Uudet, pienet varpaat | Weasley-perhedraama, S (Toinen osa 20.6.)\nKirjoittaja Aihe: Uudet, pienet varpaat | Weasley-perhedraama, S (Toinen osa 20.6.) (Luettu 561 kertaa)\n« : 16.06.2020 22:31:20 »\nFicin nimi: Uudet, pienet varpaat\nTyylilaji: Arkinen draama\nPäähenkilöt: Weasleyn perhe puolisoineen\nTiivistelmä: Mollyllä on vahva tunne, että perheenlisäystä on odotettavissa pian, mutta hän ei ole varma, kenestä on kyse. Ainoastaan vasta hiljattain vauvan saaneet Bill ja Fleur ovat poissa laskuista. Se jättää Mollylle epäiltäväksi totta kai viisi vaihtoehtoa, joista jokainen on enemmän tai vähemmän todennäköinen - Arthurin mielestä vähemmän.\nA/N: Tämän tekstin inspiraationlähde on Raskauden olematon keveys -haaste. Haluan myös omistaa tämän juhannustaikana Fiorellalle, toivottavasti vastaa toiveita! ♥\n“En vain pääse eroon tunteesta, että perheemme on kasvamassa”, Molly kertoi miehelleen hörppiessään aamuteetään. Rouva Weasley oli sanonut tämän parin viimeisen päivän aikana useampaan kertaan. “Vaistoni ei ole ikinä ollut väärässä.”\n“Oletko varma, ettei se vain johdu siitä, että Victoire on juuri syntynyt?” Arthur kysyi lehtensä takaa nostamatta katsettaan artikkelista, jota oli lukemassa.\n“Kyllä Arthur, minä olen aivan varma”, Molly tokaisi päättäväisesti. Hän ei vain tiennyt, kuka perheenjäsenistä olisi saamassa perheenlisäystä.\n“Molly-kulta, tiedäthän että se on hyvin epätodennäköistä. Bill on lapsistamme ainoa joka on naimisissa ja hänen lisäkseen parisuhteessa ovat vain Ron, Ginny ja Percy, enkä usko että heistä kenelläkään on vielä aikeenaan lasten hankkiminen, Percy on vasta aloittanut suhteen, Ron ja Hermione sekä Ginny ja Harry ovat liian nuoria perheen perustamiseen”, Arthur yritti järkeillä ja näin saada myös vaimoaan rauhoittumaan hössötyksensä kanssa.\nHetken kuluttua hän nosti katseensa lehdestään Mollyyn. “Et kai sinä vain..?”\n“No en tietenkään, Arthur! Minä olen jo liian vanha tullakseni taas äidiksi, olen lapseni jo tehnyt ja nyt keskityn vain olemaan äiti jo aikuisille tai lähes aikuisille lapsilleni ja isoäiti lapsenlapselleni, tai -lapsille, kyllä niitä varmasti vielä lisää on tulossa. Siinä olet kyllä aivan oikeassa, että sekä Ginny että Ron ovat liian nuoria”, rouva Weasley vastasi miehelleen. Arthur huokaisi helpotuksesta, rehellisesti sanottuna hänkin tunsi olevansa jo liian vanha uuteen vauva-arkeen siitäkin huolimatta, että Billin ja Fleurin vastasyntynyt Victoire-tytär olikin päivien piriste.\nMyöhemmin samana päivänä istuivat päivällispöydässä Weasleyn vanhempien lisäksi George, Ron, Ginny ja Harry. Muut lapsista tai heidän kumppaneistaan eivät olleet päässeet paikalle muiden kiireiden vuoksi.\n“No, onko mitään uutta tapahtunut?” Molly kysyi ohimennen kaikkien aloittaessa päivällisen nauttimista. Vaikka kysymys oli hyvin yleinen, nainen halusi myös vaivihkaa tunnustella, olisiko hänen vahvalle tuntemukselle tulossa vahvistusta.\n“Itse asiassa”, aloitti Ron hieman vaivaantuneena hieroskellen takaraivoaan. “Tai oikeastaan antaa olla, kerron myöhemmin.”\n“Kerro ihmeessä vain”, Molly rohkaisi. Hän oli jo melkein varma, että nuorin poika kertoisi Hermionen olevan raskaana, Ronin äänensävy oli sellainen, että jotain suurta hän oli kertomassa.\n“No tuota… Minä ja Hermione ollaan erottu”, Ron kertoi hiljaa. “Mutta ei huolta, me ollaan ystäviä edelleen.” Harry ja Ginny katsoivat Ronia myötätuntoisesti, heille uutinen ei tullut yllätyksenä.\n“Voi Ron, on se silti ikävä kuulla. Minä ajattelin, että te olisitte aina yhdessä”, Molly harmitteli ja nousi halaamaan poikaansa.\n“No, joskus asiat vain menevät näin. Me vain vähän niinkuin kasvettiin erilleen”, Ron sanoi kohauttaen olkiaan ja otti melkoisen annoksen ruokaa suuhunsa, ikään kuin viestiäkseen, että ei aikonut jatkaa aihetta enää.\n“Olet oikeassa. Asioita tapahtuu, ja sitä on vain jatkettava”, Arthur osallistui keskusteluun huokaisten hiljaa. Vaikka hän ei sitä sanonutkaan ääneen, kaikki pöydässä istuvat tiesivät, että herra Weasley viittasi Frediin, jonka poismenosta oli vain vähän yli vuosi.\nPöytä oli hetken aikaa täysin hiljainen, ennen kuin Arthur avasi keskustelun jälleen: “Mitenkäs muut?”\n“Meidän liikkeestä tehdään juttu Saivartelijaan”, kertoi George oman uutisensa. Kukaan ei huomauttanut hänen puhuessaan meidän liikkeestä, sillä hän oli ilmoittanut jo aikaa sitten, että liike tulisi aina olemaan hänen ja Fredin, sillä he sen yhdessä aloittivat.\n“No mutta sehän on hienoa. Täytyykin hankkia oma painos lehdestä heti, kun juttu ilmestyy”, Molly innostui ja otti lautaselleen lisää kanaa.\n“Meillä ei ole tapahtunut mitään erikoista. Ehkä erikoisin on se, että Hagrid hajotti taas meidän sohvan käydessään kylässä”, Ginny kertoi hieman huvittuneena pienestä tapaturmasta hänen ja Harryn suurikokoisen ystävän kanssa asunnossa, johon Harry ja Ginny olivat muuttaneet hiljattain. Nyt, kun oli pöytäseurueen kuulumiset vaihdettu, jokainen vain keskittyi nauttimaan päivällisestä. Molly ei kuitenkaan edelleenkään saanut vastausta selittämättömälle tunteelleen. Ehkä kyseessä olisi sitten kuitenkin Percy, tai ehkä Charliella oli puoliso, josta Molly ja Arthur eivät vielä tienneet?\n« Viimeksi muokattu: 20.06.2020 18:09:06 kirjoittanut Artsyann »\nVs: Uudet, pienet varpaat | Weasley-perhedraama, S\n« Vastaus #1 : 16.06.2020 22:45:47 »\nOlipas kiva Pidin tosi paljon tämän hyväntuulisuudesta ja arkisuudesta. Mua hymyilytti tuo kohta, jossa Ron kertoi vaikeasta asiasta ja otti sitten kunnon suullisen ruokaa, ettei tarvitsisi keskustella lisää. Minusta se tuntui hyvin Ronille tyypilliseltä. Pidin paljon myös kohdasta, jossa Ginny kertoi hänen ja Harryn tapaamisesta Hagridin kanssa.\nTäytyykin hankkia oma painos lehdestä heti, kun juttu ilmestyy”,\nJos pientä rakentavaakin laitan, niin tämä kohta. Itse käsittäisin sanan painos niin, että se on se koko "pompsi" jonkun tietyn päivän lehtiä. Tai vaikka jonkun kirjan painos. Omaan suuhun esimerkiksi sana "kappale" olisi luontevampi tuohon kohtaan.\n« Vastaus #2 : 17.06.2020 10:44:37 »\nIhanan salaperäistä ja näin söpöstä asiasta. Mietin että Molly taitaa tuntea nahoissaan asioita, joita ei ole vielä tapahtunut tai sitten joku ei vielä tiedä olevansa raskaana.\nTämä otsikko on kyllä kovin suloinen. Tämä oli kaikenkaikkiaan mukava aloitus ja kutkuttava tilanne jää päälle, kun vastausta ei saatu tässä ensimmäisessä osassa. Osasit herättää uteliaisuuden.\n« Vastaus #3 : 17.06.2020 11:29:09 »\nKiitos juhannustaiasta! <3 Tämä todella osuu toiveisiini kaikin puolin, myös sen suhteen että se vielä jatkuu pidemmälle kuin yhteen lukuun!\nTässä onkin nyt jännitettävää, sillä varmasti Mollyn äidinvaistot pitävät paikkansa - ainakin jollain tapaa!\nFicissä oli ihanan kotoisa tunnelma, mutta samalla pientä mysteeriäkin ilmassa. Kovin uskottavaa, että Weasleyt kokoontuvat perheen kesken syömään ja samalla vähän puimaan itse kunkin kuulumisia.\nArthur ihanan tyynesti varmistaa, ettei suinkaan syynä vaimon tuntemuksiin olisi tuore lapsenlapsi, mutta hätkähtää sitten ajatusta, että perheenlisäys olisikin tulossa itselle! Liekö sekään mahdotonta, kun kuitenkin velhot elävät ihmisiä pidempään, ehkä hedelmällinen ikäkin olisi sitten suhteessa pidempi?\nJään kiinnostuksella odottamaan, miten tarina jatkuu! Kiitos vielä kerran, oli ihana yllätys tämä ficci.\n« Vastaus #4 : 20.06.2020 18:08:21 »\nsummerblue, kiva kun tykkäsit! Tässä loppukevään ja alkukesän aikana Potterit taas kuunneltuani jäi mieleen tuo Ronin tapa tunkea suu erityisen täyteen, vaikkakaan kirjoissa se ei estänyt herraa puhumasta Kiitos myös rakentavasta, tuota kohtaa pyörittelin päässäni monta kertaa, mutta en vaan saanut siihen sopivampaa sanaa. Suurkiitokset kommentista!\nFairy tale, äidin vaistot tuntuu olevan tietynlainen supervoima. Sitähän sanotaan, että monesti äidit tietää asioita jo ennen lapsiaan! Kiva kuulla, että osasin herätellä uteliaisuutta. Toivottavasti seuraavat osat eivät tapa sitä uteliaisuutta. Kiitos, kun jätit kommentin!\nFiorella, ihan mahtavaa, että pidit taiasta! <3 Itsekriittisenä pohdin monta kertaa, olisiko tämä tarpeeksi hyvä täyttämään toiveesi, mutta voin huokaista helpotuksesta, kun osuinkin nappiin. Tuota mietin itsekin, että olisikohan kuitenkin velhot ja noidat vielä valmiita jatkamaan sukua pidempään kuin "tavalliset ihmiset". Ihanaa tosiaan, kun pidit tästä ja kiitos, kun kommentoit!\nA/N: Seuraavaa osaa, olkaa hyvät. Tämä osa olikin vaikeampi. Siinä, missä mahdollisesti lukijat ovat jännittäneet ja pohtineet, kehen Mollyn vaisto osuu, olen sitä pohtinut itsekin ja muuttanut tarinan kulkua ainakin kolmesti alkuperäisen suunnitelmani jälkeen\nMuutama päivä kului, eikä kukaan perheestä ollut vieläkään vahvistanut, että Molly olisi ollut oikeassa epäilyksissään. Toisaalta nainen oli huomannut jokaisen lapsensa kanssa juteltuaan, että kaikilla tuntui olevan jotain meneillään. Ei toki negatiivista kaikilla, mutta oli siinä silti paljon ajateltavaa, kun jokaisen kuuden lapsen kanssa oli asioita puitavana. Romaniassa asuva Charlie oli opetellut käyttämään yhtä jästien viestintätavoista: puhelinta. Arthur oli tästä vallan innostunut, hän oli itse opetellut puhelimen käyttöä jo joitain vuosia sitten, kun Ronin ja Harryn oli täytynyt sopia menoistaan puhelimitse, Harryhän asui jästien kanssa ison osan elämästään.\n“Onpa mukavaa, kun ei tarvitse olla huolissaan siitä, jaksaako pöllö koko matkan Romaniaan ja takaisin”, Arthur totesi tyytyväisenä lopetettuaan hetki sitten taas yhden puhelun Charlien kanssa.\n“Olet aivan oikeassa, Arthur, mutta soisit Charlielle kuitenkin hetken rauhan, ehkä yksikin puhelu päivässä riittäisi”, Molly totesi hieman huvittuneena. Tietenkin nainen oli onnellinen siitä, että oli helpompaa pitää yhteyttä toisiksi vanhimpaan poikaan, mutta tietenkin hän varmasti kaipasi omaakin rauhaa. Etenkin, kun Charlie oli työssään kiireinen ja oli tottunut siihen, että perheen kanssa viestintä tapahtui kirjeitse.\n“Mutta puhelin on juuri siksi, että sitä käytetään”, Arthur julisti ja istuutui pöydän ääreen napaten Päivän Profeetan käsiinsä.\n“Kuule Arthur”, rouva Weasley aloitti hetken kuluttua. Arthur vilkaisi vaimoaan lehtensä yli kysyvästi, mutta huokaisi sitten.\n“Ethän sinä vain ala taas jauhaa siitä selittämättömästä tunteesta?” mies kysyi hieman turhautuneena, mutta kuitenkin varovasti, hän ei halunnut suututtaa Mollyä, joka oli viimeaikoina tuntunut olevan muutenkin tavallista kireämpi, lasten murheet kun olivat aina äidinkin murheita.\n“Minkä minä vaistoilleni voin?” Molly kysyi hieman loukkaantuneena, mutta jatkoi kuitenkin hetken kuluttua, “Minusta tuntuu, että Ginny olisi se, jolle se perheenlisäys olisi tulossa.”\n“Ginny? Oletko sinä aivan varma? Etkö sinä sanonut aiemmin tällä viikolla, ettei sinulla ole harmainta aavistustakaan, ketä tämä sinun tuntemuksesi koskee?” Arthur kyseli. Hän oli jättänyt lehden käsistään pöydälle. Ajatus siitä, että heidän kuopus, vasta pian kahdeksantoista vuotta täyttävä tytär olisi raskaana, oli Arthurille näköjään kova pala purtavaksi.\n“Minulla vain on sellainen tunne, Ginny vaikuttaa jotenkin erilaiselta. En minä tietenkään voi olla aivan varma”, Molly sanoi yrittäen rauhoitella miestään. Ei rouva Weasleykään ollut ajatuksesta täysin hyvillään, mutta toisaalta Ginny oli jo täysi-ikäinen ja vakavassa parisuhteessa.\nArthurin lähdettyä töihin, jäi Molly yksin Kotikoloon. Hän kaipasi sitä hälinää, mikä oli vielä pari vuotta sitten täyttänyt talon, erityisesti näin kesäaikaan. Nyt talossa oli jäljellä enää hän ja Arthur, viimeinenkin lintu oli lentänyt pesästä vain muutamaa kuukautta aikaisemmin, kun Harry oli uuden työnsä ohella saanut oman asunnon Viistokujalta ja pyytänyt Ginnyä asumaan kanssaan. Molly oli ollut hieman vastahakoinen, mutta myöntynyt kuitenkin, hän luotti Harryyn koko sydämestään, aivan yhtä paljon kuin omiin lapsiinsa.\nNyt Molly oli ryhtynyt neulomaan pieniä tossuja, joita hän oli viime kuukausina tehnyt jo melkoisen läjän, sateenkaaren jokaisessa värissä. Tietoisesti nainen työsti niitä ensimmäiselle lapsenlapselleen, mutta mielen perukoilla leijui edelleen ajatus uudesta tulokkaasta. Niin suorasanainen kuin Molly olikin aina ollut, ei hän kokenut sopivaksi kysellä suoraan lapsiltaan, oliko joku näistä saamassa vauvan. Etenkään Ginnyltä, sillä toisaalta hän pelkäsi istuttavansa nuoren tyttärensä päähän ajatuksen perheen perustamisesta näin varhain.\nOli kuin joku olisi aavistanut Mollyn kaipaavan seuraa, sillä pienen tovin kuluttua oveen koputettiin. Ennen kuin rouva Weasley ehti edes laskea neulomuksia käsistään, ovi jo aukesi.\n“Hei äiti”, Ginny sanoi astuessaan sisälle. “Isä on varmaan töissä?”\n“Voi Ginny, tämäpä mukava yllätys”, totesi Molly yllättyneenä ja heilauttikin saman tien sauvaansa niin, että teepannu siirtyi liedelle lämpenemään. “Mikäs sinut tänne lennätti? Ja missä Harry on? Älä nyt suinkaan sano, että tekin olette eronneet…”\n“Rauhoitu äiti. Harry on vain töissä”, Ginny vastasi huvittuneena pudistellen päätään äitinsä hössötykselle. “Tulin vain kertomaan yhden jutun.”\n“Kerro ihmeessä”, Molly rohkaisi ja oli jo aivan varma, että oli osunut oikeaan arvellessaan kuopuksensa odottavan vauvaa.\n“Sitä minä vain, että voi olla että tuo sinun villatossutehdas taitaa saada uuden asiakkaan”, Ginny kertoi melko suorasukaisesti, vaikka ei sanonutkaan sanatarkasti.