Download POHJOIS-KARJALAN AMMATTIKORKEAKOULU Lannoitteen, lannoitusmenetelmän ja lannoitemäärän vaikutus säilö-\nPuh. 044 0624824\nLämpöyrittäjyyden uudet liiketoimintamallit -hanke ja Biokymppi Oy\nLannan ja muiden orgaanisten lannoitteiden hyödyntäminen maataloudessa on tärkeää\nsekä maatilojen nurmentuotannon että ympäristön ravinnekuormituksen kannalta. Täytyy löytää mahdollisimman hygieeninen tapa levittää lannoitetta, jotta haitalliset mikrobit\neivät pääse pilaamaan tuotettua rehua. Voihappoitiöiden pilaama rehu siirtyy lehmän\nruoansulatuselimistön kautta pilaamaan maidon ja sitä kautta myös juuston laatua. Biokaasulaitokset yleistyvät ja niiden lopputuotteen mädätysjäännöksen vaikutusta lannoitteena tuotetun rehun laatuun on syytä tutkia. Tutkimuksen tavoitteena oli selvittää eri\ntekijöiden vaikutus säilörehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun. Vertailun\nkohteena ovat eri levitysmenetelmien väliset erot, levitysmäärän vaikutus sekä mädätysjäännöksen vertailu karjanlantaan.\nTutkimus toteutettiin kenttäkokeena Kiteellä ja saatuja tuloksia analysoitiin koeruutujen\nkeskiarvojen, kaavioiden ja varianssianalyysin avulla. Tilastollisen merkitsevyyden raja\neli p-arvo oli 0,05.\nMädätysjäännöksen ja karjanlannan välillä ei löydetty tilastollisesti merkitsevää eroa.\nTutkimus osoitti kuitenkin, että kun peltoon laitetaan jotain bioperäistä lannoitetta, riski\nvoihappoitiöpitoisuuden nousuun kasvaa. Eri levitysmenetelmien välillä ei ollut tilastollista merkitsevyyttä mikrobiologisessa laadussa. Sen sijaan tutkimus osoitti, että levitysmenetelmällä on vaikutusta liukoisen typen määrään säilörehussa, ja että hajalevitys on\nparas vaihtoehto haihtuvien rasvahappojen osalta verrattuna sijoittaviin levitysmenetelmiin. Lannoitemäärällä ei ollut tilastollisesti merkitsevää vaikutusta rehun mikrobiologiseen tai säilönnälliseen laatuun.\nSivuja 45 + 14 liitettä\nSäilörehu, lanta, lannoitteet, mädätys, laatu, mikrobiologia\nTel. +35844 0624824\nEffects of Fertilizers, Fertilizing Methods and Amount of Fertilizers on Microbiological\nand Preservation Quality of Silage\nThe New Business Patterns of Heat Entrepreneurship Project and Biokymppi Ltd\nTaking advantage of manure and other organic fertilizers is important relative to grassland cultivation in farms and nutrient strain of the environment. It’s important to find as\nhygienic way as possible to spread fertilizers so that the harmful microbes cannot contaminate the produced silage. The silage contaminated by butyric acid spores moves\nthrough cow’s digestive system to pollute milk and onwards to cheese products. Biogas\nplants are becoming more general and thus, the effects of their end product, known as\ndigestate, on silage quality are important to untangle. The object of the research was to\nexamine the influence the effects of different key elements on microbiological and\npreservation quality of silage. The subjects of comparing are the differences between\ndifferent spreading systems, the spreading amount of fertilizers and digestate versus\nThe research was carried out as a field test in Kitee and the results of research were\nanalysed using average values, diagrams and variance analysis. The limit in statistical\nsignificance known as the p-grade was 0,05.\nThere was not statistical significance between digestate and manure. The research\nproved that there is an increased risk of butyric acid spore every time fertilizers made of\nbiomaterial are spread to the field. There was no statistical significance between different spreading systems in microbiological quality. Instead the research pointed that\nspreading system has on effect on soluble nitrogen level in silage and that broadcasting\nof fertilizers was the best alternative when watching the level of volatile fatty acids when\ncompared to other methods. The amount of fertilizers did not have statistical significance effect on microbiological or preservation quality.\nPages 45 + 14\nsilage, manure, fertilizers, digestate, quality, microbiology\n2 Säilörehun mikrobiologinen laatu ..................................................................... 