Ylinopeusketju - Page 22 — Tekniikan Maailma\nHarva sellaista pitkään viitsii sietää vaan liittyy jommankumman kaistan tiiviiseen jonoon ja antaa vahingon kiertää.\nJätän eteeni minimissään noin 50 metrin välin koska lähempänä ei pidä tai edes kannata ajaa moottoritienopeuksissa ja jos vauhti hiljenee vaikka 80:iin niin silloin puhutaan 2,5 sekunnista joka on tarpeen koska jonon äkkipysähdysriskikin on kasvanut.\nLähes kaikkien mielestä ei ohituskaistalla saisi kykkiä vaan antaa tietä takaa tuleville\nToisaalta ärsyttävintä liikenteessä taisi olla liian lähellä takana ajaminen. Kykkiminen ei tietenkään ole positiivinen juttu mutta pitäähän 100-rajoitetun pakettiauton tai bussin päästä rekan tai asuntovaunun ohi.\nUseimmiten jo ohitukseen lähtiessä on selvää ettei tilanteesta selvitä muuten kuin rikkomalla liikennesääntöjä tai tukkimalla ohituskaista.\nHieman ennakoimalla voi ensin hidastaa sen verran ettei jää jumiin rekan taakse jolloin kiihdytys liikennevirran 120:een onnistuu helpommin. Se on tulkinnallinen juttu tukkiiko vasemman kaistan (ark. ohituskaistan) se ylinopeutta ajava vaiko se suurinta sallittua ajava. Minun mielestäni se ylinopeuskuljettaja kerää eteensä jonoa samantyyppisesti kuin se alinopeutta ajavakin taakseen.\nSäästän polttoainetta (+ympäristöä ) ajamalla 100:ta mutta ohitustilanteessa nopeuteni on tarvittaessa mittarin mukaan 124-126 eli en edellytä että henkilöautolla saisi ohittaa hidastaen laillisesti etenevää liikennettä.\nSlowgear:  Ei tarvita, tolpparahoilla lisää poliiseja tienpäälle niin turvallisuus paranee. Tolpat kun eivät rekisteröi kuin vain yhden ainoan liikenneturvallisuutta uhkaavan tekijän rikkomisen kun taas ihmissilmä&tutka havaitsee myös myös muut.\nKun silmän&tutkan käyttöä verrattiin tekniseen valvontaan kirjattiin noin viidenneksen lasku kuolleiden määrässä. Ne tolpat tosiaan rekisteröivät vain yhden ainoan liikenneturvallisuutta uhkaavan tekijän rikkomisen. Mitä tästä sinun mielestäsi voi päätellä sen yhden ainoan tekijän osuudesta liikenneturvallisuuteen?\nKumppani: Ja "rahastuautomaatit" ovat yleisesti käytössä, maailmanlaajuisesti. Poikkeaako Suomi niiden käyttämisessä jotenkin?\nslowgear: Ei ilmeisesti poikkea, kaikkialla niistä hyötyy enemmän valtion kassa kuin liikenneturvallisuus.\nValtion kassa hyötyy, se on totta, mutta hyöty tulee onnettomuuksien seurausten aiheuttamien kulujen vähentymisestä eikä sakoista. Yhteiskunnalle sakot eivät ole tuloa vaan tulonsiirtoa. Sama summa on sarakkeiden molemmilla puolilla, toisaalta valtion tulona ja toisaalta kuljettajien menona, siksi sitä ei oteta laskelmaan ollenkaan. Hyödyksi lasketaan myös mm. vakuutusyhtiöiden vähentyneet korvaukset, hukkaan menevien työvuosien vähentymisestä tuleva tuotto jne.\nsuuri osa kolareista aiheutuu muusta syistä kuin autoilijoiden asenteista. Vaikka suomen jokainen autoilija alkaisi huomisesta lähtien ajaa pilkulleen nopeusrajoitusten mukaan ja kaikkia sääntöjä noudattaen, niin teillä tapahtuisi edelleen kolareita virheelisten arviointien, sairaskohtausten, alkoholiongelmien, itsemurhien jne. vuoksi lähes entiseen malliin.\nKolareita ehkä sattuisi entiseen malliin, mutta ihmisiä kuolisi esimerkkitapauksessasi huomattavasti nykyistä vähemmän. Olen nähnyt asiasta erilaisia laskelmia, maltillisimmat niistä esittävät että vuositasolla vaikutus olisi 100:n ruumiin luokkaa. Jokainen omaa asennettaan pohtiva siis päättää samalla onko mukana sadan ihmisen tappamisessa vuosittain vai onko siinä porukassa, joka tekee tuon ruumiskasan pienentämiseksi sen mitä yksittäinen kuski sille voi tehdä.\nSlowgear:  Tuossa tutkimuksessa todetaan, että vuorokaudenajoista aamuyö ja iltapäivä (klo 14-19) on pahimmat väsymyksen kannalta eli todennäköisyys nukahtaa rattiin on suurimmillaa n keskivertoautoilijalla töistä palattaessa. Eli taaskaan ei ole mitään syytä vähätelle sitä kuinka kauan työmatka kestää.\nSlowgear, ihan oikeasti; sinun pitää pysähtyä ja katsoa mitä sinä puhut. Kun keskinopeus nousee, niin kieltämättä silloin matka-aika kasvaa. Tästä seuraa, että matka-aikaan sidonnaiset riskit kuten esimerkiksi rattiin nukahtaminen yleistyy suunnilleen samassa suhteessa. Mutta liikennekuoleman riskipä lisääntyykin 4,9:nnessä potenssissa! Jos kerran suunnilleen suorassa suhteessa olevan riskin kasvua ei ole syytä vähätellä, niin miksi ihmeessä sinä vähättelet merkittävästi isompaa riskinkasvua?\nSlowgear:  Toisessa kohtaa mainitaan, että väsymystapahtumaan (nukahtaminen tai läheltä piti) joutuneiden joukosta 40% kuljettajista arvoi tylsän ja yksitoikkoisen ajon ja 32% pitkän ajomatkan vaikuttaneen tapahtumaan. Minusta aika merkittäviä prosenttiosuuksia kun puhutaan niistä taustatekijöistä jotka aiheuttavat ison osan kolareista.\nNuo ovat merkittäviä numeroita, mutta ne ovat mielipiteitä, eivät yksitoikkoisen ajon vaikutuksia väsymistapahtumaan. Kun ajonopeuden vaikutusta kuskien vireyteen testattiin mittaamalla heidän reagointinopeuttaan eri nopeuksilla, kuskien mielestä nopeus lisäsi heidän vireyttään. Reaktioaikoihin heidän luuloillaan ei kuitenkaan ollut vaikutusta.\nSlowgear:  Edelleenkään en ole nähnyt kenenkään esittävän mitään todisteita siitä, että pidempi aika auton ratissa vähentää nukahtamisriskiä tai sairaskohtausriskiä. Esittäisitkö vihdoinkin sellaisen? \nMinä ainakaan en esitä sellaista, mutta tämän asian kannalta ei sellaista tarvitsekaan kenenkään esittää. Liikenneturvallisuutta ei mitata sillä mikä on nukahtamisen tai sairaskohtauksen riski vaan sillä, moniko kuolee ja loukkaantuu liikenteessä. Minä en tiedä mitä kaikkea muuttuu kaikkien riskien osalta ajonopeuden muuttuessa, mutta lopputuloksen eli kaikkien muutosten yhteisvaikutuksen tietävät kaikki jotka haluavat sen tietää: kuolemanriski kasvaa suhteessa nopeuden muutokseen 4-8:nnessa potenssissa 95 %:n varmuusvälillä, painotettu keskiarvo on potenssi 4,9.\nSlowgear:  Mielenkiintoisia lukuja, ilman autoa tapahtuu siis lähes kymmenkertainen määrä henkilövahinko-onnettomuuksia kuin auton kanssa ja niihin kuolee kolme kertaa niin paljon ihmisiä.\nLogiikkahan se on tuokin, eikä kukaan yritäkään pakottaa sinua arvostamaan myös autoliikenteen uhreja. Liikennesäännöt ja kuljettajan velvollisuudet kuitenkin on laadittu sitä silmälläpitäen, että liikenteessä pyritään vähentämään liikenteen uhreja siitäkin huolimatta ettei kukaan selviä elämästä hengissä. Tämä on perussyy siihen että et koe liikennesääntöjä kaikkine rajoituksineen loogisiksi, syy siis ei ole se että ne eivät olisi loogisia. Peruslähtökohtasi erosta johtuen sinun pitääkin kokea säännöt vääriksi, muuten niissä olisi jotain pahasti vialla.\nJos yhteiskunta haluaa vaikuttaa sinun ajonopeuksiisi sen pitää lisätä nopeusvalvontaa ja alentaa sen puuttumiskynnystä koska pelkkä kielto ei sinua hillitse. Ja se haluaa vaikuttaa ajonopeuksiisi koska tutkimusten mukaan muutos ajonopeudessa vaikuttaa kuolemariskiin enemmän kuin missään toisessa riskitekijässä tapahtuva yhtä iso muutos. Jos turvavyötä käyttämättömien määrä saadaan vähenemään 10 % vähenee kuolleiden määrä 0,8 %. Jos rattijuopumusten määrä saadaan vähenemään 10 % vähenee kuolleiden määrä yhden prosentin. Jos liikenteen keskinopeus putoaa 10 % vähenee kuolleiden määrä n. 38 %. Joten yhteiskunnan motivaatio puuttua teidän tavan vuoksi rajoitusta rikkovien nopeuteen on hyvin perusteltu eikä häviä vaikka kaikki ehdottamasi muut parannukset menisivät läpi jo seuraavassa budjetissa.\nKoska tiedän minkälaisen ponnistuksen vaatii ajaa moottoritiellä liikennesääntöjen mukaisesti, en kovin pontevasti jaksa syyttää kuskeja jotka eivät enää jaksa sitä yrittää.\nSäästökeinoja-ketjussa oli puhetta että ajamalla 100 km/h voi olla pirteämpänä perillä kuin 120 nopeudella.\nOhitukset tehdään kuten maantielläkin eli kun on sopiva ohituspaikka niin ohitetaan ja tarvittaessa kiihdytetään, tässä tapauksessa ei ohituksessa tarvitse edes käyttää ylinopeutta koska ohitusmatka voi olla pitkä. Vastaantulijoiden sijaan väistetään takanatulijoita, ettei turhaan häiritä liikennettä.\nEi se moottoritieajo ole oikeasti vaikeata jos ajaa 120 km/h. Kun saavuttaa hitaamman hidastaa ja kun kaista vapautuu nostaa nopeuden takaisin sinne suurimpaan sallittuun. Väistämisvelvollisuutta takaatulijoita kohtaan ei ole (hälytysajoneuvot poikkeus) eikä oikealle tarvitse siirtyä jos näyttää siltä että sinne mennessään joutuisi hidastamaan vauhtiaan. Helppoa kuin mikä.\nLawnmover:  Jätän eteeni minimissään noin 50 metrin välin koska lähempänä ei pidä tai edes kannata ajaa moottoritienopeuksissa ja jos vauhti hiljenee vaikka 80:iin niin silloin puhutaan 2,5 sekunnista joka on tarpeen koska jonon äkkipysähdysriskikin on kasvanut.\nEli jätät 120:n nopeudessa alle puolet ja 80:n nopeudessa noin 2/3 siitä välistä jonka tiedät minimiksi. Miksi?\nLawnmover:  Hieman ennakoimalla voi ensin hidastaa sen verran ettei jää jumiin rekan taakse jolloin kiihdytys liikennevirran 120:een onnistuu helpommin.\nKun takana tulevat näkevät että joku on lähestymässä rekkaa he ihan oikein päättelevät että tämä aikoo ohittaa sen eikä esimerkiksi mennä sen alta. He alkavat varautua siihen etteivät vain itse joutuisi hiljentämään kun edellä ajava aloittaa ohituksen pari sekuntia rekan perässä. He vaihtavat kaistaa jolloin he ovat aloittaneet ohituksen. Ohitusta ei saa suorittaa jos takana tuleva on aloittanut ohituksen, joten rekan kiinni saanut on velvollinen odottamaan ohitusvuoroaan. Eihän ohitusta saisi aloittaa myöskään jos edellä menevä vilkuttaa merkiksi aikeistaan aloittaa ohitus, mutta jos takaa tuleva ei tästä välitä niin minkäs (lain puitteissa) teet. Yhdeksänkymmentäyhdeksän sadasta kuskista ei tästä varauksesta välitä vaan aloittavat ohituksen jolloin ensiksi ohituskaistalle ehtinyt liimautuu hänen persuksiinsa. Ja niin tuhannet hermostuneet vihaiset kuskit ohittelevat toinen toisiaan metrin turvavälein niskat punaisina.\nSilloin kun ajoetäisyys on 120 nopeudessa 50 metriä olen varautunut jarruttamaan eli ajan ns. aktiivisesti "rattimiehenä". Lisäksi näkee aika hyvin mitä edessä tapahtuu. Normaalitilanteessa voi turvaväliä olla vaikka kilometrin verran eli en kiritä kiinni edelläajavaa.\nOhitusta ei saa suorittaa jos takana tuleva on aloittanut ohituksen, joten rekan kiinni saanut on velvollinen odottamaan ohitusvuoroaan.\nItse aloitan "ohituksen" n. 50 metriä ennen rekkaa ja olen sovittanut peilistä seuraten ajonopeuttani ilman jarrutusta. Kaistanvaihto ei ala 80:stä rekan perästä joten voin tehdä kaistanvaihdon helpohkosti kun sopiva väli löytyy, muutoin hidastan keventämällä kaasua. Maantielläkään ei ohitukseen kannata mennä ihan rekan takaa.\nTuo ohitusvuoropykälä ei oikein toimi moottoritiellä koska siellä on kaksi ajokaistaa samaan suuntaan ja vasenta saa käyttää vaikka 50 kilometriä yhtäjaksoiseti jos oikealla on riittävästi liikennettä. Kenenkään eteen ei tietenkään pidä koukata mutta toki siellä vasemmallakin pitäisi tilannenopeus huomioida ettei aja 120 jos on ruuhkaa.\nJos vasemmalla edessä on joku joka ajaa 120:ä niin silloin vaan jonotetaan. Tämä on nopeusrajoituksen mukaan ajavalle tärkeätä tietää että takana on vain huonosti käyttäytyvä liikenteenvaarantajahiostaja, eli itse ei tee virhettä. Sama pätee maantiellä, minkäs teet jos joku roikkuu takana.\nSe että joku hermostuu ja on vihainen liikenteessä - kaikkia ei voi eikä edes pidä miellyttää. Jos hermostumisen syy on ettei saa hosua haluamaansa tahtia säännöistä piittamatta (tai ei tunne sääntöjä ) ei voi syyttää sivullisia ihmisiä.\nHe alkavat varautua siihen etteivät vain itse joutuisi hiljentämään kun edellä ajava aloittaa ohituksen pari sekuntia rekan perässä.\nTuohon auttaa se että itse vaihtaa kaistaa aiemmin, pari sekuntia rekan perässä olet jo myöhässä. Varsinkin jos takanasi on niin lähellä autoja että he voivat kaistanvaihdollaan estää oma kaistanvaihtosi. Pidä puolesi äläkä ole liian kohtelias koska "hektiset" nauravat rekan perään sumputetuille autoille.\nSlowgear:  Jos taas uskaltaa omia kokemuksia tuoda esiin niin 30km/h on sellainen nopeus, että sen orjallinen noudattaminen vaatii jo niin tarkkaa nopeusmittarin seuraamista, että jo senkin vuoksi saattaisi joku päästä sivukadulta yllättämään ilman noita kolmioita.