JOURNALISTILIITON TOIMINTA- JA TALOUSOHJELMA - PDF\nJOURNALISTILIITON TOIMINTA- JA TALOUSOHJELMA\nDownload "JOURNALISTILIITON TOIMINTA- JA TALOUSOHJELMA 2015-2018"\n1 JOURNALISTILIITON TOIMINTA- JA TALOUSOHJELMA Journalistien liitosta media-alan liitoksi Journalistiliitto on suomalaisen mediakentän keskeinen toimija, jonka tärkein tehtävä on liiton jäsenten edunvalvonta. Media-alan nopean muutoksen mukana myös Journalistiliitto muuttuu. Journalistiliitto aloittaa muutosprosessin kohti kokonaisvaltaista media-alan liittoa. Liiton jäsenyys avataan myös sellaisille alalla työskenteleville, jotka eivät välttämättä ole tiukan määritelmän mukaisesti journalisteja tai ohjelmatyöntekijöitä. Liitto palvelee myös tiedotus- ja viestintäalalla työtä tekeviä, tutkijoita ja muita asiantuntijatehtävissä toimivia, joille journalismi on ehkä vain osa toimeentuloa. Liitto tiedottaa jäsenrajojen laajentamisesta voimakkaasti ja markkinoi liittoa, jotta liittyminen olisi houkuttelevaa uusille jäsenille. Samalla Journalistiliitto kirkastaa journalismin määritelmää täsmentämällä ja tarkentamalla alan yrityksille, meidän jäsenillemme sekä suurelle yleisölle, missä kulkevat journalismin, muun viestinnän, sisältömarkkinoinnin ja mainonnan rajat. Journalistiliitto toimii entistä voimakkaammin journalismin äänenä yhteiskunnassa. Liitto tukee Julkisen sanan neuvoston toimintaa. Jo nyt liiton jäseniä työskentelee julkaisuissa, jotka eivät noudata journalistin ohjeita, julkaisun luonteesta johtuen. Tämä joukko jäseniä tulee kasvamaan. Uusien jäsenten ja jäsenryhmien myötä liiton edunvalvontaa on arvioitava uudelleen. Jokaisen Journalistiliiton jäsenen ei tarvitse olla journalisti, mutta jokaisen journalistin pitää olla Journalistiliiton jäsen. Tehokas toiminta palvelee edunvalvontaa Journalistiliiton rakenteen ja toimintatapojen pitää palvella liiton päätehtävää, jäsenten edunvalvontaa. Liiton edunvalvontatyön pitää näkyä työpaikoilla. Turhia hierarkioita tulee välttää ja yrittää ratkaista konkreettisia ongelmia ketterästi. 1\n2 Liitto koostuu yhdistyksistä, jotka nyt ovat jakautuneet kahden erilaisen periaatteen mukaisesti journalistisen työn eri alojen mukaan sekä maantieteellisesti. Näiden suhdetta on arvioitava, eri vaihtoehtoja avoimesti pohtien. Esimerkiksi alueellinen virkistystoiminta pitäisi olla kaikkien liiton jäsenten käytettävissä riippumatta yhdistysrajoista. Edunvalvonta tapahtuu yhä enemmän suoraan työpaikoilla paikallisesti. Journalistiliitto rohkaisee sekä virallista että epävirallista yhteistyötä ja kommunikaatiota toimitusosastojen ja yhdistysten välillä, sekä konsernien edustajien kesken. Toimitusosastojen toiminnassa pitää painottaa edunvalvontaa sekä jäsenten pitämistä ajan tasalla omista oikeuksistaan, kuten koulutuspäivistä. Liiton digitaaliset palvelut tuodaan ajan tasalle. Liiton jäsenrekisterissä siirrytään sähköiseen asiointiin. Edunvalvonta Olemme vahvempia toimiessamme yhdessä kuin erikseen. Vallitseva taloussuhdanne tuo paineita työehtosopimusjärjestelmään. Tämä näkyy sopimusneuvotteluissa, joissa on nyt hyvin vähän liikkumatilaa. Edunvalvontaan kuuluu journalistien palkkakehityksestä huolehtiminen. Journalistiliitto pyrkii työehtosopimuskentällä kohti yhtenäisyyttä. Tällä hetkellä liitolla on yhdeksän työehtosopimusta. Lopullisena horisonttina on niiden yhtenäistäminen koko alan yhteisiksi työehdoiksi. Tavoite on monen vuoden päässä, mutta sitä kohti liikutaan konkreettinen askel kerrallaan jo tällä valtuustokaudella. Tämä prosessi etenee kolmella linjalla. Yleisradion ja MTV:n sopimusten kohdalla tehdään yhtenäistämistyötä. Elokuva- ja tv-tuotannossa tuetaan kehitystä, jossa tuotantoyhtiöt tulevat yhä laajemmin mukaan alan sopimukseen. Lehdistön työehtosopimuksen soveltamisalaa on laajennettu. Liitto seuraa laajennuksen vaikutuksia valtuustokauden aikana. Lisäksi sopimusten ulkopuolella tehtävä journalistinen ja muu media-alan työ tuodaan mahdollisimman laajalti sopimusten sisään. Journalistiliitto ajaa myös tarvittaessa töihin tulevien ja määräaikaisissa työsuhteissa työskentelevien sekä harjoittelijoiden etuja. 2\n3 Journalistinen vuokratyö on Suomessa vielä vähäistä. Sen määrä kuitenkin varmasti kasvaa valtuustokauden aikana. Journalistiliiton pitää olla aktiivisesti vaikuttamassa valtiollisissa toimielimissä, joissa vuokratyön lainsäädännöstä ja ehdoista päätetään. Tässä jatketaan myös hyvää pohjoismaista yhteistyötä. Vuokratyö, työn ulkoistaminen ja alihankinta eivät saa johtaa työehtojen heikentämiseen. Mediayhtiöiden keskittyessä on turvattava luottamusmiesjärjestelmän perusrakenne. Jokaisella työpaikalla pitää olla luottamusmies, jolla on riittävät oikeudet ja suoja neuvotella. Jokaisella työntekijällä on oikeus luottamushenkilöön, joka on lähellä hänen omaa työtään. Alan työmarkkinoiden kehitys Tällä hetkellä isot mediakonsernit määrittävät alan työnantajapolitiikkaa. Mediayhtiöiden perinteisen liiketoiminnan kannattavuuden lasku saattaa jatkua vielä vuosia. Yt-neuvottelujen kierre ei todennäköisesti ole vielä loppumassa, vaan voi jopa kiihtyä. Journalistiliiton tehtävä on parantaa alan toimintaedellytyksiä, yhdessä työnantajien kanssa. Tämä on myös työntekijöiden etu. Mediatalot hakevat tuloja yhä enemmän myös muualta kuin perinteisestä journalistisesta sisällöstä. Journalistiliiton kehitys kohti media-alan liittoa vastaa osaltaan tähän. Konsernien keskittyminen on johtanut siihen huolestuttavaan ilmiöön, että yhä kapeneva joukko journalisteja tekee sisältöä, jota jaellaan useissa eri lehdissä ja digitaalisissa tuotteissa. Liitto puolustaa moniäänistä, paikallista ja moniarvoista journalismia koko Suomessa. Journalistiliiton täytyy osata vastata hyvin erilaisten ja erilaisissa tilanteissa olevien työntekijöiden, toimitusten ja mediayhtiöiden tarpeisiin vaikeina aikoina. Tämä edellyttää yhteydenpitoa, toiminnan arviointia ja koulutusta. Freelancerit Freelancereiden osuus alan työntekijöistä kasvaa. Freelancereiden edunvalvonnan konkreettinen kehittäminen on elintärkeää liiton tulevaisuudelle. 3\n4 Liitto jatkaa määrätietoisesti työtä freelancereiden kohtuullisten sopimusehtojen puolesta. Liiton on päästävä neuvottelemaan freelancetyön ehdoista alan työnantajaliittojen ja työnantajien kanssa. Itsensä työllistävien freelancereiden ongelmia ratkaistaan keskeisesti lainsäädäntöä muuttamalla. Prosessi on parhaillaan käynnissä. Journalistiliitto osallistuu itsensätyöllistävien asemasta käynnissä olevaan kansalliseen ja eurooppalaiseen keskusteluun. Kansainväliset esimerkit osoittavat, että itsensätyöllistäjiä voidaan tuoda kollektiivisten neuvotteluiden piiriin. Viestintäpolitiikka Journalistiliiton on ratkaistava yhdessä poliittisten päättäjien, mediayritysten johdon sekä muiden media-alalla toimivien liittojen kanssa, miten alan toimintaedellytykset turvataan valtuustokauden aikana ja sen jälkeen. Valtioneuvosto on myöntänyt media-alalle 30 miljoonaa euroa innovaatiotukea. Se tulee jaettavaksi tämän valtuustokauden aikana. Tukien pitäisi jakautua tasapuolisesti jo olemassa oleville toimijoille että uusille toimintamalleille. Tuen jakamisen perusteiden tulee olla mahdollisimman avoimia ja ja tukien pitää mahdollistaa pitkäjänteinen toiminta. Tuen perusteella rakennettavan toiminnan tulee hyödyttää koko alaa tai vähintäänkin mahdollisimman suurta joukkoa Journalistiliiton jäsenistä. Journalistiliitto rohkaisee yhteiskunnallista keskustelua siitä, voisiko suomalainen säätiökenttä ottaa yhdeksi rahoituskohteekseen riippumattoman journalismin ja sananvapauden ylläpitämisen. Ammattikorkeakoulujen media-alan koulutuspaikkojen määrä on edelleen liian suuri. Suomi tarvitsee monipuolista, moniäänistä ja elinvoimaista tiedonvälitystä. Se muodostuu kaupallisesta mediasta, Yleisradiosta ja kolmannen sektorin julkaisuista. Yleisradion rooli on tärkeä demokratialle, sananvapaudelle sekä kotimaiselle kulttuurille ja journalismille. Liiton pitää puolustaa Yleisradion julkisen palvelun tehtävää sekä sen pitkäjänteistä rahoitusta. Jäsenten tekijänoikeudet on turvattava. Tekijänoikeuksien suhteen on samanaikaisesti vaikutettava suomalaisiin päättäjiin sekä seurattava EU-tason hankkeita. 4\n5 Viestintäpolitiikassa liitto osallistuu ministeritason työryhmiin, vaikuttaa yritysten johtoon ja tekee yhteistyötä muiden alan liittojen kanssa. Talousohjelma Liiton taloutta raamittavat jäsenmaksutulot sekä omaisuuden tuotot. Talousohjesäännössä määritellään tarkemmin talouden periaatteet. Omaisuudenhoidon periaatteet vahvistetaan osana talousohjesääntöä olevassa sijoitustoiminnan strategiassa sekä jäsenmaksut jäsenmaksujen ohjesäännössä. Liitolla on kaksi rahastoa: työtaistelurahasto ja käyttörahasto. Työtaistelurahaston suuruuden määrittelee liiton valtuusto. Muu varallisuus on käyttörahastossa. Liiton toiminnalliset kulut katetaan pääosin jäsenmaksutuotoilla ja tarvittaessa sijoitustoiminnan tuotoilla. Tästäkin syystä jäsenpohjan laajentaminen on olennaisen tärkeää. Perustelluista syistä voidaan talousarvion tasapainottamiseen käyttää käyttörahastoa. Jäsenten edunvalvonta turvataan kaikissa taloustilanteissa. Valtuusto määrittelee vuosittain yhdistyspalautuksen suuruuden. Osastoille tarkoitettu osastotuki maksetaan yhdistyksille perustukena osastoa kohden sekä euromääräisenä tukena kutakin osaston jäsentä kohden. Valtuusto määrittelee vuosittain osastotuen suuruuden ja jakoperusteet talousarvion yhteydessä. Liiton omaisuutta ei pantata muuhun kuin liiton omien luottojen vakuudeksi. 5\nTilinpäätös 2014. Tasekirja 31.12.2014 o Tekstiosa o Tuloslaskelma o Tase o Tilinpäätöksen liitetiedot o Allekirjoitussivu.\nTilinpäätös 2014 Tasekirja 31.12.2014 o Tekstiosa o Tuloslaskelma o Tase o Tilinpäätöksen liitetiedot o Allekirjoitussivu o Liitteet Tilintarkastajien lausunto SUOMEN JOURNALISTILIITTO\nEsityslistan kohta 3.5 Jäsenasiamuistio 2014 1. Miksi jäsenedellytyksiä käsitellään taas? Suomen Journalistiliiton jäsenedellytyksiä on käsitelty moneen kertaan viime vuosina. Lukuisat työryhmät ovat pohtineet\n1 Aika Paikka (ke pe) Helsinki Congress Paasitorni, Paasivuorenkatu 5 A, Helsinki 1. Kokouksen avaus ja järjestäytyminen 1.1 Kokouksen avaus Liiton puheenjohtaja Arto Nieminen avaa kokouksen. 1.2 Kokouksen\nToimintasuunnitelma. talousarvio 2014\nsyyskokouksessa 12. -13.12.2013 Toimintasuunnitelma ja talousarvio 2014 Siltasaarenkatu 16, 7. krs PL 252, FIN-00531 Helsinki Puh. +358 9 6122 330 Fax +358 9 605 396 www.journalistiliitto.fi FI03 8000\nKESKI-SUOMEN JOURNALISTIT RY:N SÄÄNNÖT Yhdistyksen nimi ja kotipaikka 1 Yhdistyksen nimi on Keski-Suomen Journalistit ry ja kotipaikka on Jyväskylän kaupunki. Yhdistys on Suomen Journalistiliitto Finlands\n1 2 II Yhdistyksen jäsenet 3\n1 1. Yhdistyksen nimi on Pohjois-Suomen Sanomalehtimiesyhdistys ry. 2. Yhdistyksen kotipaikka on Oulu. 3. Yhdistys on Suomen Journalistiliitto - Finlands Journalistförbund ry:n jäsenyhdistys. 2 1. Yhdistyksen\nValtuuston varsinainen syyskokous\nlista 2/2015 syyskokous Aika Paikka 10. 11.12.2015 (to-pe) Sokos Hotelli Vantaa, Hertaksentie 2, 01300 Vantaa 1 Kokouksen järjestäytyminen 1.1 Kokouksen avaus Valtuuston puheenjohtaja Tapio Räihä avaa\nPuolueiden vastaukset kulttuuri- ja taidealojen itsensätyöllistäjiä huolestuttaviin kysymyksiin.\nKysymys Puolue Vastaus 1. Esimerkiksi Norjassa on lailla säädetty kulttuurialan etujärjestöille kollektiivinen neuvotteluoikeus työehdoista. Suomessa tällainen oikeus on vain ammattiliitoilla. Voisiko\nJäsenasiaohjeet Miksi uudet jäsenasiaohjeet? 2. Jäsenet Suomen Journalistiliiton säännöissä. Vanhojen sääntöjen mukainen 7\nJäsenasiaohjeet 2013 Jäsenasiaohjeet 2013 1. Miksi uudet jäsenasiaohjeet? Suomen Journalistiliiton jäsenasiaohjeet uusittiin perusteellisesti vuonna 2009. Niillä pyrittiin vastaamaan muuttuneen työelämän\nlista 2/2016 Valtuuston varsinainen syyskokous 8. 9.12.2016 Valtuuston varsinainen syyskokous Aika 8. 9.12.2016 klo 12.30 Paikka Sokos Hotel Flamingo, Tasetie 8, 01510 Vantaa 1 Kokouksen järjestäytyminen\nValtuuston varsinainen kevätkokous\nlista 1/2017 1 Valtuuston varsinainen kevätkokous Aika 18. 19.5.2017 Paikka Holiday Inn Messukeskus, Helsinki 1 Kokouksen järjestäytyminen 1.1 Kokouksen avaus Valtuuston puheenjohtaja Tapio Räihä avaa\nLAUSUNTOPYYNTÖ Helsinki 13.6.2012. Kuluttajavirasto. anja.peltonen@kuluttajavirasto.fi katri.vaananen@kuluttajavirasto.fi. Ehdotuksen pääkohdat\nLAUSUNTOPYYNTÖ Helsinki 13.6.2012 Kuluttajavirasto anja.peltonen@kuluttajavirasto.fi katri.vaananen@kuluttajavirasto.fi Kuluttajan valinnanvapauden lisääminen osoitteettoman jakelun vastaanottamisessa