6\n2.1 Keskeiset käsitteet .................................................................................... 6\n2.2 Mikrobien ryhmittely................................................................................... 7\n2.3 Mikrobien elinvaatimukset ......................................................................... 7\n2.4 Rehunsäilöntää haittaavat mikrobit ........................................................... 8\n3 Säilörehun säilöntä ........................................................................................ 12\n3.1 Säilöntämenetelmät ................................................................................. 12\n3.2 Säilörehun säilöntäprosessi ..................................................................... 12\n3.3 Säilörehun happamuus............................................................................ 14\n3.4 Happojen ja emästen kemia lyhyesti ....................................................... 14\n3.5 Voihappoitiöiden vaikutus maidon ja juuston laatuun .............................. 16\n3.6 Katsaus aiempiin tutkimuksiin ................................................................. 18\n4 Tutkimuksen tavoitteet ja tutkimusongelmat .................................................. 19\n4.1 Tavoitteet................................................................................................. 19\n4.2 Tutkimusongelmat ................................................................................... 19\n5 Tutkimuksen toteuttaminen ............................................................................ 20\n5.1 Tutkimuksen tausta ................................................................................. 20\n5.2 Kenttäkokeen suunnittelu ........................................................................ 21\n5.3 Tutkimusjoukko ....................................................................................... 21\n5.4 Kokeen käytännön toteutus, tutkimusmenetelmät ja olosuhteet .............. 23\n5.5 Aineiston käsittely ja analyysi .................................................................. 24\n6 Tulokset ja niiden tulkinta ............................................................................... 26\n6.1 Mädätysjäännöksen vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\n6.1.1 Mädätysjäännöksen vaikutus niittonurmen mikrobiologiseen laatuun .. 26\n6.1.2 Mädätysjäännöksen vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun ................ 27\n6.2 Lannoitusmenetelmän vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\n6.2.1 Levitysmenetelmän vaikutus niittonurmen mikrobiologiseen laatuun ... 31\n6.2.2 Levitysmenetelmän vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun ................. 32\n6.3 Lannoitemäärän vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\n6.3.1 Lannoitemäärän vaikutus niittonurmen mikrobiologiseen laatuun ........ 36\n6.3.2 Lannoitemäärän vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun ...................... 37\n7 Päätäntä ja pohdinta ...................................................................................... 39\n7.1 Mädätysjäännöksen vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\n7.2 Lannoitusmenetelmän vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\n7.3 Lannoitemäärän vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\n7.4 Tutkimuksen luotettavuus ........................................................................ 42\n7.5 Oppimisprosessi ja ammatillinen kehitys ................................................. 43\n7.6 Toimenpidesuositukset ja jatkotutkimusaiheet ........................................ 