\nItselläni on kokemuksia samasta rajoituksesta ja olen huomannut, että aikani asiaa harjoiteltuani 30:n noudattaminen ei tuota enää minkäänlaisia vaikeuksia, mutta ne kuskit jotka eivät ole pitäneet asian harjoittelua vaivan arvoisena, eivät näytä osaavan usean vuoden jälkeenkään ajaa 30:n rajoituksen mukaan. Sitä en pysty varmaksi sanomaan ovatko he lahjattomia vai eivätkö tosissaan yritäkään, mutta jos veikata pitää niin arvaan että he eivät yritä.\nslowgear:  Pointti oli se, että kuka tahansa pystyy aiheuttamaan liikenneonnettomuuden välinpitämättömällä tai yllättävällä käyttäytymisellään liikenteessä. Aivan jokainen, pienimmästä jalankulkijasta suurimman rekan ratissa istuvaan rahtariin asti.\nJa minun pointtini on että sen liikenneonnettomuuden seurauksiin ei mikään kuskin ottama ylimääräinen riski vaikuta yhtä voimakkaasti kuin hänen käyttämänsä ylinopeuden määrä.\nslowgear:  Minä lähden liikenneturvallisuusajattelussani siitä, että kaikki liikenteessä olijat, oli se väline mikä hyvänsä tai vaikka vaan omat jalat, ovat yhdessä ja jokainen omalta kohdaltaan yhtälailla vastuussa liikenteen turvallisuudesta.\nHieno homma jos noin on, tuota mieltä minäkin olen. Mutta käsitämmeköhän me tämän asian kuitenkaan samalla tavalla? Minulle on puheistasi muodostunut se käsitys että sinä suostut kantamaan oman osasi tästä yhteisestä vastuusta vasta kun muut tekevät saman. Minä taas lähden siitä että oman osansa tekee kukin sitä mukaa kun älyää oman vastuunsa olemassaolon. En siis itke että miksei kypärättä pyöräileviä sakoteta vaan käytän itse kypärää enkä penää arvostusta virkeydelle auton ratissa vaan nukun kunnolla ja jos on pakko ajaa niin pitkään että vireys kärsii, virkistän itseäni. En kuitenkaan pelottelemalla itseäni laittomalla nopeudella.\nEi suurimman sallitun nopeuden ylittämistä tee yhtään hyväksyttävämmäksi se, ettei toisessa ääripäässä ole yhtä selkeää rajaa.\nEi varmaan eikä siitä olekaan kyse. Iku-Turso perusteli aivan oikein alhaista nopeutta fysiikan faktoilla. Minä voin vähintään yhtä hyvillä perusteilla moittia Iku-Turson nopeuttakin edesvastuuttomaksi kuin sinä moitit minun ylinopeuksia. Edellä kirjoitit: "Ja minun pointtini on että sen liikenneonnettomuuden seurauksiin ei mikään kuskin ottama ylimääräinen riski vaikuta yhtä voimakkaasti kuin hänen käyttämänsä ylinopeuden määrä."\nMäärittele vielä käsite "ylimääräinen riski". Sen jälkeen todennäköisesti kumoan tuon lauseesi.\nMilloin ajetaan nopeutta, jota ei pääse arvostelemaan? Nyt, kun tätä kotipöytäni ääressä kirjoittelen.\nSlowgear:  Yleensä tiellä kuin tiellä on n. 50km/h haarukka hitaan ajon ja turvallisuutta selkeästi vaarantavan kaahauksen välillä\nTuonhan voi laske. Esimerkiksi jos lähtönopeus on 80 km/h ja siihen pläjäytetään päälle 25 km/h, kasvaa liikennekuoleman riski 3,8-kertaiseksi eli lisäystä on 280 %. Minusta tuo on aika selkeästi turvallisuuden vaarantamista. Mitä sanoo asiasta mies joka lähtee liikenneturvallisuusajattelussaan siitä, että kaikki liikenteessä olijat ovat jokainen vastuussa liikenteen turvallisuudesta?\nja turvallisuuden kannalta optiminopeus ei löydy kummastakaan ääripäästä vaan jostain siitä väliltä, toki varmaan lähempää sitä hidasta nopeutta, mutta ei taatusti juuri siltä kohdalta, koska kaikki kolarit eivät johdu nopeudesta vaan on sellaisiakin, joiden todennäköisyyttä hidas nopeus kasvattaa.\nAsiaa on havainnoitu nopeusvälillä 30-120 km/h ja koko sillä välillä on pätenyt 95 %:lla varmuudella kaava, että kuolonurien määrän ja nopeusmuutoksen suhde on 4-8-potenssin välillä. Joten olet väärässä, turvallisuuden kannalta (uhrien määrässä mitattuna) liikenneturvallisuus ON optimissaan siinä haarukan alapäässä, koska siinä kohdassa (55 km/h jos jatketaan samalla esimerkill&#228 liikennekuoleman riski on 84 % pienempi kuin 80:ssä eli pienimmillään välillä nopeushaarukassa 55-105 km/h.\nEikö mikään varoituskello kilise päässä kun latelet varmana tietona asioita joita vähänkin miettimällä voi päätellä jo tutkitun?\nSlowgear: Jos lisäksi halutaan optimoida muitakin asioita kuin pelkkä ko. tieosuuden absoluuttinen turvallisuus niin aina vaikeammaksi menee.\nAivan, ja juuri tästä syystä ei voida asettaa oikeita nopeusrajoituksia, mistä seuraa ettei nopeusrajoituksen oikeellisuus voi olla kuskille kriteerinä hänen pohtiessaan suhtautumistaan niiden noudattamiseen. Rajoitus on aina monen tekijän kompromissi ja kompromississa käy usein niin, ettei yksikään sen osatekijöistä ole lähellä optimia. Turvallisuuden kannalta optimi olisi kun liikenne seisoo ja kuljettajien ajankäytön optimi olisi kun jokainen ajaa niin lujaa kun auto kulkee. Kummankin optimista ollaan siis kaukana kaikilla rajoituksilla.\nHerbert:  Iku-Turso perusteli aivan oikein alhaista nopeutta fysiikan faktoilla. Minä voin vähintään yhtä hyvillä perusteilla moittia Iku-Turson nopeuttakin edesvastuuttomaksi kuin sinä moitit minun ylinopeuksia.\nMutta minäpä en perustele fysiikan faktoilla että ylinopeutta ei saa ajaa. Ylinopeutta ei saa ajaa siksi että se on kielletty. Fysiikan lait taas ovat syynä siihen että eri nopeudet saavat aikaan eriasteisia seurauksia mistä valtiot ovat vetäneet sen johtopäätöksen että jotta niitä seurauksia voitaisiin säädellä, nopeuksissa on hyvä olla joku yläraja.Tästä syystä et näe sitä suoraa yhteyttä nopeusrajoitusten ja seurausten välillä jota kaipaat; sitä ei ole. Fysiikan laieista ei ole suoraa kytköstä nopeusrajoituksiin, fysiikan lait vain aiheuttavat sen että nopeudensäätelyyn on tarvittu jotain järjestelmää ja sen järjestelmän näkyvä osa on rajoituskyltit.\nTämän vuoksi sinä et voi PERUSTELLUSTI moittia Iku-Turson nopeutta edesvastuuttomaksi ainakaan kun puhutaan nopeusrajoituksista ja tämän vuoksi minä voin moittia perustellusti sinun ylinopeuttasi. Mielestäni kansalaisella on perusteltu oikeus arvostella kun hänen turvakseen säädettyä järjestelmää rikotaan tavalla joka täyttää rikoksen tunnusmerkit.\nTeeCee: "Ja minun pointtini on että sen liikenneonnettomuuden seurauksiin ei mikään kuskin ottama ylimääräinen riski vaikuta yhtä voimakkaasti kuin hänen käyttämänsä ylinopeuden määrä."\nHerbert: Määrittele vielä käsite "ylimääräinen riski". Sen jälkeen todennäköisesti kumoan tuon lauseesi.\nSaat kumota vähän enemmänkin kuin vain minun lauseeni, jos en sitten ole lainannut väärin tutkijoita joilta olen tuon ajatuksen omaksunut. Olen ymmärtänyt tutkijoiden tarkoittavan kuskin ylimääräisellä riskillä sellaista riskiä, joka ei kuulu liikenteeseen sen luonteen vuoksi vaan jonka kuljettaja ottaa omin luvin.\nHerbert:  Milloin ajetaan nopeutta, jota ei pääse arvostelemaan?\nKuten olet itse osoittanut; ei koskaan. Aina löytyy joku syy arvostella tiettyä nopeutta jos siihen vain löytyy tarpeeksi tarvetta. Tuon umpikujan välttämiseksi olen yrittänyt keskittää oman arvosteluni nopeuksiin, jotka tämä pikku yhteisömme nimeltä Suomen valtio on kansansa tahdon mukaan säätänyt kielletyksi ja niistäkin vielä tarkemmin sanottuna olen keskittynyt nopeuksiin joista tiedämme, miten tietyn suuruinen muutos vaikuttaa. Näin olen tehnyt voitavani sen varmistamiseksi, että arvostelullani on sekä oikeutus että perusteet.\nSinä taas olet mielestäni hoitanut vain perustelun mutta keksinyt ihan oman perusteesi. Olet asettanut kyseenalaiseksi kaikkien nopeuksin oikeutuksen sillä perustelulla, että kun mistä tahansa nopeudesta hiljentää, pienenee riski entisestään. Perustelusi on vedenpitävä, mutta perusteesi niiden esittämiselle ei. Ei ihme, että sinun pitää kysellä mitä tarkoittaa käsite ylimääräinen riski.\nRiskin saa liikenteessä ottaa käyttämällä nopeutta liikkumiseen, se ei siis ole ylimääräinen riski vaan laillinen. Mutta liikenteessä ei saa ottaa kielletyn rajan ylittävän nopeuden tuomaa ylimääräistä riskiä. Siksi en ota vastaan arvosteluasi siitä että liikenteessä käytän nopeutta ja siksi pidän oikeutettuna arvostella niiden nopeutta, jotka käyttävät nopeutta jolla rikkovat yhteiskuntamme lakeja.\nTeeCee: Kysyin tahallaan otetuista liikenneriskeistä. Renkaiden kulutuspinta, huonot jarrut, naarmuinen tuulilasi yms. kirjataan teknisiin riskitekijöihin. Minusta on loogista erottaa ajotapaan liittyvät riskit muista riskeistä, muuten joku keksii verrata puunpolton hiukkaspäästöjen tai laillisella nopeudella ajamisen aiheuttamaa riskiä ylinopeuden, rattijuoppouden tai turvavöittä ajamisen tuomaan riskinlisäykseen.\nslowgear: Loogista tuo keinotekoinen jaottelu on vain jos halutaan ylikorostaa jotain tiettyä riskiä ja vähätellä tai pahimmassa tapauksessa suorastaa lakaista maton alle jokin toinen riskitekijä sijoittamalla se johonkin eri kategoriaan vaikka riski vaikuttaa samaan asiaan eli tässä tapauksessa liikenneturvallisuuteen.\nJos käyttöön otettaisiin jaottelu sen mukaan, että mikä vaikuttaa liikenneturvallisuuteen, niin sitten ei olisi jakoa ollenkaan, kaikkihan ne lähemmäs pari tuhatta eri riskitekijää vaikuttivat samaan asiaan eli liikenneturvallisuuteen. Otetaan esimerkki vähän kauempaa liikenteestä niin sinäkin voit miettiä asiaa ilman asenteita: saamme enemmän informaatiota syöpätilastoissa kun naisten, miesten ja lasten syövät käsitellään omissa kokonaisuuksissaan. Se ei siis ole minkään syövän ylikorostamista tai vähättelyä vaan tiedonjaon tehostamista.\nSamanlaisen jaottelun tuloksena voimme nyt halutessamme ottaa listan yleisimmistä KULJETTAJAN tahallaan ottamista ylimääräisistä riskeistä siinä järjestyksessä kuinka yleisiä ne olivat samoihin aikoihin kun kuljettaja on saanut aikaan kuolonkolarin, jos meitä kiinnostaa oman AJAMISEMME parantaminen. Ja voimme ottaa toisen listan niistä AUTOISSA havaituista puutteista jotka olivat yleisimpiä kuolonkolarin aiheuttaneissa autoissa jos meitä kiinnostaa AUTOMME kunnon parantaminen.\nSlowgear:  Kaikki em. "tekniset riskit" on vielä enemmän tahallaan otettuja kuin satunnainen ylinopeus, koska ne ovat aina läsnä ja vaikuttavat koko ajan kokonaisturvallisuuteen. Et sinä kuljettajana voi koskaan tietää milloin eteen tulee tilanne, että auto pitää saada pysähtymään mahdollisimman äkkiä tai pitää pystyä tekemään voimakas väistöliike.\nSaatko sinä mielestäsi vähemmän informaatiota jos tiedät erikseen, mitkä yleisimmät kuolonkolarin aiheuttaneen kuskin tuntomerkeistä sopivat sinuun ja mitkä yleisimmät kuolonkolarin aiheuttaneen auton tuntomerkit sopivat autoosi? Ettet se vaan olisi SINÄ joka haluaa korostaa ja vähätellä eri riskejä häivyttämällä rajaa kuskin ajotapojen ja auton teknisen kunnon suhteen.\nSlowgear:  Tietämättömyys ei ole mikään lieventävä asianhaara kun tuomioistuimessa ratkaisee luonnon lait. Ehkäpä olisi sitten syytä välillä paasata näistä teknisistäkin asioista eikä aina vaan syyllistää kuljettajaa?\nTämä on Ylinopeusketju-niminen keskustelu, joten on aika luontevaa että keskustelu käsittelee paljon ylinopeutta. Sanoit juuri että Kaikki em. "tekniset riskit" on vielä enemmän tahallaan otettuja kuin satunnainen ylinopeus... Miten niistä puhuminen voi olla mielestäsi vähemmän kuskia syyllistävää kuin kuskin tekemästä liikennerikoksesta puhuminen? Slowgear, sinä kiemurtelet.\nSlowgear:  Perusautoilijoiden ongelmista pahin on juuri tuo tietämättömyys eli kuvitellaan, että kun vaan ajaa nopeusrajoitusten mukaan välittämättä sen paremmin kelistä, auton kunnosta kuin muista tielläliikkujistakaan, niin mitään ikävää ei voi sattua. Ja sitten ihmetellään tömähdyksen jälkeen, että "olipas saakelin liukasta", "mihis helkkariin ne jarrut katos" tai "mistä v..sta toi tuli?" ja hymähdetään päälle, että "olipas hyvä, etten ajanut kovempaa".\nJos kerran tuo on perusautoilijan pahin ongelma, niin eikö se olisi ensiarvoisen tärkeää että se nopeus myös pysyy sillä tasolla että hän voi tömäyksen jälkeen sanoa ylipäätään mitään? Jos hän olisi ajanut vaikkapa 80:n rajoituksella 10 km/h ylinopeutta, todennäköisyys sille ettei hän enää koskaan hymähtele yhtään mitään olisi kasvanut n. 80 %.