Kona Libre netistä | bikester.fi\nVersiot: 52cm (28")56cm (28")58cm (28")\nKona Libre – laadulle uskollinen gravel-pyörä\nVuonna 1988 Kanadassa alkunsa saanut Kona kuuluu pyörämaailman kirkkaimpiin tähtiin, josta on tullut vuosikymmenten aikana hyvin suosittu brändi ympäri maailman. Tämä on tinkimättömän laadun ansiota, ja jokainen Kona-pyörä on pakattu täyteen parasta suorituskykyä. Jatkuva innovointi varmistaa sen, että kaikissa markkinoille lanseerattavissa Kona-malleissa on mitä edistyksellisintä pyöräteknologiaa, mikä näkyy alan laadukkaimmissa komponenteissa ja huolella räätälöidyissä rungoissa. Kona valmistaa fillareita hyvin laajassa mittakaavassa – luottobrändin kätösissä syntyvät niin maantiepyörät, gravel-, cyclocross- ja muut maastopyörät kuin tätä nykyä myös läskipyörät ja sähköpyörätkin.\nKona on toiminut jo vuosikausia suunnannäyttäjänä tämän päivän pyöräteollisuudessa, mitä tulee ominaisuuksiltaan pyöräilylajeissa optimaalisesti suoriutuviin fillareihin. Konan suurimpia välietappeja ovat olleet yrityksen 1990-luvulla kehittämät jäykkäperäiset MTB:t sekä 2000-luvun vallankumoukselliset täysjoustopyörät. Kona Libre on erinomainen esimerkki Konan laadulle uskollisuudesta. Tämä gravel-pyörä on ainutlaatuinen joka paikan pyörä, joka on ihanteellinen valinta sinulle, joka haluat allesi kunnon gravel-grinderin, jolla selättää niin kaikenlaiset maastot kuin maantietkin. Libren edistyksellinen geometria varmistaa sujuvan nopeuden vauhdikkaassakin ajossa, kevyen hiilikuiturungon ja Shimanon vaihteiston viimeistellessä ajokokemukset.\nVaihtelevien maastojen laadukas taistelija\nKona Libre on modernin fillaristin luottogravel, joka tarjoaa tinkimätöntä ajomukavuutta riippumatta siitä, viiletätkö maastoissa vai maanteillä. Huippuunsa hiottujen ominaisuuksien ansiosta voit siirtyä alustalta toiselle sukkelasti, tekemättä lainkaan kompromisseja ajosi sulavuuteen tai vauhtisi nopeuteen. Hiilikuituhaarukka tarjoaa monia kiinnityspaikkoja retkitarpeita ajatellen, minkä ansiosta Libren omistajana voit suunnitella huoletta pidempiäkin retkiä – niin maastossa kuin retkiajossakin. Laadukkaat komponentit, tehokkaat levyjarrut ja erittäin miellyttävän ajomukavuuden tarjoavat renkaat viimeistelevät tämän huippusuoriutuvan paketin.\nOlitpa aikeissa hankkia uuden luottofillarin gravel-menoon, cyclocross-ajoon tai treenivälineeksi maanteille ja poluille, Libre taipuu joustavasti kaikkiin näistä. Kun valitset allesi menopelin, joka selättää kaikenlaiset maastot, olet vapaampi suunnittelemaan tulevia pyöräilyelämyksiäsi. Moderni rungon geometria ja erittäin viisto vaakaputki aikaansaavat nopean menon vaativimmillekin tie- ja metsäosuuksille. Laadukkaat, Shimanon valmistamat vaihteisto, kampisarja, jarrut ja muut komponentit laittavat pisteen i:n päälle tässä laadukkaassa taistelijassa.\nMeiltä Bikesterilta löydät eri malleissa Kona Libre -gravelit, jotka vievät ajokokemuksesi pilviin. Tutustu ajankohtaiseen Libre-fillarien valikoimaamme ja klikkaa sinua kiinnostavaa ajokkia, jolloin pääset lukemaan yksityiskohtaisesti selostetut tuotekuvaukset ja hämmästelemään laatukomponenttien paljoutta! Libren upean vauhdikas ilme hurmaa sekin jo ensisilmäyksellä, joten pidä varasi – tässä fillarissa on todella potentiaalia elämäsi pyöräksi!\nPyörät varusteineen huippubrändeiltä\nMe Bikesterilla olemme koonneet sivustollemme mahtavan valikoiman pyörien varaosia, varusteita, ajovaatteita ja tietysti itse pyöriä. Kaikki tuotteemme, pyörät mukaan lukien, tulevat alan johtavilta laatumerkeiltä, kuten huippulaadukkaalta Konalta. Koska myymme pelkästään alan parhaimpien merkkien käsissä syntyneitä tuotteita, meiltä tilatessasi voit aina olla varma saavasi laadukkaita pyöräilykokemuksia. Tervetuloa Bikesterille kokemaan joustava ja miellyttävä kaupanteko!


Tie tyytyväisyyteen – Yksin armosta\n”Ottakaa minun ikeeni hartioillenne ja katsokaa minua: minä olen sydämeltäni lempeä ja nöyrä. Näin teidän sielunne löytää levon.” (Matt. 11: 29)\nJaetta aikaisemmin Jeesus kutsuu luokseen kaikkia väsyneitä ja epäonnistuneita ja lupaa pitää heistä huolen. Sitten Jeesus paljastaa pysyvän tyytyväisyyden salaisuuden: elämän Jumalan tahdon alaisuudessa.\nIes oli puinen rakennelma, joka sovitettiin kahden vierekkäisen härän niskaan. Härät vetivät kuormaa yhdessä, rintarinnan. Jeesus siis kutsuu meitä, ei vain tulemaan luokseen, vaan elämään elämää yhdessä Hänen kanssaan. Hän kutsuu meitä luovuttamaan elämme Hänelle ja elämään sitä elämää, jossa Hän saa määrätä suunnan.\nTällaista elämää emme luontaisesti valitsisi. Me haluaisimme kulkea omaan suuntaamme; omat ikeemme tuntuvat sopivimmalta. Joka suostuu kokeilemaan Jeesuksen iestä, huomaa sen tuntuvan todella hyvältä ja kevyeltä.\nJotta voisimme antaa elämämme Jumalan ohjattavaksi, täytyy tapahtua kaksi asiaa. Ensinnäkin omat suuntamme alkavat näyttää umpikujilta. Jumala tekee työtään elämässämme, jotta uskaltaisimme luovuttaa langat Hänelle. Toisekseen Pyhä Henki tahtoo osoittaa meille niin syvää Kristuksen rakkautta, että tahdomme enemmän kuin mitään elää Jeesuksen lähellä.\nTie tyytyväisyyteen käy siis tyytymättömyyden kautta. Entinen elämä saattaa kokea konkurssin. Haluamme elämällemme uutta suuntaa ja armo vetää meitä kohti Kristuksen iestä. Jumalan tahdolle uhrattu elämä on vapaata ja mielekästä. Se on seikkailua Vapahtajan seurassa.\nKirjoittaja Jaakko PirttiahoJulkaistu 09/10/2018 26/12/2018 Kategoriat * Tekstit, Evankeliumi Matteuksen mukaanAvainsanat Jeesus, Jumalan rakkaus, usko\n2 vastausta artikkeliin “Tie tyytyväisyyteen”\nKaikki, jotka Herraa odottavat, saavat uuden voiman, he kohoavat siivilleen kuin kotkat. He juoksevat eivätkä uuvu, he vaeltavat eivätkä väsy. Jes. 40:31\nUpeeta ja lohduttavaa.\nEdellinen Edellinen artikkeli: Jumala on perintöosasi\nSeuraava Seuraava artikkeli: Jokaisen on opittava\nPelkoa vai rakkautta?\nHäpeän valtava voima ja suunnitelma A\nIhme nimeltä armo\nRukouskoulussa, osa 6: rakastavan katseen alla\nSuojaa minua taistelussa\nJumala on jo huomisessa\nArkisto Valitse kuukausi marraskuu 2020 (18) lokakuu 2020 (38) syyskuu 2020 (38) elokuu 2020 (41) heinäkuu 2020 (26) kesäkuu 2020 (37) Toukokuu 2020 (39) huhtikuu 2020 (47) maaliskuu 2020 (32) helmikuu 2020 (25) tammikuu 2020 (20) joulukuu 2019 (24) marraskuu 2019 (27) lokakuu 2019 (28) syyskuu 2019 (32) elokuu 2019 (29) heinäkuu 2019 (35) kesäkuu 2019 (38) Toukokuu 2019 (45) huhtikuu 2019 (40) maaliskuu 2019 (46) helmikuu 2019 (28) tammikuu 2019 (32) joulukuu 2018 (23) marraskuu 2018 (24) lokakuu 2018 (24) syyskuu 2018 (23) elokuu 2018 (27) heinäkuu 2018 (25) kesäkuu 2018 (38) Toukokuu 2018 (47) huhtikuu 2018 (52) maaliskuu 2018 (47) helmikuu 2018 (2)


Ajatuksia 512 tavaraa myöhemmin | Minimalismin Ilo\nKategoria(t): Koti ja sisustaminen, Tavaran vähentäminen, Yksinkertaistaminen Avainsana(t): elämän rajallisuus, säilytys ja tila. Lisää kestolinkki kirjanmerkkeihisi.\n← Minimalistinen kylpyhuone\nPienen kodin edut →\n6 kommenttia artikkelissa “Ajatuksia 512 tavaraa myöhemmin”\nlokakuu 10, 2014 14.03\nOlen täysin samaa mieltä siitä, että tavarat luovat erinäisiä odotuksia ja paineitakin. PITÄISI käydä hiihtämässä, PITÄISI grillata useammin, PITÄISI saada inspiraatio ja alkaa maalata…\nIlman tavaroita eläminen tuntuu jollain tapaa tehokkaammalta, kun käyttää vähäisiä omistamiaan tavaroita usein. Tekee sen mitä haluaa, ilman jatkuvaa syyllisyydentunnetta tekemättömyydestä, ilman ”pitäisi”-ajatuksia.\nlokakuu 13, 2014 15.44\nKiitos kommentistasi! Osasit hyvin kuvata ajatuksiani. 🙂 Elämä tuntuu jotenkin enemmän ”tyhjäkäynniltä”, kun ympärillä on tavaroita, joita ehtii käyttää vain hyvin harvoin jos silloinkaan. Nuo pitäisi-tavarat herättävät ikävän tunteen siitä, että aikaa tai energiaa ei ole riittävästi. Jotenkin erityisesti osui ja upposi tuo ”pitäisi käydä hiihtämässä”. Saa nähdä miten tämän talven lumien kanssa käy.\nlokakuu 10, 2014 22.16\nOnnittelen yli 500 tavaran häätämisestä kotoa, sen eteen joutuu näkemään vaivaakin! Pois annettavat tavarat täytyy eritellä, pakata ja viedä kierrätykseen (meillä ainakin ”odottavien” kasa voi muhia kaapin perällä puolikin vuotta ennen lopullista lähtöä, sillä kierrätyskeskukseen on matkaa 45 km ja yhden nyssäkän takia ei viitsi vaivautua). Jos jotain aikoo myydä netissä, on tehtävä ilmoitus, valokuvattava, siirrettävä kuvat koneelle jne. Kirppis-toimintaa varten sama homma manuaalisesti. Kirjoituksestasi sain vinkin, että tosiaan kirjastoon voisi tarjota cd-levyjä ja miksei tarpeettomia kirjojaankin. Tavarat todella saavat aikaan välillä ärtymyksen tunteita. Muutimme vuosi sitten uuteen kotiin, ja laskin huvikseni vähän aikaa sitten, että olen saanut vuoden aikana tuparilahjaksi yli kymmenkunta erilaista keittiöpyyhettä! Tietenkin vierailija haluaa kohteliaisuuttaan jotain tuoda (kiitokset vain -en halua olla epäkohtelias), mutta jo vanhat mummolta perityt pyyhkeet kestävät luultavasti loppuelämän vaikka niitä pesisi viikottain. Jos jotain haluaa antaa tai tuoda lahjaksi, niin syötävät tuliaiset ovat erinomainen vaihtoehto; nykyaikana kun ihmisillä on KAIKKEA. Ylipäänsä lahjaksi saadut, mutta epäkäytännölliset tavarat saavat hien pintaan: muodollisista syistä niitä helposti tulee säilöttyä vuosia yläkaapissa, kunnes jonain päivänä tajuaa että ”tunneside” tavaraan ei enää olekaan niin vahva, ja siitä ehkä pystyykin luopumaan. Tähän ei liity tunnesidettä, mutta erilaiset käsityöprojektit ovat asia, joita aloitan, jotka tuppaa jäädä kesken, ja joita hamstrailen tulevaisuuteen. Olen kuljettanut muovipussillista villalankakerien jämiä mukanani kohta 10 vuotta, ja ajatellut, että joskus tulee se kaunis päivä kun neulon sukkia ja virkkaan kukkia näistä langoista. Sitten joskus. Viime viikolla päätin, että nyt vien lankapussin naapurin himoneuloja-mummolle, ja lakkaan kiusaamasta itseäni tällä ”sitten-joskus-kun-on-aikaa” -asialla. Tuntui että olo keveni jo pelkästä ajatuksesta, että tätäkään minun EI TARVITSE tehdä sitten kun olen (jos elossa olen?) eläkeläinen.\nlokakuu 13, 2014 15.59\nKiitos kommentistasi ja onnitteluista! 500 tavaraa on ollut vaivan takana tässä vaiheessa, kun ei ole ihan ensimmäisestä eikä toisesta kierroksesta enää kysymys. Tavaran hankkiminen on aikoinaan ollut huomattavasti helpompaa kuin siitä eroon pääseminen! Meillä on jo useamman vuoden ajan ollut melkein jatkuvasti jossain päin asuntoa joku muovipussi tai laatikko odottamassa pois viemistä. Jostain kumman syystä sitä keksii heti jotakin ylimääräistä, kun saa jonkun nyssäkän vietyä.\nKirjastolle kannattaa tosiaan tarjota cd-levyjä ja kirjoja, ottavat niitä mielellään vastaan. Sitä en tiedä minne laittavat ne kirjat ja levyt, jotka eivät päädy hyllyyn. (Lienee paikkakuntakohtaistakin.) Joskus minulta on kysytty onko ok, että laittavat ne levyt kierrätyshyllyynsä joita eivät tarvitse. En tiedä myyvätkö itselleen tarpeettomat kirjat poistokirjojen joukossa pois vai laittavatko kierrätykseen. Pitäisikin joskus kysyä.\nNuo kohteliaisuussyistä tuodut tupari- tai muut lahjat voivat olla saajalleen hankalia. Ihmisillä tosiaan on jo kaikkea, joten monet lahjaksi saadut tavarat voivat jäädä tarpeettomiksi. Itsekin soisin ns. syötävien tai kuihtuvien lahjojen antamisen yleistyvän tavaroiden antamisen sijaan.\nSitten joskus kun on aikaa ja huvittaa… Itsekin olen kokenut tuon saman keveyden tunteen, kun olen jostakin asiasta saanut tehtyä päätöksen, että ”tätäkään minun ei tarvitse tehdä”. On niin paljon kaikenlaista tekemistä ja niin vähän aikaa. Olo kevenee kun tietää mitä todella haluaa tehdä ja jättää muut tekemiset muille.\nlokakuu 13, 2014 22.17\nKiitos jälleen hyvästä kirjoituksesta! Löysin blogisi jokunen viikko sitten, ja paitsi että kirjoitat hyvin, tämä on yksi ainoista blogeista mikä ei herätä halua ostaa lisää jotain. (Esim. muuten mainio Kemikaalikimara tuntuu keskittyvän lähinnä (ekologiseen?!) kuluttamiseen, muoti- tai lifestyleblogeista nyt puhumattakaan.)\nItse innostuin tavaran vähentämisestä muutama vuosi sitten, kun havahduin vaatekaapin edessä siihen, että sekä kaappi että kellarikomero oli tupaten täynnä vaatteita, ja silti monena aamuna viikossa toistui sama tuskastelu, kun ei ollut mitään päälle pantavaa. Vuosien saatossa olin kerännyt mittava vaatevaraston kirpputoreilta ja uutenakin ostettuja vaatteita, joista valtaosan ainoa funktio oli kaapin täytteenä oleminen. Niinpä aloitin tavaran vähentämisen vaatteista. Vein kymmeniä vaatekasseja hyväntekeväisyyskirpputorille ja lisäksi jouduin heittämään roskiin monta nuhjuista rättiä. Vaatteista projekti eteni kirjoihin, astioihin, ”tärkeisiin papereihin”, wc:n purnukoihin jne. Nyt vaatevarantoni on kooltaan ehkä kolmasosan alkuperäisestä, ja pukeutuminen on huomattavasti helpompaa. Kaikki CD-levyt ja tärkeät kirjani mahtuvat nyt yhteen pienehköön kirjahyllyyn. Myös vessan ennen täynnä olleet korit ammottavat puolityhjinä, eikä sieltä silti puutu mitään.\nSilti, kaikesta vähentämisestä ja ostolakosta huolimatta, tuntuu, että kotini on aivan liian täynnä tavaraa ja vaikka en tarvitse läheskään kaikkea, en keksi millään, mistä voisimme vielä luopua. Esimerkiksi vierassänky vie maltillisen kokoisesta kodistamme turhan ison tilan, mutta useahkosti vierailevia sukulaisia ja ystäviä varten hyödyt peittoavat toistaiseksi haitat. Myös lapsen tavarat ja muoviset lelut vievät tilaa, vaikka olen rajannut lelujenkin määrän minimiin ja kierrätämme leluja siten, että käytössä on aina vain muutama lelu kerrallaan. Lisäksi kellarikomerossa on edelleen pari isoa pahvilaatikkoa täynnä niitä tavaroita, joita ei koskaan osaisi kaivata jos ne hävitettäisiin, mutta joita ei voi millään antaa pois tai heittää menemään (tavarasta riippuen!) laatikon avattuaan.\nYlimääräinen tavara tosiaan imee järkyttävät määrät aikaa ja energiaa jo pelkästään järjestämisen, varastoimisen ja kunnossa pitämisen muodossa. Tavaroiden vähentäminen on paljon pitempi prosessi kuin aluksi ajattelin, ja tuntuu, ettei sitä voi oikein kiirehtiä. Luopuminen on sitä helpompaa, miten enemmästä on jo luopunut, mutta toisaalta jäljellä olevat tavarat ovat monesti niitä, joista on vaikeampaa luopua. Unelmani olisi, että kodissa ei olisi mitään ylimääräistä. Ehkä siihen vielä jonain päivänä päästään.\nlokakuu 20, 2014 17.56\nKiitos kommentistasi! Ja pahoitteluni hitaasta vastauksesta! Elämä tuli eteen tavalla, josta kirjoitan myöhemmin kunhan akuutti tilanne on ohi. Kiitos kauniista sanoistasi! Mukava kuulla, ettei blogini herätä ostohaluja. 🙂\nTavaran vähentäminen voi tosiaan olla melko pitkä prosessi, vaikka luopuminen prosessin edetessä helpottuukin. Ja toisaalta jossain vaiheessa taas hidastuu, kun ne kaikkein turhimmat on jo vähennetty. Tuo tunne liiasta tavarasta, mutta vaikeus keksiä mistä luopua, on tullut tutuksi. Kun aikaa kuluu, pikkuhiljaa oppii taas päästämään irti jostakin tarpeettomasta. Aikansa se ottaa. Hienosti olet saanut tavaraa jo vähennetyksi!


Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia Asiakaslehti syksy Stadia 10 vuotta Ammattikorkeakoulu työelämän, tutkimuksen ja omin silmin - PDF\nHelsingin ammattikorkeakoulu Stadia Asiakaslehti syksy Stadia 10 vuotta Ammattikorkeakoulu työelämän, tutkimuksen ja omin silmin\nDownload "Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia Asiakaslehti syksy 2006. Stadia 10 vuotta Ammattikorkeakoulu työelämän, tutkimuksen ja omin silmin"\n1 Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia Asiakaslehti syksy 2006 Stadia 10 vuotta Ammattikorkeakoulu työelämän, tutkimuksen ja omin silmin\n2 Syksy 2006 Teema: Stadia 10 vuotta Pääkirjoitus: Kymmenen vuoden taival ammattikorkeakouluna Mari Hohtari, Rhinoceros Oy 4 Projektisuunnittelija Tanja Räikköselle Stadiasta tuli opiskelupaikan jälkeen myös työpaikka. Sivu 8. Stadialaisia: Ex tempore -ratkaisu vei av-assistentin töihin Bioanalytiikan ja opiskelijoiden asialla Insinööri rakentaa arkisia ihmeitä... 8 Insinöörien tekijä Riitta Konkolan tie opettajasta sillanrakentajaksi Tutkittu juttu: Ammattikorkeakoulu on paikkansa lunastanut Ammattikorkeakouluilla oma kehittäjäverkosto Erikoistutkija Marja-Leena Stenström on tutkinut ammattikorkeakoulusta valmistuneiden sijoittumista työelämään ja opiskelijoiden työelämävalmiuksia. Sivu Toimitusjohtaja Olavi Nieminen kaipaa ammattikorkeakoulujen opetukseen lisää käytännönläheisyyttä. Työelämän näkemyksiä ammattikorkeakoulusta sivuilla Mari Hohtari, Rhinoceros Oy Ammattikorkeakoulu työelämän silmin Mari Hohtari, Rhinoceros Oy 3 Yliopettaja Markku Jantunen on opettanut insinööriopiskelijoita lähes kaksi vuosikymmentä. Sivu 10. Pikku uutisia: Stadian organisaatio uudistui Bradleyn yliopistolla ja Stadialla yhteiskurssi Onko siitä jo kymmenen vuotta? Mundo-projektin lyhytdokumentit palkittiin Työnantaja! English Summary: Is it already ten years? Stadia s organisation reform The polytechnic has earned its place Polytechnics opened a new angle to learning Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia Asiakaslehti Julkaisija Lehti ilmestyy kaksi kertaa vuodessa Helsingin ammattikorkeakoulu Stadia Bulevardi 31 (käyntiosoite), Hki 18 PL 4000, Helsingin kaupunki puh. (09) , Vastaava toimittaja Liisa Salo, puh. (09) Toimitusneuvosto Kristiina Ilmanen, Eero Kokko, Piia Lievetmursu, Timo Luopajärvi, Pekka Peltola, Liisa Salo, Heikki Santti, Tuija Strandén- Mahlamäki ja Aino Vuorijärvi Ulkoasu Pekka Niemi, Rhinoceros Oy Kirjapaino Painotalo Miktor Oy, Helsinki 2006 ISSN Aimo Virtanen Strada 2\n3 Mari Hohtari, Rhinoceros Oy Kymmenen vuoden taival ammattikorkeakouluna H elsingin ammattikorkeakoulu Stadia täyttää tänä vuonna kymmenen vuotta. Kulunut aika ei ole vuosissa mitattuna eikä varsinkaan oppilaitosten kehittymishistoriassa pitkä. Tässä ajassa on kuitenkin saavutettu merkittäviä tuloksia, joiden kautta Stadiasta on kasvanut tunnettu ja vahva ammattikorkeakoulu. Ammattikorkeakoulujen kehittyminen osaksi suomalaista korkeakoulujärjestelmää on kulkenut kokeilujen kautta vakinaistamiseen. Näin on myös Stadian kohdalla. Helsingin kaupunki jätti ensimmäiset hakemukset opetusministeriöön ammattikorkeakoulukokeilun aloittamiseksi vuosina Vuonna 1996 kymmenen oppilaitosta aloitti kokeilun ja seuraavana vuonna mukaan liittyi vielä kaksi oppilaitosta. Näin oli luotu perusta monialaiselle ammattikorkeakoululle, jonka toiminta vakinaistettiin vuonna Strada 3 Ammattikorkeakoulujärjestelmän muodostamiselle luvun alussa oli monia syitä. Yhtenä keskeisenä tavoiteena on ollut korkeatasoisen koulutuksen tarjoaminen työelämän muuttuviin ja kansainvälistyviin tarpeisiin. Ammattikorkeakoulujen toimintaa on kehitetty sekä paikallisesti että valtakunnallisesti. Kehittämistyötä on leimannut vahva innostununeisuus ja yhdessä tekemisen meininki. Nykyään ammattikorkeakoulut ovat oppimisympäristöjä, joissa opiskelu antaa hyvän perustan työelämän eri aloille. Opiskelijat oppivat työskentelemään tiimeissä ja projekteissa sekä käyttämään teknologiaa oppimisen apuna. Kuvaavaa toiminnalle on myös tiivis ja kehittyvä yhteistyö työelämän ja yhteiskunnan muiden toimijoiden kesken niin kansallisesti kuin kansainvälisestikin. Ammattikorkeakoulujen merkitys osana innovaatiojärjestelmää on jatkuvasti kasvanut ja niiden rooli käytäntöläheisen, työelämän kehittymistä tukevan tiedon tuottamisessa ja toimintojen kehittämisessä on vahvistunut. Stadialla on erinomaiset mahdollisuudet osallistua aktiivisesti pääkaupunkiseudulla tapahtuvaan kehitystyöhön: meillä on monialaista asiantuntijuutta, hyvät kansainväliset verkostot ja aktiivisia opiskelijoita. Tulokset näkyvät lukuisina opiskeluun kytkeytyvinä projekteina ja hankkeina, joiden konkreettisista tuloksista monet työpaikat ja organisaatiot ovat hyötyneet. Pääkaupunkiseudun kunnilla on meneillään laaja, useita toimialoja koskeva, keskinäisen yhteistyön tiivistäminen ja syventäminen. Seudun ammattikorkeakoulujen yhteistyötä kehitetään ja niiden uudelleen organisoinnin vaihtoehdot ovat tarkastelussa. Tavoitteena on edelleen vahvistaa ammattikorkeakoulujen uutta kehitysdynamiikkaa luovaa roolia ja tarjota myös kansainvälisesti arvioituna merkittävä korkeakouluympäristö. Stadia on kehittänyt myös omaa toimintaansa. Uusi organisaatio astui voimaan elokuun alussa. Muutoksen tavoitteena on lisätä toimintamme joustavuutta ja vahvistaa perustehtäviemme toteuttamista. Stadiassa on seitsemän osaamisyhteisöä, jotka muodostuvat koulutusohjelmistamme. Osaamisyhteisöissä toteutetaan Stadian koulutustehtävää, tutkimus- ja kehitystyötä sekä työelämäpalveluita. Visionamme on olla työelämän arvostama eurooppalainen korkeakoulu. Omassa toiminnassamme arvostamme asiantuntijuutta, uudistumista, työelämäläheisyyttä ja vastuullisuutta. Stadian 10-vuotisjuhlan kunniaksi tässä lehdessä on haastateltu stadialaisia osaajia: meiltä valmistuneita opiskelijoita sekä opettajia ja kysytty työelämän mielipidettä ammattikorkeakoulun onnistumisesta tavoitteissaan ja tulevaisuuden haasteista. Arvostamme palautetta toiminnastamme ja haluamme sen avulla edelleen kehittää ammattikorkeakoulukulttuuriamme. Toivon, että tämä juhlanumero tuo esille osaamistamme ja valottaa niitä oppimis- ja kehittämismahdollisuuksia, joita Stadia tarjoaa. Riitta Konkola, va. rehtori\n4 c Sonja Saarikivi on valmistunut medianomiksi Stadian viestinnän koulutusohjelmasta. Mari Hohtari, Rhinoceros Oy Ex tempore -ratkaisu vei av-assistentin töihin Strada 4\n5 T apaan av-assistentti Sonja Saarikiven hänen työpaikallaan Stadian viestinnän koulutusohjelman toimitiloissa Arabianrannassa. Päivä on ollut niin kiireinen, että Saarikivi vastailee tonnikalasalaattinsa lomasta uteluihini av-assistentin työstä. Kukaan ei ole seppä syntyessään sanotaan, ja niinpä otan ensimmäiseksi selvää Saarikiven koulutuksesta. Miten hänestä tuli audiovisuaalisen viestinnän ammattilainen? Olin hakenut Taikkiin (Taideteollinen korkeakoulu) jo monta vuotta tarkoituksena valmistua kuvismaikaksi. Ystäväni opiskeli Stadiassa ja kehui opiskelua siellä. En tiennyt mitään alasta, ja tein ex tempore -ratkaisun hakemalla opiskelemaan verkkoviestintää, Saarikivi vastaa nauraen. Pääsykokeet läpäistyään hän aloitti opinnot syksyllä 2002 Stadian verkkoviestinnän suuntautumisvaihtoehdossa. Opiskeluaikana Saarikivi toimi aloitusryhmänsä yhdyshenkilönä ja hänen tehtävänään oli muun muassa pitää huolta tiedonkulusta opiskelijoiden ja opettajien välillä. Yhdyshenkilönä toimiminen toi myös toisenlaisia tehtäviä, esimerkiksi projektisihteerin töitä ja mentorointia. Opintojensa ohella Saarikivi teki myös muita töitä, mitä hän ei kokenut hankalaksi. Vaikka opinnot sujuivat ja valmistumiseen meni vähemmän aikaa kuin yleensä, se ei tarkoita, ettei opiskeleminen olisi ollut haastavaa ja opetus laadukasta. Kuitenkin häntä mietitytti, riittäisikö tämä kaikki siihen, että hän pääsisi heti valmistuttuaan kiinni työelämään. Opinahjosta tuli myös työpaikka Millaista opiskelu Stadiassa sitten oli? Saarikiven mielestä opiskelu oli mielenkiintoista ja monipuolista, mutta ennen kaikkea käytännönläheistä. Opiskelijoille tarjottiin monia erityyppisiä projekteja, jotka opettivat paljon alasta. Oli sinänsä hyvä, että verkkoviestintää oli ollut tarjolla Stadiassa jo jonkin aikaa. Näin oli jo ehditty kokeilla, mikä homma toimii ja mikä ei. Saarikivi luonnehtii syitä myös sille, miksi hän valmistui Stadiasta medianomiksi (AMK) kolmessa vuodessa. Harva tulee ajatelleeksi, että opinahjostaan voisi tulevaisuudessa tulla myös työpaikka. Ajatus muuttui todeksi Saarikiven kohdalla, sillä hänen valmistumisensa aikoihin haettiin Helsingin kaupungin sisäisessä haussa av-assistenttia Stadiaan. Hän päätti kokeilla onneaan, vaikka epäilikin, miten työnantaja suhtautuisi niin sanotusti keltanokkaan. Työpaikka tuli, vieläpä vakituinen. Äitihän oli tietysti ylpeä, mutta voin kuvitella, että ratkaisu on hymyilyttänyt vanhoja luokkakavereitani. He ovat varmaan yhdessä nauraneet minulle, että Strada 5 joo joo tuo, joka haaveili käyttöliittymäsuunnittelijan työstä, menee tuollaiseen työhön räpeltämään jotain videotykkejä, Saarikivi kertoo huvittuneena. Työssä pysyttävä ajan hermolla Millaista on sitten av-assistentin työ? Ei ainakaan sitä, mitä Saarikivi alkuun kuvitteli. Ajattelin, että tässä työssä minut istutetaan jonnekin varastoon ja ihmiset tulevat sitten luokseni lainaamaan videotykkiä ja muuta av-laitteistoa. Ensimmäinen tehtävä ei vastannut odotuksia. Varastossa istumisen sijaan hän saikin kiertää kaikki Stadian toimipisteet läpi ja etsiä niistä kaikki mahdolliset audiovisuaaliset laitteet. Niistä hän teki inventaarion, joka toimi pohjana, kun tuli aika miettiä, mitä laitteita tarvitaan mihinkin. Lisäksi erilaisten tarjouspyyntöjen ja raporttien tekeminen ja niiden arkistointi on tullut tutuksi. Av-assistentin työ ei ole kuitenkaan pelkkää tietokoneella naputtelua ja paperitöitä. Vastapainoksi Saarikiven työhön kuuluu huolehtia siitä, että av-laitteiden piuhat on asennettu oikein ja että laitteet toimivat silloin, kun niitä tarvitaan. Ammattiasentajat tekevät Stadiassa laiteasennukset. Minä olen sitten se, jonka täytyy välillä konttailla pitkin lattioita varmistamassa, ettei kukaan ole koskenut piuhoihin, jos tulee jokin vikatilanne. Näiden tehtävien lisäksi hän asentaa ohjelmistoja ja opastaa tarvittaessa henkilökuntaa niiden käytössä. Työssäni riittää haastetta. On esimerkiksi pysyttävä ajan hermolla, kun laitteet kehittyvät koko ajan, ja mikäli koulutus- ja esittelytilaisuuksista ei saa tarpeeksi irti, on osattava sorkkia omatoimisesti Internetiä. Saarikivi pitää siitä, että voi joustavasti venyttää ja lyhentää työpäiviään. Kiitoksia hän jakaa muun muassa esimiehilleen, koska aina saa apua, neuvoa ja tukea kun sitä tarvitsee. Nyt Sonja Saarikivi on toiminut tehtävässään reilun vuoden ja kotiutunut siihen erittäin hyvin. Uuden roolin ja näkökulman omaksuminen on tehty. Työnsä tulevat haasteet hän ottaa rauhallisin mielin vastaan. Sen verran hyvän koulutuspohjan hän sai Stadiasta, ettei ole tarvinnut seistä sormi suussa. Entä mitä tulevaisuus tuo? Viestintä on niin kiinnostava ala, että sitä voisi opiskella lisääkin. Kuka tietää jos saan taas jonkun ex tempore -väläyksen. Kieng Vou Kirjoittaja opiskelee Mundo-projektissa ( ), joka on maahanmuuttajille ja Suomessa asuville etnisille vähemmistöille suunnattu mediakoulutus- ja työssäoppimisprojekti. Stadian lisäksi hankkeessa ovat mukana Yleisradio ja DreamCatcher Oy. Stadialaisia >>>\n6 Bioanalytiikan ja opiskelijoiden asialla Yli kolme vuosikymmentä opettajana työskennellyt bioanalytiikan lehtori Annikki Railio Stadiasta kantaa opetuksen kehittämisen lisäksi huolta myös opiskelijoiden hyvinvoinnista. Opiskelijoille pitäisi antaa tukijärjestelmiä kehittämällä mahdollisuus