43\nMädätysjäännöksen vaikutus rehun mikrobiologiseen laatuun\nMädätysjäännöksen vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun\nLevitysmenetelmän vaikutus rehun mikrobiologiseen laatuun\nLevitysmenetelmän vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun\nLannoitusmäärän vaikutus rehun mikrobiologiseen laatuun\nLannoitemäärän vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun\nTavoitteelliset ja toteutuneet levitysmäärät, m3/ha\nMädätysjäännöksen vaikutus kolibakteerien ja voihappoitiöiden\nmäärään verrattuna karjanlantaan ja nollaruutuun\nMädätysjäännöksen vaikutus ammoniakkitypen määrään\nMädätysjäännöksen vaikutus liukoisen typen määrään\nMädätysjäännöksen vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\nLannoitusmenetelmän vaikutus kolibakteerien ja voihappoitiöiden määrään\nLevitysmenetelmän vaikutus ammoniakkitypen määrään\nLevitysmenetelmän vaikutus liukoisen typen määrään\nLevitysmenetelmän vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\nLannoitemäärän vaikutus kolibakteerien ja voihappoitiöiden\nLannoitemäärän vaikutus ammoniakkitypen määrään\nLannoitemäärän vaikutus liukoisen typen määrään\nLannoitemäärän vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\npesäkkeen tuottavia yksikköjä grammassa\nOpinnäytetyön aiheena on säilörehun mikrobiologinen ja säilönnällinen laatu.\nAihe on ajankohtainen, koska hyvälaatuinen säilörehu on yksi menestyvän\nmaatalousyrityksen tukipilareista. Työni käsittelee kesällä 2011 tehdyn kenttäkokeen tuloksia. Kenttäkoe suoritettiin Kiteellä Koivikon Kartano Oy:n pellolla\nyhteistyössä Biokymppi Oy:n ja Lämpöyrittäjyyden uudet liiketoimintamallit hankkeen kanssa. Kenttäkokeessa perustimme 18 koeruutua, joita lannoitimme\neri lannoitusmenetelmillä ja lannoitusmäärillä. Ruutukerroin oli kolme ja yhden\nruudun ollessa 10 m * 100 m. Lannoitusmenetelmiä olivat kiekkomultain, veitsija letkulevitin. Lannoitteena käytettiin Biokymppi Oy:ltä saatavaa mädätysjäännöstä sekä naudan lietelantaa. Levitysmäärät vaihtelivat 25−40 tonniin. SPADmittauksia tehtiin yhteensä kolme: yksi ennen lannoitusta ja siitä kaksi seuraavaa kahden viikon välein. Mikrobiologisen laadun mittaamiseen tarkoitettu rehuanalyysi otettiin niitetystä nurmesta. Työssä tutkitaan myös säilörehuanalyysien\nOpinnäytetyön tavoitteena on selvittää lannoitteen levitysmenetelmän ja levitettävän lannoitemäärän vaikutus säilörehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen\nlaatuun. Työssä vertaillaan myös mädätysjäännöksen ja karjanlannan eroja säilörehun mikrobiologisen laadun näkökulmasta.\nToimeksiantajana työlleni toimivat Biokymppi Oy sekä Lämpöyrittäjyyden uudet\nliiketoimintamallit -hanke. Idean opinnäyteyöhöni sain keväällä 2011 lehtori Juha Kilpeläiseltä, joka ehdotti meille ideaa kenttäkokeesta ja sitä kautta opinnäytetyön aiheesta. Aloitimme kenttäkokeen suunnittelemisen kolmen muun opiskelijan kanssa ja toteutimme sen kesällä 2011.\nOpinnäyteyöni ohjaavana opettajana toimii Juha Kilpeläinen ja tarkastajana Jari\nSpoof. Lämpöyrittäjyyden uudet liiketoimintamallit -hankkeen edustajana toimii\nSuvi Kuittinen ja Biokymppi Oy:n edustajana Mika Juvonen.\n2 Säilörehun mikrobiologinen laatu\nMikrobeihin kuuluviksi lasketaan bakteerit, mikrosienet, alkueläimet, 1-soluiset\nlevät ja virukset. Mikrobit lisääntyvät eri tavoin. Homeet lisääntyvät itiöittensä\navulla, hiivat kuroutumalla ja bakteerit jakautumalla. (Spoof 2010; Aho & Hildèn\nMädätysjäännös eli mädäte on ravinteikasta lietettä, jota syntyy biokaasulaitoksen sivutuotteena. Sitä voidaan hyödyntää lannoitteena tai maanparannusaineena joko sellaisenaan tai separoituna erilaisiksi jakeiksi.\nE. coli -bakteerit eli kolibakteerit ovat suolistoperäisiä bakteereja, joita kulkeutuvat lannan mukana peltoon.\nVoihappobakteereja on maassa, lannassa ja epäonnistuneessa säilörehussa.\nKorjuuvaiheessa rehuun pääsyyt maa-aines, lantajäänteet ja sänkiaines lisäävät voihappokäymisen vaaraa.\nKlostridit ovat anaerobisia bakteereja, joista voi muodostua voihappoitiöitä.\npK-arvo on hapon ionisoitumiskykyä kuvaava arvo. Hapon pK-arvo on siinä pisteessä, kun puolet haposta neutraloituu, kun siihen lisätään emästä.\nNollahypoteesi eli oletushypoteesi on tyypillinen, odotettavissa oleva tulos, joka kertoo, ettei kahden muuttujan välillä ole yhteyttä.