\n“Minä arvasin!” Molly hihkaisi ja nousi jo mennäkseen halaamaan tytärtään, joka oli jäänyt seisomaan oven lähettyville. Nainen oli käynyt tämän tilanteen päässään niin monesti läpi, ettei osannut edes järkyttyä enää.\n“Äiti, en minä ole raskaana”, Ginny toppuutteli heti. Molly näytti hämmentyneeltä ja kysyvältä. “Hermione on. Minä vain tulin kertomaan hänen puolestaan.”\nNyt rouva Weasley näytti entistäkin hämmentyneemmältä. Hän ei heti osannut sanoa mitään. Siitä ei ollut montaa päivää, kun Ron oli kertonut hänen ja Hermionen eronneen.\n“Olikohan Ronin ja Hermionen ero sitten hieman hätäinen päätös?” Molly sai lopulta jotain sanottua.\n“No tuota… Ei varsinaisesti. Katsos kun…”, Ginny kierteli samalla kun istuutui pöydän ääreen vilkaisten äitiinsä. “Se lapsi ei ole Ronin, vaan Georgen.”\n“Anteeksi mutta… Sanoitko sinä juuri, että Hermione on raskaana Georgelle?” Molly varmisti, vaikka oli kyllä kuullut varsin hyvin, mitä Ginny oli juuri kertonut. Tätä Molly ei ollut missään nimessä osannut odottaa. Hän ei edes tiennyt, että Hermione ja George olivat sen kummemmin tekemisissä. Ginny ei tunnetusti ilmaissut asiaa kovin epäselvästi, vaikka aluksi olikin vähän kaarrellut aiheen ympärillä.\n“Meidän täytyy kutsua Hermione päivälliselle. Osoittaa tukemme”, Molly ilmoitti lopulta päättäväisesti. “Tietääkö George?”\n“Minä en itse asiassa tiedä, tietääkö hän. Hermione sanoi, että haluaa itse kertoa hänelle”, Weasleyn sisarusparven nuorin kertoi ja katseli samalla, kun äitinsä kaatoi teetä kuppeihin. Molly osasi lukea tyttärensä sanoja ja eleitä rivien välistä niin, että Hermione ja George eivät seurustelleet keskenään. Se toisi varmasti omat hankaluutensa tilanteeseen. Puhumattakaan siitä, että Hermione on eronnut melko hiljattain Ronista. Oli sanomattakin selvää, ettei tällainen uutinen välttämättä tekisi hyvää veljesten väleille, mutta asia oli pakko hoitaa, ja Molly oli sitä mieltä, että perhepäivällinen olisi sopiva paikka sellaiselle, siinä kun on muita ympärillä, ei välttämättä synny mitään suuria nujakoita, joita Molly oli seitsemän lapsen äitinä selvitellyt yhden jos toisenkin.\nVs: Uudet, pienet varpaat | Weasley-perhedraama, S (Toinen osa 20.6.)\n« Vastaus #5 : 21.06.2020 16:06:27 »\nIhanaa, jatkoa näin pian! Ja mielenkiintoinen kuvio vielä Mollylle mietittäväksi siinä missä lukijallekin.\n“Mutta puhelin on juuri siksi, että sitä käytetään”, Arthur julisti.\nArthur on selvästi päässyt asian ytimeen. Eihän puhelimella muuta käyttötarkoitusta ole! Voin vain kuvitella, miten Charlie viihtyy entistäkin enemmän ulkona, että välttyy alituiseen soivalta puhelimelta! (Onneksi silloin ei vielä tainnut juuri kännyköitä ollakaan, muuten poika olisi ollut pulassa. )\nVanhempien huoli teinityttären raskaudesta - vaikka niinkin tutun ja luotettavan kumppanin kanssa kuin Harry heille on - oli hyvin samaistuttavaa. Luulenpa, että vaikka omat mutkansa on Hermionen, Ronin ja Georgenkin kanssa luvassa, on helpotus silti melkoinen, kun kyseessä ei vielä ollutkaan Ginny.\nTätä on mukava seurata, iloa ja inspiraatiota sinulle kirjoittamiseen!\n« Vastaus #6 : 21.06.2020 19:11:08 »\nNo nytpä saatiin vähän dramatiikkaa ilmapiiriin. Vai Molly oikein tehtaillut noita pieniä tossuja eikä se ole jäänyt Ginnyltä huomaamatta. Mitäköhän Ginny on miettinyt? Tai sitten hän tuntee äitinsä, joka neuloo kun innostuu vaikka tarvetta jollekin vaatteelle ei vielä olisikaan. Ainahan varmasti ilmaantuu sukuun vauvoja, jotka tossuja ja nuttuja tarvitsevat.\nVoi Hermionea. Toivottovasti asiat järjestyvät parhain päin, niin että kaikki löytävät hyvän suunnan elämälleen, vaikka tätä draamaakin tässä ilmassa nyt on. Mutta kun fikin nimi on uudet pienet varpaat, se jotenkin tuo sellaista lohtua siitä, että kaikki kääntyy parhain päin ja tässä vielä hymyilläänkin. Myös Ron, jolla nyt on ero ilmeisesti melko tuoreena.


Nitan, Demin ja Myyn elämää: joulukuuta 2016\nVuoden vikat aksat\nKeskiviikkona käytiin vuoden vikoissa treeneissä Sporttiksella Sepon luona. Kenttä oli jaettu kahtia, toisella puolella isommalla oli rata jossa harjoiteltiin leijeröintiä ja toisella, pienemmällä puolella omatoimitreeninä keppikulmia ja keinua.\nMyyn kanssa tehtiin ekaa kertaa leijeröintiä. Radalla leijeröinti tapahtui kohdassa jossa koira ensin lähetettiin takaakierron kautta putkeen joka meni puomin alta ja toisella puolella oli kaksi hyppyä jonka jälkeen rata jatkui vielä. Osasin arvata ettei Myy vielä osaa tätä ilman apuja, mutta kokeiltiin ekalla kerralla mitä käy. Kävi niinkuin epäilin, eli tuli hypystä ohi, kun olin sen verta jäljessä ja sivuttaisetäisyyttä puomin takaa hypyille oli jonkin verran. Tämän jälkeen tehtiin muutama toisto niin että Seppo palkkas putken jälkeisen hypyn, jolloin saatiin vahvistettua eteenpäin menoa jolloin lejeröinti alkoi onnistumaan myös ilman apuja. Vaatii vielä treeniä, mutta sitähän ei olla vielä ennen tätä tehty, mutta nyt tehdään. Rata oli muutoinkin kiva, sai juosta, mutta myös ohjata tarkasti käänökset. Omatoimisesti tehtiin keinua, tämäkin on edennyt kivasti. Ja kepit ne vasta onkin edennyt. Tehtiin eri keppikulmia, tehtiin puolikkailla kepeilleä ja nyt vain yksillä ohjureilla. Haki kivasti eri kulmista :)\nHyvät treenit ja näihin treeneihin on mukava päättää tämä vuosi. Oon iloinen tuosta ihanasta koirasta joka rakastaa aksaa. Myyn kanssa saan toteuttaa sen mikä Demin kanssa jäi tekemättä kun Demi ei syttynyt aksaan tällä tavalla kuin Myy. On siinä selkeä ero tykkääkö koira humputella aksaa vain tehdä täysiä! Toisaalta kaikilla koirilla on omat vahvuudet ja mielenkiinnonkohteet ja niin saa ollakkin. Demi rakastaa jälkeä ja esineitä, metsälajit on se Demin juttu. Nitalla taas ominaisin juttu on tainnu kaikesta huolimatta ollla toko. Kaikilla siis omat juttunsa <3\nTakana: Demi ja Myy, Edessä: Nita ja Nooa\nIltapäivällä käytiin Veikkolassa PiskiPajassa treenaamassa. En muistanutkaan kuinka kiva halli tuo on. Hyvät esteet, sekä agility että pk. Harvassa hallissa on pk A, mutta tuollapa on, täytyy muistaa jatkossa.\nMyy teki omalla vuorollaan noutoja, vauhtinoutoa sekä nostoja ja kapulan kantamista. Vauhtinoudot sujui hyvin, eli meni vauhdilla ja nosti nopeasti, miinuksena tässä tuli haukkumista matkalla kapulalle. Nostot tein niin että kapula oli maassa ja kuljettiin kapulan ohi jolloin Myy kävi nostamassa kapulan maasta ja kantoi sitä ympäriinsä, tullen mun perässä. Kesti hyvin kehuja ja kantoi pitkiäkin matkoja. Muutama nosto oli sellanen, jossa jäi nuoleskelemaan kapulaa ja äänteli, mutta pääosin nosti nopeasti. Tehtiin myös seuraamista, ekaa kertaa otettiin henkilöryhmän lähestymisiä ja kun ne meni hyvin niin sitten kierrettiin henkilöryhmää eri suunnista ja mentin ympäri ja tehtiin pysähtymisiä henkilöiden vieressä. Muutaman kerran, Myyllä tippu kontakti, mutta tää meni kyllä ihan yli odotusten! Seuraamisessa paikka on myös hieman aiempaa parempi, eli on vähän taaempana. Mutta kiva oli tehdä vähän pitempiä seuraamispätkiä taas pitkästä aikaa, ei pelkkiä askeleita. Loppuun vielä pk hyppyä. Aloitettiin 60cm ja edettiin 95cm. Hyvin liitää :)\nDemi teki omalla vuorollaan purkki-juttua. Tehtiin lähinnä perusasentoa ja siitä vapautus purkille ja sitten kun tämä onnistui hiljaa niin otettiin mukaan seuraamista ja jääviä. Ei ollut helppoa sanoi Demi. Demi teki myös tasamaanoutoa, tässä on kyllä asia joka on Demin mielestä helppoa. Ekaa kertaa tehtiin 1kg kapulalla ja eipä siinä mitään ollut, nouto sujuu. Loppuun vielä pk hyppyä, samoilla korkeuksilla kuin Myy. Hyvin sujui.\nNita pääsi leikkimään ja humputtelemaan rally-tokon alokasluokan tasoista rataa. Nitalla oli oikein hauskaa :) Kaikki muu sujui hyvin, mutta se hemmetin saksalainen täyskäännös, sitä pitäis kyllä oikeasti treenata JOS haluis rally-tokoon mennä, muutenhan me selvittäis ihan hyvin.\nEnnen treenejä käytiin lenkillä Kirsin ja Nooan kanssa. Treenien jälkeen lähdin vielä tyttöjen kanssa tekemään uutta lenkkiä. Valoa ei ollu mukana, mutta tarpeeks hyvin näki jotta pysty siellä metsähiekkatiellä kulkemaan.\nNooa ja Myy\nEipä nyt oo blogia tullu kirjoteltua... en vaan oo saanu aikaiseksi.\nMyyn kanssa ollaan aksattu ahkeraan ja meidän treenit on sujunu ihan tosi hyvin. On tuntunut ihan mahdottoman hyvälle ja vaan nauttinu Myyn kanssa tekemisestä. On mennyt jo viikkoja vähän liiankin sujuvasti, joten pakkohan sitä jo oli ruveta miettimään koska se suunta kääntyy, koska ikuisesti ei voi olla hyvä flow.\nTämän viikon keskiviikon treeneissä ei sitten enää jatkunut sama mahti fiilis. Mä vaan olin myöhässä kokoajan joka paikassa ja Myyhän oli sitä mieltä että P*****e akka pois alta! Treenattiin 9 esteen radalla japanilaista, ja voi jestas sentään että oli vaikeeta. En vaan millään onnistunut, olin jatkuvasti Myyn hyppylinjalla, koska tein tokan persjätön jatkuvasti liian myöhään jollon auttamatta olin siis Myyn edessä. Myyhän ei tällaista jatkuvasti anna anteeksi, vaan hyppäsi sitten mun pään korkeudelle ja nappasi piposta kiinni. Kouluttaja ja muut ryhmäläiset oli ihan äimänkäkenä että mitä hittoa, kuinka korkealle tuo koira oikeen ponnistaa. No kyllähän se ponnistaa, ei oo eka kerta kun se olkapäiden korkeudella liitää. Myy, siis todella ei anna kaikkea anteeks niinkuin Nita aikoinaan. Nita oli niin kiltti ja peltasi aina mun mokailut, Myy taas kirjaimellisesti huutaa että "nainen paranna ohjausta, ÄLÄ ole TIEDLLÄ". Myy myös entisestään kiihtyy kun mä mokailen, jolloin on myös sellainen saippuapala ohjata, joka lipsahtaa sinne tänne eikä oikeen pysy hyppysissä, jolloin vauhtia ja vaarallisia tilanteita riittää. Mutta on se vaan niin siisti. Sitten kun onnistuu ja kaikki osuu kohdilleen se on vaan niin makee koira, oih! Ja treenin positiivinen juttu oli se, että rengas oli ekaa kertaa radan osana mukana, sinne tultiin putken jälkeen vähän vinolla linjalla, kertaakaan ei juossut ohi, jess!\nHyppytekniikka on myös edennyt kivasti, oon tyytyväinen kun rakennetaan jatkuvasti samaan tahtiin hyppytekniikkaa, se on kumminkin hyvin oleellista Myyn lajivalinnassa.\nTottiksessa ollaan sekä Myyn että Demin kanssa vähän rakennettu purkkipalkkaa, pikkasen kiihdyttää neitejä ruoka, jösses sentään. Mutta kyllä ne hiljenee, vaatii vaan kovin toistoja ennenkuin pystyvät hillitsemään itsensä. Myyllä oli varsinki alkuun ongelma, ei millään olis osannut tehdä mitään purkin lähellä, kun oli vaan niin kova kiire purkille, mutta kyllä se tästä :)\nTänään käytiin jo perinteeksi muodostuneella aaton aaton lenkillä Erikan ja koirien kanssa. Tosin edellisistä vuosista poiketen, nyt oltiin liikkeellä ihmisten aikoihin, mutta eipä tuolla juuri ketään tullut vastaan. Kiva lenkki tuli tehtyä :)\nTreenejä ja juhlaa\nKeskiviikkona Sepon treeneissä tehtiin rataa, jossa tavoite oli ohjata rata, liikkumalla niin vähän kuin mahdollista. Testattiin siis vähän kuinka hyvin koirat irtoaa. Päivän aikana samaa treeniä oli tehnyt useampi ryhmä ja ennätys oli 4 askelta. Me selvitettiin Myyn kanssa rata 8 askeleella, hyvä suoritus meiltä. Irtos tosi hyvin putkesta putkeen, katsettaan kääntämättä, sitten jouduin ottamaan askeleita jotta käännyin ja pääsin yhden hypyn ohi ohjaamaan pituuden ja toisen hypyn ja sitten valssilla hyppy ja vika hyppy ennen putkeen menoa. Useampi koira tuli putken jälkeen ohjaajaan päin eikä hakenut pituutta joka kyllä oli mukavasti koiran linjalla. Sivuttaisetäisyys mun ja pituuden välillä oli meille aika iso, joten olen ylpeä Myystä että haki pituuden kyselemättä, myös pituuden jälkeiselle hypylle irtosi hyvin mun työnnöllä ja valssilla ja loppu olikin sitten vaan hypyn ja putkeen lähetys helpoissa kulmissa ja tässä kohtaa koira olikin jo lähempänä mua. Omatoimipuolella tehtiin 2o2o.\nLauantaina meillä oli Myyn sisarusten kanssa treffit. Reija Nieminen tuli kouluttamaan meille tottista. Myyn kanssa tehtiin noutoa, aloitettiin purkkipalkan opettelu ja puhuttiin seuraamisessa edistämisestä ja sain tähän muutaman uuden treenivinkin. Myyllä oli vähän vaikeeta sietää häiriötä joten noutotreeniä ei päästy ihan viemään sille tasolle kuin oli alussa tarkoitus. Oli ihan väärässä mielentilassa ja todettiin sitten että treeniä on turha jatkaa. Puhuttiin kumminkin miten lähdetään seuraavaks noutoa työstämään. Purkkipalkan opettelu sujui hyvin, vaikka alkuun Myyllä oli vaikeeta, ihan hirrrveetä kun palkka oli siinä lähellä ja piti pystyä keskittymään, vaikeeta sanoi Myy. Kun helpotettiin tehtävää ja aloitettiin ihna vaan sivulletuloista ja vapautyus purkille niin johan syttyi neidillä lamppu päässä. Hiljeni ja keskittyi hurjna hyvin ja päästiin vähän vaikeuttamaan myös tehtäviä. Kivat koulutus ja hyviä ajatuksia sain.\nTottiksien jälkeen oli Martin KVA juhlat ja N-pentujen 10v. synttärit. Kaikkea hyvää syötävää ja mukavia ihmisiä ja koiria. Sopuli mummot ja papat on kyllä niin <3\nN-pentue vasemmalta: Rollo, Martti, Sheena, Pippi, Raimo\n(kuvasta puuttuu pentueen kuudes, eli Moa, joka asuu Ruotsissa)\nO-pentue, vasemmalta: Taape, Pata, Myy, Viggo\n(kuvasta puuttuu Osku ja Kiila)\nJuhlien jälkeen käytiin vielä lenkillä Paulan ja poikien Danin ja Sonyn kanssa. Meijän tytöt ja Paulan pojat tulee hyvin juttuun. Mukavaa oli tehdä lenkki yhdessä, ei tarvii aina yksin vaeltaa pimeässä ;)\nTänään ollaan lenkkeilty ja käyty mun vanhempien luona syömässä joulutorttuja. Ihana lenkki kirpeässä pakkas säässä.\nJoulukuviakin yritettiin ottaa ja tässä Myy jälkimeiningeissä pallon kanssa.