keskittyä vain opiskeluun, hän sanoo. R ailio on ollut mukana kehittämässä nykyistä bioanalytiikan koulutusohjelmaa. Tutkinto, jonka hänkin on opettajan pätevyyden ohella suorittanut, tunnettiin ennen nimellä erikoislaboratorionhoitaja. Ammattikorkeakoulun myötä tutkintonimike vaihtui laboratorionhoitajasta bioanalyytikoksi. Bioanalyytikot työskentelevät terveyskeskuksissa ja sairaaloissa, yliopistojen ja tutkimuslaitosten laboratorioissa tai tutkimusryhmissä. Työnkuvaan kuuluu laboratorionäytteiden ottoa ja tutkimista, tulosten raportointia sekä luotettavuuden arviointia. He voivat toimia myös tuotekehitys- ja markkinointitehtävissä. Vaikka laboratoriopalveluita on keskitetty runsaasti, alalla on työvoimapula. Railion työpäivät muodostuvat niin aikuisten kuin nuortenkin opettamisesta. Koulutustaan päivittävät aikuiset opiskelevat iltaisin, nuoret saavat kliinisen kemian oppinsa päiväsaikaan. Kliininen kemia on oppiaine, joka kuuluu bioanalyytikon koulutukseen. Opiskelijat harjoittelevat kliinistä kemiaa koulun laboratorioissa ja työelämässä. He ottavat verinäytteitä toisistaan ja tutkivat niitä. Osaaminen varmistetaan tenttimällä. Työselosteen ja oppimispäiväkirjan laatiminen ovat osa itsenäistä opiskelua. Opiskelijat ovat palautteesta päätellen tyytyväisiä opintokokonaisuuteen. Kehitämme opetusta saadun palautteen perusteella jokaisen toteutuksen yhteydessä. Monet bioanalytiikan opiskelijat haluavat käyttää osaamistaan laajemmin ja hakeutuvat jatko-opintoihin. Osa saattaa kokea, ettei työ tyydytä tai se on liian rutiininomaista. Jatko-opintoja voi suorittaa tällä hetkellä vain Oulun yliopistossa. Aikaisempien opintojen hyväksilukemiskäytäntöä tulisi kehittää, Railio toteaa. Oppimista tapahtuu koulun ulkopuolellakin Lähiopetuksen määrän vähenemistä on kritisoitu ammattikorkeakoulutuksessa. Railio näkee asian kuitenkin toisin. Hän on myös huolissaan opiskelijoiden taloudellisesta selviämisestä. Itsenäisen opiskelun määrä on lisääntynyt entisajoista, ja oppimista tapahtuu myös koulun ulkopuolella. Ihmettelenkin, miten opiskelijat pystyvät suoriutumaan taloudellisesti ja silti menestymään opinnoissa, jos heidän on lisäksi tehtävä töitä. Opiskelijoiden opintotukijärjestelmää tulisi kehittää nykyaikaisemmaksi, hän sanoo. Omien lasteni kautta opiskelijoiden arki on tullut tutuksi. Elintasovaatimukset ovat nykyään erilaiset kuin ennen. Nykynuorelta vaaditaan monissa asioissa paljon enemmän. Opiskelumotivaatio voi myös kärsiä koulun ja työpaikan väliä juostessa. Railio pitää tärkeänä sitä, että alalle saadaan innostuneita opiskelijoita. Ihmisiä, jotka tietävät haluavansa valmistua kyseiseen ammattiin. Opettajan työnkuva muutoksessa Railion mukaan opettajan on jatkuvasti kehitettävä omaa ammattitaitoaan tietotekniikan, laitteiden ja menetelmien muuttuessa. Ennen opettaja oli selkeämmin tiedonjakaja, nykyään hän on enemmän oppimisen ohjaaja. Voimakas toimintojen keskittäminen ammattikorkeakoulussa on kaventanut opettajan vaikutusmahdollisuuksia omaan työhönsä. Toisaalta monet menettelytavat ovat muuttuneet yhtenäisemmäksi koko ammattikorkeakoulussa, Railio kertoo. Ammattikorkeakoulu on koko toimintansa ajan elänyt muutoksessa, joka yhä jatkuu. Tätä kehitystä on Railion mukaan ollut mielenkiintoista seurata. Strada 6\n7 Stadialaisia Yhteyksiä työelämään jo opiskeluvaiheessa Ammattikorkeakoulussa myös opiskelijoille tarjotaan mahdollisuutta osallistua opintojen kehittämiseen, mutta heitä on ollut Railion mukaan vaikea motivoida tähän. Loppuvaiheen opiskelijoilla on monta asiaa mietittävänä, ja opinnäytetyö vie voimia. Opintojen alussa opiskelijat taas eivät vielä osaa ottaa kantaa kehittämiseen. Olisi kuitenkin toivottavaa saada opiskelijat enemmän mukaan opintojen suunnitteluun, Railio pohtii. Yhteyksiä työelämään luodaan koulutuksen aikana harjoittelun lisäksi erilaisissa yhteistyökokouksissa. Niissä voidaan sopia esimerkiksi opinnäytetöiden aiheista tai erilaisista kehittämistehtävistä, jotka hyödyttävät sekä opiskelijaa että työelämää. a Lehtori Annikki Railio ja bioanalytiikan opiskelijat Heini Kutvonen ja Jenni Uusikallio (oik.). Strada 7 Mari Hohtari, Rhinoceros Oy Avantouinnista ja kutomisesta energiaa Työ on Annikki Railiolle tärkeä osa elämää. Vapaaajallaan hän haluaa kuitenkin rentoutua, jotta mielenkiinto säilyy. Espoossa asuvalle, Jyväskylässä syntyneelle naiselle luonto on tärkeä osa virkistäytymistä. Rakastan meren rannoilla kulkemista, sillä luonto on joka päivä erilainen. Myös tv-ruudun ääressä tulee kudottua ja virkattua. Nuoresta tytöstä asti käsitöitä tehnyt Railio suunnittelee omat mallinsa itse. Pipojen virkkaamisen ohella lomilla ehtii myös lukea. Lainaan aina loman alussa pinon kirjoja, jotka luen. Muulloin ehtii lukea vain työhön liittyviä asioita. Se on liikkumisen ohella paras tapa rentoutua. Kolme talvea avantouintia harrastanut Railio antaa hyvän vinkin kaamoksesta kärsivälle. Avantoon mennessä ei pidä koskaan miettiä, että palelee. Pitää vain mennä suoraan uimaan. Se jos mikä pitää mielen virkeänä! Anne-Mari Aaltonen Kirjoittaja opiskelee Stadian viestinnän koulutusohjelmassa, radio- ja televisioilmaisun suuntautumisvaihtoehdossa, medianomiksi (AMK). >>>\n8 Insinööri rakentaa arkisia ihmeitä Stadialaisia T anja Räikkönen valmistui Stadian tuotantotalouden koulutusohjelmasta insinööriksi keväällä 2005 ja toimii nyt projektisuunnittelijana Stadian tietotekniikkapalveluiden järjestelmäkehitys- tiimissä. Kansainvälinen markkinointi sekä opintojen kaksikielisyys innostivat Räikköstä hakeutumaan tuotantotalouden koulutusohjelmaan keväällä Koulutusohjelman tavoitteena on kouluttaa liiketoiminnan kehittämiseen suuntautuneita insinöörejä, joilla on ohjelmistojen kehittämiseen ja integrointiin liittyvän osaamisen lisäksi hyvä kielitaito. Tutkinto mahdollistaa työn erilaisissa asiantuntija- ja kehitystehtävissä, esimerkiksi kansainvälisen kaupan ja logistiikan sekä ohjelmistojen kehitys- ja myyntitehtävissä. Oppimisprojektit ja kansainvälisyys Opinnot toteutettiin pitkälti projekteissa, joissa monissa oli mukana eri alojen yrityksiä, Räikkönen kertoo. Kyseessä on koko opintojen aikainen oppimisprosessi, jota ohjaavat vuosittaiset oppimistavoitteet. Oli mielenkiintoista olla mukana jo Mari Hohtari, Rhinoceros Oy opiskeluaikana projekteissa, joissa olisi voinut kuvitella toimivansa valmistumisen jälkeen, Räikkönen toteaa. Insinööritutkintoon kuuluvan, ulkomailla suoritettavan opintojakson Tanja Räikkönen opiskeli Belgiassa. Voisin mennä vaikka uudestaan, Räikkönen naurahtaa. Ulkomailla vietetty aika oli todella hyvä kokemus ja antoi uudenlaista motivaatiota opiskeluun. Käytännön kielitaitokin kehittyi paljon, Räikkönen kertoo. Oppimateriaalit olivat koko opintojen ajan pääosin englanninkielisiä ja vaihto-oppilaita saapui eri maista. Harjoittelun kautta työelämään Työharjoittelujakson Räikkönen suoritti Stadian palveluyksikössä, samassa organisaatiossa, jossa hän toimii nyt projektisuunnittelijana. Räikkönen on parhaillaan mukana projektissa, jossa kehitetään sähköistä sovellusta Stadian henkilökunnan käyttöön logistiikan- ja irtaimen omaisuuden hallinnointiin. Jos esimerkiksi puhelimet ja tietokoneet merkitään viivakoodein, merkittyjen tavaroiden tiedot tilausvaiheesta käyttöönottoon ja sijaintiin löytyvät järjestelmästä. Hankittavan omaisuudenhallintajärjestelmän on määrä tarjota työkalut irtaimiston rekisteröintiin, käsittelyyn ja hallintaan. Uuden järjestelmän avulla on tarkoitus tehostaa omaisuuden käyttöä, ehkäistä sen häviämistä ja helpottaa omaisuudenhallintaan liittyviä prosesseja sekä saada tarkempaa tietoa omaisuuden tehokkaasta käytöstä, Räikkönen kuvailee hanketta. Palveluyksikköön oli mukavaa tulla töihin, sillä se oli tuttu työharjoittelujakson ajalta, Räikkönen kertoo. Tiimissäni ilmapiiri on kannustava ja koen saavani mahdollisuuksia kehittyä ammatillisesti, Räikkönen kuvailee. Se, että voin mahdollisesti helpottaa joidenkin ihmisten elämää luomalla käyttökelpoisia ja toimivia ratkaisuja, motivoi työssäni eniten. Insinööri rakentaa ammattitaidollaan arkisia ihmeitä. Josefiina Baraka Kirjoittaja opiskelee Stadian viestinnän koulutusohjelmassa, verkkoviestinnän suuntautumisvaihtoehdossa, medianomiksi (AMK). Strada 8\n9 Strada 9 4 Projektisuunnittelija Tanja Räikköselle opiskelupaikasta tuli myös työpaikka. Mari Hohtari, Rhinoceros Oy >>>\n10 Insinöörien tekijä Mari Hohtari, Rhinoceros Oy c Sitä, miten koneet toimivat mekaanisesti, opetaan niin kauan kun koneet tässä maassa pyörivät, mutta opetuksessa käytettävät työkalut ja ympäröivä maailma muuttuvat, sanoo energiatekniikan yliopettaja Markku Jantunen. Strada 10\n11 S tadian energiatekniikan yliopettaja Markku Jantunen on opettanut melkein kaksi vuosikymmentä insinööriopiskelijoita samassa oppilaitoksessa. Vuosien aikana on moni asia muuttunut: on koettu muun muassa digitaalinen murros ja globalisaatio. Jantunen luottaa suomalaisten insinöörien työmoraaliin ja uskoo heidän menestyvän muuttuvassa maailmassa. Tämä on vähän sama kuin työskentelisi firmassa, joka vaihtaa omistajaa. Samat ihmiset tekevät samoja asioita kuin aikaisemmin, Jantunen toteaa. Hän puhuu työpaikastaan, Helsingin ammattikorkeakoulu Stadian tekniikan ja liikenteen yksiköstä. Oppilaitos perustettiin jo vuonna 1881, ja sen nimi oli alun perin Koneenkäyttäjä-, työnjohtaja- ja rakennusmestarikoulu, sittemmin Helsingin teknillinen oppilaitos. Viimeinen nimenmuutos tapahtui 90-luvulla, kun koulusta tuli ammattikorkeakoulu. Mutta pohjimmiltaan tehtävä on sama. Oppilaitos kouluttaa edelleenkin tekniikan alan opiskelijoita. Jantunen on tehnyt koko työuransa tekniikan parissa. Hän opiskeli isänsä jalanjäljissä insinööriksi ja valmistui konetekniikan lisensiaatiksi Teknillisestä korkeakoulusta Otaniemestä. Aivan pikkupoikana halusin maanviljelijäksi, niin lukee minun vauvakirjassani. Kiinnostus tekniikan alaa kohtaan heräsi lukioikäisenä ja tajusin, että haluan olla insinööri. Aivan täysin en isäni mielen mukaan tehnyt, sillä hän toivoi minusta rakennusinsinööriä, Jantunen muistelee nuoruuttaan. Vahingossa kutsumusammattiin Opettajaksi Jantunen päätyi sattumalta. Hän oli ensiksi yhdeksän vuotta tutkijana Valtion teknillisessä tutkimuskeskuksessa. Sitten hän päätti hakea työkokemusta teollisuudesta. Sitä hän uskoi tarvitsevansa edetäkseen urallaan tutkijana. Jantusella oli vakaa aikomus palata tutkimustyön pariin viiden vuoden kuluttua. Toisin kuitenkin kävi. Täällä oli lehtorin virka avoinna ja ajattelin, että jospa kokeilisin vaihteeksi opettamista. Mietin, että jos se ei sovi minulle, niin ainahan työpaikkaa voi vaihtaa. Pian Jantunen huomasi samassa talossa avonaisen yliopettajan viran. Paikka aukesi, ja hän jäi sille tielleen. Kun tänne kerran tulee, niin eihän täältä enää pääse pois, Jantunen naureskelee tyytyväisenä. Niin tyytyväisenä, että kyseessä lienee erityisen mieluinen työpaikka. Onko tässä kyseessä sellainen paljon puhuttu kutsumusammatti? Kyllä, sitä tämä on. Aluksi jännitin kovasti opettamista, joten en kyennyt nauttimaan siitä. Silloin se oli vain työtä. Toisaalta, sitähän se on vieläkin. Siitähän minä saan toimeentuloni. Raha motivoi, mutta on opettajan työssä muutakin kiehtovaa. Jantusen mukaan hänelle on tärkeää nähdä opiskelijoiden oppivan uutta. Hänen mieltään lämmittää, kun hän tapaa vanhan oppilaan, joka kertoo päässeensä alkuun urallaan työelämässä. Silloin opettaja tietää onnistuneensa. Välitön kontakti on aina palkitsevaa. Se, että oppitunti menee hyvin. Oppilaat seuraavat opettajaa, keskittyvät, eivätkä tee jotain muuta ajankulukseen. Opettaminen on luovaa työtä Jantunen vertaa opettajan työtä näyttelemiseen ja näkee luokkahuoneen opettajan esiintymislavana. Hän kuitenkin myöntää, ettei ole koskaan harrastanut teatteria. Mutta