\n2.2 Mikrobien ryhmittely\nMikrobit ovat yksisoluisia organismeja, jotka voidaan jakaa kahteen pääryhmään solurakenteensa perusteella. Prokarysoottisilta eli alkeistumallisilta mikrobeilta puuttuu tumakalvo. Niillä on tuman sijaan vain irrallista perintöainesta.\nTähän ryhmään kuuluu bakteerit ja sinibakteerit. Toinen pääryhmä on eukaryoottiset eli aitotumalliset mikrobit. Niillä on normaali tumarakenne ja niihin\nkuuluu alkueläimet, 1-soluiset- sienet ja levät. (Spoof 2010.)\n2.3 Mikrobien elinvaatimukset\nMikrobien elinympäristössä pitää olla sopivissa määrin lämpöä, happamuutta,\nhappea, ravintoa ja kosteutta. Jos jokin tekijöistä puuttuu kokonaan tai on kaukana optimiarvosta, mikrobien lisääntyminen estyy tai hidastuu. (Spoof 2010.)\nJokaisella mikrobilla on oma optimilämpötila, joka on sille ominainen paras kasvulämpötila, ja jossa lisääntyminen on nopeinta. Jotkut mikrobit pystyvät lisääntymään lämpötilan ollessa kaukanakin optimilämpötilasta, mutta lisääntyminen\non silloin huomattavasti hitaampaa. Maksimilämpötila on useimmilla mikrobeilla\nn. 50°C astetta, jonka yläpuolella proteiinit ja entsyymit alkavat vähitellen koaguloitua ja vähitellen hajota, jolloin solu kuolee. Solu kuolee myös lämpötilan\nollessa minimilämpötilan alapuolella entsyymien toiminnan hidastumisen ja pysähtymisen seurauksena. Lämpötilakestävyytensä perusteella mikrobit jaetaan\npsykrofiileihin eli ”kylmämikrobeihin”, mesofiileihin eli ”välimikrobeihin” ja termofiileihin eli ”kuumamikrobeihin”. (Spoof 2010.)\nHappamuus eli pH vaikuttaa mikrobien lisääntymiseen mikrobien entsyymien\nkautta. Kun ympäristön pH eroaa paljon mikrobin pH-optimista, sen aineenvaihdunta ja hajotuskyky hidastuvat. Yllensä mikrobin pH-optimi on neutraalin pH:n\ntuntumassa, eli pH 6,8−pH 7,4 välillä. Harva bakteerit selviävät pH:n ollessa alle\n4. Maitohappobakteerit pystyvät muuttamaan ympäristön pH:n mieleisekseen\naineenvaihduntatuotteillaan. Hiivojen ja homeiden kasvuun pH:lla ei ole yhtä\nsuurta vaikutusta. (Spoof 2010.)\nMikrobit tarvitsevat happea energian tuottamiseen. Mikrobit jaetaan aerobisiin ja\nanaerobisiin mikrobeihin. Aerobiset eli happihakuiset mikrobit käyttävät ilmassa\nolevaa happea kasvaakseen ja lisääntyäkseen. Anaerobiset eli happipakoiset\nmikrobit eivät joko siedä happea ollenkaan, tai se ei vaikuta niihin mitenkään.\nNe saavat energiansa hapettomasta käymisestä. On olemassa myös fakultatiivisesti anaerobiset eli valinnaiset mikrobit, jotka voivat toimia happea polttamalla, mutta jos sitä ei ole, ne toimivat hapettomalla käymisellä. (Spoof 2010.)\nMikrobit tarvitsevat ravintoa lisääntyäkseen. Niille kelpaa ravinnoksi kaikki orgaaninen aines, joillekin homeille myös epäorgaaninen, eli ”ei-eloperäinen”, aines. Hiivat lisääntyvät kiivaimmin hiilihydraattipitoisessa ympäristössä ja bakteerit puolestaan valkuaispitoisessa ympäristössä. (Spoof 2010.)\nKasvavien mikrobisolujen painosta suuri osa on vettä. Yleisesti voidaan ajatella,\nettä mitä kosteampi elinympäristö on, sitä nopeampaa on mikrobien lisääntyminen. (Spoof 2010.)\nMikrobit voidaan ryhmitellä valontarpeensa perusteella kolmeen ryhmään. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat valoa tarvitsevat mikrobit eli yhteyttävät mikrobit.\nToiseen ryhmään kuuluvat mikrobit, jotka tuhoutuvat suorassa auringonvalossa.\nTällaisia mikrobeja on esimerkiksi maaperässä. Kolmanteen ryhmään kuuluvat\nheterotrofiset mikrobit, jotka tulevat toimeen valossa, mutta viihtyvät paremmin\npimeässä. (Spoof 2010.)\n2.4 Rehunsäilöntää haittaavat mikrobit\nPääsääntöisesti rehunsäilönnän kannalta haitalliset mikrobit eivät viihdy happamissa ja hapettomissa olosuhteissa. (Linnakallio 2010.)\nHiivat kasvavat yksisoluisina kasvustoina ja lisääntyvät kuroutumalla. Hiivat\novat vaatimattomia elinympäristönsä suhteen, ja ne kasvavat myös happamissa\nolosuhteissa. Happi ei ole hiivoille välttämätöntä − ne voivat kasvaa sekä anaerobisissa että aerobisissa olosuhteissa. (Häikiö 1994, 15.)