\nSinä olet nähnyt paljon vaivaa osoittaaksesi miten pieni todennäköisyys ihmisellä on kuolla autoa ajaessa. Nyt onneksi olet tullut sille alueelle josta minä olen kaiken aikaa puhunut; kun se onnettomuus tapahtuu, ei enää puhutakaan niistä prosentin kymmenyksistä joita olet eteemme marssittanut, nyt puhutaan niistä kymmenistä prosenteista joista minä olen paasannut. Pistän tämän kommenttisi korvan taakse ja puhutaan siitä lisää kun seuraavan kerran ihmettelet miksi pitäisi olla huolissaan alle 0,1 %:n riskistä.\nTeeCee: "Mutta minäpä en perustele fysiikan faktoilla että ylinopeutta ei saa ajaa."\nEt niin. En minäkään perustele ylinopeuden sallittavuutta mitenkään. Mutta sinä perustelet ylinopeuden haitallisuutta fysiikan avulla. Ja olet ihan oikeassa. Saat laskemalla näyttäviä prosenttilukuja periaatteella 1 km/h -> +6%. Samaa periaatetta käytän minäkin kun kyseenalaistan teidän omia puheitanne.\nJoku autoliiton kaverikin lehdessä viime syksynä kehoitti pudottamaan nopeutta, kun se laskee riskiä tehokkaasti. Pudotin vähän, mutta pitäisikö pudottaa vielä vähän lisää, kun se laskee riskiä tehokkaasti? On yhdentekevää, mitä laki sanoo suurimmasta sallitusta nopeudesta, kun nopeus on kuitenkin vaarallinen. Vai kuulutko sinä siihen porukkaan, joka toteaa kolarin tapahduttua, ettet ole syyllinen, koska ajoit rajoituksen mukaan?\n"Tämän vuoksi sinä et voi PERUSTELLUSTI moittia Iku-Turson nopeutta edesvastuuttomaksi ainakaan kun puhutaan nopeusrajoituksista ja tämän vuoksi minä voin moittia perustellusti sinun ylinopeuttasi."\nJos Iku-Turso ajaa päälleni sallittua 60 km/h nopeutta suojatiellä, minulla on harvinaisen hyvät perusteet moittia nopeutta edesvastuuttomaksi. Vai käännätkö takkisi ja toteat, että nopeus ei ollutkaan riski vaan huomiokyvyn herpaantuminen?\nMinusta 60 km/h on liian kova nopeus suojatien kohdalla. Siitä tien antaminen jalankulkijalle on työlästä ja ehkä siksi myös harvinaista. Nopeudesta 40-50 km/h homma hoituu paljon sujuvammin.\n"Olen ymmärtänyt tutkijoiden tarkoittavan kuskin ylimääräisellä riskillä sellaista riskiä, joka ei kuulu liikenteeseen sen luonteen vuoksi vaan jonka kuljettaja ottaa omin luvin."\nMikä onnettomuuteen johtava tekijä kuuluu liikenteeseen sen (riskin?) luonteen vuoksi? Katsotaanpa Valtin tilastosta välittömiä riskitekijöitä. Osallisen toimintakyvyn muutos (nukahtaminen...) 17%, havaintovirheet 15%, ennakointi- ja arviointivirheet 18%, käsittelyvirheet 34%... Ei näy nopeutta tällä listalla, joissa painoarvo kuitenkin onnettomuuden syntyyn (=seurauksiin) on yksittäisten riskien kohdalla merkittävämpi kuin taustariskeissä.\nAika kummallinen on siis väitteesi, jonka mukaan nopeus yksittäisenä riskinä vaikuttaa seurauksiin muita enemmän. Tai tietysti jos vertaat käytettyä nopeutta nollanopeuteen, silloin asia on selvä. Veikkaan kuitenkin sinun tarkoittaneen ylinopeutta. Ylinopeuden poisto ei nollaa kuolemia niissä tapauksissa, joissa ylinopeus on mukana. Sen sijaan välittömien riskien poisto nollaa paljon suuremmalla todennäköisyydellä kuolemat ko. riskien osalta. Eli prosenttilukuja ei suoraan voi edes verrata, koska nopeudessa hyötysuhde on huonompi kuin monissa muissa riskeissä.\nMinua ei kiinnosta, onko tuo sinun vai tutkijoiden mielipide, minä keskustelen nyt sinun kanssa, en tutkijoiden.\nMutta ennenkaikkea minusta yksikään noista listaamistani asioista ei kuulu liikenteeseen yhtään enempää tai vähempää kuin ylinopeus. Lisäksi tuossa on lähes mustaa valkoisella, että ylinopeus ei ole merkittävin tekijä.\n"Mutta liikenteessä ei saa ottaa kielletyn rajan ylittävän nopeuden tuomaa ylimääräistä riskiä."\nMeneekö raja suurimman sallitun kohdalla? Ei mene, koska on olemassa lain 23§. Tuo takaa sen, että minun tapani kyseenalaistaa sinun kommentit on yhtä sekä perusteltua että oikeutettua kuin sinulla on perusteet ja oikeutus omiin kommentteihisi.\n"Siksi en ota vastaan arvosteluasi siitä että liikenteessä käytän nopeutta ja siksi pidän oikeutettuna arvostella niiden nopeutta, jotka käyttävät nopeutta jolla rikkovat yhteiskuntamme lakeja."\nEn minä sinulta tuota oikeutta tai käyttämääsi nopeutta ole viemässä pois. Totean vain, ettet sinäkään synnitön asian suhteen ole.\nMeneekö yli hilseen? Noin viksulla...\nMetsähaka:  Minä kuitenkin pyrin aina riittävän pitkään jarrutusmatkaan, siis en mahdollisimman lyhyeen, koska pitkällä jarrutusmatkalla hidastuvuus on keholleni sopiva ja autoakin helpompi hallita. Lyhyt jarrutusmatka voi olla vaarallista koska loppupysäys voi olla massalain mukaisesti liian nopea liian lyhyellä jarrutusmatkalla, tai hidastuvuutta ei tapahdu riittävästi/ollenkaan ennen törmäystä jos jarrutusmatka lähenee nollaa!\nEn ymmärrä miten nuo pohdintasi liittyvät mitenkään mihinkään, mutta miten aiot ratkaista tuon dilemman, että suuri hidastuvuus rasittaa kehoasi ja pieni hidastuvuus saa aikaan törmäyksen esteeseen joka hidastustarpeen aiheutti?\nTeeCee:  Mitä tutkimuksia siihen muka tarvitaan että osaa päätellä onko liikenteelle kokonaisuutena hyväksi vai haitaksi että kuskit reagoivat asioihin sen mukaan mikä heitä itseään häiritsee ja mikä ei. Liikenne on ympäristö, jossa törmää jatkuvalla syötöllä asioihin jotka ärsyttävät. Jos sellaisessa ympäristössä aikoo toimia turvallisuuden ja KOKO LIIKENTEEN sujuvuuden kannalta parhaalla mahdollisella tavalla, pitää kuskin tekoja ohjata liikennesäännöt ja harkinta eikä tunteet.\nritsa: Eli mitä hitaammin mennään sitä paremmin liikenne sujuu, ymmärsinkö oikein?\nNo kuule et ymmärtänyt! Mikä kohta tuossa kommentissani sinut sai luulemaan että puhuin ajonopeudesta?\nTarkoitus oli tuoda julki mielipide, että yksittäisen kuljettajan kokemiin tunteisiin perustuvat ajaessa tehdyt päätökset eivät palvele liikenteen sujuvuutta yhtä hyvin kuin jos kuskin tekoja ohjaavat liikennesäännöt ja harkinta.\nKumppani: Oletkos jo ratkonnut tuon yllä olevan hahmottamisvisailun ja/tai (!) oppinut ymmärtämään paremmin TeeCeen ajatuksia? Siinä on meinaan sinuun verrattuna oikeasti viisas ja fiksu kirjoittelija!\nTeeCee: Turvallisuusvaikutuksia ei voi yksilötasolla nähdä,\nlawnmover: Läheltäpititilanteita on vähemmän kun ajaa rauhallisemmin eikä pyri säästämään niitä minuutteja ohittelemalla.\nTuo oli minunkin edistymisen mittarini, mutta kun läheltäpiti-tilanteita ei tule vuoden aikana yhtään tai tulee vain yksi tai kaksi, heikkenee tämän mittarin tarkkuus. Sitä paitsi puhe oli ylinopeuden turvallisuusvaikutuksista, eikä vähäinen ylinopeus juurikaan tunnu onnettomuusherkkyydessä. Tästä päättelen, ettei se paljoa näy läheltäpiti-tilanteiden määrässäkään. Veikkaan että rajoituksia noudattavan vaaratilanteet vähenevät siksi, että laillista nopeutta ajaminen vaatii hyvää motivaatiota yrittää parhaansa. Tämä motivaatio ei voi olla vaikuttamatta positiivisesti myös muuhun liikennekäyttäytymiseen, myös sellaiseen joka näkyy vaaratilanteiden vähentymisenä. Tällaisia ovat esimerkiksi kunnon turvavälit ja turhan ohittelun vähentäminen.\nLawnmover:  Mielestäni se että on ajanut paljon autoa ei tee ihmisestä automaattisesti hyvää kuljettajaa ellei hän ole ajanut myös paljon polkupyörällä, kulkenut jalkaisin ja julkisillakin kulkuneuvoilla. Ja tarkoitan tässä aikataulutettua kulkemista eikä kesälomareissuja. Jos näkee liikenteen vain yhdestä vinkkelistä ei voi tietää miltä tuntuu kun auto suhahtaa liian kovalla vauhdilla ohi liian läheltä.\nMiljoona kilometriä on 20 000 km/vuosi kertaa 50 vuotta eli käytännössä melkein kaikki eläkeläiset ovat asiantuntijoita jos pelkällä kokemuksella olisi merkitystä. Ei työpaikallakaan kaikki seniorit ole asiantuntijatehtävissä vaan niissä voi olla hyvinkin nuorta väkeä.\nAsiaa. Minä olen oppinut ajamisesta PALJON enemmän ajattelemalla kuin ajamalla. Ilman muuta aivot ovat se elin joka oppimisen mahdollistaa, ei silmät, kädet ja jalat. Ajamalla oppii autonkäsittelyä, jolla on melko pieni vaikutus uhrimääriin jos noudattaa liikennesääntöjä. Oivaltamisen edellytyksenä olevat suuremmat kokonaisuudet hahmottuvat vain kun hankkii tietoa jonka määrä ja taso ylittää huimasti sen mitä omalla kokemuksella saa kerättyä. Ja sitten ei tarvita muuta kuin että käsittelee saamaansa tietoa mahdollisimman loogisesti ja puolueettomasti.\nEsimerkiksi tällä nopeusasialla on ratkaiseva merkitys kuolonkolarin todennäköisyyteen ja tällä palstalla siitä asiasta kertoilee varmana tietona asioita vaikka eivät ole olleet osallisena kuolonkolarissa edes yhtä ainutta kertaa eivätkä myöskään ole vaivautuneet lukemaan mitä kuolonkolareita tutkimalla on saatu nopeuden merkityksestä selville.\nVeikkaan että rajoituksia noudattavan vaaratilanteet vähenevät siksi, että laillista nopeutta ajaminen vaatii hyvää motivaatiota yrittää parhaansa. Tämä motivaatio ei voi olla vaikuttamatta positiivisesti myös muuhun liikennekäyttäytymiseen, myös sellaiseen joka näkyy vaaratilanteiden vähentymisenä. Tällaisia ovat esimerkiksi kunnon turvavälit ja turhan ohittelun vähentäminen.\nItse en yritä tehdä parasta suoritusta vaan lähinnä liikkua paikasta toiseen. Noudatan rajoituksia siksi että asutusaluella (muiden) kaahaminen on järjetöntä ja kun itse joutuu kaahauksen kohteeksi tuntuu se ahdistavalta. En siis toimi järjenvastaisesti.\nTaajaman ulkopuolella noudatan rajoituksia koska se on taloudellista ja liikenne sujuu paremmin kun kaikki menevät samaa nopeutta ja se nopeus on liikennemerkin nopeus elleivät olosuhteet edellytä hitaampaa vauhtia (tahdissa, mars!)\nToisaalta kun autokouluja on tullut käytyä useita niin tuntuisi omituiselta toimia päinvastoin kun on opetettu. Epälaillista vauhtia ajamaan motivoisi ainoastaan hiostaminen ja koska se hiostaminen on moukkamaista korostaa se sitä että säännöt tuntevan ei pidä mennä hosumiseen mukaan.\nTurvallisuusasiatkin ovat etenkin perheelliselle tärkeitä mutta nopeusrajoituksen täsmällisellä turvallisuuskorostamisella voi olla päinvastainen vaikutus kuulijalle.\nEsimerkiksi aamuöisellä monikaistaisella moottoritie-Länsiväylällä on sama 80 km/h nopeusrajoitus kuin syrjäisellä mutkaisella kapealla routavauriotiellä silloin kun niillä maajussit ajavat maatalouskoneillaan.\nTeeCee:  Kyllä jotain itsesensuuria pitäisi harjoittaa jos omat kysymykset ovat sellaisia joihin vastaus löytyy niinkin helpolla kuin arvostelun kohde kokonaan lukemalla tai jos omat johtopäätökset ovat ristiriidassa tutkimuksen tekijän johtopäätösten kanssa.\nHerbert: Olet joskus ihmetellyt sitä, että tutkimuksista löydetään ratkaisuja ongelmiin, joita ei siellä käsitellä. Nyt kuitenkin vain peräänkuulutat itsesensuuria, koska muunlaista näkökulmaa asiaan ei saa olla olemassa, kuin tutkijan käsittelemä.\nNyt puhumme eri tapauksista. Minä puhun tapauksista, joissa puhuja arvostelee asiaa johon ei ole tutustunut, sinä ymmärtääkseni puhut tapauksista, joissa tutkimus on sekä luettu että ymmärretty ja löydetty siitä sijaa toisenlaisillekin johtopäätöksille kuin tutkija itse on löytänyt. Tällaista vastaan minulla ei ole mitään. Päinvastoin, se on peräti välttämättömyys tiedon tason parantamiselle. Tutkijoiden itsensä tekemänä tätä kutsutaan tieteen itsensä korjaamiseksi ja se jalostaa hyviä johtopäätöksiä ja karsii vääriä. Tutkijoiden ja meidän maallikoiden välillä näyttää kuitenkin olevan yksi iso ero. Nimittäin maallikon kommentoinnin kriteeri on kyky päästä nettiin tai ainakin tuntea joku joka osaa avata yhteyden kun taas tutkija varoo munaamasta itseään kommentoimalla kärkevästi tutkimusta jota ei ole lukenut tai ymmärtänyt.\nHerbert:  Ihan aina en oikein ymmärrä, miksi vain ja ainoastaan tutkijan tutkima asia olisi vastaus kaikkeen aiheeseen liittyvään.\nNo, sano sitten montako tieteen möhläystä tämän palstan osallistujat ovat paljastaneet? Ja möhläyksen paljastamiseksi en laske sitä, ettei ymmärrä jotain.\nHerbert:  Osaatko sanoa, miksi maasturionnettomuuksien vahinkojen korvaussumma on kaksinkertainen verrattuna henkilöautojen kolareihin? Maasturit ovat painavia ja sinun uskomasi tuloksen mukaan kokonaisturvallisuus on siis parempi kuin henkilöautoissa. Vai olisiko kuitenkin niin, ettei tuo paino olisikaan hyvä indikaattori kokonaisturvallisuudelle?