Kohti kauden viimeistä vieraspeliä - AS Moon ry\nKohti kauden viimeistä vieraspeliä\nPJK - AS Moon\nNopeasti laskeskeltuna, reilut 10 150 km tulee huomisen jälkeen AS Moonin futsalin kaudelle mittaa, kun lasketaan vieraspelimatkat yhteen. Siinä on saanu sarjan kovin kuski Palon Pekka painella kaasua ihan huolella, jotta aina ollaan perille löydetty. On könytty yötämyöten majapaikoille mettäteitä pitkin Arttu Wiskarin soidessa taustalla, mutta hyvin on reissut aina sujuneet. Huomenna kiskaistaan aamulla klo. 6:00 vielä kerran liikkeelle, kun nokka suunnataan kohti Pirkkalaa.\nVastaan asteleekin kovin mahdollinen haaste, kun vielä ennen tämän pv ottelua (Ilves-Zenith) sarjan kärjessä ollut PJK tulee vastaan. AS Moon avasi futsalin 1-divarinsa juurikin PJK:ta vastaan Raahessa, jolloin pisteet tasattiin maalirikkaan ottelun jälkeen numeroin 4-4 (1-2). Silloin kotijoukkueen sankarina hääri 2 maalia ottelun lopussa iskenyt Kai Paakkari, ja AS Moon nousi 2-4 tappioasemasta tasoihin.\nPJK on ollut jäätävässä iskussa. Tehoja löytyy joukkueesta todella laajalta rintamalta, josta osoituksena esim viime ottelussa otettu 10-0 kotivoitto JoSePa:sta. Joukkue taistelee Ilveksen kanssa sarjan voitosta, sekä noususta liigaan. 19 ottelusta PJK on voittanut 12, pelannut tasan 4, ja hävinnyt 3 kertaa. Kotona ainut tappio tuli juurikin Ilves Akatemiaa vastaan.\nAS Moon sai viime ottelussaan itsestään parhaan irti. Vakuuttavan 40min jälkeen MuSa Futsal kuritettiin tylysti 7-1 numeroin, ja sarjapaikasta taistelun kannalta tärkeät pisteet jäivät Raaheen. Vieraspeleissä voittoja ei ole liikaa kuitenkaan tullut. Vähitellen AS Moon on kuitenkin vieraissakin ollut otteluissa hallitseva osapuoli, ja voitot ovat olleet täysin otettavissa. Johtoasemien puppelointi otteluiden lopuissa täytyy huomena jättää tekemättä, jos halutaan tärkeitä sarjapisteitä ottaa Pirkkalasta mukaan kotimatkalle. AS Moon saa huomiselle kuitenkin jalkeille täyden miehistön, ja Sievistä joukkuetta vahvistaa myös Atte Häivälä sekä maalilla pelaava Tuukka Toivola. Tuukka vakuutti jo ensimmäisessä AS Moonin ottelussaan Joutsassa, ennenkuin koki valitettavan loukkaantumisen. Matti Kyllösestä lainatakseni: kaikki pitäisi olla kunnossa... ja huomenna pisteiden ryöstäminen Pirkkalasta on täysin mahdollista kunhan peliesitys on vähintään samankaltainen kuin edellinen kotiottelu porilaisia vastaan.


melliandbella: elokuuta 2011\nHellou nyt toodella pitkästä aikaa. Tauko bloggaamisesta on tällä kertaa johtunut aivan muusta kuin minusta... Eli nettitikkuni meni lakkoon viime viikolla ja sain uuden tilalle maanantaina. Katsotaan nyt, että miten se tulee toimimaan...\nViimeisiä "lomaviikkoja" on vietetty kavereiden kanssa pääasiallisesti mutta on sitä töissäkin tullut piipahdettua. Ensi maanantaina se koulukin starttaa lähes neljän kuukauden tauon jälkeen ja fiilikset asiata kohtaan ovat vähän ristiriitaiset.\nMutta toivotaanpa, että pääsen tänne taas päivittelemään useammin kuin kerran viikossa. Nyt riennän lounasrehveille ystäväni kanssa vaikka syysflunssa yrittääkin kovasti nujertaa minut!\nKuvina toimii ystäväni tupareilta otetut kuvat viikonlopulta, jolloin piipahdin Kuopiossa.\nPikkusiskokin pääsi mukaan vanhempien tyyppien kemuihin! Tuo olisi ehkä yläasteella ollut kova juttu :D\nJuomapeli oli yksi illan suurimmista ohjelmanumeroista.\nIspille siunaantui pelin inhottavin kortti ja hän joutui kumoamaan lasin, johon oli kaadettu monia eri juomia sekaisin :P Lurps.\nIloiset tyttöset taksissa.\nTämä kuva oli pakko laittaa ja toivottavasti ystävälläni ei ole mitään sitä vastaan :D Niin tunteikasta menoa ja tilanne oli muutenkin aika hulvaton! Tämä kuvassa näkyvä ystäväni halusi mennä laulamaan karaokea, mutta ei jaksanut jonottaa. Hän päättikin astella lavalle seuraavan kerran kun joku laulamaan ilmoittautunut ei tulekaan lavalle. Hän ei joutunutkaan odottamaan kuin muutaman minuutin kun Tiina kuuluteltiin lavalla mutta Tiinaa ei vaan tuntunut näkyvän. Niinpä oli ystäväni vuoro iskeä! Riskinähän oli, että Tiinan lauluvalinta olisi ollut ystävälleni aivan tuntematon :D Kajareista pärähti kuitenkin Stellan Piste ja ystäväni sulosävelet :D\nLähettänyt Melli and Bella klo 12.36 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Juhlimiset, Melli, Siskokset, Ystävät\nSunnuntaina piipahdettiin Jirkan kanssa mökillä syömässä. Vesi oli kylmää. Ruoka oli mainiota. Syksy tulee, yhyy. Se siitä.\nLähettänyt Melli and Bella klo 22.07 2 kommenttia:\nNäin siinä käy kun viettää kotona vapaapäivää... h&m sivuilla oli kaikista aletuotteista vielä -50% joten sorruin tilaukseen. Yllä näkyvistä hinnoista lähti vielä puolet pois, eli esim kauan kuolaamalleni oranssille mekolle jäi hintaan vain n.12€. Postikuluineen tilaukseni taisi olla 28€, vaikka tuotteiden arvo on yli 90€.\nMyös UK hennesin sivuilla oli sama kampanja menossa, joten kuhan Jirka pääsee töistä kotiin niin pistän tilaukseen myös viimein lakanani + pari luomiväriä sillä tilauksen on oltava vähintään 6£\nKuten Jirka minulle äsken sanoi... Olen heikko.\nLähettänyt Melli and Bella klo 17.27 Ei kommentteja:\nKaappien tyhjennys vol.3\nTänään oon viimein saanu aikasiksi kenkien lajittelun. Erottelin varmasti kirpparille lähtevät muista.\nKirppikselle tänään lähteviä. Myös USA:sta ostetut valkoiset Converset myyn ystävälleni.\nNämä matkaavat myös myyntiin.\nNäistä osa lähtee mukaan ja osa jää Suomeen kaappeihin pölyttymään.\nNämä yritän kaikki ängätä mukaani. Jos ei onnistu niin joululomalla sitten.\nJäävät Suomeen tai lähtevät matkaan, katsellaan.\nKorkkarit jotka jää joko Suomeen tai lähtee mun matkaan.\nSaappaat jotka lähtee mukaan tai jää Suomeen.\nAion yrittää kyllä vielä kovasti miettiä tätä hommaa ja mistä voisin vielä luopua ja laittaa myyntiin, koska järellä ajateltuna, en minä näitä kaikkia tarvitse, varsinkin kun aion varmasti hankkia Englannista kasan uusia popoja.\nLähettänyt Melli and Bella klo 12.20 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Bella, Kengät, Kirppis, UK\nTennis jätettiin välistä tällä kertaa koska ilma oli niin hiostava ja sade oli mahdollinen. Tenniksen sijaan käytiin ajelulla ja Puijolla pyörimässä.\nPuijo on ihana paikka. Tornissa kävin viimeksi viime kesänä jenkkikavereiden kanssa ja haluaisin kyllä nyt joku päivä ennen lähtöä käydä taas. Maisemat sieltä on niin upeat, varsinkin jos sää on hyvä.\nMe kiivettiin hyvinkin rohkeina toisiksi matalimpaan mäkihyppytorniin ja istuskeltiin siellä tovi. En ite pahemmin pelkää korkeita paikkoja, mutta nuo tornit saa mut aina pieneen paniikkiin. Muutama vuosi takaperin pääsin usakaverini kanssa seuraamaan mäkihyppyharjoituksia ylimmästä hyppytornista käsin, ja silloin pelotti, enkä ollut ainoa. Ehkäpä kaivan niitä kuvia arkistoistani kun ehdin.\nPuijon torniin on siis päästävä ennen Englantiin lähtöä!\nLähettänyt Melli and Bella klo 23.23 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Bella, Seikkailut, Ulkoilu\nEilen ulkoilutin viikko sitten kirpparilta löytynyttä farkkuliiviä. 2€ hinta ei ollut yhtään paha, varsinkin kun olen etsinyt moista jo jonkin aikaa. Nyt suuntaan innokkaan tennispeleille Jaakon kanssa, jonka jälkeen kenkien hinnoittelu hommia että saisin ne viimein huomenna vietyä kirppikselle. Rentouttavaa sunnuntaita kaikille!\nLähettänyt Melli and Bella klo 18.20 Ei kommentteja:\nEilinen ilta meni Jirkan 22v juhlahulinoissa.\nTein velipojalle maukkaan suklaabanaanikakun.\nValmistin myös jelloshotteja.\nHoilattiin Singstaria kun Jirka oli ostanut uusia biisejäkin.\nPojatkin olin armeijasta lomilla ja liittyivät juhliin.\nLiitutauluseinä täyttyi hetkessä.\nPäällä oli h&m perustoppi, Englannista kirppikseltä ostettu hame, primarkin kengät, Vero Modan jakku, laukku ginasta ja sormessa lakkiaislahjaksi saatu siipisormus.\nJuhlien teemana oli "näytä paremmalta kuin yleensä", hyvin Jirkamaista... Yritin kyllä kovasti.\nLähettänyt Melli and Bella klo 15.59 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Bella, Juhlimiset, Päivän asu, Synttärit, Ystävät\nKaappien tyhjennys vol.2\nPitäisi miettiä ja pitäisi ehtiä.\nKaappien tyhjennys vol.1\nPirkka-Isan onnen päivät\nLauantaina näytin tältä\nJotain muuta kun töitä\nKoti se vaan on koti...\nPuuteri & roosa ne yhteen soppii