\nSäilörehussa hiivat lisääntyvät esikuivatuksen aikana, joten esikuivatusaika olisi\nhyvä pitää mahdollisimman lyhyenä. Hiivojen määrää lisää myös rehun joutuminen kosketuksiin maan kanssa. Esimerkiksi karhojen tallaaminen niiton yhteydessä tai rankkasadekuuro heinän ollessa karholla lisäävät hiivojen määrää\nrehussa. Hiivat hajottavat anaerobisissa olosuhteissa sokereita alkoholiksi ja\naerobisissa olosuhteissa rehussa olevaa maitohappoa hiilidioksidiksi ja vedeksi.\nMaitohapon hajotus hiilidioksidiksi ja vedeksi aiheuttaa pH:n nousun, mikä\nmahdollistaa muiden pilaajamikrobien toiminnan. Hiivoja voidaan torjua rehusta\nmuurahaishapolla, poistamalla siitä nopeasti ja tehokkaasti happi sekä käyttämällä puhdasta ja kellastumatonta raaka-ainetta. (Linnakallio 2010.)\nHomeet leviävät paikasta toiseen itiöidensä avulla, jotka kulkeutuvat ilmavirtausten avulla. Sopivalle kasvualustalle päästyään homeitiöt alkavat kehittää rihmastoa. Homeille kelpaa ravinnoksi lähes mikä tahansa orgaaninen aines ja\nuseat homeet selviävät alhaisissakin lämpötiloissa. Myöskään kosteus tai happamuus eivät ole homeille ongelma, mutta happi on homeille välttämätöntä.\n(Häikiö 1994, 13−14.)\nSäilörehun teossa homeista on haittaa vasta siilon avaamisen jälkeen. Homelaikut pintarehussa johtuvat ilmavuodoista. Homeet käyttävät ravinnokseen maitohappoa, sokereita ja selluloosaa. Homeita pystyy ehkäisemään poistamalla\nilman rehusta mahdollisimman tehokkaalla tiivistämisellä. Tiivistämiseen auttaa\nlyhyeksi silputtu rehu ja maltillinen esikuivatus. Jos rehu säilötään siiloon, pitää\nrehu levittää ja tallata ohuina kerroksina, ettei rehuun jää ilmataskuja. (Linnakoski 2010.)\nSäilönnän keinoin on mahdollista torjua haitallisia bakteereja säilörehusta. Mikrobeja on rehuraaka-aineessa ja maaperässä sekä mahdollisesti rehun joukkoon joutuneessa lannassa. Mikrobeja voi tuoreessa rehussa olla jopa miljardi\ngrammaa kohden. (Linnakallio 2010.)\nSäilörehun mikrobiflooralla on keskeinen rooli rehun onnistumisessa. Floora\nvoidaan jakaa kahteen ryhmään; toivottuja ja ei-toivottuja mikrobiorganismeja.\nToivottuja mikrobeja ovat maitohappobakteerit ja ei-toivottuja mikrobiflooran organismeja ovat sellaiset organismit, jotka voivat aiheuttaa anaerobista pilaantumista (klostridit ja enterobakteerit) tai aerobista pilaantumista (hiivat, basillit,\nlisteria ja homeet). Monet näistä pilaantumista aiheuttavista organismeista eivät\npelkästään vähennä säilörehun rehuarvoa, vaan niillä on haitallisia vaikutuksia\nmyös eläinten terveyteen ja maidon laatuun. (McDonald ym.)\nKlostridit ovat maaperässä eläviä voihappoitiöitä, joista voi muodostua voihappobakteereja. Rehuun joutuessaan klostridit voivat aiheuttaa rehun pilaantumisen. Säilörehussa ne tuottavat voihappoa ja ammoniakkia, sekä heikentävät rehun ravintoarvoa. Ne viihtyvät erityisen hyvin kosteissa rehuissa, joiden pH ei\nole laskenut riittävästi (Linnakallio, T. 2010). Säilörehussa nopea pH:n lasku alle\n4,2 torjuu tehokkaasti voihappobakteerien toimintaa. Klostridien määrää voidaan alentaa riittävällä esikuivatuksella. (Linnakallio 2010.)\nLietelannan käyttö nurmilla on lisääntynyt ja lantaa levitetään myös kasvustoon.\nLannan mukana rehuun saattaa kulkeutua muitakin, kuin maaperässä luonnostaan olevia bakteereja. Lannanlevitysmenetelmä vaikuttaa siihen, kuinka paljon\nlantaa kulkeutuu rehun sekaan. (Nysand & Suokannas ym. 2006.)\nNiittokoneiden työleveyden suurenemisen kanssa samaa tahtia paksuuntuu\nmyös karhon koko. Paksu karho kuivuu hitaasti ja epätasaisesti. Jos puolestaan\nkäytetään täysileveää niittoa, jossa rehu jää koko työleveydelle kuivumaan, ongelmaksi muodostuu rehun siirtely ja traktorin pyörien tallaaminen, joka siirtää\nmaa-ainesta rehun joukkoon. Rehuhygieniaan pitää kiinnittää huomiota ja sää-\ntää karhottimet ja noukkimet niin, etteivät ne nosta maata tai lantaa rehun joukkoon. (Nysand & Suokannas ym. 2006; Linnakallio 2010.)\nLietelannan sisältämistä mikrobeista säilörehun käymisen kannalta ongelmallisia ovat entero- ja voihappobakteerit. Ne kuluttavat rehun sokereita, mutta lisäävät vain vähän rehun happamuutta. Ne hajottavat myös rehun aminohappoja, joiden hajoamistuotteet nostavat rehun pH:ta ja vähentävät sen maittavuutta.