\nTätä juuri tarkoitin itsesensuurilla; kun en tiedä niin en myöskään väitä. Tiedän tästä asiasta vain, että ainoan tietämäni tätä aihetta käsitelleen tutkimuksen tekijöiden mukaan autojen aggressiivisuus näyttäisi hieman alenevan auton massan kasvaessa. Itsesensuurini estää minua tekemästä tästä johtopäätöstä, että massa lisää auton aggressiivisuutta. En ole nähnyt tutkimuksen aineistoa enkä ymmärrä tutkimuksessa käytettyjä tilastomatematiikan kaavoja, joten en pistä päätäni pantiksi lopputuloksen oikeellisuudesta, mutta en tiedä mitään syytä myöskään epäillä sen johtopäätöksiä. En valitse tutkimuksia niiden tulosten perusteella, tässä tapauksessa se on jopa mahdotonta koska en tunne toista tätä asiaa käsittelevää tutkimusta.\nJos pitää jotain arvata selitykseksi sille, että miksi maastureiden korvaussummat ovat kaksinkertaisia henkilöautoihin verrattuna, niin veikkaan että maastureiden korkeampi painopiste tekee ne kaatumaherkemmiksi, että ison painon tuoman ison liike-energian absorboiminen rakenteisiin rikkoo niitä rakenteita keskipainoisia enemmän ja että iso auto on keskimäärin kalliimpi kuin pienempi auto ja kalliimman auton korjauskulut ovat keskimäärin kalliimpia vaikka vahingot olisivat yhtä suuret kuin kevyemmässä autossa. Siinä tutkimuksessa on monta esimerkkiä siitä mitkä asiat vaikuttavat vakuutusyhtiön tilastoihin tuleviin merkintöihin, oletko etsinyt sieltä mahdollista vastausta tuohon kysymykseesi?\nNyt kun miettii niin eihän väitteestä, että raskaampi auto ei ole aggressiivisempi kuin kevyempi suoraan ole johdettavissa, että maasturinkin olisi oltava turvallisempi kuin henkilöauton. Eri autotyypit voivat olla niin eri tavalla rakennettuja, että painoon perustuvaa vertailua ei voida tehdä. Jos halutaan tietää painon vaikutus, pitää muiden tekijöiden vaikutus eliminoida. Muuten tilanne on sama kuin jos väitettä, että keskimääräistä painavammat ihmiset sairastavat keskimääräistä useammin sokeritautia yritettäisiin kumota sillä, että kehonrakentajat sairastavat tätä tautia keskimääräistä harvemmin.\nHerbert:  Vai tarkoititko, ettei slowgearin olisi pitänyt esittää kysymyksiään, koska tutkimuksesta ja linkittämästäni asiasta vastaus olisi löytynyt?\nIlman muuta on hyvä että slowgear esitti kysymyksensä, enhän minä muuten olisi huomannut ettei hän ollut tutustunut siihen ennen kuin päätti uskoako sitä vai ei. Sain opetuksen jonka muistan kun hän seuraavan kerran perustelee mielipiteitään. Arvostelen sitä, että hän hyppäsi suoraan tuomioon vedoten perusteluihin joiden paikkansapitämättömyyden hän olisi voinut todeta niinkin vaativalla menetelmällä kuin lukemalla. Hän kyseli taannoin lähteitä mistä väitteisiini löytyy perusteet ja kun hän sai sellaisen, hän ei lukenut sitä vaan sanoi että lähde ei riitä muuttamaan hänen mielipidettään. Tuolla menetelmällä eivät mielipiteet kehity tiedon lisääntyessä.\nHerbert:  Vai kenties ratkaistaanko lopputulos todennäköisyyslaskennan avulla? Tutkija voittaa, koska annat tälle paremman kertoimen.\nParemman kertoimen kuin mille? Mitä muita lähteitä meillä on käytössä autojen painon vaikutuksesta niiden aggressiivisuuteen? Slowgearin kysymyksetkö joihin vastaus olisi löytynyt siitä tutkimuksesta jonka hän sanoi olevan epätyydyttävä mutta joita ei nyt sitten löytynytkään kun hän ei lukenut sitä?\nEntä sinä, miten sinä arvostat tietolähteenä tieteellisen julkaisun kriteerit täyttävän tutkimuksen verrattuna slowgearin tietoihin? Jos tietovisassa pottina olisi miljoona ja ensin mainittu sanoisi että oikea vastaus on A ja sg sanoisi että en kyllä tunne asiaa pätkän vertaa eikä kiinnosta ottaa selvääkään, mutta olen täysin varma että vastaus on B, niin mikä olisi sinun vastaus olettaen ettei mitään muuta tietoa ole saatavilla?\nJos pitää jotain arvata selitykseksi sille, että miksi maastureiden korvaussummat ovat kaksinkertaisia henkilöautoihin verrattuna\nLiikennevakuutus korvaa henkilövahingot ja vastapuolen omaisuusvahingot. Jos ajatellaan raskaalle autolle itselleen tapahtuvaa vahinkoa niin silloin sen korvaa vapaaehtoinen kaskovakuutus. Se puolestaan ei ole kovin kiinnostava aihe koska kaskoa ei ole pakko ottaa ja sen voi saada 70 bonuksilla heti. Toisin kuin liikennevakuutusta jossa bonuksiin ei voi enää vaikuttaa edes siten että moottoripyörän seisoessa talvella voisi siirtää täydet bonukset autoon ja päinvastoin.\nItse veikkaan että kun 2000 kg:n autolla törmää 1000 kg:n autoon tulee isommat vahingot kuin samanpainoisten törmätessä keskenään. Ihan mutuna oletan että 2000 kiloisella ajetaan ns. isomman oikeudella verrattuna siihen 1000 kiloiseen, joten syyllinen osapuoli olisi useammin siinä isossa autossa.\nSuuri hidastuvuus (äkkipysäys) rasittaa kait sinunkin kehoa?\nPieni hidastuvuus ei koska silloin on riittävä turvaväli ja törmäystä ei tapahdu?\nOlen ratkaisut "dilemman" pitämällä riittävän turvavälin ja ajamalla aina olosuhteiden mukaan, ehkä myös kolareiden välttäminen on auttanut!\nTeeCee taas pistää omiaan:\n"Kun silmän&tutkan käyttöä verrattiin tekniseen valvontaan kirjattiin noin viidenneksen lasku kuolleiden määrässä. Ne tolpat tosiaan rekisteröivät vain yhden ainoan liikenneturvallisuutta uhkaavan tekijän rikkomisen."\nTuo on "median keksintöä" ja vain "mediauskovaiset" tuon uskoo!\nSuomessa ei millään tienpätkällä ole todistettu tuota, ei edes poliisien mielipiteen mukaan!\nOlen ratkaissut "dilemman" pitämällä riittävän turvavälin ja ajamalla aina olosuhteiden mukaan, ehkä myös kolareiden välttäminen on auttanut!\nTuossa on huomioitava se seikka että täällä etelässä siihen turvaväliin on monasti niin paljon tulijoita, tai pikemminkin ihmisiä jotka eivät tiedä mikä on, tai miten määritellään ajoneuvojen turvaväli. Hitaammalle vauhdille riittää lyhyempi turvaväli.


SOL-konsernin Peppi Kaira ja Juhapekka Joronen ovat ihmisläheisiä johtajia | News Calcus.com\nKaikkiaan 14 000 työntekijän yritysryppääksi kasvanut SOL uskoo, että henkilökunnan arvostus, koulutus ja yhtenä rintamana toimiminen varmistavat konsernin menestyksen myös jatkossa.\n“Kehitämme tekoälyyn ja robotiikkaan perustuvia toimintoja, mutta koska palvelemme ihmisiä, teknologia tulee olemaan aina vain apuväline”, SOL Palveluiden toimitusjohtaja Juhapekka Joronen linjaa.\nHän ja SOLEMO Oy:n toimitusjohtaja Peppi Kaira aloittivat perheyrityksessä ruohonjuuritasolla. “Minä siivosin laivaa”, Joronen kertoo. Hänen siskonsa Peppi Kaira jatkaa: “Ja minun ensimmäinen kesätyöpaikkani oli pesulassa.”\nNeljännessä polvessa toimivan perheyrityksen palvelut ovat laajentuneet asiakkaiden tarpeiden mukaan: SOL tarjoaa niin kiinteistö-, turvallisuus- ja siivouspalveluja kuin vuokraa henkilöstöä.\nKeltapunaisten pesuloiden osuus kokonaisliikevaihdosta on vain pari prosenttia. “Moni liittää meihin juuri pesulat, mutta harva tietää, että olemme omalla toimialallamme esimerkiksi Viron suurin toimija – ja että kansainvälistymme muutenkin, sisarukset kertovat.”\nUusia palvelukonsepteja kehitteillä\nSOLissa on aina luotettu siihen, että työntekijät ovat brändin kannalta kaikkein tärkein tekijä. “Saamme kiitosta pienistä ja suurista palveluteoista – siitä, että palvelumme on 10+ -tasoista. Sellaista ei voi päälle liimata, vaan onnistuminen edellyttää oikeasti tyytyväisiä työntekijöitä”, Juhapekka Joronen muistuttaa.\nPääkonttorissakaan käytössä ei ole titteleitä. “Meillä kaikki ovat samalla viivalla. Ulkopuolinen voisi luulla, että kyse on modernista filosofiasta, mutta meillä kyse on kulttuuriperimästä.”\nJoronen ja Kaira uskovat, että henkilökunnan osallistaminen ja koulutus kantavat pitkälle. “Laadimme jokaiselle urapolun ja käytämme pari prosenttia liikevaihdostamme eritasoisiin ammatillisiin koulutuksiin.”\nYritysryppäällä on käytössään ajan hermolla olevat laadunvalvontajärjestelmät, mutta Joronen korostaa, että ”mestariteoksia syntyy vain, kun sydän on mukana”.\n“Meillä kaikki iloitsevat, kun joku edustajamme palkitaan jossain työyhteisössä. Olemme ylpeitä myös siitä, että meille on ulkoistettu ainoana yksityisenä toimijana jopa joidenkin julkisten sairaaloiden siivoustyöt.”\nKasvumahdollisuuksia Joronen näkee niin julkisella sektorilla kuin esimerkiksi elintarvike- ja muussa teollisuudessa. SOL kehittää koko ajan uudenlaisia konsepteja.\n“Suomessa uusi palvelu voisi olla pienten ja keskisuurten yritysten it-palveluiden hoitaminen. Ulkomailla arvostetaan rehtiyttämme ja sitä, että pidämme sanamme. Esimerkiksi Venäjällä ollaan valmiita maksamaan siitä, että toiminta on kaikin tavoin sääntöjen mukaista.”\nTällä hetkellä SOL-konsernilla on tytäryhtiöt Venäjän lisäksi myös Ruotsissa ja Baltian maissa. ”Seuraavaksi harkitsemme Saksaan ja Norjaan laajentumista”, Juhapekka Joronen kertoo.\n• kiinteistö-, siivous ja turvapalvelut\nKiertotalous on kasvava työllistäjä


Lämmöllä tehtyä: Laskiaiswrap tjsp\nKouluruotsini ja isännän puhuma ruotsi eroavat välillä melkoisesti toisistaan, saati mitä se oli alkuaikoina. Nyt olen kuulemma jo vähän ruotsalaistunut. Kutsun muun muassa laskiaispullia sujuvasti nimellä semla, vaikka koulussa opin semlan olevan sämpylä. Niin ruotsalaistunut en kuitenkaan ole, ettenkö vieläkin täyttäisi semlojani mieluiten hillolla.\nNaapurimaassa kohistiin viime talvena semmelwrapeista eli laskiaispullan henkeen tehdyistä wrapeista. Jonot Tössen leipomoon olivat pitkät, todella pitkät. Mutta hyvää kannatti kuulemma vähän odottaa.\nSemla-sesonki Ruotsissa alkaa jouluna ja kestää pääsiäiseen. Meillä kotona sesonki pidetään sentään paljon lyhyempänä, mutta kyllä pulla tai kaksi on laskiaisen aikaan paikallaan. Tänä vuonna minäkin halusin testata wrap-mallista laskiaispullaa, mutta meni kyllä vähän sinne päin: tuli tuommoisia tacon muotoisia. Kaulin kyllä pullakiekot tosi ohuiksi, mutta kummasti ne vaan uunissa pullistuivat rullaamiseen sopimattomiksi. Noh, kävivät kyllä kaupaksi näinkin.\nPullat jäivät aika kalpeiksi, koska niitä ei voinut paistaa kuin viitisen minuuttia. Mutta kuulemma Tössenkin wrap-pullat olivat kalpeita.\n1 ps kuivahiivaa tai 1 pkt tuorehiivaa\nSekoita n. 37/42 asteiseen (tuorehiiva/kuivahiiva) maitoon hiiva, jos käytät tuorehiivaa, muna, sokeri, kardemumma ja suola. Vispilöi taikinanesteeseen osa jauhoista (joihin kuivahiiva on sekoitettu, jos käytät kuivahiivaa). Lisää loput jauhot ja pehmeä voi. Alusta taikina tasaiseksi ja kimmoisaksi. Taikina saa olla pehmeää, sen suorastaan pitää olla. Anna kohota liinan alla lämpimässä paikassa noin 40 minuuttia tai kaksinkertaiseksi.\nKaada taikina jauhotetulle pöydälle ja vaivaa kevyesti ilmakuplat pois. Jaa taikina 12 osaan ja pyörittele pulliksi. Kauli jauhotetulla pöydällä palleroista littania lettuja, kohota hetki. Voitele pullat kananmunalla (tai siirapin ja veden seoksella) ja paista 225 asteessa uunin keskitasolla n. 5 minuuttia. Anna jäähtyä liinan alla.\nValmista mantelitäyte: Sekoita mantelimassa ja kermaloraus tasaiseksi massaksi. Jaa manteliseos pullien täytteeksi. Pursota tai lusikoi kermavaahto mantelitäytteen päälle ja rullaa tai taittele mielen mukaan.\nKarjalanpiirakat (ilman maitoa)


BCB Medicalin kudos- ja tekonivelkirurgian laadun ja vaikuttavuuden seurantaan kehitetyt it-ratkaisut ovat kolmessa vuodessa vakiinnuttaneet yrityksen aseman kotimaassa ja saaneet arviolta hyvän vastaanoton myös Euroopassa.- Rahoitusjärjestely mahdollistaa kansainvälistymisen nopeuttamisen ja tuotekehitysprosessien kiihdyttämisen. Voimme keskittyä puhtaasti yrityksen perusliiketoimintaan ja jatkaa kasvuamme maailmanlaajuiseksi toimijaksi, sanoo BCB Medicalin toimitusjohtaja Petteri Viljanen.Kaksi päätuotettaRahasummaa ei mainittu, mutta myöntäjänä on suomalainen sijoittajaryhmä.- BCB Medical on meille kiinnostava sijoituskohde, koska yrityksen ohjelmistot ovat ainutlaatuisia. Lisäksi yritys toimii kansainvälisesti alalla, jonka kysyntä ja kehitys ovat voimakkaassa kasvussa. Tiedon hallinnan asema korostuu entisestään laatu- ja viranomaisvaatimusten kasvaessa, taustoittaa manageri Petri Laine Aloitusrahasto Vera Oy:stä.BCB Medicalilla on tällä hetkellä kaksi päätuotetta. TissueDB on ratkaisu kudospankkien hallintaan ja ImplantDB on selainpohjainen tekonivelleikkausten hoitoketjua tehostava tietokantaohjelmisto.