uskon, että myös näyttelijän työssä satsataan samalla tavalla siihen hetkeen, kun ollaan esillä. Sen jälkeen poistutaan ihmisten edestä, istutaan hetki hiljaa ja rauhoitutaan omissa oloissa. Opettaja kerää työhuoneessaan tarvittavat materiaalit ja on taas valmis seuraaviin 45 minuutin mittaisiin oppitunteihin. Samalla tavalla näyttelijä on valmis uuteen näytökseen tauon jälkeen. Mutta millainen on yliopettajan arki? Onko Jantusen työ kokonaan näyttelijän tavoin ihmisten edessä esiintymistä? Työnkuva vaihtelee sen mukaan, olenko enemmän tekemisissä hallinnon kanssa vai keskitynkö opetukseen. Opetuspäivänä tulen tänne puoli kahdeksalta aamulla. Opetuspäivinä aikatauluuni kuuluu myös opiskelijoiden harjoitus- ja projektitöiden ohjausta. Työpäivät jatkuvat usein vielä illalla kotona. Jantusen mukaan opettaminen eroaa suuresti työstä hallinnon parissa. Silloin istutaan palavereissa ja tehdään selvityksiä. Ei siis luovaa kuten opettaminen, mutta Jantusen mukaan samaan aikaan vähemmän stressaavaa. Hallinnollisen työn rauhallinen luonne tarjoaa sopivan vastapainon opettamiselle. Mutta asialla on kaksi puolta. Hallinnon ymmärtäminen ja pieni pala sen järjestämistä sopivassa suhteessa helpottavat opettajan työtä. Vaarana on, että opettaja keskittyy liikaa hallintoon, eikä opetukseen jää enää resursseja ja voimavaroja. Maailma muuttuu Pohjimmiltaan opettajan työ on edelleen samanlaista kuin silloin, kun Jantunen aloitti talossa. Perusasetelma pätee yhä: opettaja opettaa ja opiskelija opiskelee. Mutta kokoajan on muutos meneillään. Konetekniikkaa on opetettu täällä yli sata vuotta. Ja sitä, miten koneet toimivat mekaanisesti, opetetaan niin kauan kun koneet tässä maailmassa pyörivät. Mutta opetuksessa käytettävät työkalut ja ympäröivä maailma muuttuvat. Jantusen työuran aikana tietokoneet ovat yleistyneet. Uusi teknologia ja alan kehitys vaativat myös opettajilta enemmän ja erilaista työpanosta. Jantusenkin työssä verkko-opetus ja verkkosivuilta ladattavat luentomateriaalit ovat arkipäivää. Tietotekniikan kaltaista murrosta on tuskin lähitulevaisuudessa luvassa. Mutta millainen on globalisoituva maailma insinöörin silmin? Tulevaisuuden insinööri tekee enemmän työtä ulkomaalaisten kanssa kuin aiemmin. Tämä tilanne vaatii insinööreiltä uudenlaisia sosiaalisia taitoja, ja se on otettu huomioon opetuksessa. On varmaa, että esimerkiksi Kiinassa insinöörien koulutus saavuttaa jonain päivänä länsimaisen tason. Jantusen mukaan on kuitenkin olemassa jotain, mitä ei voi olla kenelläkään muulla kuin suomalaisella insinöörillä. Tällä kylmän ja pohjoisen maan kansalla on aivan erityinen työmoraali ja suhtautuminen elämään. Minä uskon, että me suomalaiset pärjäämme aina! Panu Hietaneva Kirjoittaja opiskelee Stadian viestinnän koulutusohjelmassa, radio- ja televisioilmaisun suuntautumisvaihtoehdossa, medianomiksi (AMK). Strada 11\n12 Riitta Konkolan tie opettajasta sillanrakentajaksi Parhaillaan rehtorin tehtäviä hoitava Riitta Konkola aloitti Stadian pedagogisena vararehtorina vuosi sitten syksyllä. Konkola tunnustaa miettineensä pitkään ennen kuin haki tehtävään, jossa tiesi haasteita riittävän. Kipinä opetuksen ja työn kehittämiseen oli kuitenkin syttynyt jo aikaisemmin. Keväällä 1994 toimintaterapeuttina työskennellyt Konkola sai puhelun silloisesta Helsingin sairaanhoito-opistosta. Häntä kysyttiin opettajaksi entiseen opinahjoonsa, josta hän oli kymmenen vuotta aikaisemmin valmistunut ensin toimintaterapeutiksi ja myöhemmin erikoistoimintaterapeutiksi. Opetus ja sen kehittäminen kiinnosti Konkolaa silloin ja kiinnostaa yhä. O pettajana Konkola huomasi pian, ettei yksin ammatillisella koulutuksella pärjää, kun ammattikorkeakoulu ja muut muutokset tekivät tuloaan. Suoritin avoimessa ammattikorkeakoulussa aikuiskasvatustieteen approbaturin. Innostuin siitä ja pyrin Helsingin yliopistoon lukemaan kasvatustieteitä. Tämän jälkeen työ ja opiskelu ovat luontevasti nivoutuneet yhteen Konkolan uralla. Vuonna 2000 hän valmistui kasvatustieteen maisteriksi ja sai opettajan pätevyyden. Kaksi vuotta myöhemmin valmistui lisensiaatintutkimus. Sekä pro gradu -työssään että lisensiaatintutkimuksessaan hän tutki samaa asiaa: oppimisen siirtovaikutusta työelämän ja oppilaitoksen välisessä yhteistyössä, eli kuinka työtä kehittämällä ja luomalla uusia ratkaisuja työyhteisöt ja työntekijät oppivat. Onneni oli se, että Helsingin yliopiston kasvatustieteen laitoksen toiminnan teorian ja kehittävän työntutkimuksen yksikköön oli siihen aikaan juuri perustettu tutkimusryhmä, jonka tutkimusintressi oli sama kuin graduaiheeni ja pääsin ryhmään tekemään graduani. Tämä oli minulle lottovoitto, koska kyseessä oli Suomen Akatemian valitsema huippuyksikkö. Oma kokemus vahvisti Konkolan näkemystä siitä, kuinka opiskelu ja opiskelijat voidaan kytkeä työelämähankkeisiin jo opintojen aikana. Häneen oli jo 1980-luvulla omissa ammatillisissa opinnoissaan kolahtanut silloin vielä kovin uusi ajatus koulutuksen kytkemisestä työhön niin, että se palvelee myös työelämää. Myös Konkolan väitöskirja odottaa valmistumistaan, koska uudet tehtävät ovat toistaiseksi vieneet ajan niin, että se on jäänyt taka-alalle. Konkola sanookin, ettei opiskelu ole hänelle mikään erillinen asia, vaan väline oman työn kehittämiseen. AMK avasi uuden näkökulman oppimiseen Yksi ammattikorkeakoulujärjestelmän haasteista liittyy Konkolan mukaan siihen, kuinka sen uudet tehtävät kuten tutkimus- ja kehitystyö saadaan kytkettyä opetukseen. Oppimista pitää tarkastella uudesta näkökulmasta. Perinteisesti ammatillisen opetuksen tehtävänä on ollut jonkin ammatin tradition siirtäminen seuraaville sukupolville ja opiskelijan tukeminen hänen ammatillisessa kasvussaan. Ammattikorkeakoulu avasi näkökulman siihen, että koulutuksen tulisi myös kehittää työelämää. Lisäksi pitäisi oppia ennakoimaan työelämässä tulevaisuudessa tarvittavia tietoja ja taitoja. Tältä pohjalta on Konkolan mukaan syntynyt tarve kehittää uusia opetusmenetelmiä ja yhteistyön muotoja työelämän kanssa. Opettajien tietovarasto ei yksin riitä vastaamaan uusiin haasteisiin. Ammattikorkeakoulut ovat joutuneet pohtimaan, ketkä ja mistä uutta tietoa haetaan, ja miten osallistutaan uuden tiedon ja uusien ratkaisujen tuottamiseen. Tutkimus- ja kansainvälinen yhteistyö on vahvistanut Konkolan ajatusta siitä, että opiskelijat voidaan yhdessä työpaikkojen kanssa ottaa mukaan uuden tiedon hankintaa ja nostamaan esille kehittämistarpeita sekä tuottamaan ideoita ratkaisuiksi. Tämä on radikaali muutos entiseen, mutta se sopii hyvin ammattikorkeakoulun ideaan ja perustehtäviin. Toki tämän kanssa on vieläkin paljon tekemistä, Konkola myöntää. Kysyvä mieli ja kehittävä ote Konkola toivoo, että opetusta voidaan edelleen kehittää niin, että siihen kytkeytyy tutkimuksellisia ja kehittäviä elementtejä. Opetuksen tulisi tukea sitä, että opiskelijalle syntyy kysyvä mieli ja kehittävä ote työhön. Tämä elementti tulisi sisäänrakentaa amk-pedagogiikkaan, jos perustehtävämme on kouluttaa asiantuntijoita työelämään. Asiantuntijuuteen kuuluu kyky kyseenalaistaa asioita ja hakea uusia ratkaisuja yksin ja yhdessä muiden kanssa. Lisäksi Konkola korostaa yhteisöllistä oppimista, jolloin myös opettaja on oppija. Tärkeää on myös koulun yhteys oman talon ulkopuolelle ja se, että toimitaan horisontaalisesti niin, että ylitetään koulun ja työelämän välisiä rajoja. Nykypäivän työ on vaativaa. Tuskin kenelläkään on yksin oikeaa tietoa vaan tarvitaan enemmänkin eri tiedon haltijoiden ja osaajien välistä yhteistyötä, koska kysymykset ja tilanteet työelämässä ovat usein monimuotoisia. Tämä on ehkä suurin ajattelussa tapahtunut murros ammatillisen koulutuksen kentällä. Olemme tottuneet ajattelemaan, että vain yksi ihminen hallitsee asian ja kasvaa omalla alallaan ekspertiksi. Aikaisemmin ei ole ainakaan laajasti ajateltu, että asiantuntijoiden tulisi oppia myös yhteistyöhön. Toinen suuri murros liittyy siihen, että opetus on avattu luokkahuoneen ulkopuolelle. Strada 12\n13 Suunnannäyttäjä ja sillanrakentaja Konkola on toiminut Stadiassa myös yliopettajana ja opetussuunnitelmien kehittämisen projektipäällikkönä. Pedagogisena johtaja hän sanoo haluavansa olla inputin ja suunnan antaja opetuksen kehittämiselle, sillä varsinainen työ tehdään koulutusohjelmissa. Asiantuntijaorganisaatiossa täytyy Konkolan mukaan osata kuunnella ihmisiä ja käyttää heidän tietämystään. Johtajan tehtävänä on vetää asioita yhteen ja tarkistaa, että toiminnassa edetään halutussa suunnassa. Johtajan tulee viedä laivaa sellaiseen suuntaan, joka on laivalle hyvä, mutta samalla sallia erilaisiakin ratkaisuja. Yksi johtajuuden kulmakivistä on Konkolan mukaan strategiatyö. Johtajan täytyy osata strategista ajattelua, mutta tärkeää on myös saada muut mukaan varsinaiseen työhön. Johtamista voisi kuvata sillan rakentamiseksi organisaatiotyön ja toimijoiden välille sekä perustelujen löytämiseksi sille, miksi siltaa tarvitaan. Monesti tämä silta näyttää puuttuvan tai se on kovin heiveröinen. Käytännössä kysymys on vuoropuhelusta työntekijöiden kanssa, Konkola kuvaa ajatuksiaan johtamisesta. Muutos on myös mahdollisuus Jatkuva muutos on ollut olennainen osa ammattikorkeakoulujen lyhyttä historiaa. Yhteiskunnassa yleisesti vallitseva muutos on vaikuttanut myös oppilaitoksiin ja siihen ei ehkä perinteisesti ole totuttu. Esimerkiksi kansainvälistyminen on tuonut muutostarvetta kaikille aloille niin maatalouteen, teollisuuteen kuin koulutukseenkin. Myös meidän täytyy kehittää toimintaamme, jotta se vastaa mahdollisimman hyvin yhteiskunnan muuttuviin tarpeisiin. Muutoksessa on Konkolan mukaan tärkeää huomata se, että siihen voi itse vaikuttaa. Muutos tarjoaa myös mahdollisuuden oppia ja tehdä tulevaisuus paremmaksi. Minua auttaa omassa työssäni se, että hahmotan helposti kokonaisuuksia ja tunnistan asioihin liittyvää problematiikkaa. Yleensä nostan asiaan liittyvän ilmiön esille ainakin itselleni ja joskus myös muille. Se yleensä auttaa vaikeidenkin tilanteiden ymmärtämistä. En myöskään helposti jää kaaokseen pitkäksi aikaa. Tätä taitoa on tietysti täytynyt myös kehittää itsessään, sillä arki on monesti sitä, että rientää hengästyneenä paikasta ja tilaisuudesta toiseen. Yritän myös viettää vapaa aikaa ja tehdä muutakin kuten lukea ja ulkoilla. Kirjoittaminen on minulle myös tärkeää, se on yksi tapa organisoida ja jäsentää omia ajatuksiaan myös kiireen keskellä. Liisa Salo Riitta Konkola toimii Stadian va. rehtorina toistaiseksi. Mari Hohtari, Rhinoceros Oy Strada 13\n14 Tutkittu juttu: Ammattikorkeakoulu Ammattikorkeakoulu on lunastanut paikkansa suomalaisessa korkeakoulujärjestelmässä: valmistuneet ovat sijoittuneet hyvin työelämään ja ammattikorkeakoulu on ollut vetovoimainen koulutusaste. Mutta myös kehitettävää riittää. Näin toteaa erikoistutkija Marja- Leena Stenström Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitokselta. S tenström on seurannut tutkijan silmin ammattikorkeakoulujärjestelmän syntymistä Suomeen sen kokeiluvaiheesta alkaen. Stenström on yhteiskuntatieteiden tohtori, joka toimii ammatillisen koulutuksen ja ammattikasvatuksen dosenttina Tampereen ja Jyväskylän yliopistoissa. Viime vuosina Stenströmiä on tutkijana kiinnostanut ammattikorkeakoulusta valmistuneiden sijoittuminen työelämään ja opiskelijoiden työelämävalmiudet. Stenströmin kiinnostus ammattikorkeakoulutukseen syntyi luonnollisena jatkumona, sillä hänen tutkimuskohteenaan oli aikaisemmin ollut ammatillinen koulutus sen eri näkökulmista. Olin tutkijana seurannut entistä koulu- ja opistoastetta. Kun opistoasteen koulutus muuttui ammattikorkeakoulutukseksi, niin myös ammattikorkeakoulut tulivat tutkimuskohteekseni. Alkuvaiheessa ammattikorkeakoulu kiinnosti tutkijoita myös siksi, että kyseessä oli uusi