin lasipulloihin on kierretty rautalankaa ja laitettu roikkumaan seipäisiin.\nNiihin on laitettu kukkia.\nIhana tyttöveistos lisää tunnelmaa. Karhulan tölkkeihin on laitettu valkoisia kiviä ja kynttilöitä.\nTunnelmallista syksyä kaikille. Ensikuussa kirjoittelen enemmän. jos sitten sais vaikka keittiötä kuvattua, kun siitä on moni kysellyt kuvia :)\nLähettänyt Willa Wanillan Mirjami klo 14.06\nVoi mikä tunnelma <3 Juuri tuollaisesta olen haaveillut!\n30. syyskuuta 2012 klo 14.10\nOi että miten kaunista!!:) Toivottavasti saat ensi kesänä oman lasisen huvimajasi. Minä sain rakennettua omani viimein. Ensi kesänä siitä nautitaan paljon!!! Sänkyä sinne olen haaveillut, mutta vasta sopivan sängyn löydettyä. :) Tunnelmallista syksyä myös teille.\n30. syyskuuta 2012 klo 14.15\nOi ihana!! <3 Oon miettiny jotain samanlaista meidän parvekkeelle mut aina se toteutus on vaan jääny ja jääny.. no jospa ens kesänä!\nAh.. tuolla kelpaa kääriytyä filttiin ja ottaa rennosti, kun maailma harmittaa :)\nVoi miten kotoisa ja kutsuva palaveri!\n30. syyskuuta 2012 klo 22.54\n30. syyskuuta 2012 klo 22.55\nIhana ja niin romanttinen! Eikus viinilasit mukaan ja miehen kanssa romantisoimaan!\nNiin ihanan romanttista! Eikus viinilasit käteen ja miehen kanssa romantisoimaan!\n1. lokakuuta 2012 klo 7.41\nTunnelmallisen näköstä tosiaan! Meillä kun oli vastaava kesäsänkynä puutarhassa tänä kesänä, niin todellisuudessa ehdin sinne rentoutumaan KAKSI kertaa ja aluksi jaksoin kantaa patjan sateen suojaan. Sateisen kesän johdosta patja on homeessa ja pitsiverhon helmat mudassa!!! Anteeksi realismi;)\n1. lokakuuta 2012 klo 11.45\nkiitos ihanista kommenteista! marianne tuo patja saa mennä homeeseen tosin pressu on suojannu sen niinhyvin et kunnossa on toistaiseksi. montaa kertaa siinä ei vielä oo oltu,ehkä sit keväällä...?\n1. lokakuuta 2012 klo 11.48\n1. lokakuuta 2012 klo 11.50