Sinimäkien taistelu – Wikipedia\nKoordinaatit: 59°22′32″N, 27°51′17″E\n26. heinäkuuta – 10. elokuuta 1944\n35 000 kaatunutta\n135 000 haavoittunutta\nSinimäkien taistelu (vir. Sinimägede lahing) eli Tannenberg-linjan taistelu oli toisessa maailmansodassa vuonna 1944 Saksan ja Neuvostoliiton joukkojen välinen taistelu Sinimäkien kukkuloista Itä-Virossa. Sinimäet olivat osa saksalaisten Tannenberg-puolustuslinjaa Narvan länsipuolella ja taistelut alkoivat puolustuslinjaan kuuluneiden Sinimäkien suunnalla 26. heinäkuuta. Puolustajista noin kolmasosa oli virolaisia. Sinimäkien taistelu oli Viron alueen taisteluista verisin ja neuvostojoukkojen viimeinen hyökkäys pysäytettiin 5. elokuuta. Hyökkäyksestä luovuttiin virallisesti 10. elokuuta. Laajemman sotatilanteen takia Saksa päätyi kuitenkin voitosta huolimatta hylkäämään Viron syyskuussa 1944.\nTanneberg-linjan säilyneitä varustuksia Mummasaaressa.\nNiin sanottu Tanneberg-linja sijaitsi 25 kilometriä Narvasta länteen ja sitä oli linnoitettu vuodesta 1943 alkaen. Tanneberg-linja kulki Mummasaaren-Sinimäkien-Metsäkylän tasalla ja se tukeutui vasemmalla siivellään Suomenlahteen ja oikealla suureen suoalueeseen. Linjan linnoitukset eivät olleet erityisen vahvat. Se oli verrattain heikompi, kuin hieman vastaava Suomen VT-linja. Kenttälinnoituksia oli vain todennäköisimmissä hyökkäyssuunnissa, vaikkakin sittemmin Neuvostoliiton propagandassa sitä kuvattiin vahvasti linnoitettuna asemana samaan tapaan, kuin esimerkiksi Mannerheim-linjaa. Linnoitusten puutteesta huolimatta alueen maasto oli edullinen puolustustaistelulle. Narvan kukistuttua 26. heinäkuuta sen virolais-saksalaisten puolustajien onnistui pääosin vetäytyä Tanneberg-linjalle.\nLinjaa puolustaviin joukkoihin kuului kuusi divisioonaa ja pataljoonan vahvuiseksi supistunut flaamilainen SS-divisioona Langemarck. Virolaisiin puolustajiin lukeutuivat 20. Waffen-SS:n krenatööridivisioona ja 300. jalkaväkidivisioona. Puolustajista noin kolmannes oli virolaisia. Virolaisten ja flaamien lisäksi taisteluun osallistui tanskalaisia, alankomaalaisia ja norjalaisia SS-yksiköitä. Saksalaiskomennossa olevia puolustajia oli kaikkiaan noin 22 000. Joukkoja komensi kenraali Felix Steiner. Hyökkäävät neuvostojoukot koostuivat 2. iskuarmeijasta ja 8. armeijan osista. Neuvostojoukkoja komensi Leningradin rintaman komentaja marsalkka Leonid Govorov. Hyökkäyksen alussa neuvostojoukkojen vahvuus oli 54 000. Suurimmillaan hyökkääjien määrällinen etu puolustajiin verrattuna oli yksitoista hyökkääjää yhtä puolustajaa kohden.\nPanssarikauhulla varustautunut saksalaissotilas Narvan suunnalla elo-syyskuussa 1944.\nNeuvostojoukkojen hyökkäys Tanneberg-linjalla alkoi 26. heinäkuuta ja hyökkäyksen pääpainopiste oli Sinimäillä. Sinimäet oli nimitys kolmelle perättäiselle kukkulalle, jotka olivat rintaman edestä alkaen Lastenkodinkukkula, Grenadierkukkula ja p.69.9-kukkula. Neuvostojoukkojen ensimmäisen läpimurtoyrityksen toteutti CIX armeijakunta, mutta sen hyökkäys torjuttiin paljolti keskitetyn tykistötulen ansiosta. Aamulla 27. heinäkuuta neuvostojoukot yrittivät uudelleen saatuaan täydennyksinä kaksi panssarirykmenttiä ja tykistöä. Hyökkäys alkoi voimakkaalla tykistökeskityksellä koko Tannenberg-linjan pituudella. Hyökkäyksen painopiste oli edelleen Sinimäillä. Panssarit pääsivät etenemään tanskalaisten SS-joukkojen asemiin, mutta alankomaalaiset tuhosivat niistä kaksitoista, jolloin loput perääntyivät.\nHyökkäys jatkui iltapäivällä, jolloin neuvostojoukkojen onnistui vallata Grenadierkukkula ja osa Lastenkodinkukkulasta. Taistelut jatkuivat 28. heinäkuuta tanskalaisten ja flaamien yrittäessä turhaan vallata takaisin Lastenkodinkukkulaa. Käydyissä taisteluissa SS-divisioona Langemarck menetti kaikki upseerinsa ja yksikkö lähetettiin kotimaahansa toipumaan. Sinimäkien taistelun raskaimmat yhteenotot käytiin 29. heinäkuuta, jolloin neuvostojoukkojen yhdeksän kilometrin pituudella tekemää tykistön tulivalmistelua tukivat pommi- ja maataistelukoneet. Venäläisen jalkaväen hyökkäys alkoi kello 9 ja sitä tuki noin sata panssarivaunua, joiden valtaosa oli uusia Josif Stalin -panssarivaunuja. Panssarivaunut jakautuivat kahteen osastoon ja ne alkoivat kiertää Grenadierkukkulan takamaastoon. Krenatöörirykmentti 45 ja Narvan-pataljoona pitivät puoliaan 109. armeijakunnan joukkoja vastaan iltaan saakka, jolloin kukkula menetettiin. Neuvostojoukot olivat nyt myös rakentaneet Narvanjoen yli sillan, jonka kautta tuotiin vahvistuksia. Neuvostojoukkojen vahvuus oli nyt 11 divisioonaa ja 6 panssariprikaatia.\nPuolustajat tekivät 30. heinäkuuta 285. divisioonan ja krenatöörirykmenttien 45 ja 47 voimin vastahyökkäyksen menettämälleen kukkulalle. Kukkula vallattiin suurista tappioista huolimatta. Valtaajilla ei ollut tukenaan tykistöä tai panssarivaunua, vaan taistelut käytiin käsiasein ja kranaatein. Monet komppaniat kuihtuivat kymmenen miehen vahvuisiksi. Myös CIX armeijakunta kärsi mittavat tappiot ja sen iskuportaasta selvisi hengissä vain 255 miestä. Saksan päämaja otti esiin hyökkäykseen osallistuneiden kolmen SS-ryhmän poikkeuksellisen lujuuden tilannetiedotuksessaan 2. elokuuta ja krenatöörirykmentti 45:n I pataljoonan komentaja Paul Maitla palkittiin neljäntenä virolaisena ritariristillä. Leningradin rintaman komentaja Govorov oli nyt hankalassa asemassa. Hyökkäys oli pysähtynyt sekä Sinimäillä että Suomen Tali–Ihantalassa ja Vuosalmen taistelussa. Govorov korvasi loppuun kuluneen armeijakuntansa Narvan suunnassa Karjalankannakselta saapuneella CX armeijakunnalla. Neuvostojoukot aloittivat uuden hyökkäyksen 3. elokuuta, mutta hyökkäys tyrehtyi puolustajien tykistö- ja heitintuleen. Neuvostojoukot yrittivät vielä uutta hyökkäystä 5. elokuuta, mutta senkin tyrehtyi. Govorovin oli 10. elokuuta määrättävä joukkonsa luopumaan hyökkäyksestä Sinimäkien suunnalla.\nSinimäkien taistelun muistomerkki.\nSinimäkien taistelut olivat toisen maailmansodan Viron alueella käydyistä taisteluista verisimmät. Hyökkääjien ja puolustajien tappiot olivat kymmeniätuhansia. Hyökkääjien tappiot kaatuneina ja haavoittuneina olivat 160 000–170 000. Erään arvion mukaan kaatuneiden neuvostosotilaiden määrä oli 35 000 ja haavoittuneiden 135 000. Puolustajien kokonaistappiot jäivät 10 000:n haavoittuneeseen ja kaatuneeseen. Saksalaisten mukaan puolustajat tuhosivat 160 hyökkääjän panssarivaunua. Neuvostolähteet (TsAMO f.217, op.1244, d.643 Leningradin Rintaman päämaja, "Yhteiskatsaus tappioista, jotka on toimitettu pääesikunnalle ") eivät tue noin suuria tappioita. Leningradin Rintaman kokonaistappiot esimerkiksi koko elokuussa 1944 (ml Karjalan Kannas) olivat vain 12 678, joista kuolleina 1 702. Heinäkuussa jolloin käytiin suurtaisteluja Karjalan Kannaksella kokonaistappiot Leningradin Rintamalle olivat yhteensä: 73 662 (joista sairaustapauksia 9 676).\nTaistelu oli voitto puolustajille, mutta niiden kokonaismerkitys jäi pieneksi, sillä Pohjoinen armeijaryhmä oli 30. heinäkuuta alkaen motissa neuvostojoukkojen edettyä Itämerelle Latviassa. Hitler antoi luvan vetäytyä Virosta 16. syyskuuta ja 17. syyskuuta saksalaiset aloittivat vetäytymisen Narvan rintamalta. Tallinna menetettiin neuvostojoukoille 22. syyskuuta.\nTaistelussa kaatuneiden muistomerkki sijaitsee taistelupaikalla Grenadierkukkulalla. Elmo Nügasen vuonna 2015 ensi-iltansa saanut elokuva 1944 kuvaa sotaa kesällä 1944 ja kertoo myös Sinimäkien taistelusta.\nWikimedia Commonsissa on kuvia tai muita tiedostoja aiheesta Sinimäkien taistelu.\n↑ a b c d e f g h Lappalainen, Niilo: Veljeskansojen kohtalonvuosilta, s. 66-73. WSOY, 1999. ISBN 951-0-23578-4.\n↑ a b c d Buttar, Prit: Between Giants – The Battle for the Baltics in World War II, s. 205-210. Osprey Publishing, 2013. ISBN 978-1-4728-0287-3. (englanniksi)\n↑ a b Zetterberg, Seppo: Viron Historia, s. 650-651. Helsinki: Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, 2007. ISBN 9517465203.\n↑ Sinimäet visit estonia. Viitattu 4.3.2018.\n↑ Vuorinen, Risto: Virolaiselokuva "1944" sovittelee kansallisia traumoja Yle uutiset. Yleisradio. Viitattu 4.3.2018.\nPanssarilehti 1-2:2007 Sinimäkien taistelu\nNoudettu kohteesta ”https://fi.wikipedia.org/w/index.php?title=Sinimäkien_taistelu&oldid=19616722”\nSivua on viimeksi muutettu 7. maaliskuuta 2021 kello 10.47.


Sähkötekniikan korkeakoulun tutkintosääntö - PDF\nAino Martta Palo\n1 Sähkötekniikan korkeakoulun tutkintosääntö Hyväksytty sähkötekniikan akateemisessa komiteassa 7. päivänä kesäkuuta Tutkinnot suoritetaan siten kuin yliopistojen tutkinnoista 19. päivänä elokuuta 2004 annetussa valtioneuvoston asetuksessa (794/2004) myöhempine muutoksineen (tutkintoasetus) säädetään ja Aalto-yliopiston yleisissä opetusta ja opiskelua koskevissa säännöissä sekä tässä säännössä määrätään. Tässä tutkintosäännössä jäljempänä tarkoitetaan alemmalla korkeakoulututkinnolla vain alempaa yliopistollista korkeakoulututkintoa ja ylemmällä korkeakoulututkinnolla vain ylempää yliopistollista korkeakoulututkintoa. I Yleisiä määräyksiä 1 Tehtävä Aalto-korkeakoulusäätiön sääntöjen 3 :n mukaisena yksikkönä Aalto-yliopiston sähkötekniikan korkeakoulu, jäljempänä korkeakoulu, toimii teknistieteellisellä koulutusalalla. Korkeakoulu harjoittaa alojensa tieteellistä tutkimusta ja antaa siihen yhdistyvää ylintä tutkinto-opetusta sekä tukee aloihinsa liittyvää Aaltoyliopiston täydennyskoulutusta ja yhteiskunnallista palvelutoimintaa Aalto-yliopiston strategisten linjausten mukaisesti. Korkeakoulun erityisenä tehtävänä on luoda tieteellistä pohjaa alojensa teknologioiden uudistamiselle, uudistaa aloihinsa liittyviä teknologioita ja kouluttaa alojensa näkemyksellisiä osaajia. Korkeakoulussa annetaan perus-, jatko- ja aikuiskoulutusta. Korkeakoulussa voidaan suorittaa jäljempänä 2 :ssä mainittuja tutkintoja sekä niihin kuulumattomia erillisiä opintoja ja opintokokonaisuuksia. 2 Tutkinnot Korkeakoulussa voidaan suorittaa 1) alempana korkeakoulututkintona tekniikan kandidaatin tutkinto 2) ylempänä korkeakoulututkintona diplomiinsinöörin tutkinto 3) jatkotutkintoina tekniikan lisensiaatin ja tekniikan tohtorin sekä filosofian tohtorin tutkinnot. 3 Tutkintoon johtavan koulutuksen järjestäminen Perustutkintoihin johtava koulutus suunnitellaan ja järjestetään teknillistieteellistä asiantuntemusta edellyttäviin tehtäväalueisiin suuntautuvina koulutusohjelmina. Siitä, mihin tutkintoon eri koulutusohjelmat johtavat, määrätään erikseen. Jatkotutkintoihin johtava koulutus suunnitellaan ja järjestetään tohtorinkoulutusohjelmassa tutkimusalakohtaisesti. Korkeakoulu vahvistaa jokaiselle jatkokoulutuksen tutkimusalalle siitä vastaavat professorit. Tutkintoon johtava koulutus voidaan toteuttaa yhteistyönä yhden tai useamman Aalto-yliopiston korkeakoulun tai muun yliopiston kanssa. 4 Opiskelijavalinta ja opinto-oikeus Opiskelijat otetaan suorittamaan sekä tekniikan kandidaatin että diplomi-insinöörin tutkintoa tai diplomi-insinöörin tutkintoa siten, kuin opiskelijavalinnoista on erikseen säädetty. Alempaan korkeakoulututkintoon hyväksytty opiskelija saa jatkaa opintojaan ylempään korkeakoulututkintoon niin kuin siitä on erikseen säädetty. Opiskelijat valitaan koulutusohjelmiin yliopiston erikseen vahvistamien valintaperusteiden mukaisesti. Valintaperusteissa määrätään myös koulutusohjelman vaihtamisesta. Tutkinto-opiskelijalla voi olla kerrallaan voimassa vain yksi samaan ylempään perustutkintoon johtava alemman ja ylemmän tai pelkän ylemmän perustutkinnon opinto-oikeus korkeakoulussa. Tutkinto-opiskelijalla voi olla kerrallaan voimassa vain yksi jatko-opinto-oikeus korkeakoulussa.\n2 Toisessa Aalto-yliopiston korkeakoulussa tai toisessa yliopistossa suoritetun soveltuvan alemman korkeakoulututkinnon tai ammattikorkeakoulussa suoritetun soveltuvan ammattikorkeakoulututkinnon perusteella ylemmän perustutkinnon koulutusohjelmaan hyväksytyltä opiskelijalta voidaan edellyttää täydentäviä opintoja ennen kuin hänet hyväksytään varsinaiseksi tutkinto-opiskelijaksi. Jatko-opiskelijat valitaan yliopiston erikseen vahvistamien valintaperusteiden mukaisesti. Opiskelijat, joilla ei ole tutkinnonsuoritusoikeutta Aalto-yliopistossa, voivat suorittaa korkeakoulussa erillisiä opintoja haettuaan ensin niitä koskevan suoritusoikeuden korkeakoulun erikseen määräämällä tavalla. 