Webinaarit - LähiVerkko\nLähiVerkko-projektissa toteutettiin erilaisia verkkoluentoja eli webinaareja. Olemme koonneet tällä sivulle linkkejä webinaariemme tallenteisiin. Ne ovat vapaasti katsottavissasi. Tallenteet voi katsoa tietokoneella.\nJos haluat tietää lisää webinaariesta ja miten niitä LähiVerkossa toteutettiin, käy lukemassa seuraavat blogikirjoitukset:\nOnnistumisen ilo -webinaarit\nLähiVerkko toteutti 2016-2017 noin kerran kuussa Onnistumisen ilo -webinaareja. Niiden taustalla oli Onnistumisen ilo -seminaarit, joita projekti toteutti 2014-2016. Webinaarit olivat noin tunnin mittaisia ja käsittelivät eri projektin aihetta.\nHyvinvointia digitaalisista peleistä.\nVoivatko pelit edistää terveyttä? Auttaako pasianssin naputtelu muistin toimintaan tai Wiin tasapainolaudalla keikkuminen kaatumisen ehkäisyyn? Asiasta olivat keskustelemassa 30.8.2017 LähiVerkosta Riikka ja Jouni. Tallenne on katsottavissa tästä linkistä.\nKuvapuhelut vertaistuen välineenä ja Skype ryhmätoiminnassa.\nMonipuolinen vertaistuki on tämän päivän sana. Kuinka kuvapuheluja voidaan hyödyntää vertaistuessa? Miten ryhmätoimintaa voidaan rakentaa kuvapuhelujen ja chatkeskusteluiden kautta? Aiheeseen syventyivät 27.9.2017 LähiVerkosta Jouni ja apunen-toiminnasta Katja Harinen. Tallenne on katsottavissa tästä linkistä.\nMikä on LähiVerkko -projekti ja mitä hyötyä siitä voisi minulle olla?\nLähiVerkko-projekti viimeinen toimintavuosi oli 2017. Neljän vuoden aikana on testailtu teknologian mahdollisuuksia auttavassa vapaaehtoistoiminnassa, ikäihmisten arjessa ja järjestötoiminnassa. Tule kuuntelemaan projektin tuloksia. Webinaaria vetivät 25.1.2017 LähiVerkon Marjan ja Ida-Maria. Tallenne on katsottavissa tästä linkistä.\nKaikki pelaa – peleistä iloa ja hyötyä.\nMitä digitaalinen pelaaminen tuo ikäihmisen arkeen? Mitä pelejä voisi pelata yksin, mitä yhdessä? Aiheesta oli keskustelemassa 22.2.2017 pelaamista harrastava eläkeläinen Anelma Kantola ja LähiVerkko-projektista Jouni ja Ida-Maria. Tallenne on katsottavissa tästä linkistä.\nSosiaalinen media yhdistystoiminnassa.\nMiten somea voisi hyödyntää järjestössä tai pienessä yhdistyksessä? Tarkastelussa yhdistyksen sisäinen viestintä ja toiminta sekä laajempi somenäkyvyys. Keskustelemassa aiheesta 29.3.2017 olivat LähiVerkosta Jouni ja Ida-Maria. Pääset katsomaan tallenteen tästä linkistä.\nBlogit ja kirjoittaminen verkossa.\nLähiVerkon blogia on kirjoittanut ikäihmiset. Millaista on kirjoittaa julkista blogia ja mitä siinä pitäisi ottaa huomioon? Asiasta olivat 26.4.2017 keskustelemassa LähiVerkosta Ida-Maria ja LähiVerkon blogiin kirjoittaneita ikäihmisiä. Pääset katsomaan tallenteen tästä linkistä.\nMobiilisovellukset arjessa ilona ja hyötynä.\nMiten sovelluksia käytetään ja mitä hyötyä niistä on? Älypuhelin tai tabletlaitesovelluksista olivat kertomassa LähiVerkosta Maarit ja Jouni 31.5.2017. Pääset katsomaan tallenteen tästä linkistä.\nSome, digikuvaaminen ja käsityöharrastus.\nLähiVerkko järjesti syksyllä 2016 pilotin, jossa kädentaitoharrastus yhdistettiin teknologian opetteluun. Näppärät netissä oli hauska ja innostava kokeilu uudenlaisesta eläkeläiskerhosta. Mistä on kyse ja miten oman kädentaito ja teknologiataitojen opetteluun erikoistuneen kerhon voisi perustaa? Kysymyksiin oli 28.6.2017 vastaamassa Elämää Käsillä -hankkeen asiantuntija Marika Sarha ja LähiVerkosta Jouni Ahonen sekä Marja Pakarinen. Pääset katsomaan tallenteen tästä linkistä.\nAamukahvit ja mediasivistystä – Senior Surf -päivä 4.10.2016\nSenior Surf -päivänä vuonna 2016 LähiVerkko halusi herätellä ihmisiä pohtimaan omaa käyttäytymistään, roolejaan ja mahdollisuuksiaan vaikuttaa verkossa. Vieraana webinaarissa oli Rauna Rahja Mediakasvatusseurasta. Keskustelua veti Ida-Maria Pankka. Voit katsoa tallenteen tästä linkistä.\nMurtumatta mukana – liikunta-aktiivisuus, kaatumiset, kaatumispelko ja murtumat\nLähiVerkko testasi yhteistyössä Eläkeliiton Murtumatta mukana -toiminnan kanssa voisiko webinaari toimia myös ikäihmisten liikuntaan liittyvien asioiden kertomisessa. 8.12.2016 LähiVerkon Jouni ja liikuntasuunnittelija Päivi Raittila Eläkeliitosta. Voit katsoa tallenteen tästä linkistä.\nKaikki pelaa -peliseminaari\nVarsinainen ikäihmisille suunnattu peliseminaari oli 8.11.2016 klo 9-15. Tallenteet seminaarin aamupäivän luennoista ja keskusteluista sekä lisätietoja voit katsoa osoitteesta www.lähiverkko.fi/peliseminaari. Ennen seminaaria LähiVerkko toteutti webinaarisarjan, joka käsitteli ikäihmisten digitaalista pelaamista.\nDigitaalinen pelaaminen ja Kaikki Pelaa! -seminaari\nRiikka ja Jouni käynnistivät 30.8.2016 LähiVerkon webinaarit keskustelemalla digitaalisesta pelaamisesta ja kertomalla myöhemmin syksyllä toteutettavasta Kaikki Pelaa! -seminaarista. Voit katsoa tallenteen tästä linkistä.\nPokemon Go – mistä on kyse?\nPokemon Go -buumi valtasi Suomen ja maailman kesällä 2016. Sen pelaamisesta innostuivat myös ikäihmiset. LähiVerkon Riikkaa kiinnosti tietää, mistä suositussa pelissä oikein on kyse ja pelasivatko kenties osallistujat itse. Webinaarissa 16.9.2016 oli mukana Pokemon Go’ta pelaava eläkeläinen Maria. Katso tallenne.\nPelejä kaiken ikää\nMiten digitaalisia pelejä kehitetään, millaiset pelit kiinnostavat ja ovat hyödyllisiä erityisesti eläkeläisen näkökulmasta? Voit katsoa 30.9.2016 nauhoitetun tallenteen tästä linkistä. Tallenteen äänentoistossa on hieman ongelmia. Pahoittelemme tätä.\nMiten järjestän pelitapahtuman?\nIdeoita ja vinkkejä digitaalisten pelien hyödyntämiseen ja pelitapahtuman järjestämiseen mm. palvelutaloissa. 14.10.2016 pidetyssä webinaarissa Jouni ja Riikka avasivat kokemuksia erilaisista digitaalisten pelien pelitapahtumista. Webinaari oli osa Kaikki Pelaa! -seminaaria edeltäviä webinaareja. Voit katsoa tallenteen tästä linkistä.\nVirtuaalitodellisuus – mistä on kyse?\nTutustutaan yhdessä virtuaalitodellisuuteen. Mitä se tarkoittaa, miten se käytännössä toimii ja millaisia mahdollisuuksia se tarjoaa ikääntyvän hyvinvointiin? 28.10.2016 Jounin ja Riikan pitämä webinaari oli osa Kaikki Pelaa! -seminaaria edeltäviä webinaareja. Voit katsoa tallenteen tästä linkistä.\nOnnistumisen ilo -seminaarit\nLähiVerkko toteutti seitsemän Onnistumisen ilo -seminaaria vuosina 2014-2016. Paikkakunnat olivat Jyväskylä, Tampere, Lappeenranta, Kuopio, Oulu, Turku ja Rovaniemi. Osa tilaisuuksista lähetettiin suorana ja tallennettiin. Voit katsoa tallenteet alla olevista linkeistä Youtube-videoupotuksista.\nSeminaarimalli oli yksinkertainen: Puoli päivää oli varattu IkäAkatemialle, jossa teemat liittyivät ehkäisevään päihdetyöhön ja puolipäivää Onnistumisen ilolle, jossa keskiössä olivat LähiVerkon teemat. Kohderyhmänä oli ikäihmiset ja heidän parissaan työskentelevät. Tavoitteena oli tarjota informatiivinen ja innostava päivä osallistujille.\nRovaniemen Onnistumisen ilo syksyllä 2016.\nTampereen Onnistumisen ilo 29.9.2015\nTampereen seminaaripäivässä saatiin kuulla pelaamisesta, mobiililaitteiden käytöstä, vapaaehtoistoisten kokemuksista Skypen käytöstä, Mukanetin tarjoamasta tuesta tietotekniikan käyttöönotossa ja mielenkiintoinen paneelikeskustelu ikäihmisten tietotekniikan käytöstä.\nEnsimmäisessä videossa LähiVerkon projektisuunnittelija Ida-Maria Pankka esittelee LähiVerkko-projektia, sekä Marko Siitonen puhuu yhteisöllisyydestä ja oppimisesta pelien maailmoissa.\nLähiVerkko-projektin Riikka Marttinen kertoo kuin tablet voi olla arjessa apuna ja ilona.\nKokemusasiantuntija Pirkko Marjavaara kertoo taulutietokoneesta vapaaehtoistoiminnan yhteistyövälineenä. (LähiVerkon Päijät-Hämeen Skype-pilotti.)\nMukanetti ry:n toiminnanjohtaja Eija-Riitta Kortesluoma kertoo yhdistyksen vertaistuellisesta tietotekniikkaopastuksesta Tampereen seudulla.\nPaneeli ikäihmisten teknologian käytöstä. Mukana Kirsti Röyskö Mukanetti ry:n vapaaehtoinen, Marko Suvila LikiOma-projektista, Perttu Rasi Tampereen kaupunginkirjastosta, Jouni Alho Pelitaito-kouluttaja, Esko Erkkilä Eläkeliiton Tampereen yhdistyksestä sekä Tiina Etelämäki VTKL:n SeniorSurf-toiminnasta.\nLappeenrannan Onnistumisen ilo 14.10.2015.\nLappeenrannan Onnistumisen ilo -seminaarissa eläkeläinen Hannu Pyykkönen kertoi omasta tietotekniikka ja somehistoriasta, eläkeliiton apunen-vapaaehtoinen Kaija Kilpeläinen kertoi nykyteknologian käytöstä vapaaehtoistoiminnassa ja paneelikeskustelussa pohdittiin ikäihmisten tietotekniikan käyttöä. Paneelikeskustelussa puitiin Etelä- ja Pohjois-Karjalan näkökulmasta ikäihmisten tietotekniikan käyttöä.\nLappeenrannankin Onnistumisen ilon avasi LähiVerkko-projektin Ida-Maria Tanhua. Voit katsoa avauksen tästä tallenteesta.\nHannun huimaa teknologiahistoriaa voit katsella tästä videosta.\nKaijan kokemuksia älylaitteista vapaaehtoistoiminnassa voit katsoa tästä.\nPaneelikeskustelijoina olivat Paula Mäkelä, erikoiskirjastonhoitaja, Lappeenrannan kaupungin kirjasto; Tuula Jokiranta, toiminnanjohtaja, Joen Severi ry; Niina Turunen, Projektivastaava, Palveluyhdistys Rateva ry, Miä ite – myö yhessä –projekti; Janus Pitkänen, Pelitaito-kouluttaja ja Marjukka Ervelius, projektityöntekijä, Eksote.\nOulun Onnistumisen ilo -seminaari 30.10.2015\nOulussa sosiaalisen median asiantuntija Harto Pönkä puhui otsikolla ”Facebook on narsisteja pullollaan ja some muutenkin nuorten hömppää” -vai onko? LähiVerkon Riikka Marttinen kertoi Tablet-laitteista ilona ja hyötynä. Harton ja Riikan osuudet ovat peräkkäin ensimmäisessä videossa.\nToisessa videoassa LähiVerkon Isovanhemmat verkossa -pilotissa mukana olleet Päiviö ja Oskari kertovat kokemuksistaan kuvapuhelulla kommunikoimisesta. Jarno Laakso Oulun kaupunginkirjastosta kertoi ikäihmisten teknologian käytöstä kirjaston näkökulmasta. Päivän päätteeksi oli vielä paneelikeskustelu ikäihmsiten tietotekniikan käytöstä. Panelisteina olivat Tiina Etelämäki, VTKL:n SeniorSurf-toiminta, projektisuunnittelija; Juulia Andersson, Enter ry, toiminnanjohtaja; Anssi Lautamo, Pelitaito-kouluttaja; Aulikki Heinonen, Eläkeliiton Oulun yhdistys, eläkeläinen; Harto Pönkä, sosiaalisen median asiantuntija; paneelin juontajana Ida-Maria Pankka, LähiVerkko-projekti, projektisuunnittelija.