koulutusjärjestelmä. Valmistuneet työllistyneet hyvin 14 vuotta kokeilun käynnistymisen jälkeen Stenström toteaa, että ammattikorkeakoulut ovat pystyneet vastaamaan hyvin työelämän tarpeisiin. Valmistuneet insinöörit, tradenomit sekä sosiaali- ja terveysalan tutkinnon suorittaneet saavat useimmiten vakinaiset työpaikat. Stenström viittaa Jyväskylän yliopiston koulutuksen tutkimuslaitoksella viime vuonna valmistuneeseen tutkimukseen. Siinä selvitettiin muun muassa, miten hallinnon ja kaupan, tekniikan ja liikenteen sekä sosiaali- ja terveysalan ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneet ovat sijoittuneet työelämään ja heidän valmiutensa vastaavat työelämän vaatimuksia. Tulokset perustuivat syksyllä 2003 kerättyyn valtakunnalliseen aineistoon. Stenström toimi tutkimuksen vastuullisena johtajana ja tutkijana. Parhaiten työmarkkinoille olivat sijoittuneet insinööritutkinnon suorittaneet, heistä 88 prosenttia oli palkkatyössä kolme vuotta valmistumisen jälkeen. Tradenomeilla vastaava luku oli 79 prosenttia, mutta heillä oli Stenströmin mukaan vaikeuksia sijoittua koulutustaan vastaaviin tehtäviin. Myös sosiaali- ja terveysalalta valmistuneet olivat työllistyneet kohtalaisen hyvin, 72 prosenttia oli työssä, mutta heillä oli eniten pätkätyösuhteita. Luvut olivat heikommat, kun vastaajilta kysyttiin, kuinka he olivat voineet hyödyntää koulutustaan, ja olivatko he koulutustaan vastaavissa tehtävissä. Insinööreistä 62, sosiaali- ja terveysalalta valmistuneita 61 ja tradenomeista 56 prosenttia vastasi myöntävästi. Kulttuuriala ei kuulunut tutkimuksen piiriin, mutta alalla on opetusministeriön ylläpitämän AMKOTAtietokannan lukujen valossa Stenströmin mukaan myös työttömiä. Yleensäkin uudemman ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneet tai sellaisen, jota ei vielä hyvin tunneta työelämässä tai jolle ei ole selvää tilausta näyttävät sijoittuneen heikommin työelämään. Esimerkiksi sosionomi on uudempi tutkintonimike ja heillä saattaa olla vaikeuksia työllistyä koulutustaan vastaaviin tehtäviin, koska nimikettä ei vielä tunneta kovin laajasti, Stenström toteaa. Työelämävalmiuksissa parannettavaa Tutkimuksen mukaan ammattikorkeakoulusta valmistuneet kokivat itse, etteivät he olleet saaneet koulutuksen aikana riittäviä valmiuksia työelämään liittyen muun muassa käytännön osaamiseen, itsesäätelyyn kuten kykyyn sietää epävarmuutta tai kommunikointitaitoihin, joita asiantuntijatehtävissä edellytetään. Ongelma on myös siinä, että kyse on osaltaan valmiuksista, joita ei voi hankkia pelkästään opiskelemalla, mutta joiden kehittymistä voisi edistää opetuksen kautta. Opiskelijat kokivat, että heiltä odotettiin työelämässä enemmän kuin, mihin heillä opiskelun pohjalta oli valmiuksia. Työelämässä kaivattiin erityisesti yleisiä työelämävalmiuksia ja alan erityisosaa- Strada 14\n15 on paikkansa lunastanut Ammattikorkeakoulut ovat pystyneet vastaamaan hyvin työelämän tarpeisiin, sanoo erikoistutkija Marja-Leena Stenström. Strada 15 Mari Hohtari, Rhinoceros Oy >>>\n16 >>> Ammattikorkeakoulun tulevaisuuden haasteet liittyvät tutkijan mukaan opetuksen, pedagogiikan ja työelämälähtöisyyden kehittämiseen. mista. Teoreettista osaamista opiskelijat sen sijaan kokivat saaneensa riittävästi. Koulutuksen tutkimuslaitoksella on jo kerätty uutta vastaavaa valtakunnallista tutkimusaineistoa viime vuodelta sekä yliopistoista että ammattikorkeakouluista hallinnon ja kaupan sekä tekniikan alalta valmistuneista, mutta tutkimuksen tuloksia ei Stenströmin mukaan ole vielä raportoitu. Onnistumisia ja haasteita Koulutuksen käytännönläheisyys, alueellisuus ja työelämäyhteistyö ovat Stenströmin mukaan ammattikorkeakoulujen voimavaroja, jotka ovat edesauttaneet niitä lunastamaan paikkansa, lisänneet koulutuksen tunnettuutta työelämässä ja sitä kautta opiskelijoiden työllistymistä. Hyvää on ollut myös se, että ammattikorkeakoulujen vakinaistamislupahakemukset edellyttivät laatutyötä. Tämä on varmasti vaikuttanut siihen, että ammattikorkeakoulut ovat pystyneet kilpailemaan muiden oppilaitosten kanssa omasta asemastaan. Stenströmin mukaan suomalainen korkeakoulutuksen duaalimalli joka käsittää käytännön läheisen korkeakoulutuksen ja teoreettisemman yliopistokoulutuksen näyttää toimivan. Ammattikorkeakoulut ovat nyt tulleet siihen ikään, että niiden rakenteet on luotu. Seuraavassa kehitysvaiheessa haasteet liittyvät Stenströmin mukaan opetuksen, pedagogiikan ja työelämälähtöisyyden kehittämiseen. Erityisesti työharjoittelua tulisi Stenströmin mukaan kehittää. Myös T&K-toiminnan edistäminen alueellisella tasolla kuuluu ammattikorkeakoulujen lähitulevaisuuden haasteisiin. Nykyisin puhutaan jaetusta asiantuntijuudesta eli siitä, ettei töitä tehdä yksin vaan tiimeissä ja ryhmissä. Myös näitä työelämän edellyttämiä taitoja tulisi ehkä vieläkin enemmän harjoittaa jo opiskeluaikana projekteissa ja työharjoittelujen yhteydessä, Stenström lisää. Duaalimallin toimivuus kiinnostaa tutkijoita Stenström uskoo, että tutkijoita kiinnostaa myös tulevaisuudessa suomalaisen korkeakoulujärjestelmän duaalimallin toimivisuus. Lisäksi tutkimus kohdistuu jatkossa ammattikorkeakoulun omaleimaisuuteen eli työelämälähtöisyyden kehittämiseen. Edelleen tutkijoita kiinnostanee myös valmistuneiden sijoittuminen työelämään, työelämävalmiudet ja pedagoginen kehittäminen. Stenström uskoo, että myös seuraavan kymmenvuotisjakson jälkeen ammattikorkeakoulu on olemassa ja voi hyvin. Hän myös muistuttaa, että on paljon niitä opiskelijoita, jotka menevät ammatillista tietä korkeakouluun opiskelemaan, ja tällä polulla ammattikorkeakouluilla on keskeinen rooli. Lisäksi tulevaisuudessa on mielenkiintoista seurata, miten ylemmän ammattikorkeakoulututkinnon suorittaneet sijoittuvat työmarkkinoille suhteessa yliopistosta valmistuneisiin ylemmän korkeakoulututkinnon suorittaneisiin. Nythän ammattikorkeakoulun ylempi korkeakoulututkinto poikkeaa yliopiston ylemmästä korkeakoulututkinnosta opiskelijoilta vaadittavan kolmen vuoden työkokemuksen takia. Yksi tulevaisuuden haaste liittyy tutkijan mukaan kansainvälistymiseen. Opiskelijoiden kansainväliset valmiudet korostuvat. Myös koulutuksessa tulee jatkossa olemaan yhä enemmän eri maista ja kulttuureista olevia opiskelijoita. Meillä on korkeatasoinen koulujärjestelmä. Suomi on maa, johon halutaan tulla opiskelemaan, Stenström uskoo. Liisa Salo Strada 16\n17 Ammattikorkeakouluilla oma kehittäjäverkosto A mmattikorkeakouluilla on oma kehittäjäverkosto, KeVer. Sen tavoitteena on tukea ja vahvistaa ammattikorkeakoulua koskevaa tutkimusta, edistää tutkijoiden ja toimijoiden keskinäistä vuorovaikutusta sekä käynnistää yhteisiä tutkimus- ja kehittämishankkeita. Verkosto muodostuu tutkimusryhmistä, joissa esitellään meneillään olevia tutkimuksia ja kehittämishankkeita sekä tutustutaan niihin eri ammattikorkeakouluissa. Tutkimusryhmien teemoja ovat alueellinen kehittäminen, fi losofi a, koulu- KeVer-hanketta koordinoidaan Hämeen ammattikorkeakoulusta ja sen rahoituksesta vastaa opetusministeriö. KeVer järjestää yhdessä Oulun seudun ammattikorkeakoulun, OTTU ry:n (Ammattikoulutuksen tutkimusseura) ja Korkeakoulujen arviointineuvoston (KKA) kanssa Amk- ja ammatillisen koulutuksen tutkimuspäivät Oulussa. Päivät järjestetään viidettä kertaa. Ne on tarkoitettu korkea- ja toisen asteen ammatillisen koulutuksen piirissä työskenteleville, alan tutkijoille, päättäjille ja kaikille ammattikasvatuksen ja ammatillisen koulutuksen kehittämisestä kiinnostuneille. Päivien teemoja ovat koulutuksen arviointi, korkeakoulukenttä muutoksessa, innovaatiot, tulevaisuuden opettajuus ja T&K-toiminnan metodologia. Pääesiintyjäksi on lupautunut professori David D. Dill Pohjois-Carolinan yliopistosta Yhdysvalloista. Hän alustaa koulutuksen kansainvälisestä arvioinnista. Tutkimuspäivistä lisää osoitteessa / tutkimuspaivat. tusjärjestelmä, metodologia, opiskelijan ohjaus, organisaatiot ja johtaminen, pedagogiikka sekä toiminnanteorialähtöinen työelämän kehittäminen. Verkostossa on jäseniä kaikista ammattikorkeakouluista. Lisäksi mukana on tutkijoita yliopistoista ja tutkimuslaitoksista sekä toimijoita ammattiliitoista, opetusministeriöstä ja opiskelijajärjestö SAMOKista. Verkoston toimintaa linjaa ohjausryhmä, jonka puheenjohtajana toimii rehtori Pentti Rauhala Laurea-ammattikorkeakoulusta. Mari Hohtari, Rhinoceros Oy Lisätietoja: projektipäällikkö Mervi Friman, mervi.friman(at)hamk.fi ja projektisuunnittelija Minna Palos, minna.palos(at)hamk.fi. KeVerhankkeen kotisivut 2 Strada 17\n18 Ammattikorkeakoulu työelämän silmin Oppimaan Aimo Virtanen Kun ammattikorkeakoulujärjestelmää alettiin kehittää reilut kymmenen vuotta sitten, sen keskeisiksi tavoitteiksi linjattiin muun muassa monialaisuuden, oppimaan oppimisen sekä tutkimus- ja kehitystyön lisääminen. Kysyimme työelämän eri alojen edustajilta: Miten ammattikorkeakoulu on onnistunut näissä tavoitteissaan työelämän näkökulmasta? Mitkä ovat ammattikorkeakoulun tulevaisuuden haasteet? a IT-alalla erityisesti oppiminen tapahtuu työtä tekemällä, sanoo Accenture Technology Solutionsin toimitusjohtaja Jorma Jokinen. Strada 18\n19 oppiminen olennaista Toimitusjohtaja Jorma Jokinen, Accenture Technology Solutions; Elinkeinoelämän keskusliiton koulutus- ja työvoimavaliokunnan edustaja; Stadian ja Helian tietotekniikan koulutusohjelmien neuvottelukunnan jäsen J Strada 19 os työnantajan näkökulmasta arvioin kyseisten tavoitteiden keskinäistä painoarvoa, niin erityisen tärkeää on oppimaan oppiminen. Tutkimus- ja kehittämistoimintaa ja monialaisuuden korostamista sen sijaan en näe ammattikorkeakoulun keskeisinä tehtävinä. Oppimaan oppimisen lisäksi on tärkeää, että ihmiset jo ammattikorkeakouluvaiheessa omaksuvat sellaisia taitoja, jotka ovat siinä ajassa ja hetkessä välittömästi työelämärelevantteja. Hieman karrikoiden voin sanoa, etten näe ammattikorkeakoululla laajaa yleissivistävää tai tutkimukseen liittyvää tehtävää. Tutkimukselliset ainekset painottuvat enemmän tiedekorkeakoulussa. Ammattikorkeakoulun tehtävänä on tarjota tietyn alan vahva ammatillinen pohja ja synnyttää myönteinen asenne jatkuvaan kehittymiseen. Vahva substanssiosaaminen, alan teoreettinen ja käytännön osaaminen, on keskeistä. ITalalla täytyy omin käsin ja aivoin tuottaa jotakin uutta eli rakentaa tietojärjestelmäratkaisuja, jolloin pelkkä tietoisuus asioista tai tiedonhakukyky ei kanna kovin pitkälle. Ihmisen ammatillisen kehittymisen kannalta on myös hyvin jalostava prosessi, että hän oppii ja hänelle syntyy taito mennä syvälle asioihin eikä oppiminen jää ainoastaan yleissivistävään kerrokseen. Tällä alalla muutos ja kehitys ovat jatkuvaa, jolloin tietoisuus ei riitä vaan asioita täytyy oikeasti myös osata. Oppimaan oppiminen on olennaista, jotta uusia asioita voi oppia aina uudelleen ja uudelleen riippumatta siitä, että teknologia alalla muuttuu. Onkin äärimmäisen tärkeää, että nuoret jo ammattikorkeakouluvaiheessa oppivat tietojärjestelmien rakentamisen problematiikkaa. Vaikka rakentamisen tekniikka aika ajoin muuttuu, niin sen prosessi pysyy samana. Teknologian murros ei sinänsä vanhenna tai mitätöi aikaisempaa osaamista, jos ymmärtää rakentamisen prosessin. Palkkaamme vuosittain toistasataa korkeakouluista eri aloilta valmistunutta uutta ihmistä. Kokemuksemme ammattikorkeakoulusta valmistuneista ovat olleet pelkästään myönteisiä. Emme odota, että valmistuneet ovat huippuammattilaisia, vaan tärkeää on, että he ymmärtävät alan logiikan ja sen, mitä heidän tulee oppia ja suhtauvat oppimiseen positiivisesti. Yrityksessämme kuten alalla yleensä panostetaan jatkokoulutukseen, joten asenne on tärkeä. Monialaisuutta tärkeämpänä pidän sitä, nuoret koulutuksen aikana perehtyvät johonkin alaan kohtuullisen nopeassa ajassa, oppivat alan lainalaisuudet ja