5 Kielitaito Opiskelijan tulee alempaan tai ylempään perustutkintoon sisältyvissä opinnoissa tai muulla tavalla osoittaa saavuttaneensa: 1) suomen ja ruotsin kielen taidon, joka julkisyhteisöjen henkilöstöltä vaadittavasta kielitaidosta annetun lain (424/2003) 6 :n 1 momentin mukaan vaaditaan valtion henkilöstöltä kaksikielisessä viranomaisessa ja joka on tarpeen oman alan kannalta; sekä 2) vähintään yhden vieraan kielen sellaisen taidon, joka mahdollistaa oman alan kehityksen seuraamisen ja kansainvälisessä ympäristössä toimimisen. Opiskelijan, joka on saanut koulusivistyksensä muulla kuin suomen tai ruotsin kielellä tai joka on saanut koulusivistyksensä ulkomailla, on alempaan tai ylempään perustutkintoon sisältyvissä opinnoissa tai muulla tavalla osoitettava saavuttaneensa ainoastaan edellisen momentin 2 kohdassa edellytetyn kielitaidon. Mikäli korkeakoulu on vapauttanut alempaa ja ylempää perustutkintoa suorittamaan otetun opiskelijan 1 momentin 1 kohdan mukaisesta kielitaitovaatimuksesta kokonaan 2 momentin perusteella tai vain sen kielen osalta, jossa hänen on osoitettava toisen kotimaisen kielen taito, hänen tulee lisäksi suorittaa alemman perustutkinnon suorittamisen yhteydessä vähintään 2 opintopisteen laajuiset kieliopinnot valitsemassaan kielessä. II Alempi perustutkinto 6 Alemman perustutkinnon tavoitteet Alempaan perustutkintoon johtavan koulutuksen tulee antaa opiskelijalle: 1) koulutusohjelmaan kuuluvien opintojen perusteiden tuntemus sekä edellytykset teknistieteellistä asiantuntemusta edellyttävien tehtäväalueiden kehityksen seuraamiseen; 2) valmiudet tieteelliseen ajatteluun ja tieteellisiin työskentelytapoihin; 3) edellytykset ylempään korkeakoulututkintoon johtavaan koulutukseen ja jatkuvaan oppimiseen; 4) valmiudet ymmärtää ja eritellä tekniikan vaikutuksia ja hyödynnettävyyttä; 5) kyky yhteistyöhön ja päämäärätietoiseen ryhmätyöskentelyyn; 6) edellytykset soveltaa hankkimaansa tietoa työelämässä; 7) riittävä viestintä- ja kielitaito. Koulutus perustuu tieteelliseen tutkimukseen sekä alan käytäntöihin. 7 Alemman perustutkinnon laajuus Alempaan perustutkintoon vaadittavien opintojen laajuus on 180 opintopistettä. Koulutus on järjestettävä siten, että opiskelija voi suorittaa tutkinnon päätoimisesti opiskellen kolmessa lukuvuodessa. 8 Alemman perustutkinnon opintokokonaisuudet Alempaan perustutkintoon johtaviin opintoihin kuuluu: 1) koulutusohjelman edellyttämiä perusopintoja sisältävä moduuli (75 85 op); 2) koulutusohjelman yhteiset opinnot (15 25 op);\n3 3) kolme moduulia, joista vähintään yhden tulee olla omaan koulutusohjelmaan kuuluva jatkomoduuli (ainemoduulien laajuus op.); 4) kandidaattiseminaari ja siihen kuuluva kandidaatintyö (yhteensä 10 op); sekä 5) vapaasti valittavia opintoja siten, että tutkinnon kokonaislaajuus 180 opintopistettä täyttyy. Edellä 1 momentin kohdissa 1 ja 2 esitettyjen opintojen yhteismäärä on opintopistettä. Aineopinnot ja tieteelliset perusopinnot sisältyvät moduuleihin. Alempaan perustutkintoon ei voi kuulua sellaista jatko- tai syventävää moduulia, jonka edeltävää perus- tai jatkomoduulia ei ole suoritettu. Alemman perustutkinnon pääaineen aineopinnot muodostuvat koulutusohjelmaan kuuluvasta perusmoduulista ja sen jatkomoduulista ja sivuaineen opintokokonaisuus toisesta perusmoduulista tai pääaineen perusmoduuliin pohjautuvasta toisesta jatkomoduulista. 9 Alemman perustutkinnon suorittaminen Tutkintoa varten opiskelijan on suoritettava edellä 8 :ssä tarkoitetut opinnot. Opiskelijan on osoitettava saavuttaneensa tutkinnolle, opinnoille ja kandidaatintyölle asetetut tavoitteet sekä 5 :ssä määritellyn kielitaidon. Opiskelijan on kirjoitettava kypsyysnäyte, joka osoittaa perehtyneisyyttä opinnäytteen alaan ja suomen tai ruotsin kielen taitoa. Kun opiskelijalta ei vaadita 5 :n 1 momentissa tarkoitettua kielitaitoa, korkeakoulu määrää kypsyysnäytteen kielestä erikseen. 10 Kandidaattiseminaari Kandidaattiseminaari ja siihen kuuluva kandidaatintyö on opintokokonaisuus, jossa käsitellään tieteellistä ajattelua, tiedonhakua, tiedon jäsentämistä ja käsittelyä sekä kielen ja viestinnän taitoja. Korkeakoulu nimeää kandidaattiseminaarille vastuuopettajan. Kandidaattiseminaarin yhteydessä kirjoitetaan kypsyysnäyte. Korkeakoulu antaa tarkempia määräyksiä kandidaattiseminaarista ja siihen hakemisesta. 11 Kandidaatintyö Kandidaatintyö laaditaan koulutusohjelman alaan liittyvästä aiheesta, jonka kandidaattiseminaarin vastuuopettajan määräämä ohjaaja ja opiskelija keskenään sopivat kandidaattiseminaarin alussa. Kandidaatintyö laaditaan suomen tai ruotsin kielellä. Edellä 5 :n 2 momentissa tarkoitettu opiskelija voi kandidaattiseminaarin vastuuopettajan suostumuksella laatia työn myös muulla kielellä. Korkeakoulu antaa tarvittaessa erilliset ohjeet muun kielen käyttämisestä kandidaatintyössä. Ohjaajan tulee seurata kandidaatintyön etenemistä ja tukea opiskelijaa sen tekemisessä. Korkeakoulu päättää työn hyväksymisestä ja antaa siitä arvosanan. Kandidaatintyö esitellään kandidaattiseminaarissa. Kandidaatintyö on julkinen opinnäyte, joka on pidettävä nähtävissä korkeakoulussa. 12 Kielitaidon osoittaminen Edellä 5 :n 1 momentin 1 kohdan perusteella vaadittava erinomainen suullinen ja kirjallinen kielitaito, joka on tarpeen oman alan kannalta, osoitetaan kirjoittamalla kandidaatintyöhön liittyvä kypsyysnäyte sillä kotimaisella kielellä, jolla opiskelija on saanut koulusivistyksensä. Edellisessä momentissa mainitun tutkintosäännön 5 :n 1 momentin 1 kohdan perusteella vaadittava tyydyttävä suullinen ja kirjallinen kielitaito, joka on tarpeen oman alan kannalta, voidaan osoittaa suorittamalla yliopiston toisen kotimaisen kielen koe, määrätty toisen kotimaisen kielen kurssi tai toisen yliopiston tai korkeakoulun vastaava toisen kotimaisen kielen koe. 13 Vieraan kielen taidon osoittaminen Opiskelijan tulee osoittaa tutkintosäännön 5 :n 1 momentin 2 kohdan vaatimukset täyttävä yhden opetussuunnitelmaan sisältyvän vieraan kielen kirjallinen ja suullinen taito.\n4 Opiskelijalta edellisen momentin perusteella vaadittava kielitaito osoitetaan suorittamalla yliopiston kielikeskuksen tätä tarkoitusta varten osoittama vieraan kielen kurssi tai kurssit. Näissä opinnoissa painotetaan koulutusalan kielen hallintaa. Mikäli yliopistossa on jossakin vieraassa kielessä käytössä kielitaidon osoittamista varten erityinen koe, vaadittu kielitaito voidaan osoittaa joko kokonaan tai osaksi suorittamalla kyseinen koe. 14 Harjoittelu Alempaan perustutkintoon voi sisältyä koulutusohjelman määräysten mukaista asiantuntijuutta kehittävää harjoittelua. Pakollinen harjoittelu sisältyy perusopintoihin ja vapaaehtoinen harjoittelu vapaasti valittaviin opintoihin. Harjoittelusta tulee aina laatia kirjallinen selvitys korkeakoululle, joka hyväksyy harjoittelun ja siitä annettavat opintopisteet. Harjoittelun kohteena oleviin työtehtäviin perehtyneen henkilön tulee ohjata harjoittelua. Korkeakoulu antaa tarvittaessa tarkemmat harjoittelua koskevat ohjeet. 15 Alemman perustutkinnon tutkintotodistus Korkeakoulu antaa tekniikan kandidaatin tutkinnon 9 :ssä tarkoitetulla tavalla suorittaneelle opiskelijalle tutkintotodistuksen. 16 Tutkinnon suorittaminen erinomaisesti Jos opiskelija on osoittanut opintosuorituksillaan erinomaisia tietoja sekä kandidaatintyössään kypsyneisyyttä ja arvostelukykyä, voidaan tekniikan kandidaatin tutkintoa koskevassa tutkintotodistuksessa mainita, että tutkinto on suoritettu erinomaisesti. Erinomaisesti-maininnan antamisesta päättää korkeakoulu. Maininta voidaan antaa, jos tutkintoon kuuluvien kurssien opintopistemäärillä painotettu keskiarvo ja kandidaatintyön arvosana ovat vähintään 4,0. Jos kurssin arvostelussa on käytetty asteikkoa hyväksytty hylätty, ei tätä oteta huomioon keskiarvoa laskettaessa. Mikäli osa opiskelijan tutkintoon kuuluvista opinnoista on suoritettu korkeakoulun ulkopuolella, maininta voidaan myöntää, mikäli vähintään puolet tutkintoon kuuluvista opinnoista mukaan lukien opinnäytetyö ja siihen liittyvä kypsyysnäyte on suoritettu korkeakoulun vahvistaman opetussuunnitelman mukaisesti. III Ylempi perustutkinto 17 Ylemmän perustutkinnon tavoitteet Koulutuksen tulee antaa opiskelijalle: 1) koulutusohjelmaan kuuluvan pääaineen hyvä tuntemus; 2) valmiudet tieteellisen tiedon ja tieteellisten menetelmien soveltamiseen tai edellytykset itsenäiseen ja vaativaan taiteelliseen työhön sekä valmiudet jatkuvaan ja joustavaan oppimiseen; 3) valmiudet ymmärtää oman alansa ongelmat käyttäjien, teknisten ja yhteiskunnallisten järjestelmien sekä ympäristön näkökulmasta; 4) valmiudet toimia työelämässä oman alansa asiantuntijana ja kehittäjänä; 5) hyvä viestintä- ja kielitaito; sekä 6) valmiudet tieteelliseen tai taiteelliseen jatkokoulutukseen. Koulutus perustuu tieteelliseen tutkimukseen sekä teknistieteellistä asiantuntemusta edellyttävien tehtäväalueiden käytäntöihin. 18 Ylemmän perustutkinnon laajuus Ylempään perustutkintoon vaadittavien opintojen laajuus on 120 opintopistettä. Koulutus on järjestettävä siten, että opiskelija voi suorittaa tutkinnon päätoimisesti opiskellen kahdessa lukuvuodessa. 19 Ylemmän perustutkinnon opintokokonaisuudet Ylempään perustutkintoon johtaviin opintoihin kuuluu: 1) tieteen metodiikan opintoja (9 11 op);\n5 2) kolme moduulia, joista vähintään yhden tulee olla oman koulutusohjelman pääaineen syventävä moduuli ja joista korkeintaan yksi voi olla perusmoduuli (ainemoduulin laajuus on op); 3) diplomityö (30 op); sekä 4) vapaasti valittavia opintoja niin, että tutkinnon kokonaislaajuus 120 opintopistettä täyttyy. Aine- ja syventävät opinnot sisältyvät moduuleihin. Ylempään perustutkintoon ei voi kuulua sellaista jatko- tai syventävää moduulia, jonka edeltävää perus- tai jatkomoduulia ei ole suoritettu. Aalto-yliopiston korkeakoulujen tai muiden yliopistojen kanssa yhteistyönä toteutetun koulutusohjelman rakenne voi perustellusta syystä poiketa edellä 1 momentissa esitetystä. 20 Pää- ja sivuaine Ylemmän perustutkinnon pääaine pohjautuu sisällöltään tarkoituksenmukaisesti suunnattuihin aineopintoihin. Opiskelijan pääaine muodostuu kolmesta koulutusohjelmaan kuuluvasta moduulista: alemman tai ylemmän perustutkinnon yhteydessä suoritetusta perusmoduulista ja sen jatkomoduulista sekä mainitun jatkomoduulin yhdestä syventävästä moduulista. Vaikka opiskelija suorittaisi useamman samaan jatkomoduuliin perustuvan syventävän moduulin, hänen tutkintoonsa sisältyy ainoastaan yksi pääaine. Opiskelijalle muodostuu sivuaine, mikäli hän suorittaa yhden seuraavista pääaineeseen kuulumattomista kahden moduulin yhdistelmistä: perusmoduuli ja sen jatkomoduuli tai jatkomoduuli ja sen syventävä moduuli. Korkeakoulu voi perustellusta syystä hyväksyä sivuaineeksi lisäksi muita perus-, jatko-, syventävistä tai erikoismoduuleista muodostuvia kahden moduulin yhdistelmiä. Opiskelija voi valita sivuaineen myös muista koulutusohjelmista tai toisesta Aalto-yliopiston korkeakoulusta tai koti- tai ulkomaisesta yliopistosta edellyttäen, että se hyväksytään opiskelijan henkilökohtaiseen opintosuunnitelmaan. Edellä 2 momentissa esitetystä poiketen opiskelijan pääaine muodostuu perusmoduulista, syventävästä moduulista ja korkeakoulun osoittamasta erikoismoduulista tai syventävästä moduulista, mikäli perusmoduulin ja syventävän moduulin välissä oleva jatkomoduuli vahvistetaan opiskelijan henkilökohtaisessa opintosuunnitelmassa kuuluvaksi 3 momentissa tarkoitettuun sivuaineeseen. Korkeakoulu päättää tarvittaessa miten korkeakouluun suoraan ylempää perustutkintoa suorittamaan otetun opiskelijan aikaisemmat opinnot vastaavat pää- ja sivuaineen muodostavia moduuleja. Opiskelijan pää- ja sivuaineeseen ei voi kuulua samoja moduuleja. 21 Ylemmän perustutkinnon suorittaminen Tutkintoa varten opiskelijan on suoritettava edellä 19 :ssä tarkoitetut opinnot. Opiskelijan on osoitettava saavuttaneensa tutkinnolle, opinnoille ja opinnäytteelle asetetut tavoitteet sekä 5 :ssä tarkoitetun kielitaidon. Opiskelijan on kirjoitettava kypsyysnäyte, joka osoittaa perehtyneisyyttä opinnäytteen alaan ja suomen tai ruotsin kielen taitoa. Opiskelijan ei tarvitse osoittaa suomen tai ruotsin kielen taitoa samalla kielellä suoritettavaa ylempää perustutkintoa varten annettavassa kypsyysnäytteessä, kun hän on osoittanut kielitaitonsa tekniikan kandidaatin tutkintoa tai muuta alempaa korkeakoulututkintoa varten antamassaan kypsyysnäytteessä. Kun opiskelijalta ei vaadita 5 :n 1 momentissa tarkoitettua kielitaitoa, korkeakoulu määrää kypsyysnäytteen kielestä erikseen. 