\nVoihappobakteerit säilyvät elinvoimaisina happamassakin säilörehussa itiöidensä avulla. Enterobakteerit hajottavat rehun valkuaista ja voivat johtaa myrkyllisten yhdisteiden syntymiseen rehussa. Enterobakteereja voi torjua riittävällä esikuivatuksella sekä nopealla ja riittävällä pH:n laskulla. (Joki-Tokola 1998; Linnakallio 2010.)\nKolibakteerit ja voihappobakteerit voivat lisääntyä Östlingin ja Lindgrenin (1991)\nmukaan näennäisesti happamassakin rehussa, jos käymishapot jakaantuvat\nepätasaisesti. Pyöröpaaliin säilötyn rehun koostumus on aina heterogeeninen,\neli sen koostumus vaihtelee alueittain. Pyöröpaaliin säilötty rehu poikkeaa kemialliselta ja mikrobiologiselta koostumukseltaan muusta esikuivatusta rehusta.\nSiinä on yleensä vähemmän maitohappoa ja pH on korkeampi. Onnistuneessakin pyöröpaalirehussa on yleensä enemmän haihtuvia rasvahappoja ja valkuaisen hajoamistuotteita kuin siilosäilörehussa. Pyöröpaalien pintaosissa on myös\nuseammin haitallisia mikrobeja, kuten hiivoja, homeita ja kolibakteereja, kuin siilorehussa. (Joki-Tokola 1998; Nousiainen.)\n3 Säilörehun säilöntä\nA.I. Virtasen 1920-luvulla luomat säilörehun valmistuksen periaatteet pätevät\npääosin vielä tänäkin päivänä. Kolme tärkeintä asiaa säilörehun säilymisessä\non hygieenisyys, happamuus ja hapettomuus.\nMaitohappobakteerit ovat rehun säilönnän kannalta hyödyllisiä bakteereja, mutta ne ovat kuitenkin alakynnessä haitallisiin mikrobeihin, kuten homeisiin, hiivoihin ja klostrideihin, verrattuna. Maitohappobakteerit tuottavat rehuun maitohappoa, joka laskee rehun pH:ta estäen samalla haitallisten mikrobien kasvua. Maitohappobakteerit käyttävät rehussa olevia sokereita, ja ne pystyvät toimimaan\nmyös hapettomissa olosuhteissa. (Linnakallio 2010.)\nHapposäilöntäaineella säilötty rehu perustuu rehuun lisättyyn happoon, joka\nalentaa rehun pH:ta. Rehun happamoituminen estää rehua pilaavien bakteerien\ntoimintaa ja antaa samalla happamissa olosuhteissa viihtyville maitohappobakteereille hyvät olosuhteet tuottaa maitohappoa. (Linnakallio 2010.)\nBiologinen säilöntä perustuu maitohappobakteerien lisäämiseen rehuun. Maitohappobakteerit tuottavat maitohappoa, mikä alentaa pH:ta. Onnistunut biologinen säilöntä edellyttää kuitenkin, että rehussa on riittävästi sokereita maitohapon tuotantoon ja sitä kautta riittävän alhaisen pH:n saavuttamiseen. Tuoremassan sokeripitoisuuden tulisi olla 25 g/kg. Jos rehun sokeripitoisuus on liian\nalhainen, voi käymisprosessi häiriintyä. Biologinen säilöntä ei sovellu kosteiden\nrehujen säilömiseen. (Linnakallio 2010; Sirkjärvi 2010, 3.)\n3.2 Säilörehun säilöntäprosessi\nSäilörehun säilyminen perustuu rehun happamuuteen ja hapettomiin eli anaerobisiin olosuhteisiin (Sipilä & Saarisalo 2006). Säilörehun säilöntäprosessi voi-\ndaan jakaa kolmeen vaiheeseen: aerobiseen, anaerobiseen ja puoliaerobiseen\nSäilönnän aerobinen vaihe\nAerobinen vaihe on säilörehun teon vaihe. Se alkaa niitosta ja päättyy rehusäilön peittämiseen tai rehupaaliin käärimiseen. Aerobisen vaiheen aikana rehumassa on suoraan kosketuksissa ilman hapen kanssa. Niiton jälkeen kasvin\nhengitysentsyymit jatkavat toimintaansa, minkä seurauksena sokeripitoisuus\nvähenee ja valkuaisen laatu heikkenee. Sen vuoksi esikuivatusaika kannattaa\npyrkiä pitämään mahdollisimman lyhyenä. Seuraava vaihe on säiliön täyttäminen ja rehumassan tiivistäminen. Säilössä tavoitteena on tehokkaalla tiivistämisellä poistaa happi rehusta mahdollisimman nopeasti, jotta kasvihengitys loppuisi ja happi korvautuisi hiilidioksidilla. Lyhyt silpunpituus edesauttaa rehun tiivistämistä säilössä. Jos happea ei saada riittävän nopeasti pois, alkaa rehu\nlämmetä. Rehun laatu alkaa heikentymään, jos rehun lämpötila nousee yli viisi\nastetta ympäristön lämpötilaa korkeammaksi. (Linnakallio 2011.)\nSäilönnän anaerobinen vaihe\nAnaerobinen, eli ilmattomassa tilassa tapahtuva rehun käyminen, on seuraava\nvaihe. Anaerobinen käyminen alkaa, kun rehu on peitetty tai kääritty ilmatiiviisti.\nKäyminen on yleisnimitys ympäristössä tapahtuville biokemiallisille reaktioille.