Sokos Hotels: S-Etukortti - asiakasomistajan edut - perheloma hotelli\nSokos Hotels » Etukortit » S-Etukortti – iloa ja hyötyä asiakasomistajalle\nEtukorteilla selvää säästöäS-Etukortti – iloa ja hyötyä asiakasomistajalleUudelle asiakasomistajalle!Sporttiklubi urheiluseuroilleS-Card - työmatkustajan kattavin hotelli- ja ravintolaetukorttiFinnair PlusNordic Choice Hotels\nS-Etukortti – iloa ja hyötyä asiakasomistajalle Asiakasomistajana saat Sokos Hotelleista runsaasti monipuolisia etuja ja alennuksia. Saat S-Etukortilla: Bonusta kaikista yksityistalouden ostoista hotelleissa ja ravintoloissa maksaessasi käteisellä tai henkilökohtaisella maksukortilla. Bonusta saa koko hotellipaketin hinnasta, myös pakettiin kuuluvista lisäpalveluista, kuten teatteri- tai kylpylälipusta, kun maksat koko paketin hotellissa kerralla. Vähintään 9 € edullisemman huonehinnan/vrk normaalihintaisista hotelliyöpymisistä ja vapaa-ajan paketeista (ei koske etuseteleitä eikä kampanjahintoja). Erilaisia kampanjatarjouksia ja ennakkovaraajan etuja vain asiakasomistajille. Uusi asiakasomistaja saa tutustumistarjouksen Sokos Hotelleihin. Ketjuravintoloissamme ja hotellien muissa ravintoloissa vaihtuvia asiakasomistajaetuja, kuten valitut asiakasomistaja-annokset ja asiakasomistajaviinit. S-Etukorttia ei voida käyttää samanaikaisesti muiden kanta-asiakaskorttien, kuten S-Cardin tai Finnair Plus -kortin kanssa. Huom! 1.1.2012 alkaen asiakasomistajat saavat Bonusta vain S-ryhmän verkkopalvelussa (www.sokoshotels.fi), Sokos Hotellien Myyntipalvelussa tai suoraan Sokos Hotelleissa Suomessa, Tallinnassa ja Pietarissa tehdyistä varauksista. Lisätietoja S-Etukortista: www.s-kanava.fi Sokos Hotels Myyntipalvelu puhelin 020 1234 600 ma-pe klo 8-20 Kts. puheluiden hinnatHotellit


Julkaistu 5.6.2017 5.6.2017\nSeulan kevätpiknikillä opeteltiin lukemaan\nLukeminen on tutkijan perustyötä, mutta sen opettaminen jää usein turhan vähiin. Nuori tutkija saattaakin olla ymmällään lukemisen peruskysymysten äärellä. Kuinka löytää oikeat tekstit akateemisen kirjallisuuden valtavasta massasta? Kuinka lukea tehokkaasti? Kuinka muistaa jotain lukemastaan? Näiden aiheiden äärelle syvennyttiin 30.5. Seulan kevätpiknikillä.\nSeulan eli suomen kielen, suomalais-ugrilaisten kielten ja kotimaisen kirjallisuuden jatko-opiskelijajärjestön kevätpiknik on muodostunut jo orastavaksi perinteeksi (ks. 2015, 2016). Tapahtuman miljööksi oli sovittu Topelian akateemista arvokkuutta uhkuva sisäpiha. Sää ei kuitenkaan suosinut tapahtumaamme, joten värjöteltyämme tunnin viileällä ja pilvisellä pihalla päätimme siirtyä sisätiloihin laitoksen kahvihuoneeseen.\nLukeminen on tärkeä osa tutkijan ammattia. Siihen kuitenkin kiinnitetään varsin vähän huomiota tutkijankoulutuksessa. Tämä on toki sinänsä ymmärrettävää, sillä kaikki tutkijat (toivon mukaan) osaavat lukea. Toisaalta se, että jonkin asian osaa, ei tarkoita sitä, etteikö siinä voisi oppia paremmaksi. Niinpä tämänvuotisen kevätpiknikin tavoitteena oli jakaa kokemuksia ja vinkkejä tutkimuskirjallisuuden lukemiseen liittyen.\nTiede kasvaa ja kehittyy vauhdilla. Julkaisuja ilmestyy jatkuvasti valtavia määriä, ja niitä kaikkia on mahdotonta lukea. Tapahtumamme osallistujilla vaikuttikin olevan yhteinen kokemus siitä, että emme lue riittävästi. Mitä tälle asialle voisi tehdä? Yksi mahdollinen ratkaisu lienee ajattelu- ja puhetavan muutos: lukemisen sijaan olisi kenties hyvä puhua tutkimuksiin tutustumisesta. Perustutkintoa suorittaessa olemme tottuneet siihen, että tenttikirjat on syytä lukea alusta loppuun. Sen sijaan lienee realistista olettaa, että tutkijat eivät lue kaikkia heidän lähdeluettelostaan löytyviä teoksia kokonaisuudessaan. Usein tutkimuksen sisältöön tutustumiseen riittää sen abstraktin, johdannon ja/tai päätännön lukeminen. Näin jää aikaa tutustua suurempaan määrään tutkimuksia. Kun on tietoinen mahdollisimman suuresta määrästä tutkimuksia, on helpompaa arvioida, mitkä niistä on syytä lukea läpi tarkemmin.\nToinen avainkysymys on, miten muistaa lukemansa. Jos lukee nopeasti suuria tekstimassoja, ei niistä välttämättä jää mieleen paljoa. Tulisiko muistamista edistää apukeinoilla vai luottaa siihen, että tärkeimmät asiat pystyy kaivamaan muistin perukoilta tarpeen tullen? Useimmat piknikin osallistujat kertoivat käyttävänsä ainakin joitain apukeinoja, etenkin lukupäiväkirjaa tai muistiinpanoja. Vaikka niiden kirjoittaminen aiheuttaa hieman ylimääräistä työtä, auttaa se jäsentämään omaksuttua tietoa ja samalla keventää muistin rasitusta. Sähköiseen muotoon kirjoitetuissa muistiinpanoissa hakutoiminnolla on helppo palata oikean tekstin, teeman tai yksittäisen ajatuksen pariin myöhemmin. Käytännön tasolla muistiinpanoja voi hallita monella tavalla: toiset pitävät yhtä yhtenäistä lukupäiväkirjatiedostoa, toiset taas käyttävät tähän tarkoitukseen kehitettyjä ohjelmia (esim. Evernote). Oikea tekninen ratkaisu löytynee parhaiten erilaisia vaihtoehtoja kokeilemalla.\nLukeminen on erilaista työtä kuin kirjoittaminen. Nämä kaksi työn osa-aluetta voivatkin muodostaa tasapainoisen rytmin tutkijan päivään. Kun luova energia ei riitä kirjoittamiseen, on mahdollista siirtyä lukemisen pariin. Toisaalta joillakin tutkijoilla työvaiheet saattavat vuorotella pidemmissäkin jaksoissa; useamman päivän lukumaratonia seuraa oman tekstin tuottamisen putki. Tässäkin asiassa paras ratkaisu riippuu henkilökohtaisista mieltymyksistä, joten sen löytämisessä täytyy kuunnella sisintään.\nViime vuosikymmenten teknologinen kehitys on muuttanut monia elämämme osa-alueita, myös lukemista. Perinteisten kirjojen ja lehtien ohella tietoa voi imeä itseensä sähköisten laitteiden näytöltä. Vaikka sisältö on kaikissa sama, on valinnalla merkitystä monestakin näkökulmasta. Monet tutkijat kertovat, että pitkäkestoinen tietokoneen näytöltä lukeminen on niin fyysisesti kuin henkisesti kuormittavaa. Muut vaihtoehdot mahdollistavat erilaiset fyysiset asennot ja voivat näin edesauttaa ergonomiaa ja työssä jaksamista. Toisaalta kokonaisten kirjojen jatkuva tulostaminen ja suurten kirjapinojen raahaaminen paikasta toiseen ei ole taloudellisesti, ekologisesti ja logistisesti järkevää. Monet ovatkin siirtyneet käyttämään tabletteja tai e-kirjojen lukulaitteita.\nPiknikin osallistujat olivat tuoneet näytille omia suosikkejaan akateemisesta kirjallisuudesta.\nOli lukeminen ammatti tai harrastus, voi sitä tukea lukupiirin avulla. Akateemisissa lukupiireissä samasta aihepiiristä kiinnostuneet lukevat esimerkiksi tutkimusartikkeleita, kirjoja tai katkelmia sellaisista ja kokoontuvat sitten keskustelemaan niiden tiimoilta. Useimmilla järjestömme jäsenistä on kokemuksia lukupiireistä, ja kokemukset ovat pääsääntöisesti olleet erittäin positiivisia. Lukupiiritapaaminen on kuin moniääninen luento, joka tarjoaa tekstiin useita erilaisia näkökulmia ja aktivoi osallistujiaan tasapuolisesti. Lukupiiri voi myös toimia motivaationa perehtyä sellaisiin tutkimuksiin, jotka jäisivät muutoin lukematta tai pikaisen silmäilyn varaan. Se on myös yksinkertaisesti sosiaalisuuden muoto, terveellistä vastapainoa usein varsin yksinäiseen työskentelyyn tutkimuksen parissa.\nHarvoin on kuultu, että joku lukisi liikaa. Näin lopuksi lienee kuitenkin syytä varoittaa, että näinkin voi tapahtua. Aiheesta tarkemmin kertoo Ismo Leikola:\nJulkaistu 8.2.2016 8.2.2016\nParasta just nyt – nimet, nimittäin. Ja nimistöntutkijat.\nHelsingin yliopiston nimistöihmiset ovat Terhi Ainialan johdolla aika iloinen ja aikaansaava porukka. Uusin tempaus oli nimistöntutkimusiltapäivä torstaina 4. helmikuuta, jolloin nimistöä tutkivat väitöskirjantekijät esittelivät vapaamuotoisesti omia tutkimuksiaan. Paikalla oli kutsuvieraina nimistöntutkijat, emeritusprofessori Eero Kiviniemi ja emeritaprofessori Ritva Liisa Pitkänen.\nVäitöskirjantekijöillä on tutkittavana nimistöaiheita laidasta laitaan. Iltapäivässä esiteltiin etymologisen nimistötutkimuksen haasteita, paikannimien ja esihistorian tutkimuksen yhteyttä, kieli- ja nimimaisemaa, henkilönnimimuotteja, monikielisten perheiden lasten nimeämistä, kaksikielisten nimi-identiteettiä, henkilöviittauksia ja sitä, minkälainen on hyvä nimi.\nKeskustelun aiheena oli tutkimusten lisäksi se, miten kukin oikeastaan on päätynyt tutkimaan nimiä ja juuri tiettyä nimistöaihetta. Oli hauska huomata, että monella päätyminen nimistöntutkijaksi oli ollut ainakin osin sattuman kauppaa. Toisaalta monet olivat olleet kiinnostuneita nimistä aina ja lukeneet jo pienenä Helsingin Sanomien kastetut-palstaa tarkasti.\nAntoisaa oli myös keskustelu yliopistouran vaiheista aina opintojen alkutaipaleelta eläkeikään asti. Ja sen jälkeenkin – eihän tutkijan kiinnostus omaan tutkimusaiheeseen useinkaan lopu, kun palkka vaihtuu eläkkeeseen.\nTätä elämä yliopistolla parhaimmillaan on: tutkimusaiheistaan innostunut tutkijayhteisö, joka jaksaa innostua myös toistensa aiheista. Näillä yhteisillä hetkillä elää pitkään.\nKirjoittaja on nimistöä tutkiva väitöskirjantekijä.\nJulkaistu 2.6.2015 1.6.2015\nNimiä ja ihmisiä – nimistöntutkijat Majvikissa\nTeksti Lasse Hämäläinen. Kuvat Terhi Ainiala.\nNorsu-laitoksella toimii tällä hetkellä useita aktiivisia väitöskirjantekijöitä, joiden aiheet kuuluvat nimistöntutkimuksen alaan. Seitsemän tämän joukon edustajaa kokoontui ohjaajansa, yliopistonlehtori Terhi Ainialan johdolla kaksipäiväiseen seminaariin Kirkkonummelle 21.–22.5.2015.\nTapahtumapaikkana toimi kokous- ja kongressihotelli Majvik. Puitteet olivat ensiluokkaiset: Tekeillä olevia väitöstutkimuksia käsiteltiin kartanohotellin huipulla Tornihuoneessa, jonka ikkunoista avautui kaunis näkymä alas keväisille pihamaille sekä merelle. Vapaahetkinä saattoi esimerkiksi pistäytyä ihailemaan hotellin vieressä sijaitsevaa jugendlinnaa. Päivän päätteeksi rentouduimme modernin rantasaunan mukavissa lepotuoleissa keinovaloista rakennetun tähtitaivaan alla. Erinomaiset ruokatarjoilut takasivat sen, ettei tiedettä tarvinnut edistää tyhjin vatsoin.\nNuorten nimistöntutkijoiden kiinnostuksen kohteet ovat vahvasti kytköksissä ympäröivään maailmaan ja sen muutoksiin. Erityisen vahvasti tutkimusaiheissa näkyy kielellisesti ja kulttuurisesti moninaistuva yhteiskunta sekä sen vaikutus henkilönnimiin ja identiteetteihin: Ksenia Eskola tutkii venäläis-suomalaisten nuorten aikuisten nimi-identiteettiä, Anne Rosenius australiansuomalaisten nimi-identiteettiä ja Minna Nurminen lasten etunimien valintaa Suomen kaksi- ja monikielisissä perheissä. Identiteetti ja sen ilmaiseminen nimenvalinnan avulla on keskeisessä asemassa myös Lasse Hämäläisen internetyhteisöjen käyttäjänimiä käsittelevässä tutkimuksessa.\nVaikka jatko-opiskelijoiden tutkimusaiheet ovat tällä hetkellä painottuneet henkilönnimiin, ei paikannimiäkään ole toki unohdettu. Tiina Aalto jatkaa maaseudun paikannimistön tutkimusperinnettä Ukko-alkuisten nimien osalta. Paikannimet, erityisesti asutusnimet, ovat olleet lähtökohtana myös Olga Karlovan itäisten itämerensuomalaisten kielten vanhaa henkilönnimistöä käsittelevälle väitöstutkimukselle. Urbaanin ympäristön paikannimiä tutkii Maria Vidberg, jonka aiheena ovat kadunnimet Helsingin kaksikielisessä ympäristössä.\nVäitöskirjatyön suurimmat haasteet liittyvät usein muihin asioihin kuin varsinaiseen tieteelliseen sisältöön: Mistä hakea rahoitusta tutkimukselle? Miten löytää motivaatio työntekoon? Miten sovittaa tutkijanura yhteen perhe-elämän, harrastusten ja mahdollisen leipätyön kanssa? Lyhyimmissä tutkijatapaamisissa käytännölliset näkökulmat jäävät usein paitsioon. Kahden päivän seminaarissa sen sijaan jää aikaa myös vapaamuotoiselle keskustelulle, tutkijan arjen ilojen ja surujen jakamiselle. Kenties kaikkia ongelmia ei onnistuttu ratkaisemaan, mutta tutkimuksen eri vaiheissa olevien kollegoiden kokemukset ja tuntemukset auttavat reflektoimaan omaa tilannetta ja ponnistelemaan eteenpäin.\nVäitöskirjan tekeminen on hyvin itsenäistä työtä. Työn mielekkyyden kannalta on tärkeää tiedostaa, että tutkimus ei valmistu tyhjiössä. Suureen Norsu-laitokseen mahtuu paljon ihmisiä, joilla on samankaltaisia kiinnostuksen kohteita. Ilman yhteisiä tapahtumia ja aktiviteetteja he kuitenkin saattavat pysyä pitkäänkin kasvottomina, jopa mystisinä niminä artikkelien lähdeluetteloissa ja sähköpostiviestien vastaanottajakentissä. Seminaareissa yhdessä tekeminen, matkustaminen ja syöminen (ja juominen) saavat aikaan sen, että nämä nimet muuttuvat todellisiksi henkilöiksi. Hyvä näin. Vaikka nimet ovat mielenkiintoisia, ovat ihmiset vielä mielenkiintoisempia.\nMajvikin seminaari toteutettiin Helsingin yliopiston Opettajien akatemian ohjaajallemme Terhi Ainialalle myöntämän määrärahan tuella. Kiitos Terhi ja kiitos Opettajien akatemia! 🙂


Kasvihuoneviljelyä voi kokeilla melkein missä tahansa – Ryytimaa\nKotipuutarhassa kasvihuoneen sijoittelussa kannattaa miettiä, missä se on kaikista helpoin hoitaa. Kasvihuonetta ei viitsi kovin helposti siirtää, joten jo aluksi on hyvä valita paikka, joka on sekä aurinkoinen että suojassa tuulelta. Pienoiskasvihuoneen voi sijoittaa myös esimerkiksi parvekkeelle tai terassille. Kasvihuonetta ja sen koko mietittäessä onkin hyvä pohtia, mitä siellä haluaa vuosien varrella viljellä. Tässäkin harrastuksessa nälkä helposti kasvaa syödessä ja kasvihuone jää nopeasti pieneksi, kun viljelijä haluaa kokeilla uusia lajeja tai suurempaa satoa.\nValmis vai itse rakennettu?\nKasvihuoneen voi rakentaa itse tai ostaa valmiina. Kunnianhimosta riippuen sen voi rakentaa joko varsin yksinkertaisista aineksista tai kehitellä itselleen pihalle vaikka kasvihuoneen ja huvimajan yhdistelmän. Hyllyjen avulla saa lisättyä viljelytilaa. Valmiina myytävät kasvihuoneet valmistetaan usein lasista tai kestävästä kennomuovikalvosta. Viljelyn kannalta harjakattoiset mallit ovat käyttökelpoisimpia. Yleisin runkorakenne on alumiini. Mikäli kasvihuoneen päätyy rakentamaan itse, voi puukehikkoon kiinnittää vanhat ikkunalasit. Tällöin perustuksien on syytä olla tukevat, jottei routa pääse liikuttamaan rakennelmaa ja rikkomaan laseja. Puukehikkoa täytyy öljytä vuosittain.\nValoa, lämpöä, ravinteita\nKasvihuonetta voi lämmittää sähköisen säteilylämmittimen, lämpölamppujen, lämpöpuhaltimen tai maahan kaivettavien sähkökaapelin avulla. Kasvien kasvattaminen talven pimeydessä ja kylmyydessä vaatii paljon energiaa ja ympäri vuoden tapahtuvaa viljelyä pidetään epäekologisena. Tämä on kuitenkin muuttumassa, sillä lämmityksen ekologisuuteen kiinnitetään yhä enemmän huomiota ja moni viljelijä lämmittääkin kasvihuoneensa öljyn sijaan uusiutuvilla energialähteillä. Valaistus hoidetaan kauppapuutarhoissakin suurelta osin led-valoilla, jotka vähentävät sähkön kulutusta.\nKesäaikaan kasvit saavat yleensä tarpeeksi valoa luonnosta. Pitkään kestävän poutakauden aikana lasihuone voi kuumentua liikaakin, jolloin varjoa voi luoda ikkunoihin asetettavalla rullattavalla varjostusmatolla. Kasvihuoneissa on yleensä vakiovarusteena tuuletusluukut, jotka ovat välttämättömät. Itse rakennettuun kasvihuoneeseen voi tehdä katon tai oven harsosta, jolloin ilma pääsee kulkemaan, tai vaihtoehtoisesti rakentaa tarpeeksi tuuletusaukkoja. Lisäksi kasvihuoneeseen tarvitaan lämpömittari ja kosteusmittari.\nKasvualustan saa lämpenemään nopeammin, mikäli kasvualustan alla asettaa lantaa. Kasvualustan materiaaliksi on tarjolla useita eri vaihtoehtoja. Suosituimpiin materiaaleihin kuuluvat mm. neutraali ja steriili kivivilla, joka soveltuu erityisesti ruusujen kasvattamiseen tai kivimäinen perliitti, joka valmistetaan kuumentamalla vulkaaninen kivi 1 000 asteeseen. Näiden lisäksi on valittavana useita orgaanisia alustoja, kuten turve, joka muodostuu epätäydellisesti maatuneesta sammaleesta, ruo’osta ja saroista, jotka hajoavat anaerobisesti alhaisissa lämpötiloissa, ja kookoskuitu, jota saadaan kookoksen kuoresta. Kookoskuitua käytetään yleisesti erityisesti sellaisissa maissa, joissa turvetta ei ole helposti saatavilla.\nUseimmat kasvihuoneissa käytettävät kasvualustat eivät sisällä itsessään ravinteita, joten ravinteet tulee antaa kasteluveden yhteydessä. Kasvilla tulee olla ravinteita saatavilla koko ajan optimaalisen sadon saavuttamiseksi. Oikean suhteen juuri kyseisellä kasville oppii kokeilemalla.\nKasvihuoneissakaan kasvit eivät täysin välty tuholaisilta. Erityisesti kurkun ja tomaatin tuholaisia ovat vihannespunkki, ansarijauhiainen ja kirvat. Kurkkua kiusaavat myös ripsiäiset ja tomaatista ovat kiinnostuneita mm. vihannesyökkönenja lehtimiinaajakärpäset. Tuholaisten ilmaantumista ja lisääntymisvauhtia voi selvittää liima-ansojen avulla ja torjuntaa suunnitella tämän perusteella.