22 Diplomityö Diplomityön aihetta voidaan hakea, kun tekniikan kandidaatin tutkinto on suoritettu ja ylemmästä korkeakoulututkinnosta on suoritettu vähintään 45 opintopistettä. Diplomityö tehdään pääaineeseen liittyvästä aiheesta, josta se opettaja, jonka alaan aihe kuuluu, ja opiskelija keskenään sopivat. Perustellusta syystä korkeakoulu voi antaa luvan diplomityön laatimiseen myös sivuaineeseen liittyvästä aiheesta. Diplomityön aiheen ja kielen vahvistaa korkeakoulu sekä nimittää diplomityölle valvojan ja yhden tai kaksi ohjaajaa. Korkeakoulu voi tarvittaessa määrätä valvojan toimimaan myös diplomityön ohjaajana. Diplomityön valvojan tulee olla korkeakoulun professori, tai päätoimisessa palve-\n6 lussuhteessa oleva dosentti. Erityisestä syystä valvojaksi voidaan nimittää Aalto-yliopiston toisen korkeakoulun professori. Työn ohjaajalla tulee olla vähintään ylempi korkeakoulututkinto. Diplomityön määräaika on yksi vuosi. Jos diplomityötä ei esitetä tarkastettavaksi määräaikaan mennessä, opiskelijan tulee hakea korkeakoululta uutta diplomityön aihetta. Diplomityön tekoaikana valvojan tulee järjestää opiskelijalle mahdollisuus antaa selvityksensä työn edistymisestä, josta valvoja antaa palautetta. Vastaavasti valvoja voi pyytää opiskelijaa selvittämään työnsä edistymistä. Opiskelijan on osoitettava kypsyyttä aiheen käsittelemisessä. Diplomityöhön sisältyy seminaariesitelmä tai vastaava esittelytilaisuus. Diplomityön arvostelemista ja hyväksymistä on pyydettävä kirjallisesti korkeakoululta. Valvojan tulee esittää kirjallinen lausuntonsa perusteluineen ja arvosanaehdotuksineen pääsääntöisesti kuukauden kuluessa siitä, kun työ on jätetty. Korkeakoulu päättää työn hyväksymisestä ja antaa siitä arvosanan perehdyttyään työn valvojan kirjalliseen lausuntoon. Korkeakoulu antaa tarvittaessa tarkemmat diplomityötä koskevat ohjeet. Diplomityö on julkinen opinnäyte, joka on pidettävä nähtävissä korkeakoulussa. Se on luovutettava vähintään kahtena kappaleena. 23 Kielitaidon osoittaminen Edellä 5 :n 1 momentin 1 kohdan perusteella vaadittava erinomainen suullinen ja kirjallinen kielitaito, joka on tarpeen oman alan kannalta, osoitetaan kirjoittamalla diplomityöhön liittyvä kypsyysnäyte sillä kotimaisella kielellä, jolla opiskelija on saanut koulusivistyksensä. Mikäli opiskelija on osoittanut kielitaitonsa jo tekniikan kandidaatin tutkintoa tai muuta alempaa korkeakoulututkintoa varten antamassaan kypsyysnäytteessä, hänen ei tarvitse edellä 21 :n 4 momentissa jo mainitun mukaisesti osoittaa sitä enää ylempää perustutkintoa varten annettavassa kypsyysnäytteessä. Edellisessä momentissa mainitun tutkintosäännön 5 :n 1 momentin 1 kohdan perusteella vaadittava tyydyttävä suullinen ja kirjallinen kielitaito, joka on tarpeen oman alan kannalta, osoitetaan niin kuin siitä on edellä 12 :n 2 momentissa määrätty. Mikäli opiskelija on osoittanut kielitaitonsa jo tekniikan kandidaatin tai muun alemman korkeakoulututkinnon suorittamisen yhteydessä, hänen ei tarvitse osoittaa sitä enää ylemmän perustutkinnon suorittamisen yhteydessä. 24 Vieraan kielen taidon osoittaminen Opiskelijan tulee osoittaa tutkintosäännön 5 :n 1 momentin 2 kohdan vaatimukset täyttävä yhden opetussuunnitelmaan sisältyvän vieraan kielen kirjallinen ja suullinen taito. Opiskelijalta edellisen momentin perusteella vaadittava kielitaito osoitetaan niin kuin siitä on edellä 13 :n 2 momentissa määrätty. Mikäli opiskelija on osoittanut kielitaitonsa jo tekniikan kandidaatin tai muun alemman korkeakoulu tutkinnon suorittamisen yhteydessä, hänen ei tarvitse osoittaa sitä enää ylemmän perustutkinnon suorittamisen yhteydessä. 25 Harjoittelu Ylempään perustutkintoon voi sisältyä koulutusohjelman määräysten mukaista asiantuntijuutta syventävää harjoittelua. Pakollinen harjoittelu sisältyy johonkin 19 :n 1 momentin 2 kohdassa mainittuun moduuliin ja vapaaehtoinen harjoittelu vapaasti valittaviin opintoihin. Harjoittelusta tulee aina laatia kirjallinen selvitys korkeakoululle, joka hyväksyy harjoittelun ja siitä annettavat opintopisteet. Harjoittelun kohteena oleviin työtehtäviin perehtyneen henkilön tulee ohjata harjoittelua. Korkeakoulu antaa tarvittaessa tarkemmat harjoittelua koskevat ohjeet. 26 Ylemmän perustutkinnon tutkintotodistus Korkeakoulu antaa diplomi-insinöörin tutkinnon 21 :ssä tarkoitetulla tavalla suorittaneelle opiskelijalle tutkintotodistuksen. 27 Tutkinnon suorittaminen oivallisesti Jos opiskelija on osoittanut opintosuorituk-\n7 sillaan erinomaisia tietoja sekä diplomityössään erityistä kypsyneisyyttä ja arvostelukykyä, voidaan diplomi-insinöörin tutkintoa koskevassa tutkintotodistuksessa mainita, että tutkinto on suoritettu oivallisesti. Oivallisesti-maininnan antamisesta päättää korkeakoulu. Maininta voidaan antaa, jos tutkintoon kuuluvien muiden kurssien kuin diplomityön opintopistemäärillä painotettu keskiarvo ja diplomityön arvosana ovat vähintään 4,0. Jos kurssin arvostelussa on käytetty asteikkoa hyväksytty hylätty, ei tätä oteta huomioon keskiarvoa laskettaessa. Mikäli osa opiskelijan tutkintoon kuuluvista opinnoista on suoritettu korkeakoulun ulkopuolella, oivallisesti-maininta voidaan myöntää, mikäli vähintään puolet tutkintoon kuuluvista opinnoista mukaan lukien opinnäytetyö ja siihen liittyvä kypsyysnäyte on suoritettu korkeakoulun vahvistaman opetussuunnitelman mukaisesti. IV Tekniikan lisensiaatin, tekniikan tohtorin ja filosofian tohtorin tutkinto 28 Jatkokoulutuksen järjestäminen Tieteellinen jatkokoulutus suunnitellaan ja järjestetään korkeakoulun tohtoriohjelmassa tutkimusalakohtaisina kokonaisuuksina, jotka suuntautuvat tieteellisen ajattelun ja uuden tiedon kehittämiseen jollakin teknillistieteellisellä tehtäväalueella. Koulutuskokonaisuudet toteutetaan tarvittaessa Aalto-yliopiston korkeakoulujen ja muiden yliopistojen yhteistyönä. Jatkotutkintoina korkeakoulussa suoritetaan pääsääntöisesti tekniikan tohtorin tutkintoja mutta myös tekniikan lisensiaatin tutkinto on mahdollinen. Korkeakoulu voi myöntää oikeuden filosofian tohtorin tutkinnon suorittamiseen erityisistä syistä. 29 Jatkokoulutuksen tavoitteet Jatkokoulutuksen tavoitteena on, että opiskelija: 1) perehtyy syvällisesti omaan tutkimusalaansa ja sen yhteiskunnalliseen merkitykseen sekä saavuttaa valmiudet tutkimusalansa piirissä itsenäisesti ja kriittisesti soveltaa tieteellisen tutkimuksen menetelmiä ja luoda uutta tieteellistä tietoa; 2) perehtyy hyvin oman alansa kehitykseen, perusongelmiin ja tutkimusmenetelmiin; sekä 3) saavuttaa sellaisen yleisen tieteenteorian ja tutkimusalaansa liittyvien muiden tieteenalojen tuntemuksen, joka mahdollistaa niiden kehityksen seuraamisen. 30 Jatkokoulutuksen opinnot Jatkokoulutuksen opinnot suoritetaan opintokokonaisuuksina. Opinnoissaan jatkokoulutukseen hyväksytyn tulee: 1) suorittaa opintoja, jotka käsittelevät tieteelliseen työskentelyyn valmentautumista, tutkimustiedon soveltamista ja tutkimustiedon välittämistä (5 15 op); 2) perehtyä laajemmin ja syvällisemmin kuin peruskoulutuksessa johonkin tutkimusalaan (30 40 op); sekä 3) perehtyä vähintään yhteen opinnäytetyön tekemistä tukevaan aihealueeseen (10 20 op). Edellä mainittujen opintojen laajuus on yhteensä 60 opintopistettä. Korkeakoulu voi jäljempänä 32 :ssä ja 35 :ssä mainittujen tutkintojen suorittamista varten määrätä jatkokoulutukseen hyväksytylle tarvittaessa myös muita opintoja suoritettavaksi. 31 Opintojen sisältö ja opinnäyte Korkeakoulu vahvistaa opiskelijan tutkimusalan ja yhden tutkimusalasta vastaavista professoreista opiskelijan jatko-opintojen vastuuprofessoriksi. Vastuuprofessoriksi nimetään korkeakoulun professori (Assistant Professor, Associate Professor, Full Professor, Distinguished Aalto Professor).\n8 Korkeakoulu vahvistaa edellisen pykälän 1 momentin 1 ja 2 kohtien opintokokonaisuuksien sisällön vastuuprofessorin ja 3 kohdan opintokokonaisuuden sisällön korkeakoulun erikseen nimeämän yliopiston professorin esityksen perusteella. Korkeakoulu hyväksyy jatkotutkintoon kuuluvan opinnäytetyön aiheen, määrää työlle vastuuprofessorin ja yhden tai useamman ohjaajan sekä päättää työn kielestä, tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Opinnäytetyön ohjaajalla tulee olla suoritettuna tekniikan tohtorin tutkinto tai muu vastaava yliopistollinen jatkotutkinto. Opinnäytetyön vastuuprofessori voi tarvittaessa toimia myös työn ohjaajana. Osasuorituksina jatkotutkintoa varten voidaan hyväksyä sellaisia opiskelijan ennen perustutkintoa suorittamia soveltuvia kursseja, jotka eivät sisälly perustutkintoon, kuin myös muissa Aalto-yliopiston korkeakouluissa tai muissa yliopistoissa suoritettavia soveltuvia kursseja. 32 Tekniikan lisensiaatin tutkinnon suorittaminen Tekniikan lisensiaatin tutkinnon suorittamiseksi opiskelijan tulee: 1) suorittaa 30 :ssä tarkoitetut opinnot; sekä 2) laatia lisensiaatintutkimus. 33 Lisensiaatintutkimus Lisensiaatintutkimuksessa opiskelijan on osoitettava hyvää perehtyneisyyttä tutkimusalaan sekä valmiutta itsenäisesti ja kriittisesti soveltaa tieteellisen tutkimuksen menetelmiä. Lisensiaatintutkimukseksi voidaan hyväksyä yksittäinen tutkimus (monografia) tai riittäväksi katsottu määrä samaa ongelmakokonaisuutta käsitteleviä tieteellisiä julkaisuja tai julkaistavaksi hyväksyttyjä käsikirjoituksia ja niistä laadittu yhteenveto taikka muu vastaavat tieteelliset kriteerit täyttävä työ. Erillisistä julkaisuista tai käsikirjoituksista kootulla julkaisulla tulee kokonaisuutena arvostellen olla lisensiaatintutkimukselta vaadittu tieteellinen arvo. Lisensiaatintutkimukseksi voidaan hyväksyä myös tutkimusalaan kuuluvaan aihepiiriin hyvää ja kriittistä perehtyneisyyttä osoittava kirjallisuustutkimus. Edellä 2 momentissa tarkoitettua yhteenvetoa pidetään muodollisessa mielessä lisensiaatintutkimuksena. Yhteenvedon tulee sisältää selostus käsitellystä tutkimusaiheesta, tekijän saavuttamista tärkeimmistä tutkimustuloksista sekä luettelo edellä mainituista erillisjulkaisuista ja sen tulee tarvittaessa täydentää näitä julkaisuja edellisessä momentissa esitetyn vaatimuksen täyttämiseksi. Julkaisuihin voi kuulua myös yhteisjulkaisuja, jos tekijän itsenäinen osuus on niissä osoitettavissa. Tekijän osuus on selvitettävä yhteenvedossa. Lisensiaatintutkimuksen arvostelemista ja hyväksymistä on haettava kirjallisesti korkeakoululta. Lisensiaatintutkimus esitellään korkeakoulussa. Korkeakoulu määrää lisensiaatintutkimukselle tarkastajan, pyytää lausunnon tarkastajalta ja vastuuprofessorilta sekä tämän jälkeen päättää lisensiaatintutkimuksen hyväksymisestä ja arvosanasta. Lisensiaatintutkimuksen tarkastus ei saa ilman erityistä syytä kestää kauemmin kuin kaksi kuukautta siitä, kun se on jätetty korkeakoululle. Lisensiaatintutkimus on julkinen opinnäyte, joka on pidettävä nähtävissä korkeakoulussa. Se on luovutettava vähintään kahtena kappaleena. 34 Lisensiaatin tutkinnon tutkintotodistus Korkeakoulu antaa lisensiaatin tutkinnon suorittaneelle opiskelijalle tutkintotodistuksen. 35 Tohtorin tutkinnon suorittaminen Tohtorin tutkinnon suorittamiseksi opiskelijan tulee: 1) suorittaa joko tekniikan lisensiaatin tutkinto tai 30 :ssä tarkoitetut opinnot; 2) osoittaa tutkimusalallaan itsenäistä ja kriittistä ajattelua; sekä\n9 3) laatia väitöskirja ja puolustaa sitä julkisesti. Väitöskirjan tulee sisältää uutta tieteellistä tietoa. 36 Väitöskirja Väitöskirjaksi voidaan hyväksyä yksittäinen tutkimus (monografia) tai riittäväksi katsottu määrä samaa ongelmakokonaisuutta käsitteleviä tieteellisiä julkaisuja tai julkaistavaksi hyväksyttyjä käsikirjoituksia ja niistä laadittu yhteenveto taikka muu vastaavat tieteelliset kriteerit täyttävä työ. Erillisistä julkaisuista tai käsikirjoituksista kootulla julkaisulla tulee kokonaisuutena arvostellen olla väitöskirjalta vaadittu tieteellinen arvo. Edellä 1 momentissa mainittua yhteenvetoa pidetään muodollisessa mielessä väitöskirjana. Yhteenvedon tulee sisältää selostus käsitellystä tutkimusaiheesta, tekijän saavuttamista tärkeimmistä tutkimustuloksista sekä luettelo edellä mainituista erillisjulkaisuista ja sen tulee tarvittaessa täydentää näitä julkaisuja edellisessä momentissa esitetyn vaatimuksen täyttämiseksi. Julkaisuihin voi kuulua myös yhteisjulkaisuja, jos tekijän itsenäinen osuus on niissä osoitettavissa. Tekijän osuus on selvitettävä yhteenvedossa. Väitöskirja on julkinen opinnäyte, joka on pidettävä nähtävänä korkeakoulussa. Korkeakoulu antaa tarvittaessa tarkempia määräyksiä väitöskirjoista. 