pääsevät sellaiselle tasolle, että he omaavat riittävät valmiudet siirtyä työelämään ja säilyttävät siellä jatkuvan oppimisen meiningin. Opiskelua ei tulisi nähdä elämäntehtävänä vaan toivon, että nuoret ymmärtävät, että oppimista tapahtuu päätoimisen opiskelun jälkeen myös työn tekemisen kautta. IT-alalla erityisesti oppiminen tapahtuu työtä tekemällä. Työelämässä emme voikaan lähteä siitä, että ihminen olisi korkeakoulusta valmistuessaan täysin valmis. Valmistuneet ovat ikään kuin saaneet ajokortin ja alkavat vasta oppia oppimista. IT-alalla tarvitaan lisäksi lapsen mieltä ja aitoa uteliaisuutta, jotta jaksaa koko ajan innostua muutoksesta eikä koe sitä rasitteena. Täytyy myös olla sillä tavalla yrittäjähenkinen, että haluaa voittaa vaikeuksia eikä lannistu niistä. Epäonnistumisetkin tulisi nähdä mahdollisuutena uuden oppimiseen. Tärkeää on myös halu kehittyä. Ihmisten erilaisuus tulisi nähdä positiivisena asiana. Tämän merkitys varmasti vielä korostuu, koska IT-ala globalisoituu huimaa vauhtia ja kansainväliset työnjaon kysymykset nousevat esille. Täytyy olla oikealla tavalla kosmopoliitti, sillä nykyisin tiimikaveri voi yhtä hyvin olla intialainen, kiinalainen tai brasilialainen. Tämäkin tulisi nähdä innostuksen lähteenä työssä ja sitä kautta oppia ymmärtämään, että on muunkinlaista kuin impivaaralaista meininkiä. Ala edellyttää myös vahvaa analyyttistä osaamista. Äärimmäisen tärkeitä ovat lisäksi hyvät kommunikointi- ja ryhmätyötaidot. Työ on enemmän ja enemmän yhdessä tekemistä, tiimeissä onnistumista ja siihen vaikuttavan moninaisuuden tajuamista. Työhön kuuluu sekä toisten auttaminen että rohkeus pyytää tarvittaessa apua läheltä tai kaukaa ja sen hyväksyminen, ettei yksin voi osata kaikkea. Lisäksi tarvitaan yhdessä tekemisen ja projektihallinnan osaamista, samoin kuin järjestelmien rakentamisen prosessin ymmärrystä. Ammattikorkeakoulun kuten koko korkeakoulujärjestelmän keskeisenä tulevaisuuden haasteena pidän opiskeluaikojen pitämistä kohtuullisen lyhyinä. Opiskelu on vain yksi vaihe elämässä, josta olisi hyvä siirtyä eteenpäin mahdollisimman nopeasti. Nuorten tulisi ahneemmin ja nälkäisemmin hakeutua työelämään. Ehkä tässä asiassa meillä työnantajillakin on peiliin katsomista. Toinen keskeinen asia on tiede- ja ammattikorkeakoulujen keskinäinen työnjaon selkiyttäminen. Ammattikorkeakoululla on äärimmäisen tärkeä ja hyödyllinen tehtävä koulutuksen kentällä ja sen tulisi keskittyä olemaan erittäin hyvä omassa tehtävässään. Suomalaisesta korkeakoulujärjestelmästä ei kannata tehdä liian homogeenista, vaan eri oppilaitoksilla tulisi olla selkeästi määritellyt omat tehtävänsä sen sijaan, että kaikki hoitavat enemmän tai vähemmän samaa tehtävää. Kuten yksilön ei korkeakoulunkaan kannata olla tässä kompleksisessa maailmassa liian monialainen vaan täytyy pyrkiä rohkeasti olemaan hyvä omalla alallaan. Hyvinvoiva ja kilpailukykyinen korkeakoulukenttä on myös yksi kansallinen kilpailukyvyn avaintekijä. Jos haluamme ylläpitää johtavaa elintasoa maailmassa, niin korkeakoulukentän tehtävä on tässä keskeinen, sillä kilpailuetumme on vahva osaaminen. Liisa Salo >>>\n20 Monialaisuus Ammattikorkeakoulu työelämän silmin c Varsinkin pääkaupunkiseudun muusikoille tulisi jo koulutuksen aikana kehittyä itse itsensä työllistävä -ote, sillä monen leipä tulee olemaan palasina maailmalla, sanoo rehtori Paula Jordan Keski-Helsingin musiikkiopistosta. Strada 20


KOKOUSPÖYTÄKIRJA. TERVON KUNTA Perusturvalautakunta 3/ Ti klo Kunnanvirasto, hallituksen ja lautakuntien kokoushuone - PDF\nKOKOUSPÖYTÄKIRJA. TERVON KUNTA Perusturvalautakunta 3/ Ti klo Kunnanvirasto, hallituksen ja lautakuntien kokoushuone\nDownload "KOKOUSPÖYTÄKIRJA. TERVON KUNTA Perusturvalautakunta 3/2016 1. Ti 19.4.2016 klo 17.30-18.00. Kunnanvirasto, hallituksen ja lautakuntien kokoushuone"\n1 Perusturvalautakunta KOKOUSPÖYTÄKIRJA Nro/vuosi 3/2016 Sivu 1 KOKOUSAIKA KOKOUSPAIKKA SAAPUVILLA OLLEET JÄSENET MUUT SAAPUVILLA OLLEET Ti klo Kunnanvirasto, hallituksen ja lautakuntien kokoushuone Jäsen Paikalla Varajäsen Paikalla Tarvainen Maarit, pj. Ruotsalainen Pekka vpj. Lempinen Sami Korhonen Seija Law Steven Tarkkonen Jarmo Kovanen Tanja Kuhmonen Anna perusturvajohtaja Heikkinen Minna sosiaalityöntekijä Liimatainen Mirva Harjumäki Lea Puranen Pekka Korhonen Mirja Väätäinen Kullervo Hätinen Pirkko-Liisa Mäki-Penttilä Jarmo esittelijä, pöytäkirjan pitäjä LAILLISUUS JA PÄÄTÖSVALTAISUU S ASIAT PÖYTÄKIRJAN TARKASTUSTAPA Kokous todettiin lailliseksi ja päätösvaltaiseksi Pöytäkirjan tarkastajiksi valittiin Jarmo Tarkkonen ja Tanja Kovanen. PÖYTÄKIRJAN ALLEKIRJOITUS JA VARMENNUS Puheenjohtaja Maarit Tarvainen Pöytäkirjanpitäjä Anna Kuhmonen PÖYTÄKIRJAN TARKASTUS Tarkastusaika Allekirjoitukset Tanja Kovanen Jarmo Tarkkonen PÖYTÄKIRJA ON PIDETTY YLEISESTI NÄHTÄVILLÄ Paikka ja pvm Virka-asema Tervon kunnanvirasto klo 9-14, tietoverkossa alkaen. Allekirjoitus ilmoitustaulunhoitaja Saini Malinen\n2 Perusturvalautakunta KOKOUKSEN LAILLISUUS JA PÄÄTÖSVALTAISUUS Perusturvaltk 15 Tervon kunnan hallintosäännön (K.valt ) 8 :n ja 9 :n mukaan perusturvalautakunta on laillisesti koolle kutsuttu, kun perusturvalautakunnan puheenjohtaja tai hänen estyneenä ollessaan varapuheenjohtaja on antanut kokouskutsun, jossa on ilmoitettu kokouksen aika ja paikka sekä käsiteltävät asiat. Kuntalain 410/ :n 2 momentin mukaan toimielin on päätösvaltainen, kun enemmän kuin puolet jäsenistä on läsnä. Kokouskutsu, jossa on ilmoitettu kokouksen aika ja paikka sekä esityslista, on toimitettu sähköpostitse lautakunnan jäsenille torstaina Kokouksen puheenjohtaja toteaa kokouksen laillisuuden ja päätösvaltaisuuden. Kokous todettiin lailliseksi ja päätösvaltaiseksi.\n3 Perusturvalautakunta PÖYTÄKIRJAN TARKASTAJIEN VALINTA JA TARKASTUSAJANKOHTA Perusturvaltk 16 Tervon kunnan hallintosäännön (K.valt ) 19 mukaan pöytäkirja tarkistetaan toimielimen päättämällä tavalla. Pöytäkirjan tarkistajiksi valitaan Jarmo Tarkkonen ja Tanja Kovanen. Pöytäkirja tarkastetaan viimeistään\n4 Perusturvalautakunta KOKOUKSEN TYÖJÄRJESTYKSEN JA MAHDOLLISTEN LISÄASIOIDEN HYVÄKSYMINEN Perusturvaltk 17 Tervon kunnan hallintosäännön (K.valt ) 11 :n mukaan kokouksen asiat käsitellään esityslistan mukaisessa järjestyksessä, jollei toimielin toisin päätä. Toimielin voi päättää ottaa käsiteltäväksi sellaisenkin asian, jota ei ole mainittu kokouskutsussa. Perusturvalautakunta hyväksyy esityslistan kokouksen työjärjestykseksi.\n5 Perusturvalautakunta TÄYTTÖLUVAN MYÖNTÄMINEN TERVON KUNNAN PERUSTURVALAUTAKUNNALLE KAHDEN LÄHIHOITAJAN TOIMEN VAKINAISEEN TÄYTTÄMISEEN ja ALKAEN Perusturvaltk 18 Tervon kunnan kotihoidon kaksi vakinaisessa toimessa ollutta lähihoitajaa on irtisanoutunut työsuhteistaan ja päivätyillä irtisanoutumisilmoituksilla. Toisen toimen ensisijainen sijoituspaikka on palvelvelukoti Vuokossa, toisen kotipalvelussa. Perusturvajohtaja on myöntänyt työntekijöille erot lähihoitajan toimista Tervon kunnassa alkaen ja alkaen (Tervon kunnan hallintosääntö Kvalt ). Tervon kunnan kotihoidon virka ja toimirakennetta on selvitetty viimeksi keväällä Tällöin arvioitiin erityisesti lähihoitajien ja sairaanhoitajien resurssitarvetta ja sairaanhoidollista osaamista vaativat tehtävät kotihoidossa nyt ja tulevaisuudessa. Selvityksen pohjalta todettiin seuraavaa: -Kotisairaanhoitajat (2) eivät tässä vaiheessa siirry kaksivuorotyöhön, koska työn ruuhkahuiput keskittyvät päiväaikaan. -Kotihoidon toimintaa kehitetään siten, että kotisairaanhoitajien asiakas ja aluejaon pohjalta perustetaan kotihoidon tiimit, joiden vastaavina toimivat kotisairaanhoitajat. -Tällä hetkellä täytettyinä olevat lähihoitajan toimet olisi syytä säilyttää ennallaan, koska käytännön kenttätyö ja työaikasuunnittelu eivät toimi nykyistä pienemmällä lähihoitaja määrällä -Sairaanhoidollisen osaamisen vahvistamiseksi ilta-aikoina ollaan hahmoteltu kotihoidon sairaanhoitajan/palveluohjaajan tehtävää. Resursseja tehtävän hoitamiseen saataisiin/vapautuisi jo olemassa olevista ja suunnitteilla olevasta osa-aika eläkkeistä. Järjestely olisi kokeiluluontoinen ja määräaikainen, yksi vuosi. -Palveluohjaajan tarve tuli vahvasti esiin myös kuntalaiskyselyssä. Selvityksen yhteydessä suunniteltiin osastonhoitajan, kotihoitopalveluiden esimiehen ja palveluohjaajan tehtäviä (uudelleen järjestelyjä) ja työaikojen yhteensovittamista. Toistaiseksi voimassa olevat virka/toimijärjestelyt tehdään viimeistään osastonhoitajan eläköityessä. Kotihoidon määräaikainen sairaanhoitaja on palkattu ajalle Kotihoidon tiimit on perustettu ja työntekijöiden tehtävien uudelleen järjestelyjä on toteutettu kotihoidon tarpeiden pohjalta. Loppuvuoden 2016 aikana suunnitellaan mahdolliset muutokset toistaiseksi voimassa oleviin virkoihin ja toimiin sekä tehtävänkuviin. Tervon kunnan Tervon kunnan hallintosäännön (Kvalt ) 27 :n mukaan lautakunta päättää alaisensa vakinaisen kuukausipalkkaisen henkilön ja yli vuoden ajaksi valittavan esittelijänä toimivan määräaikaisen\n6 Perusturvalautakunta henkilön palvelukseen ottamisesta. Palkkauksesta valinnan yhteydessä päättää valitseva viranomainen neuvoteltuaan asiasta palkka-asiamiehen kanssa ennen palkkauksen vahvistamista. 26 :n mukaan henkilöstön kelpoisuudesta on voimassa, mitä niistä virkaa tai tointa perustettaessa tai muutoin on päätetty taikka säädetty ja niistä pidetään erillistä luetteloa. 28 :n mukaan viran tai työsuhteen julistaa haettavaksi lautakunnan valitseman viranhaltijan osalta ao. toimistopäällikkö. 23 :n mukaan kunnanhallitus päättää luvan myöntämisestä vakinaisten virkojen ja toimien täyttämiseen. Lain sosiaalihuollon ammatillisen henkilöstön kelpoisuusvaatimuksista ( /272) 8 :n mukaan kelpoisuusvaatimuksena lähihoitajan tehtäviin on tehtävään soveltuva sosiaali- ja perustutkinto tai muu vastaava tutkinto. Lähihoitajan palkkaus määräytyy KVTES liitteen 4 04SOS06A mukaisesti. Päätösehdotus: Perusturvalautakunta hakee kunnanhallitukselta täyttölupaa itrisanoutumisten johdosta avoinna oleviin lähihoitajan toimiin Tervon kunnan kotihoidossa ja alkaen.\n7 Perusturvalautakunta PERUSTURVALAUTAKUNNALLE TIEDOKSI ESITETTÄVÄT ASIAT Perusturvaltk 19 1) Sisäilmatyöryhmä ) Kumppanuuspöytäneuvottelu / kylien turvallisuussuunnitelmat 3)) Tervon DIGI-ikäiset, sähköinen kohtaamis ja tiedonvälityskanava ikäihmisille, perustava kokous Lautakunta merkitsee kohdan 1-3 asiat tietoonsa saatetuksi.\nKOKOUSPÖYTÄKIRJA. TERVON KUNTA Perusturvalautakunta 5/2015 1. Tiistai 22.9.2015 klo 17.30-19.00. Kunnantoimiston uusi kokoushuone\nPerusturvalautakunta KOKOUSPÖYTÄKIRJA Nro/vuosi 5/2015 Sivu 1 KOKOUSAIKA KOKOUSPAIKKA SAAPUVILLA OLLEET JÄSENET MUUT SAAPUVILLA OLLEET Tiistai 22.9.2015 klo 17.30-19.00 Kunnantoimiston uusi kokoushuone\nPÖYTÄKIRJA. Petteri Ristikangas, kunnanj. esittelijä, ei :t 83 ja 86 Kaija Tarvainen, hallintojoht. pöytäkirjanpitäjä, ei 83\nKunnanhallitus PÖYTÄKIRJA Nro/vuosi 7/2016 Sivu 1 KOKOUSAIKA KOKOUSPAIKKA Maanantai 2.5.2016 klo 17.00-19.10 Kunnanviraston valtuustosali SAAPUVILLA OLLEET JÄSENET MUUT SAAPUVILLA OLLEET LAILLISUUS JA