Uudessa historiikissa ei piilotella :: Kiuruvesi-lehden uutiset\nUudessa historiikissa ei piilotella\nKuvassa historioitsija Juha Pohjonen, kulttuurisihteeri Heidi Huhtilainen ja kunnallisneuvos Jouko Tenhunen.\n09.09.2020 Jaana Selander\nKiuruveden kaupungin historia on loppusuoralla. Tohtori Juha Pohjosen kirjoittaman historiikin on tarkoitus tulla joulumyyntiin tänä vuonna. Kiuruveden historia kertoo ajasta vuoden 1980 jälkeen.\nKiuruveden historian kirjoittaminen vuodesta 1980 lähtien aina tähän päivään saakka virisi Kiuruveden valtuuston 140-vuotisjuhlakokouksessa vuonna 2013. Vuonna 2017 kaupunginjohtaja Jarmo Muiniekka nimesi historiikin tekemisen ympärille työryhmän, johon kuuluvat Mira Kokkonen (pj), Eero Lämsä, Jouko Tenhunen, Pentti Ahponen, Erkki Strömmer ja Helena Koivunurmi. Juha Pohjonen valittiin kirjoittajaksi 9 hakijan joukosta.\nHistoriikki maksaa kaupungille 75 000 euroa. Kustannus jakautua kolmelle vuodelle. Historiikkiin on lisäksi käytetty 140-vuotisjuhlarahat.\nTyöryhmä on tavannut Juha Pohjosen kanssa noin 10 kertaa.\n– Juha on tehnyt tekstiä, jota on luettu ja siitä on keskusteltu, mitä lisätään ja mitä vähennetään. Lisäksi on katsottu, onko tekstissä virheitä, työryhmän sihteeri, kulttuurisihteeri Heidi Huhtilainen kertoo.\nMitään ei ole sensuroitu\nHistorioitsija Juha Pohjonen sanoo, että työ työryhmän kanssa on ollut jouhevaa ja joustavaa, kun tekstiä on ollut lukemassa samat miehet, mistä hän on historiikkiin kirjoittanut.\n– Mitään ei ole kielletty kirjoittamasta, asiat on kirjoitettu niin kuin ne ovat. Haastateltavat ovat vastanneet kaikkiin esittämiini kysymyksiin. Ehdoton kuningatar reilusta kymmenestä haastateltavasta on ollut Sylvi Kärkkäinen, toteaa Pohjonen.\nKiuruveden historiaan tulee noin 260 sivua, kuvia 50–60. Kirjaan on tarkoitus laittaa kuvat jokaisesta valtuustosta, valtuustojen ja hallitusten puheenjohtajat sekä kaupunginjohtajat.\n– Tarkoitus on, että kirjaan ei tule pönötyskuvia, enemmän inhimillistä elämää, Pohjonen linjaa.\nPohjosen ehdottamassa kirjan kansikuvassa on Suomi ja kartan keskellä Kiuruvesi.\n– Sitä olen kirjaa tehdessä ihmetellyt, kuinka järjettömän hyvässä paikassa Kiuruvesi on liikenteellisesti. Täältä on lyhyt matka radalle ja satamiin, pääkaupunkiin ja rajalle. Jos joku laittaisi kaupungin pystyyn, hän laittaisi sen Kiuruvedelle. Nyt ovat olleet pinnalla ikävät asiat, mutta mitä mahdollisuuksia tällä kaupungilla onkaan! En usko, että Kiuruvesi kyykähtää parin miljoonan alijäämään, on vuosien varrella ollut pahempiakin ”konkursseja”, tuumasi Poutanen.\nKiuruvetisiä Pohjonen kuvailee epäluuloisiksi isoja kasvukeskuksia kohtaan.\n– Ei vain Iisalmea kohtaan, te olette olleet varovaisia, mutta se ei ole haitannut yhteistoimintaa, vaikka on lähdetty liikkeelle jähmeästi ja jotain kitkaakin on tullut. Herännäisyys, körttiläisyys on vaikuttanut myös taustalla. Sieltä tullee asenne – myö ei olla oikein mittään.\nYksi työryhmäläisistä on Eero Lämsä, hän vaikutti etupäässä eduskunnassa, mutta kuntapolitiikassakin hän oli mukana, muun muassa valtuuston puheenjohtajan roolissa. Lämsä kuvailee työskentelyä työryhmässä mielenkiintoiseksi.\n– Mitään uusia, yllättäviä asioita ei minulle historiankirjoituksessa ole tullut esiin.\nLämsä huomauttaa, että kirja kertoo myös Kiuruveden yritystoiminnasta, mutta vain niiden yritysten osalta, joissa kaupunki on ollut mukana joko takaajana tai kaupunki on houkutellut yritystä paikkakunnalle. Yksi sellainen on saha.\nMyös kunnallisneuvos Jouko Tenhunen kehuu työryhmää sopivaksi. Tenhusella on pitkä kokemus kunnan luottamustehtävistä, hän aloitti vuonna 1972 maatalouslautakunnassa ja toimi pitkään hallituksen puheenjohtajana.\n– Olen nähnyt Kiuruveden kehityksen ja takaiskut, epäonnistumisia tässä teoksessa ei ole piilotettu. Olen huomannut, että kirjoittajalla on ollut positiivinen ote.\nNimistä kirjassa nousee esiin muun muassa Olavi Kärkkäisen persoona, vaikka hän kuoli jo vuonna 1982. Toinen on Olavi Ikäläinen ja kolmas Lauri Remes luottamushenkilöpuolella, kaupunginjohtajana Esko Rautio teki mittavan uran ja sävytti Kiuruveden toimintaa.\n– Monet toimintaperiatteet ja toiminnan luonne niinä vuosikymmeninä eivät enää nykyaikaan sopisi. Menneinä vuosikymmeninä demokratian raja-alueita pyyhittiin, myöntää Tenhunen.\nTenhusen mukaan nyt ilmestyvästä historiasta tulee elävämpi ja luettavampi kuin Leo Huovisen Kiuruveden historiasta, joka on luonteeltaan perinteisempi.\n– Vuosikymmenien varrella on monet taistelut käyty ja taistelut tulevat jatkumaan.\nPentti Ahposelle työryhmässä mukana oleminen on herättänyt lämpimiä muistoja. Ahponen on pitkäaikainen valtuutettu.\n– Täällä on pamahtanut asioita eteen, joissa olen ollut mukana, mutta jo unohtanut, se on herättänyt jänniä tunteita.\nAhposen mukaan työryhmä on käynyt tekstistä lähinnä läpi sitä, ettei siellä ole ketään yksittäistä henkilöä loukkaavia asioita.\nAhposen mukaan historiankirjoittaminen on ollut ehdottomasti tärkeää, vaikka maksaakin, sillä ihmiset ja asiat unohtuvat, kun sukupolvi vaihtuu.\nErityisen mielenkiintoiseksi Ahponen kuvailee kirjan henkilöhistoriaa. Hän itse kulki poliitikkona Esko Raution ja Lassi Remeksen mukana.\n– Tuolloin oli rahaa ja kaikkea kehiteltiin, Kiuruvedellä oli muun muassa suuri maatalousnäyttelykin.\nNykypäättäjille Ahponen viestittää, että asiat pitää pystyä päättämään ja ottamaan vastuuta päätöksistään. – Ettei vain kokouksissa käytäisi.\nAhponen on edelleen mukana valtuustossa ja hän sanoo historian antavan hänelle voimia ja uskoa tulevaan päätöksentekoon. – Kyllä tästä noustaan, on koettu 1990-luvun lama ja vuosien 2008-2009 finanssikriisi. Parasta kaikesta on ollut kuitenkin nähdä näitä vanhoja kamuja, koska ei heitä oikein muualla kohtaisi, tuumasi Pentti Ahponen.


Onnistain on puolet sinun: 9-vuotissynttärit\nKuvitelkaa kymmenen 7-10 -vuotiasta, yksi kolmevuotias ja yksi nelivuotias lapsi samojen seinien sisään kreisibailaamaan kuin viimeistä päivää (siltä se välillä tuntui ;) ). Lisäboostiksi karkkia, jätskiä, limua ja kakkua, ettei meno vain vahingossakaan kävisi liian rauhalliseksi. Pullonpyöritystä, tietovisaa ja piiloleikkiä. Luojan kiitos meillä oli suunniteltua ohjelmaa, sillä en tiedä olisiko meillä muuten enää seinät pystyssä tässä talossa. :D\nMutta aivan ihania nuo pienet alakoululaiset kyllä kaikesta yliriehakkuudestaan huolimatta. Söpöjä kuin mitkä. Poikalauman seassa oli kaksi tyttöäkin, jotka halusivat auttaa pöydän kattamisessa ja antaumuksella taittelivat servettejä. Ihanat ♥ Tykkään kovasti, että meillä käy Onnin kavereita kylässä, mutta onneksi niitä on yleensä vähän vähemmän kerrallaan. :) Synttäreitä meidän talossa juhlitaan seuraavan kerran vasta syksyllä, joten kyllähän tuollainen parituntinen menee heittämällä vähän kovemmassakin metelissä. Varsinkin kun tietää miten tärkeitä juhlia ne ovat. Olen tosi iloinen siitä, että meidän tokaluokkalaisella on noin kivoja kavereita. Ja jokainen kutsuttu pääsi paikalle!\nNyt on lelut kerätty lattialta ja valoja himmennetty, että lattialla olevat popparit, sipsit ja muut murut eivät ota niin silmiin. Imuroida ehtii huomennakin. Juhlakalu ja pikkuveli ovat keräämässä voimia uuteen viikkoon ja itse heittäydyin tähän sohvalle kuuntelemaan hiljaisuutta ja tulen rätinää uuneissa. Aion juoda lasillisen viiniä hyvällä omallatunnolla ja ehkä vielä toisenkin.\nps. kiitos kommenteista edelliseen postaukseen! Heräsi paljon ajatuksia. :)\nLähettänyt Katri klo 21.42\nTunnisteet: Juhlahumua, Koti, Lapset, Lastenjuhlat, Ruokasali, Ystävät\nAmy 7. helmikuuta 2016 klo 23.29\nPaljon onnea Onnille!!!\nKatri 8. helmikuuta 2016 klo 11.03\nKiitos Amy ♥\nKaisa 8. helmikuuta 2016 klo 8.16\nOn teillä kyl kaunis koti ja persoonallinen. Onnet pojalle!\nKiitos Kaisa, niin on teilläkin. :)\nToimitan onnittelut perille, kiitos! ♥\nThe bernard and bianca 8. helmikuuta 2016 klo 14.44\nMyöhäiset onnittelut 9-vuotiaalle! Oikein vauhdikkaan kuuloiset synttärijuhlat ja ah teidän koti on niin kaunis! Siitä riehumisesta ja rallaamisesta on itselläkin kokemusta kummipojan synttäreiltä. Silloin ei auttanut kuin vetää suupielet korviin ja melskata mukana..(ja vilkuilla välillä toiveikkaana kelloa josko rauha pian laskeutuisi)\nKatri 8. helmikuuta 2016 klo 21.47\nKiitos onnitteluista! ♥\nJa siis joo, rallaamista ja ääntä kyllä kestää aikansa, mutta sitten kun joukossa on aina joku, joka kiusaa kissoja, pelleilee ruokapöydässä niin, että ruuat lentää suusta, työntää karkkeja nenään ja korviin ja opettaa pikkuveljelle hieman epäsopivia sanoja, niin on pakko puuttua peliin. ;) Onneksi pääsääntöisesti osaavat käyttäytyä. :D\nThe bernard and bianca 9. helmikuuta 2016 klo 22.53\nOh my!! Tuollaisesta käytöksestä sitten vain porttikielto seuraaviin bileisiin!!