37 Julkaisuluvan myöntäminen Tohtorin tutkinnon suorittajan on julkaisuluvan saamiseksi toimitettava väitöskirjan käsikirjoitus ja siihen liittyvä julkaisulupahakemus korkeakouluun. Korkeakoulu hankkii ja käsittelee esitarkastajien lausunnot väitöskirjan käsikirjoituksesta. Opiskelijalle varataan mahdollisuus esittää vastineensa esitarkastajien lausunnoista. Korkeakoulu päättää julkaisuluvan myöntämisestä saatuaan esitarkastajien lausunnot. Julkaisulupahakemuksen käsittely ei saa kestää ilman perusteltua syytä kauempaa kuin neljä kuukautta siitä, kun käsikirjoitus ja hakemus on jätetty korkeakoululle. 38 Väitöstilaisuus Väitöskirjaa on puolustettava julkisessa väitöstilaisuudessa, jonka ajankohdan ja siinä käytettävän kielen määrää korkeakoulu. Väitöskirjan muodostava työ tai työt on pidettävä korkeakoulussa tarkastamista varten nähtävänä vähintään kymmenen päivää ennen väitöstilaisuutta. Korkeakoulu nimeää väitöstilaisuuteen kustoksen sekä yhden tai kaksi vastaväittäjää tarkastamaan väitöskirjan. Jos erityisestä syystä vastaväittäjä on toiminut esitarkastajana, nimetään lisäksi toinen vastaväittäjä. Väitöstilaisuus alkaa tekijän pitämällä lyhyellä esityksellä, minkä jälkeen vastaväittäjän on esitettävä huomautuksensa. Tämän jälkeen on sallittava muidenkin tehdä väitöskirjan tai sen puolustamisen johdosta suullisia tai kirjallisia huomautuksia. Aiheen siihen antaessaan nämä otetaan huomioon väitöskirjaa arvosteltaessa. Korkeakoulu antaa tarvittaessa tarkemmat määräykset väitöstilaisuuden järjestelyistä. 39 Väitöskirjan hyväksyminen Julkisen tarkastuksen jälkeen on korkeakoulun määräämän vastaväittäjän tai, jos heitä on kaksi, kummankin yhdessä tai erikseen, kahden viikon kuluessa annettava korkeakoululle kirjallinen lausunto väitöskirjasta ja sen puolustamisesta. Jos väitöstilaisuudessa on ilmoitettu tehtävästä kirjallisesta huomautuksesta, on myös se toimitettava korkeakoululle kahden viikon kuluessa väitöstilaisuudesta. Väitöskirjan hylkäämistä koskeva vaatimus perusteluineen on esitettävä kirjallisesti. Vaatimuksen ovat oikeutetut tekemään vastaväittäjä sekä tohtorinkoulutusneuvoston kyseistä opintosuoritusta koskevaan päätöksentekoon oikeutettu jäsen. Korkeakoululle on toimitettava väitöskirjan hyväksymistä ja arvostelemista varten vasta-\n10 väittäjien kirjalliset lausunnot sekä muut kirjalliset huomautukset. Tekijälle on annettava tilaisuus kirjallisesti vastata näihin lausuntoihin ja huomautuksiin korkeakoulun määräämässä ajassa. Tämän jälkeen korkeakoulu päättää väitöskirjan hyväksymisestä ja arvosanasta. 40 Tohtorin tutkinnon tutkintotodistus ja arvomerkit Korkeakoulu antaa tohtorin tutkinnon suorittaneelle opiskelijalle tutkintotodistuksen. Promootion järjestämisestä, arvomerkkien antamisesta tohtorin tutkinnon suorittaneelle ja kunniatohtorin arvon antamisesta määrätään erikseen. V Opetuksen järjestäminen ja opintosuoritusten arviointi 41 Ohjelman johtajan rooli Koulutusohjelman vastuuopettaja vastaa ohjelman suunnittelusta, toteutuksesta, arvioinnista ja kehittämisestä. Korkeakoulun tohtoriohjelman johtaja vastaa ohjelman suunnittelusta, toteutuksesta, arvioinnista ja kehittämisestä. 42 Koulutusohjelman opetussuunnitelma Koulutusohjelman opetussuunnitelma on kokonaisesitys ohjelman tavoitteista ja toimenpiteistä, joita noudattaen ohjelma toteutetaan. Koulutusohjelman opetussuunnitelma sisältää ainakin: 1) koulutusohjelman tieteelliset ja ammatilliset tavoitteet; 2) koulutusohjelman johtajan 3) koulutusohjelmassa olevat moduulit ja niistä vastaavat opettajat; 4) koulutusohjelmassa olevat pää- ja sivuaineet ja selvityksen siitä, miten ne muodostuvat moduuleista, sekä 5) kunkin kurssin nimen, laajuuden opintopisteinä, osaamistavoitteet, käsiteltävän asiakokonaisuuden, opetus- ja työmuodot, kurssin toteutuksen ajoituksen, opetuskielen, kurssin tuottamisesta vastaavan yksikön tai vastaavat yksiköt sekä kurssin vastuuopettajan. Koulutusohjelman opetussuunnitelmassa määrätään kurssin kuulumisesta moduuleihin sekä siitä, onko moduuliin kuuluva kurssi pakollinen vai vaihtoehtoinen. Yliopiston vahvistamassa opetussuunnitelmassa määrätään tarvittaessa pää- ja sivuaineet muodostaviin moduuleihin valittavien enimmäismääristä ja valintaperusteista. Korkeakoulu julkaisee koulutusohjelmien opinto-oppaat, joissa opetussuunnitelmat selostetaan tarkemmin. 43 Opetus Korkeakoulussa annettava opetus tapahtuu opetusjaksojen aikana. Korkeakoulussa annetaan opetusta luennoimalla, järjestämällä harjoituksia ja seminaareja, toimeenpanemalla opintoretkiä sekä muilla tarkoituksenmukaisilla tavoilla. Korkeakoulu kehittää jatkuvasti opetus- ja arviointimenetelmiään. Opiskelijan on ilmoittauduttava kurssille ennen sen alkua korkeakoulun tarkemmin määräämällä tavalla. Opetuksen järjestelyjen vuoksi voidaan järjestää ennakkoilmoittautuminen kurssin pitämistä edeltävänä lukukautena. Kurssin kontaktiopetus voidaan jättää järjestämättä, jos kurssille ilmoittautuu alle viisi opiskelijaa. Jos kontaktiopetusta ei järjestetä, kurssi voidaan suorittaa tutkintovaatimusten perusteella erikseen ilmoitettavalla tavalla. Kurssin koostuessa itsenäisistä osasuorituksista opiskelijoille on viimeistään kurssin alkaessa ilmoitettava osasuoritusten painoarvo koko kurssin arvosanaan. 44 Opintojen ohjaus Jokaisella perustutkinto-opiskelijalla tulee olla hänen opintojaan ohjaava tuutoriopettaja, jonka korkeakoulu nimeää. Tuutoriopettajalla tulee olla ylempi korkeakoulututkinto. Korkeakoulu antaa tuutoroinnista tarkemmat ohjeet.\n11 Korkeakoulu järjestää lisäksi muutakin opinto-ohjaustoimintaa. 45 Henkilökohtainen opintosuunnitelma Jokaisen opiskelijan tulee tehdä henkilökohtainen opintosuunnitelma, jonka korkeakoulu vahvistaa. Henkilökohtainen opintosuunnitelma sisältää suunnitelman tutkintoon sisällytettävien opintojen suorittamisesta. Kurssin tai opintokokonaisuuden suorittamisen yhtenä edellytyksenä voidaan pitää sitä, että se on opiskelijan henkilökohtaisessa opintosuunnitelmassa. Henkilökohtainen opintosuunnitelma vahvistetaan tutkintokohtaisesti ja opiskelijalla voi olla kerrallaan yksi vahvistettu henkilökohtainen opintosuunnitelma. Korkeakoulu antaa tarkempia määräyksiä henkilökohtaisesta opintosuunnitelmasta. Jatko-opiskelijoiden henkilökohtaisen opintosuunnitelman osalta noudatetaan soveltuvin osin mitä siitä on tässä pykälässä määrätty. 46 Opintojen hyväksilukeminen Opiskelija saa tutkintoa suorittaessaan lukea hyväkseen toisessa Aalto-yliopiston korkeakoulussa tai muussa kotimaisessa tai ulkomaisessa yliopistossa taikka muussa oppilaitoksessa suorittamiaan vastaavia opintoja sekä korvata tutkintoon kuuluvia opintoja muilla samantasoisilla opinnoilla. Korkeakoulu päättää asiasta kirjallisen hakemuksen perusteella. Korkeakoulu antaa tarkempia määräyksiä opintojen hyväksilukemisesta. 47 Tenttien järjestäminen Jos kurssin tutkintovaatimuksiin sisältyy kirjallinen tai suullinen tentti, sen suoritusmahdollisuus on järjestettävä ainakin kahdesti vuodessa. Tämän lisäksi opettaja voi järjestää suoritusmahdollisuuksia muulloinkin. Korkeakoulu voi määrätä kokeita varten tenttijaksoja. Laajojen kurssien tenttisuoritus voi koostua kahdesta tai useammasta osasta. Kurssista järjestetään tenttejä kulloinkin voimassa olevien tutkintovaatimusten mukaan. Näillä tarkoitetaan kurssin alussa ilmoitettavia tutkintovaatimuksia. Kurssin tai sen osasuoritukselle ilmoittautuminen oikeuttaa opiskelijan suorittamaan kurssin ilmoittautumishetkellä voimassa olevien tutkintovaatimusten mukaan vuoden ajan kurssin tai sen osan päättymisestä. Jos kyseiset tutkintovaatimukset eivät ole tenttihetkellä voimassaolevia, opiskelijan tulee sopia kokeesta asianomaisen opettajan kanssa. Opetussuunnitelmasta poistettavasta kurssista järjestetään tenttejä ainakin seuraavan lukuvuoden ajan. Opiskelijan tulee ilmoittautua tenttiin viikkoa ennen tenttitilaisuuden järjestämistä, jollei opettaja hyväksy myöhempää ilmoittautumista. Ilmoittautuminen katsotaan tenttiin osallistumiseksi, ellei sitä ole peruutettu ennen tentin alkamista. 48 Arvosanat Perus- ja jatkotutkinnoissa käytetään hyväksytysti osoitetuista tiedoista arvosanoja 1 5. Edellä mainittuja arvosanoja käytetään myös hyväksytystä kandidaatintyöstä ja diplomityöstä. Edellä 8 1 momentin 4 kohdassa mainitun koko moduulin arvosana määräytyy kandidaatintyön arvosanan mukaan. Lisäksi perustellusta syystä voidaan opetussuunnitelmassa asianomaisella huomautuksella varustettujen kurssien osalta käyttää hyväksytysti osoitetuista tiedoista arvosanaa hyväksytty. Jatkotutkinnossa käytetään hyväksytystä lisensiaatintutkimuksesta ja väitöskirjasta sekä 35 :n 1 momentissa tarkoitetuista opintokokonaisuuksista arvosanoja kiittäen hyväksytty ja hyväksytty. Edellisessä momentissa tarkoitetusta opintokokonaisuudesta annetaan arvosana kiittäen hyväksytty, mikäli opintokokonaisuuden kurssien opintopistemäärillä painotettu keskiarvo on vähintään 4,0. 49 Opetus- ja tutkintokielet Korkeakoulun opetus- ja tutkintokielet ovat suomi ja ruotsi.\n12 Korkeakoulussa voi suorittaa ylemmän perustutkinnon ja jatkotutkinnon englannin kielellä sen mukaan kuin korkeakoulun antamissa soveltamisohjeissa tarkemmin säädetään. Opetuksessa voidaan suomen ja ruotsin lisäksi käyttää myös muita kieliä. Opiskelijalla on oikeus kokeissa sekä kirjallisesti että suullisesti käyttää suomen tai ruotsin kieltä sekä vieraalla kielellä luennoidusta kurssista asianomaista kieltä. Oikeudesta käyttää muuta kieltä päättää korkeakoulu. 50 Todistuksista Korkeakoulun dekaani ja koulutusohjelman johtaja allekirjoittavat alemman ja ylemmän perustutkinnon suorittajien tutkintotodistukset. Korkeakoulun dekaani ja tohtoriohjelman johtaja allekirjoittavat jatkotutkinnon suorittajien tutkintotodistukset. Korkeakoulu antaa perus- tai jatkotutkinnon suorittaneelle opiskelijalle tutkintotodistuksen sekä kansainväliseen käyttöön tarkoitetun liitteen. VI Voimaantulo- ja siirtymäsäännökset Teknillisen korkeakoulun tutkintosäännön nojalla annettuja soveltamisohjeita ja muita määräyksiä noudatetaan soveltuvin osin, jollei korkeakoulun tutkintosäännöstä tai muista säännöistä ja määräyksistä muuta johdu. Ennen tämän tutkintosäännön voimaantuloa opintonsa aloittaneet opiskelevat tämän tutkintosäännön mukaisesti alkaen ilman hakemusta. Tämän tutkintosäännön 8 :ssä ja 19 :ssä mainittuja joustoja opiskelijan henkilökohtaiseen opintosuunnitelmaan vahvistettuihin moduuleihin sovelletaan tämän tutkintosäännön voimaan tultua kaikkiin korkeakoulun opiskelijoihin. Tämän tutkintosäännön 22 :ssä mainittuna diplomityön valvojana voi toimia ennen dosentiksi otettu korkeakoulussa päätoimisessa palvelussuhteessa oleva henkilö. Tämän tutkintosäännön 31 :ssä mainittuna jatko-opintojen vastuuprofessorina voi toimia ennen tehtävään nimetty henkilö. Erityisestä syystä vastuuprofessoriksi voidaan nimetä myös muu korkeakoulun professori. Tämän tutkintosäännön 50 :ssä määriteltyihin tutkintotodistuksiin tulee tehdä ne muutokset, jotka ovat tarpeen tämän tutkintosäännön muutosten tai muiden Aaltoyliopiston sääntöjen tai määräysten johdosta. 51 Voimaantulo Tämä tutkintosääntö tulee voimaan 1 päivänä elokuuta Siirtymäsäännökset Tätä tutkintosääntöä noudatetaan alkaen toistaiseksi, jollei Aalto-yliopiston säännöistä tai määräyksistä muuta johdu. Jos toimivaltainen elin vaihtuu kesken asian käsittelyn, siirtyy asian käsittely uuteen toimivaltaiseen elimeen. Tämän tutkintosäännön voimaantulon myötä Teknillisen korkeakoulun antama tutkintosääntö myöhempine muutoksineen ei ole enää voimassa korkeakoulussa. Poikkeuksena Teknillisen korkeakoulun tutkintosäännön 7 siltä osin, että tutkinto-opiskelijalla voi olla kerrallaan voimassa vain yksi samaan ylempään perustutkintoon johtava alemman ja ylemmän tai pelkän ylemmän perustutkinnon opinto-oikeus teknistieteellisellä alalla Aalto-yliopistossa.