Olutkirja: Mikko Salmi - Olut! Kotimaiset panimot ja oluet (+bonus!)\nPitkän linjan oluen monitoimimies Mikko Salmi julkaisi viime vuonna pitkän, yli vuosikymmenen työstövaiheen jälkeen "Olut!"-olutkirjansa. Ilmeisesti Salmi sai vaihteen silmään, sillä seuraavaan opukseen ei kulunut kuin vuosi. Liekö saatu Hyvä Tuomas -palkinto innoitti vai mikä. Kuten nimestä voi päätellä, tämä on ainakin kustantajan näkökulmasta suoraa jatkoa edellisvuoden kirjalle. Kirjalla siis sama huutomerkillinen nimi isolla kannessa. Alaotsikko "Kotimaiset panimot ja oluet" selventää kyseessä olevan eri kirja, mutta en ihmettelisi jos joku kaupassa kuvittelee kyseessä olevan sama teos. Salmi itsekin valitteli julkistustilaisuudessa kustantajan valitsemaa nimeä, mutta kun sisällön kanssa oli saanut vapaat kädet, ei hän nähnyt taistelua nimestä vaivan väärtiksi.\nNiin joo, tämä on tosiaan arvostelukappaleeksi julkkareista saatu opus. Kirja julkaistiin muutama viikko sitten.\nToisin kuin enemmän oluen perusteita tarinoiden lomassa selvittänyt (vai toisinpäin) ensimmäinen kirja, tämä uusi Olut! kuuluu "katsaus panimoihin"-tyylin kirjoihin. Kirjassa siis esitellään kasa kotimaisia panimoita tai oikeastaan voisi sanoa, että panimohenkilöitä. Sen verran henkilökohtaisella tasolla jutut on kerrottu.\nKirjan formaatti on esitellä panimo panimon avainhenkilön kautta. Sam Viitaniemi Plevnasta, Tatu Hiitola Hiisi-panimolta, Tuomo Holm Mathildedalilta, jne. Kuvaa ehkä ajan vauhtia, että kirja oli jo ilmestyessään tavallaan vanhentunut. Kirjassa ensimmäisenä esitellyn Bryggeri Helsingin ja panimomestarinsa Matthias Hüffnerin tiet kun ovat jo ehtineet erota.\nTietyllä tapaa kirja vertautuu muutaman vuoden takaiseen Korpinen/Nikulainen -kaksikon Suomen Pienpanimot -kirjaan, mutta vähemmän kaavamaisena haastattelukokoelmana. Useimmat panimokuvaukset on kirjoitettu minä-muodossa kuin henkilön itsensä kertomana yhtenäisenä tarinana. Todella hyvin toimiva ratkaisu, joka tekee tarinoista hyvin soljuvan kertomuksen omaisia, välillä suorastaan intiimejä. Välillä linjaa rikotaan, etenkin jos esillä olevia panimon avainhenkilöitä on useampia. Silloin muoto on enempi haastattelumainen. Niissä välillä esiintyvä minä-henkilö onkin sitten Salmi itse. Se ei onneksi hämmennä kuin ehkä kappaleen ajaksi siirtyessä erityylisestä luvusta seuraavaan.\nPanimoista käydään tarinoissa läpi yleensä perustaminen ja kasvaminen ja ehkä muutamia haasteita ja kommelluksia. Lisäksi monista panimohenkilöistä avataan henkilökohtaista taustaa myös alalle päätymisestä. Hyvin monet myös pääsevät sanomaan näkemyksensä toistuvista aiheista kuten laadusta, craft-sanasta, festareista ja oluen nykytilasta muutenkin.\nSalmi onkin kiertänyt muutamin poikkeuksin panimoissa haastattelemassa kai enemmän tai vähemmän saman kysymyssetin kanssa, jonka pohjalta kukin tarina on sitten muodostettu. Kysymyksiä itsessään ei kerrota ja haastattelumaisuus häviää yleensä kerronnan muotoon, mutta silti tämä aiheuttaa ihan himpun toistoa. Esimerkiksi se, että olutfestareista ei jää voittoa tuli vähän kyllästyttävänkin selväksi. Yleensä toistettavat teematkaan eivät kuitenkaan pääse haittaamaan, kun panimoihmisillä on niihin erilaisia, kiinnostavia näkemyksiä.\nKaikkia Suomen yli sataa panimoa kirjassa ei toki esitellä, vain 21 sekä outonalintuna Viking Maltin mallastamo. Alkusanojen mukaan panimot ovat valikoituneet "eri perustein: osa ansaitsi paikan pioneerityöllään, osa omaleimaisuudellaan, osa jollain muulla piirteellään".\nHirveän samanlaisia panimoita kirjassa ei olekaan. On Plevnan ja Mallaskosken kaltaista "vanhaa" aaltoa, CoolHeadin kuuminta uutta ja muita uuden panimobuumin persoonallisempia tapauksia Mathildedalista Maistilaan. Onpa Flying Dutchmanin kiertolaispanimokin. Maku ja Ruosniemi ehkä panimoina ovat lähimpänä toisiaan profiililtaan. Jäin oikeastaan kaipaamaan vain Stadin Panimoa ja ehkä jotain sahdintekijää, jotka oli jätetty kirjasta kokonaan pois. Isoja panimoita mukana ei ole. Noh, niillä lie löytyy paalua kustantaa ihan omat historiikkinsa tarvittaessa.\nSalmi on toki tehnyt itse keikkakeittäjänä töitä yhden jos toisenkin panimon kanssa. Näistä (käsittääkseni) merkittävimmät Suomenlinna, Teerenpeli ja Takatalo & Tompuri ovat kaikki aivan kirjan perukoilla. Mietin onko tämä joku outo "omat viimeiseksi"-tempaus, kunnes tajusin, että panimothan ovat kirjassa aakkosjärjestyksessä Bryggeristä Viking Maltiin. Takatalo & Tompuri -luku onkin Salmen omien kokemusten värittämänä ehkä kirjan erilaisin ja yksi viihdyttävimmistä.\nKaikista panimoista esitellään myös muutama olut, jotka kuvastavat jotenkin panimon tekemistä. Tosin mihin ihmeeseen jäi Plevnan Siperia? Sitä oikein hehkutettiin tekstissä asti. Jos tutustuu kirjan kautta itselleen ihan uuteen panimoon, kuvaukset muutamasta oluesta ovat toki ihan paikallaan. Itselleni olutkuvaukset olivat ehkä juuri siksi melkein vähiten kiinnostava osa, koska kaikki panimot ja suurin osa oluistakin oli ennalta tuttuja.\nVarsin miellyttävälukuinen panimokatsaus. Edellistä kirjaa moitittiin vähän kuvista, josta Salmi näytti ottaneen onkeensa. Kirjassa on erittäin paljon näyttäviä (ja muutamia vähemmän näyttäviä) kuvia. Laskematta arviolta vähintään kolmasosa, jopa puolet kirjan sivuista on isojen kuvien peittämiä. Kohdeyleisö on varmaankin joululahjaksi tämän saavat olutharrastajat, jotka huokaisevat helpotuksesta kun ei tullut sitä viidettätoista olutlistakirjaa vaan ihan mukavia henkilö/panimokuvauksia.\nSe lukiessa iski mieleen, että pitäs varmaan useammin ostaa Mathildedalin oluita. Mahottoman hyvä meininki siellä!\nBonuskatsauksena myös Salmen ensimmäinen kirja, Kippis! - Ravintolan olutkäsikirja. Ei ole huutomerkkiotsikot uutta siis Salmelle, sillä tämä on jo vuodelta 2002. Ostin opuksen alkusyksystä pois kuleksimasta kun sitä joku Hombre-kotipanoryhmässä kaupitteli.\nKouluun paluuhan tästä ensimmäisenä tuli mieleen, sillä kirja on formaatiltaan ja muodoltaan hyvin oppikirjamainen. Tuli ihan peruskoulun historian kirjat mieleen. Oppikirja Kippis! toki onkin, erityisesti ravintolahenkilökunnan olutkoulutukseen tehty kirja.\nSisällöltään melko perustason teos, kuten olettaa saattaa. Tyypillinen olutkirjan setti: historia, valmistus, tyylit, tarjoilu, vähän ruokaparituksestakin ja sen sellaista. Ravintola-ammattilaisten erikoisuutena tyypilliseen olutkirjaan verrattuna Kippis! sisältää myös luvun hanalaitteiden käytöstä ja puhdistuksesta, sekä etikettien tekstien tulkintaohjeita, mihin en ollutkaan missään muualla muistaakseni törmänytkään*. Loppupuolella sisältö menee vähän epämääräiseksi säläksi.\nSalmen uusien kirjojen sulavuutta tämä ei oppikirjamaisuutensa vuoksi tavoita missään vaiheessa ja kuvituskin on oppikirjamaista mustavalkopiirrosta. Kyllä se asiansa välttää, mutta kovin harmaata on. Etenkin oluiden "kuvat" kärsivät asiasta. Juttelin taannoin Kippiksestä kirjoittajan itsensä kanssa jossain olutkissanristiäisissä ja valittelikin, että kuvien kanssa oli aikoinaan suunnitelmat pettäneet pahasti ja tullut järkyttävä paniikkisäätö. Kansisuunnittelun oli keksinyt kai kustantaja pohjalta "tiedän yhden tyypin". Noh, voi sanoa, että sen ikävä kyllä huomaa. Kansikuva ei ole edes tarkka!\nIhan toimiva perusopushan tämäkin sisällöltään on, tosin vuoden 2002 näkökulma asioihin on ehkä kiinnostavinta nykypäivänä lukien. IPA ei ole uudesta vaan vanhasta Englannista, gosea ei tunneta ja panimoita on maassa 30, joista niistäkin enää 19 on elossa.\nPerusoppaaksi löytyy toki lukuisia uudempia ja ajantasaisempia. Mutta jos löytyy divarista muutamaan euroon, niin on tässä oma mielenkiintonsa. Ravintolaa jos perustaisi niin kalustepuolesta olisi varmaan hyötyä vieläkin (?).\n*Paitsi sarkastiseen versioon Dublinin Porterhousen olutlistassa.\nEdit: Korjattu sanamuoto, joka antoi väärän käsityksen, että Bryggeri Helsinki olisi ollut aktiviinen osapuoli Matthiaksen lähdössä.


Re: Samsung Galaxy Note 3 - "Tunnistetta ei tueta" - Telia Yhteisö\nRe: Samsung Galaxy Note 3 - "Tunnistetta ei tueta"\nSamsung Galaxy Note 3 - "Tunnistetta ei tueta"\nOngelmani alkoi kun puhelin tuli huollosta, vaihtoivat latausliittimen ja nollasivat puhelimen.\nNyt kun poistan kuvio- tai pyyhkäisylukituksen, tulee tekstikenttä puhelimen näytön alareunaan: "Tunnistetta ei tueta.", muutamaksi sekunniksi.\nPuhelinta pystyy kuitenkin käyttämään normaalisti.\nOngelma on kuitenkin aika häiritsevä, joka kerta kun tämä teksti tulee kuuluu myös kova "piip"-ääni.\nOnko kellään kokemuksia vastaavasta ongelmasta?\n-Kiitoksia jo etukäteen!\nKiitos viestistäsi. Viittaakohan "Tunnistetta ei tueta"-ilmoitus johonkin Samsungin puhelimessasi olevaan sovellukseen?\nLaitevalmistaja Samsungin tukisivustolta todennäköisimmin löytyy asiantuntevin vastaus. Tukisivusto löytyy osoitteessa:\nSainkin jo vastauksen Samsungin tuesta, ongelma johtui siitä että puhelimessani oli päällä NFC, ja itselläni on luottokortti kännykän kotelossa, puhelin yritti ottaa yhteyden siruun, onnistumattaan se herjasi tuota tekstiä.\nErittäin hieno homma, että ratkaisu löytyi. Lähettämästäsi viestistä on varmasti hyötyä myös muille tämän Keskustelupalstan käyttäjille.


Tie | The Road (2009) - Arvostelut - Leffatykki\nTarkka arvo: 3.687\nSeikkailu: 99. paras\nCormac McCarthyn kirjaan perustuva Tie on hyvä elokuva. Se kertoo sairastuneen isän ja hänen nuoren poikansa arjesta tuhoutuneessa Amerikassa. Kirjan lukeneena katsoin elokuvan tietysti kriittisemmin, mutta ennakkoluuloista huolimatta pidin Tiestä. Trailerin perusteella luulin, että Tiestä olisi tehty taas yksi “syvällinen” toimintaelokuva. Trailerissa näkyy räjähtävä talo, mikä on aika kummallista, koska ei elokuvassa (eikä kirjassa) räjähdä yhtään mitään. Minun on kuitenkin myönnettävä, että odotin elokuvaa kärsimättömänä ja oli hienoa päästä kokemaan se ennakkonäytöksessä. Tie siis onnistui ylittämään odotukseni. On kuitenkin sanomattakin selvää, että suosittelen lukemaan kirjan ennen elokuvaa, koska se on ylivoimaisesti parempi. Elokuva on juonellisesti erittäin uskollinen kirjalle. Siitä on osattu karsia juuri oikeat tapahtumat pois ja muutamat muutokset eivät haitanneet. Melkein kaksituntisena elokuvana Tie ei ollut liian pitkä, vaan se olisi voinut olla hieman pitempi. Elokuvasta puuttui vain kaksi kohtausta, joiden pois jättäminen oli mielestäni huono idea. Jäin kaipaamaan kohtaa, missä isä ja poika tarkkailevat tiellä vaeltavaa ihmisjoukkoa. Lisäksi näkymä valtatiestä täynnä palaneiden ihmisten ruumiita olisi ollut karu piste iin päälle.\nKaikki ne muutamat kymmenet näyttelijät, jotka elokuvaan oli valittu, tekivät työnsä niin hyvin kuin mahdollista. Viggo Mortensen näytteli hienosti melkein kaiken toivonsa menettänyttä isää, jonka ainoa syy elää on hänen pieni poikansa. Kodi Smit-McPhee oli nuoreksi näyttelijäksi erittäin lahjakas ja uskottava maailmanlopun kynnyksellä syntyneenä poikana. Pojalle ainoa todellisuus on se, mitä maailmasta jäi tuhon jälkeen jäljelle. Pojan isäkin on hänelle kuin olento vieraalta planeetalta. Isää ja poikaa seurataan läpi koko elokuvan, joten huolimaton casting olisi pilannut elokuvan täysin. Elokuvantekijät eivät myöskään tyytyneet vähään sivuosien suhteen. Pojan äitinä nähdään hyytävä Charlize Theron. (Smit-McPhee voisi ulkonäkönsä puolesta olla oikeasti Theronin lapsi!) Robert Duvall näytteli tunteella vanhaa kulkuria.\nPidin paljon Tien musiikista. Nick Caven ja Warren Ellisin luoma synkkä ja painostava, rauhallinen ja toiveikas musiikki sopi täydellisesti elokuvaan. Läpikotaisin tuhoutuneen ja palaneen Amerikan maisemat olivat upeita ja pysäyttäviä. Taivaalta satoi vuorotellen tuhkaa ja vettä. Väriä maailmaan toivat ainoastaan palavat metsät ja onnellisten aikojen unet. Elokuvassa oli välillä myös auringonpaistetta, vaikka itse tulkitsin kirjan maailman olevan täysin harmaa ja valoton. Viimeinen kohtaus ärsyttää aivan varmasti joitakin katsojia, mutta pohtimalla elokuvaa ja sen pääteemoja, ymmärtää tarinan lopetuksen paremmin. Kuten sanoin jo alussa, Tie on hyvä elokuva. Se ei ollut missään vaiheessa tylsä, kun taas kirjan parissa koin muutaman puuduttavan hetken. Kuitenkaan John Hillcoat ei ole ohjaajana samaa tasoa, kuin McCarthy kirjailijana. Silti voisi olla erittäin vaikeaa tehdä tätä parempaa elokuvaversiota yhdestä viime vuosien ylistetyimmästä romaanista.\n17.06.21 klo 01:38\nEi ihan Menetetyn maan veroinen mestariteos, mutta silti erinomainen leffa ja vähän hämmentävää, että McCarthy on kirjoittanu... Lue loput