Ensimmäisen pentueen teettäjän 10 käskyä – CHIC CHOIX team\nPosted by Juha Kares on 15/09/2017\t 15/09/2017 Chic Choix Blog / Kasvattajavinkki SUOMEKSI\nHome Chic Choix Blog Ensimmäisen pentueen teettäjän 10 käskyä\nEnsimmäisen pentueen teettäminen on suuri askel harrastuksesta. Pentueen teettämisen myötä koiraharrastajasta tulee kasvattaja. Se on iso askel. Muista varmistaa ja pohtia vielä muutamia asioita ennen pentueen teettämistä.\nSinulla on jotakin antaa rodulle? Tiedät nyt rodustasi, sen historiasta, luonteesta ja pitämisestä riittävästi. Osaat neuvoa tulevia pennunostajia. Olet innostunut rodusta jahaluat oppia sekä kehittyä lisää. Kasvattaja ei ole enää yksittäinen koiran omistaja. Kestät ja selviät mahdollisista pentujen kuolemasta ja pystyt tekemään päätöksiä järjellä ilman että tunteet ohjaavat sinua.\nTämä narttu kannattaa astuttaa? Käsissäsi on laadukas narttu, joka on luonteen, terveyden ja ulkonäön osalta laadukas. Se ei ole sairastellut ja luonne on vahva. Ulkonäöllisesti koira on myös laadukas. Jotkut toiset ovat asiat myös vahvistaneet ja koiralla on tuloksia/näyttöä. Osaat perustella, miksi nartun astutat ja osaat itse miettiä yhdistelmän.\nValitse iäkkäämmpi ja jälkeläisnäyttöä omaava uros. Aloittelijan kannattaa alussa suosia iäkkäämpiä uroksia, koska yli vanhemman yli 7-vuotiaan koiran terveydestä tiedetään jo paljon enemmän. Uroksella on myös olemassa joku pentue, joka on osoittanut uroksen olevan oikean nartun kanssa laadukas periyttäjä (älä silti käytä matadoria, jolla pentueita on liikaa).\nOlet keskustellut tulevasta pentueesta jonkun kokeneemman kanssa? Puhu pentuesuunnitelmista ja keskustele tulevasta yhdistelmästä narttusi kasvattajan tai toisen kokeneemman kasvattajan kanssa. Kysy hänen mielipidettään ja ole valmis kuuntelemaan.\nSinulla on tilat ja puitteet pentueen teettämiselle? Nartun pitää saada synnyttää ja olla pentujensa kanssa rauhassa omassa tilassa. Muut koirat eivät saa olla samassa huoneessa synnyttävän nartun kanssa. Pentujen kasvettua pystyt hoitamaan pentueen järkevästi ja toivon mukaan myös jo ulkoiluttamaan pentuja (ainakin kevät-syksy välillä syntyneitä). Pentue voi pitää myös ääntä ja olet pohtinut tämänkin asian valmiiksi.\nOmat hermot ja tieto-taito riittävät synnytykseen? Moni synnytys menee pieleen hermostuneen tai osaamattoman synnyttäjän takia. Olet lukenut ja tutustunut koiran synnytykseen teoriassa niin hyvin kuin se on mahdollista. Olisi eduksi, jos olisit päässyt avustamaan ennen omaa pentuetta jo synnytystä jossakin muualla. Hallitset hermosi, et hysterisoi ja kykenet tekemään järkeviä ratkaisuja streessavissakin tilanteissa. Stressiä ja hermostuneisuutta ei saa näyttää synnyttävälle nartulle.\nEnsimmäistä pentuettaan kasvattavan aloittelijan kannattaa usein ottaa röntgenkuva nartusta ennen synnytystä. Mikäli rodulla on usein tai silloin tällöin synnytysvaikeuksia, on järkevää varmistaa pentujen määrä ennen synnytystä. Se tuo sinulle varmmuutta ja tiedät varmasti, milloin synnytys on ohi.\nOlet sopinut ja miettinyt avun mahdollisen komplikaation varalle? Kannattaa puhua tutulle omalle eläinlääkärille valmiiksi tulevasta synnytyksestä. Tiedät, mihin eläinlääkäriin nartun kanssa pääset keskellä yötä, jos jokin menee pahasti pieleen. SInulla on kuljetus ja muu apu myös valmiina kulkemista varten.\nSinulla on aikaa ja energiaa pentueen teettämiseen? Pentueen teettäminen on työläs projekti ja huomioit nartun kantoajan. Se saa hyvää hoitoa ja rauhaa seuraavat kaksi kuukautta. Sen jälkeen alkaa oma urakkasi ja olet sidottuna kotiisi ainakin seuraavat kaksi kuukautta. Aikaa pentujen kanssa kuluu paljon ja siivoamista sekä puuhaa riittää paljon.\nOlet varautunut pitämään pentuja niin kauan kuin jokaisella on hyvä koti tarjolla? Pentujen luovutusikä alkaa 7-viikkoisena, mutta kaikki pennut eivät välttämättä ole silloin vielä lähdössä. Kasvattajan pitää hoitaa pentu tai pennut niin kauan itse, kun hyvä koti löytyy. Joskus pentu voi myös kehittyä hitaasti tai pennulla on jokin ongelma. Silloin kasvattajan on pakko pitää pentua vanhemmaksi ja varmistaa, että kaikki on kunnossa. Perheille ei luovuteta pentuja “kokeiltavaksi”, vaan lähtökohtaisesti normaaleja reippaita pentuja. Se voi joskus viedä paljon aikaa. Mieti siis milloin pentueen teetät ja seuraa myös hieman, mitä muita pentueita rodussa samaan aikaan on, jotta lähtökohtaisesti tiedät, että hyviä koteja olisi pennuille tarjolla.\nEnnen ensimmäistä pentuetta kannattaa pohtia muutamia asioita valmiiksi, jotta oman ensimmäisen pentueen teettäminen olisi onnistunut kokemus. Pentueen myötä harrastajasta tulee kasvattaja ja osaamista pitää silloin olla riittävästi.


Palloliiton puheenjohtaja Alaja Pohjoismaiden yhteisestä EM-hankkeesta: ”Ennen meille naurettiin” - Urheilu | HS.fi\nPalloliiton puheenjohtaja Alaja Pohjoismaiden yhteisestä EM-hankkeesta: ”Ennen meille naurettiin”\nIsännyystoive koskee vuoden 2024 tai 2028 turnausta\nVuoden 2012 EM-kisoihin Ruotsi ja Suomi karsivat samassa lohkossa. Zlatan Ibrahimovic harhauttaa Joona Toivion ja Niklas Moisanderin. (KUVA: Jussi Nukari Lehtikuva)\nJulkaistu: 4.4.2016 17:58 , Päivitetty: 4.4.2016 21:45\nNorja, Ruotsi, Tanska ja Suomi havittelevat vuoden 2024 tai 2028 jalkapallon EM-turnausta. Neljän Pohjoismaan jalkapalloliitot päättivät asiasta kokouksessaan Kööpenhaminassa. Virallista hakemusta ei ole jätetty. Sen aika on sitten, jos hanke saa tuulta alleen.


Kuinka käsitellä hermostuneisuuttasi, ahdistustasi ja pelkoasi - InnerSelf.com\nHermostuminen on osa ihmistä. Useimmat ihmiset kokevat erilaisia hermostuneisuutta elämänsä aikana. Se on osa ihmisen tilannetta useimmille meistä. Ja tunnustamalla tämä on hyvä tapa huolehtia itsestäsi ja elävästä elämästä.\nJoskus tämä hermostuneisuus voi tulla voimakkaammaksi ja sitten kutsumme sitä ahdistukseksi. Monet ihmiset kokevat vaihtelevaa ahdistusta - ja tämä on jälleen hyvin normaali ihmiskokemus. Valitettavasti ahdistus on suuri tabu yhteiskunnassamme, ja monet ihmiset kärsivät hiljaa tästä täydellisesti inhimillisestä ahdingosta.\nJos näin on teidän kanssanne - jos joskus ilmenee ahdistusta, joka tulee hyvin voimakkaaksi - et ehkä saa ansaitsemasi apua, koska häpeätte ahdistusta tai paniikkikohtauksia. Tämä on valitettavaa, koska ymmärrämme, mitä ahdistusta on ja mikä laukaisee, että se voi olla suuri apu demystifioimalla ja käsittelemällä terveellisesti ja asianmukaisesti sen kanssa. Joten mitä haluan tehdä täällä - haluaisin yrittää demodifioida ahdistusta ja tarjota joitakin järkeviä tapoja käsitellä sitä.\nAloitetaan katsomalla mitä ahdistusta on…\nIhmiskeho on suunniteltu - kuten kaikki eläimet - reagoimaan nopeasti vaaraan. Fyysisen uhkan tai vaaran kohdalla me (kuten eläimet) mennään automaattisesti taisteluun tai lentoon. Toisin sanoen, jos tiikeri on sen jälkeen, kun sinä olet tai aiot saada osuman bussilla, kehosi reagoi automaattisesti havaittuun uhkaan erittämällä adrenaliinia ja kortisonia, jotka muuttavat välittömästi kehon toimintoja valmistellakseen sinut joko "taistelemaan" / puolustaa itseäsi tai ”lentoa” / pakene pois välttääksesi vaaran. Välittömästi sydän lyö nopeammin ja kehon sopimukset ja monet tavalliset toiminnot (kuten ruoansulatus) joutuvat valmiustilaan, koska ne eivät ole välttämättömiä nykyisessä vaaratilanteessa.\nTämä on täysin normaali fyysinen reaktio vaaroihin ja se on jotain, jota me kaikki kokemme automaattisesti uhanalaisina. On tärkeää ymmärtää, että tämä on fyysinen mekanismi, joka on osa kehomme toimintaa. Se tapahtuu kaikille, kun se on vaarassa ja se on täysin normaalia. Emme voi hallita tai pysäyttää - se tapahtuu automaattisesti. Se on rakennettu.\nIhmisten ja eläinten välillä on kuitenkin eroa - ja se on - me ihmiset olemme "ajattelevia" olentoja. Tämä tarkoittaa, että (toisin kuin eläimet) voimme kuvitella (ajatella) tulevaisuutta. Ja se tarkoittaa, että voimme kuvitella, visualisoida ja kuvitella mahdollisen vaaran tai uhkan tulevaisuudessa, joka ei ole vielä syntynyt. Ja tämä on erittäin tärkeää ymmärtää. Voimme kuvitella asioita, joita ei ole vielä tapahtunut - ja voimme myös kuvitella asioita, joita ei koskaan tapahdu (jotain, mitä usein teemme, varsinkin jos me huolissamme paljon ja kärsimme ahdistuksesta!) Ja tässä on ahdistuneisuuden ongelma.\nKun olemme ahdistuneita ja kärsimme ahdistuksesta ja / tai paniikkikohtauksista - uskomme välittömään uhkaan (onko tämä todellisuutta). Ja tämän ajatuksen / uskon välittömään uhkaan seurauksena - käynnistämme tahattomasti "taistelun tai lennon" vastauksen omassa kehossamme. Kun näin tapahtuu, kehomme siirtyvät automaattisesti korkealle hälytykselle (koska näin kehomme on suunniteltu reagoimaan vaaratilanteeseen) olemmeko juhlissa, joka istuu liikekokouksessa tai vain ostaa maitoa supermarketissa. Ja tämän vuoksi tämän suuren hälytysmekanismin takia koemme kaikki muutokset, joita "taistelu tai lento" -vastaus laukaisee.\nMutta koska ei ole olemassa selkeää ja nykyistä vaaraa - koska ei ole tiikeriä, joka hyökkää sinut supermarketissa - sinulla on mitä me kutsumme ahdistuskohtaukseksi tai paniikkikohtaukseksi, joka todellakin vain kokee kaikki "taistelun tai taistelun" fyysiset oireet. mekanismilla ilman todellista fyysistä uhkaa käsitellä. Mutta se tapahtuu joka tapauksessa, koska aivoissasi oli ajatus, joka aiheutti tämän vastauksen kehossasi. Kun olet ajatellut, se tapahtui automaattisesti. Joten mitä sitten tapahtuu?\nMitä tapahtuu, sydämesi lyö nopeasti, pulssi nousee, polvissa heikko, kättesi ravistelu, käsityksesi muuttuvat, tuntuu epätodellisuudesta, tuntuu huimausta / ravistelua, tuntuu perhosia vatsassa tai tuntuu jopa pahoinvointi… Koet koko joukon fyysisiä oireita, jotka laukaisevat "taistelu tai lento" -mekanismin. Mutta koska ei ole mitään tiikeria jälkeen, istu sinne vain kokouksessa tai seiso siellä supermarketissa ja et voi käyttää tätä energiaa, koska se oli tarkoitettu käytettäväksi taistelussa tai juoksemassa - ja niin saatat miettiä, mitä kaikki nämä outot fyysiset oireet ovat noin. Koska kaikki mitä teet, ostat maitoa supermarketissa.\nJa sitten tulee seuraava hämmentävä bitti, pelkäät siitä, mitä sinulle tapahtuu. Sinä pelkäät kehosta ja sen reaktiosta ja ihmettelet - mikä minussa on vikaa? Miksi minusta tuntuu niin oudolta? Miksi hikoilen näin? Miksi sydämeni racing on? Miksi tunnen huimausta? Onko minulla sydänkohtaus? Onko minussa jotain vikaa? Mitä tapahtuu?\nJa nyt pelkäätte alkuperäisestä vastauksestasi (mitä kehosi tekee) tähän havaittuun vaaraan, joka tässä tapauksessa oli vain ajatus mielessäsi. Joten kyllä, nyt saatat olla täynnä paniikkikohtausta.\nJoten lopeta hetki ja tutkitaan tätä tapahtumien sekvenssiä hyvin hitaasti, koska tämä on äärimmäisen tärkeää, kun on kyse ahdistuneisuuden ja paniikkikohtausten käsittelemisestä.\nPanic Attackin kaksi osaa\nTäysin ahdistuneella ahdistuksella tai paniikkikohtauksella on kaksi erillistä osaa (vaikka se tapahtuu niin nopeasti, useimmat ihmiset eivät ymmärrä tätä). Paniikkikohtauksen ensimmäinen osa - ja silloin jotain (joko ajatus tapahtumasta tai ajatuksesta) laukaisee alkuperäisen pelon ja "taistelun tai lennon" vastauksen. Tämä liipaisu voisi olla tietty tilanne (kuten todellinen vaara tai vain menossa kokoukseen tai juhliin tai joutua seisomaan ja puhumaan ihmisten joukossa) - on monia mahdollisuuksia. (Voi jopa olla ajatus siitä, että sinulla saattaa olla paniikkikohtaus tietyssä tilanteessa.) Ja sitten siellä on toinen osa ahdistusta / paniikkikohtausta - se on, kun tulet pelkäämään omaa alkuperäistä vastausta ja sitä, mitä kehosi tekee .\nVoimme kutsua vastauksesi kaksi osaa - ensimmäinen pelko ja toinen pelko. Joten ensimmäinen pelko on ensimmäinen laukaisu, ja toinen pelko on, kun pelkäät oman vastauksenne. Toisin sanoen toinen osa on pelko pelosta.\nJa nyt tämä on erittäin tärkeää ymmärtää: Kun tulet pelkäämään alkuperäistä vastausta ja sitä, mitä kehosi tekee - toisin sanoen kun sinusta tuntuu pelosta pelosta - jatkatte taistelu- ja lentoreaktion kehossasi, koska olette pelkäävät alkuperäistä vastausta, käynnistät kehosi jatkamaan adrenaliinin erittymistä ja sen seurauksena korkea hälytystila jatkuu.\nIhmiset, jotka kärsivät ahdistuneisuudesta ja tuntevat epätoivoa heidän tilastaan, ovat yleensä käynnistäneet tämän mekanismin niin kehon niin pitkään, että he ovat nyt siinä, mitä kutsun "vakiintuneeksi korkeaan kiihtymiseen". Ja valitettavasti, kun olet jatkuvassa korkean kiihottumisen tilassa, kehon "taistelu tai lento" -vastauksen käynnistäminen vie hyvin vähän, koska järjestelmä on nyt liian herkistetty. Itse asiassa vain pienin asia voi asettaa sen pois - pienin ajatus.