\nTässä vaiheessa säilöntä perustuu hapettomiin olosuhteisiin ja pH:n laskuun.\nKäymisessä rehun luonnolliset maitohappobakteerit käyttävät rehun sokereita\nmaitohapoksi. Maitohappokäyminen happamoittaa rehua ja pitää sen pH:n alhaisena niin pitkään, kun rehussa on sokereita jäljellä. Alhainen pH estää haittamikrobien, kuten voihappobakteerien, kasvun. Säilörehulle pitää antaa riittävästi aikaa käymiseen. Liian aikainen säilön avaaminen saattaa johtaa säilörehun voimakkaaseen lämpenemiseen, koska rehun sisältämiä sokereita ei ole\nvielä käytetty maitohapoksi ja rehun pH saattaa olla liian korkea. Jos rehun kuiva-ainepitoisuus on yli 45 %, siinä ei tapahdu juurikaan maitohappokäymistä,\nvaan säilöntä perustuu käytettyyn säilöntäaineeseen. (Linnakallio 2011.)\nSäilönnän vakiintunut vaihe\nKolmas vaihe alkaa kun säilö avataan. Tällöin ilman happi pääsee taas kosketukseen rehun kanssa. Mikrobit, jotka tarvitsevat happea kasvaakseen, alkavat\nlisääntyä. Ensimmäisenä lisääntyvät hiivat, jotka käyttävät säilörehussa olevaa\nmaitohappoa ravinnokseen. Tällöin maitohaposta muodostuu heikompia happoja, kuten etikkahappoa sekä vettä, ja säilörehun pH nousee. Hiivat hyödyntävät\nmyös rehussa olevan jäännössokerin kasvuunsa, mikä luo otolliset olosuhteet\nhomeiden ja bakteerien kasvulle. Kasvanut homeiden määrä johtaa helposti rehun lämpenemiseen, mikä aiheuttaa suuret ravinnetappiot. Rehuun saattaa erittyä myös homemyrkkyjä. (Säilöntäprosessi; Linnakallio 2011.)\n3.3 Säilörehun happamuus\nSäilörehun säilyminen perustuu happamuuteen. Alhainen pH estää rehua pilaavien kasvien omien entsyymien ja haitallisten mikrobien toiminnan. Esimerkiksi\nhaitalliset klostridit ja enterobakteerit kasvavat myös hapettomissa olosuhteissa,\njoten alhainen pH on ainoa tekijä, joka estää niiden toiminnan. Rehun happamuus perustuu joko lisättyyn säilöntähappoon tai maitohappokäymiseen. Kasvavan nurmen pH on noin 6−7. Tavoiteltava rehun pH-alue on tuoreessa rehussa noin 3,8−4,0. Rehun kuiva-ainepitoisuuden nousu parantaa rehun säilyvyyttä, joten esikuivatun rehun pH voi olla kuiva-ainepitoisuudesta riippuen noin\n4,1−4,7. Korkeamman pH:n esikuivatulla säilörehulla mahdollistaa se, että kuiva-ainepitoisuuden noustessa haitallisten mikrobien toiminta estyy ja optimaalinen pH-arvo kohoaa. (Sipilä 2006, 1; Sipilä & Saarisalo 2006, 1.)\n3.4 Happojen ja emästen kemia lyhyesti\nHapot ovat yhdisteitä, jotka pystyvät luovuttamaan protonin (vetyionin) ja emäkset puolestaan yhdisteitä, jotka pystyvät vastaanottamaan protonin. Rehukemiassa on tärkeä rooli aminohapoilla, jotka ovat yhtä aikaa sekä happoja että\nemäksiä. Aineita, jotka voivat toimia sekä happoina että emäksinä, sanotaan\namfolyyteiksi. (Moisio & Heikonen 1992, 37.)\nVedessä on aina sekä vetyioneja että hydroksidi-ioneja. Jos vetyioneja on\nenemmän kuin hydroksidi-ioneja, liuos on hapan. Päinvastaisessa tapauksessa\nliuos on emäksinen. Liuosten happamuus tai emäksisyys ilmoitetaan aina vetyionien pitoisuutena. (Moisio & Heikonen 1992, 38.)\nPH on vetyionipitoisuuden logaritmin vastaluku. Neutraalin liuoksen pH-arvo on\n7. Happaman liuoksen pH-arvo on pienempi ja emäksisen suurempi kuin 7. PH\non logaritminen, eli yhden yksikön muutos pH:ssa merkitsee vetyioniväkevyyden kymmenkertaista muutosta. (Moisio & Heikonen 1992, 38.)\nVahvat hapot ionisoituvat kaikissa olosuhteissa täydellisesti, eli jokainen happomolekyyli luovuttaa liuokseen vetyionin (Moisio & Heikonen 1992, 38). Heikot\nhapot, kuten maitohappo ja etikkahappo, ionisoituvat vain osittain − sitä vähemmän, mitä happamampaa liuos on. Hapon vahvuutta eli ionisoitumiskykyä\nkuvataan pK-arvolla, koska happoja ei voida jakaa heikkoihin ja vahvoihin happoihin. Hapon pK-arvo on siinä pisteessä, jossa puolet haposta neutraloituu,\nkun liuokseen lisätään emästä. PK-arvo on sitä pienempi, mitä vahvempaa\nhappo on. Rehunsäilönnässä tärkeiden happojen, muurahaishapon ja maitohapon, pK-arvot ovat hyvän rehun alarajalla (3,7−3,8). Se tarkoittaa sitä, että hyvässä rehussa 30−60 % muurahais- ja maitohapoista on ionisoitumattomassa\nmuodossa. (Moisio & Heikonen 1992, 38−39.)