\nVain ajatus esimerkiksi tulevasta tapahtumasta tai vain ajatuksesta tavata ihmisiä tai mennä supermarketiin… ja sitten olet todella kiinni ahdistuneisuuden otteessa, koska koska et ymmärrä mitä tapahtuu, jatkat jatka tämän mekanismin käynnistämistä omassa kehossasi. Pelko pelosta pelossa ja kaikki, koska pelkäätte taistelu- tai lentomekanismia, joka on täysin luonnollinen, normaali ja automaattinen fyysinen vastaus, joka kaikilla olentoilla on.\nMutta tässä on hyvä uutinen - kun ymmärrät tämän - voit löytää tien ulos tästä voimakkaasti haastavasta ja vaikealta kohtalosta! Joillekin ihmisille vain ymmärtäminen, mitä tapahtuu, riittää parantamaan niitä!\nJoten mitä voimme tehdä kaiken tämän kanssa? Ehdotan kaksitahoista lähestymistapaa haasteeseen, johon kutsun "ensiapua" ja "todellisuuden testausta".\nEnsimmäinen lähestymistapa on se, mitä kutsun "ensiapuksi", koska sitä voidaan käyttää välittömän ahdistuksen ja / tai paniikkikohtausten käsittelemiseen. Tämä tekniikka auttaa hallitsemaan toista pelkoa tai pelkoa pelosta.\nToinen lähestymistapa on se, mitä kutsun "todellisuuden testaukseksi", koska siihen liittyy pitkäaikainen prosessi, jossa tunnistetaan ja kyseenalaistetaan "katastrofaalinen ajattelu", joka käynnistää alkuperäisen "taistelu - tai lennon" mekanismin. Tämä lähestymistapa käsittelee ensimmäistä pelkoa - tai mieltymystä ja taustalla olevia uskomuksia, jotka aiheuttavat pelkoa sinussa ensinnäkin.\n(Ennen kuin tarkastelemme näitä kahta lähestymistapaa, haluan tehdä selväksi, että jos olet millään tavalla huolissasi fyysisestä terveydestänne - esimerkiksi sydämessänne - on erittäin tärkeää, että käyt lääkärin puoleen ja saat perusteellisen fyysisen tarkastuksen. "Taistelu tai lento" -mekanismin aiheuttamat fyysiset oireet voivat jäljitellä todellisten fyysisten vaivojen fyysisiä oireita, joten ennen kuin alat käyttää tässä kuvattuja tekniikoita, on tärkeää, että lääkärisi tarkistaa ensin ja kerrot, että olet hyvässä kunnossa ja että ”ei ole mitään fyysisesti vikaa”!)\nKun tunnet ahdistusta tai paniikkikohtausta, ehdotan Claire Weekesin kaavan käyttämistä hermoston sairauksien käsittelemiseksi. Hänen kaavassa on 4-vaiheet:\nKatsotaanpa hänen neljää vaihetta.\nVastakkainen tarkoittaa sitä, että ymmärretään, mitä tapahtuu (katso edellä kuvattua taistelu- tai lentomekanismin kuvausta) ja tietäen, että yrittäessäsi tukahduttaa oireesi tai ajaa pois heistä ja tilanteista, jotka uskovat käynnistää heidät, vain pahennat asioita. Niinpä kohtaaminen tarkoittaa sitä, että se seisoo, ymmärtää, mitä tapahtuu, eikä vastustaa sitä, mitä tapahtuu. Facing tarkoittaa ymmärrystä siitä, että fyysisiä oireita, joilla ei ole lääketieteellistä merkitystä, on bluffattu. Facing tarkoittaa ymmärrystä siitä, että kokemasi on epämiellyttävää - mutta ei vaarallista. Facing tarkoittaa sitä, että kaikki oireet merkitsevät mitään!\nHyväksyminen merkitsee hyväksymistä - ja tämä on avain ahdistuneisuuden ja paniikkikohtausten käsittelyyn, kun ne syntyvät - ja saada heidät yli. Hyväksyminen tarkoittaa vain sen antamista. Ei vastusta. Tietäen, mitä tapahtuu, tietäen, että kehosi tekee, on täysin normaalia ja luonnollista ja antaa kehollesi tehdä sen, mitä se tekee. Kun hyväksyt sen, mitä tapahtuu, et lisää toista pelkoa alkuperäiseen pelkoosi. Ja kun et lisää toisen pelon oireita kohtaan, ne vähenevät ja lopulta lopettavat.\nKun hyväksyt, katsot vain sydämen rotuasi ja polvetsi kolhi ja et pelkää sitä tapahtumasta. Tiedätkö, ettei se ole vaarallista. Tiedätte, että se on täysin normaali fyysinen mekanismi, joka on laukaissut sinussa, koska pelkäät ajatukset. Joten hyväksyt vain sen, mitä tapahtuu. Ja ymmärrät, että vastustaminen (joka on toinen pelko) vain pahentaa, vain tekee oireesi jatkumisen, vain tekee sinusta vieläkin herkempiä ja hermostuneempia. Tämä on parannuskeinon sydän. Hyväksyminen. Todellinen hyväksyminen. Vain antaa sen tapahtua.\nKelluva on fyysinen ulottuvuus tai hyväksymisen ilmentymä. Kelluva tarkoittaa sitä, että kehosi voi rentoutua mielessäsi, se tarkoittaa kaiken jännityksen päästämistä, koska kun alatte saada tietää, mitä teet, kun sinulla on paniikkikohta, näet, että olet tensing. Olet tensing, koska olet taistelussa tunteita olet.\nKelluva on vastakohta taistelulle ja vastustukselle. Kelluva on vain päästää irti. Kelluva tarkoittaa fyysistä vastustusta. Se on kuin olet makaamassa selässäsi ihanassa uima-altaassa ja vain kelluvat lämpimässä auringonpaisteessa. Olet täysin rentoutunut fyysisesti, tekemättä mitään. Joten tämä on tapa, jolla kehosi voi rauhoittua. Anna kaikkien lihastesi rentoutua ja mennä hermostumaan. Ensin hyväksyt mielesi ja annat sitten kehollesi kellua ja vapauttaa kaikki jännitteet.\nViimeinen vaihe on kuluttaa aikaa. Tämä on niin tärkeää, koska toipuminen ahdistuksesta ja hermostuneesta jännityksestä, jonka se aiheuttaa kehossa, vie aikaa. Joten vaikka ymmärrätte nyt, mitä teille tapahtuu ja otatte vastaan ja kelluvat ja et vastusta mitään, luultavasti tuntuu edelleen ahdistuneelta ja paniikkilta jonkin aikaa - yksinkertaisesti siksi, että järjestelmäsi on näin kehittynyt.\nKun olet ollut pitkään kiihtyneenä (jota useimmat ihmiset, jotka kärsivät ahdistuksesta ja paniikkikohtauksista), kestää jonkin aikaa, jotta järjestelmä rauhoittuu uudelleen. Joten tämä tarkoittaa, että sinun täytyy jatkaa harjoittelua edessä, hyväksymällä ja kelluva jonkin aikaa ennen kuin kiihottumistasosi alkaa mennä alas. Siksi on tärkeää olla kärsimätön. Jos olet kärsimätön ja haluatte välittömiä tuloksia, se merkitsee sitä, että vastustat ja et hyväksy kaikkia oireita normaaliksi ja luonnolliseksi. Koska jos teit, jos hyväksyt, että kaikki oireesi olivat normaaleja ja luonteeltaan, miksi olisit niin kärsimätön?\nNiinpä, kun paniikki iskee - harjoittele näitä 4-vaiheita.\nHe tekevät ihmeitä, jos heille annetaan kohtuulliset mahdollisuudet. Katso lisätietoja Claire Weekesin tekniikasta hänen monia kirjoja kuten "Oleellinen apu hermoja varten"Tai"Rauha hermostuneesta kärsimyksestä".\nKäyttämällä edellä mainittua Claire Weekes -tekniikkaa käsittelemään ahdistusta ja paniikkikohtauksia, kun niitä esiintyy, on erittäin tehokasta, ja monille se voi riittää parantamaan heidän ahdistuskohtauksiaan.\nMutta jos ei ole, on järkevää ryhtyä siihen, mitä kutsun Todellisuuden testaus. Ja tällä tarkoitan aloittamista prosessin tunnistaa ja tutkia taustalla olevat ajatukset ja uskomukset, jotka saavat sinut pelkäämään aloittaa. Miksi tämä voi olla niin tärkeää? Koska ajattelusi on syy tunteisiin (pelkoihin) eikä itse tapahtumiin. Toisin sanoen ajattelu on syy ja tunteesi (pelko ja ahdistus) ovat uskomustenne ja tilanteiden tulkinnan vaikutuksia.\nJos sinulla on vaikeuksia tehdä tällaista todellisuuden testaus itse, saatat tarvita ammattitaitoista apua paljastamaan ja tunnistamaan perusongelmat ja tarinat, jotka häiritsevät sinua. Jos näin on, kouluttamalla ohjaaja tai terapeutti voi olla suuri apu.\nOlitpa itse työskentelemässä tai terapeutin kanssa, perusharjoitus on vertailla todellisuutta ajatteluun. Ja kysy itseltäsi: Onko todellisuus, johon olet edessään puoliksi niin huono / vaarallinen / epävarma, kuin uskot sen olevan? Kuinka paljon ajattelet ja sanot itsellesi on "katastrofaalinen" ajattelu, jolla ei ole mitään tekemistä todellisuuden kanssa? Mitä täällä tapahtuu?\nArtikkeli muokattiin ja laajennettiin toukokuussa 23rd, 2017


Businessvantaa - Miksi Vantaa?\nVantaa on elinvoimainen ja kasvava, väkiluvultaan Suomen neljänneksi suurin kaupunki. Vantaa on kansainvälinen kasvun keskus ja monilla mittareilla mitattuna kehityksen kärjessä: paras, nopein ja ketterin. Kaupunki on työpaikkakehityksen ykkönen ja maan sisäisen muuttoliikkeen kärkipaikoilla. Suomen nopeimmin kasvava yritysalue Aviapolis on Vantaan ja muun maan talouden veturi.\nBusiness-kaupunkina Vantaa on innovatiivinen, innostava ja kansainvälinen. Sen tavoitteena on olla Suomen yritysmyönteisin kaupunki. Vantaalla yritykset saavat hyvän startin, kasvavat ja kehittyvät. Kaupungin ainutkertainen sijainti ja saavutettavuus tuovat alueelle kunnianhimoisia yrityksiä ja osaavaa työvoimaa. Tällä hetkellä Vantaalla toimii yli 10 000 yritystä, jotka tarjoavat yli 100 000 työpaikkaa.\nVantaalla tehdään joka päivä töitä sen eteen, että yritykset menestyvät. Lue, miksi Vantaa on paras valinta sinulle ja yrityksellesi, ja liity menestyjien joukkoon!\nVantaa on yrityspalveluiltaan ylivoimainen\nVantaalla yrittäjä ei jää yksin. Monien toimijoiden tarjoamat yrityspalvelut luovat vahvan verkoston yrittäjän tueksi. Vantaan yrityspalvelut on keskitetty yhden katon alle, yrityspalvelukeskus Leijaan. Leija sijaitsee lähellä kauppakeskus Jumboa, osoitteessa Elannontie 3. Leijassa toimivat muun muassa Vantaan kaupungin elinkeinopalvelut, YritysVantaa, Kauppakamari ja Vantaan yrittäjät. Leijan palvelut kattavat yrityksen koko elinkaaren vaiheet. Leija onkin varsin ainutlaatuinen konsepti Suomessa.\nOta yhteyttä Vantaan yritysneuvojiin\nVantaa on saavutettavuudeltaan ykkönen\nKeskeinen sijainti maan liikenneverkossa on Vantaan erityinen vahvuus. Helsinki-Vantaan lentoasema on kansainvälisen liikenteen kasvava logistinen solmukohta sekä portti idän ja lännen välissä. Helsinki-Vantaalla vierailee yli 16 miljoonaa matkustajaa vuosittain ja 90 % Suomen lentoliikenteestä menee sen kautta. Tikkurilan asemakeskus DIXI on Suomen toiseksi vilkkain juna-asema ja sen läpi kulkevat junat muun muassa Venäjälle. Vuonna 2015 liikennöinnin aloittanut Kehärata yhdistää toisiinsa Vantaan eri osat, lentoaseman ja Helsingin keskustan.\nToimitilat ja tontit sijaitsevat hyvien liikenneyhteyksien varrella, valtaväylien kupeessa sekä julkisen liikenteen saavutettavissa. Aviapoliksen suuralue on ollut koko pääkaupunkiseudun vetovoimaisin toimitila-alue viimeisen vuosikymmenen ajan. Tänä aikana uutta toimitilaa on rakennettu yli 900 000 kem, jota lähelle pääsee vain Helsingin eteläinen suurpiiri. Uudelle rakentamiselle Vantaa tarjoaa poikkeuksellisen runsaasti tilaa. Kaupungin asemakaavat mahdollistavat yli 5 miljoonan lisätoimitilakerrosneliömetrin rakentamisen, josta puolet keskittyy Kehäradan uusille asemanseuduille.\nHae tontteja ja toimitilaa\nVantaalta löydät osaavaa työvoimaa\nVantaa houkuttelee osaavaa työvoimaa ja kaupungin työpaikkaomavaraisuus on kasvanut jo yli 107 prosentin. Työpaikkoja on tällä hetkellä yli 100 000 ja määrä on koko ajan kasvussa. Ennusteiden mukaan pelkästään Aviapoliksen alueella on vuonna 2020 jopa 50 000 työpaikkaa.\nVantaan kaupungin yritysohjaamo auttaa yrityksiä löytämään osaavaa työvoimaa. Yritysohjaamo tarjoaa yrityksille ja muille työnantajille maksuttomia palveluita, joiden avulla työnantajat ja työntekijät kohtaavat.\nTutustu Vantaan rekrytointipalveluihin\nKatso videolta vantaalaisia ajatuksia tulevaisuuden työelämästä\nVantaa on kaupan keskus\nVantaan ehdottomia vahvuuksia on sen elinkeinorakenteen monipuolisuus. Merkittävin yksittäinen toimiala on kauppa, jonka lisäksi palvelut, rakentaminen, varastointi ja logistiikka ovat keskeisiä toimialoja. Vantaata voidaankin kutsua Suomen kaupan pääkaupungiksi.\nTeollisuudella on Vantaalla pitkä historia ja tuotantolaitosten lisäksi Vantaalla on erilaisia elinkeinokeskittymiä. Esimerkiksi Vantaankoskella ja Aviapoliksessa toimii lukuisia kansainvälisiä korkean osaamisen toimijoita. Vehkalasta rakentuu puolestaan hyvää vauhtia pk-seudun seuraava suuri elinkeinoalue, jonka on mahdollista tarjota jopa 10 000 työpaikkaa.\nVantaa on hyvä kaupunki asua\nVantaa on myös hyvä ja turvallinen asuinalue. Lähellä oleva luonto ja laajat metsä-alueet, laadukkaat asuinympäristöt ja hyvät palvelut mahdollistavat hyvän elämisen. Vanhoja kaupunginosia kehitetään yhdessä asukkaiden kanssa, ja paikallisuus ja aktiivisuus ovat Vantaalla voimissaan. Vantaa on myös yksi Suomen kansainvälisimmistä kaupungeista ja siellä voi kuulla yli 100 eri kieltä. Kaupungissa on monikulttuurista väestöä varten erittäin hyvät palvelut.\nVantaa kasvaa ja kehittyy koko ajan. Sen vanhat kaupunginosat tiivistyvät ja uudet alueet rakentuvat omaleimaisiksi. Esimerkiksi kesän 2015 asuntomessualue Kivistö on tulevaisuudessa pääkaupunkiseudun moderni uusi keskus ja Leinelä tarjoaa luonnon ja taiteen vuoropuhelusta syntyvää mukavaa asumista Kehäradan varrella. Työpaikoistaan tunnetulta Aviapolis-alueelta löytyy asumista moneen makuun, tutustu esimerkiksi Kartanonkosken värikkääseen puutarhakaupunkiin. Vantaan hallinnon keskus, Tikkurila, jatkaa kasvuaan ja alueelle nousee uusia asuntoja. Vanhat kaupunginosat Myyrmäki, Martinlaakso, Korso ja Koivukylä rakentuvat entistä kaupunkimaisemmiksi ja viihtyisimmiksi.\nVantaan kaupungin virallinen verkkosivusto.\nElämää Vantaalta videoiden muodossa.\nMitä tehdä, nähdä ja kokea Vantaalla?\nTilasto- ja tutkimustietoa Vantaasta aihealueittain.