\nEmäksisissä liuoksissa heikotkin hapot ovat täysin ionisoituneet. Kun emäksisen liuoksen pH-arvoa alennetaan lisäämällä siihen vahvaa happoa, siirtyvät\nheikot hapot ionisoitumattomaan muotoon sitomalla liuoksen vetyioneja (Moisio\n& Heikonen 1992, 39). Hapot ja emäkset ovat ionisoitumisen suhteen toistensa\nkaltaisia, koska ionisoitunut happo on emäs ja ionisoitunut emäs on happo.\n(Moisio & Heikonen. 1992, 39.)\nJokaisella liuoksella on oma pK-arvo, jonka läheisyydessä sillä on puskurikapasiteettia. Puskurikapasiteetti pystyy jarruttamaan liuoksen pH:n muutosta. Puskurikapasiteetti johtuu hapon kyvystä luovuttaa ja sitoa vetyioneja. Maitohapon\npK-arvo on 3,8, eli sillä on puskurikapasiteettia kyseisen arvon alueella. Puskurikapasiteetin avulla voidaan laskea hapon tai emäksen kokonaismäärä riippu-\nmatta siitä, missä ionisoitumisen muodossa se on. Myös se, kuinka happojen ja\nemästen kokonaismäärät ovat jakaantuneet ionisoitumattoman ja ionisoituneen\nmuodon kesken, voidaan laskea. (Moisio & Heikonen 1992, 41−42.)\n3.5 Voihappoitiöiden vaikutus maidon ja juuston laatuun\nKorjuuvaiheessa rehuun päässyt maa-aines, lantajäänteet ja sänkiaines lisäävät voihappokäymisen vaaraa (Niskanen 2002). Liian märät ja valkuaisrikkaat\nrehut sekä liian vähän tai liian tehotonta säilöntäainetta sisältävät rehut ovat alttiimpia voihappokäymiselle. Onnistuneessa rehunsäilöntäprosessissa ei yleensä esiinny voihappokäymistä ja korkeaa itiöpitoisuutta. Itiö on bakteerin lepomuoto. Bakteeri-itiö ei lisäänny, mutta se kestää hyvin kylmää, kuumaa, kuivuutta ja säteilyä. Hyvissä oloissa itiöstä muodostuu bakteeri, joka alkaa lisääntyä nopeasti. (Niskanen 2002; Aho & Hildèn 2007, 40.)\nVoihappokäyneen rehun ruokinnallinen arvo on heikko. Virhekäynyt rehu lisää\nmaidon itiöpitoisuutta sekä aiheuttaa maitoon haju- ja makuvirheitä (Niskanen\nMaidossa on aina voihappobakteerien (VHB) itiöitä. Alkutilanteessa on heikkolaatuinen, runsaasti voihappobakteeri-itiöitä sisältävä säilörehu, jota lehmä syö.\nItiöt selviävät lehmän ruuansulatuskanavan läpi ja siirtyvät lantaan, josta ne kulkeutuvat edelleen utareen iholle ja sitä kautta tuotettuun maitoon. Bakteereista\nsuurin osa on peräisin eri pinnoilta, kuten lypsylaitteistosta, tilasäiliöstä, lehmän\nutareesta ja vetimistä. Myös lypsäjän henkilökohtaisella hygienialla on merkitystä. Navettailmassa on bakteereja keskimäärin 6−50 kpl/ml. Huomattava osa ilman bakteereista on itiön muodostajia; noin 10−20 prosenttia maitoon joutuneista itiöistä on peräisin navettailmasta. Loput tulevat maitoon utareen, erityisesti vetimien, pinnalta. (Kärki 2010; Aho & Hildèn 2007, 40−41.)\nVisserssin ym. (2006) mukaan maidon kontaminoituminen, eli muuttuminen\nepäpuhtaaksi, voihappobakteeri-itiöillä (VHBI) voidaan välttää, jos säilörehu ei\nsisällä korkeita määriä VHBI:tä (alle 1 000 kpl VHBI/g) ja huolehtimalla lypsyhy-\ngieniasta. Jos rehussa on yli 100 000 kpl VHBI/g, on lähes mahdotonta saada\nVHBI-määrä pysymään maidossa alle 1 000 kpl VHBI/l. Bergère ja Lenoir\n(2000) mukaan voihappokäymiselle herkemmissä, kuten gouda- ja emmentaltyyppisissä juustoissa, jo suhteellisen alhaiset VHBI-määrät raakamaidossa\n(200−1000 kpl VHBI/l tai jopa alemmat), voivat aiheuttaa virhekäymistä. (Mäki &\nPahkala ym. 2006.)\nRaakamaidossa voi olla voihappobakteeri-itiöiden lisäksi myös aerobisia bakteeri-itiöitä, kuten Bacillus cereus. Ne aiheuttavat maitotuotteisiin erityisesti säilyvyysongelmia. Mesofiiliset aerobiset bakteeri-itiöt siirtyvät raakamaitoon samaa reittiä kuin VHB-itiöt. (Kärki 2010.)\nJuustonvalmistuksen kannalta on tärkeää, että maidossa on vain vähän voihappobakteeri-itiöitä. Jos niitä on paljon, saattaa juuston käymisprosessi epäonnistua ja syntyä voihappokäyneitä juustoja. Itiöt ovat voihappobakteerien säilymismuotoja, ja ne läpäisevät maidon lämpökäsittelyn. Itiöt aktivoituvat juuston kypsymisen aikana ja muuttuvat jälleen aktiivisiksi bakteereiksi. Pahimmillaan tällaiset juustot joudutaan hävittämään biojätteenä, mikä on kallista ja vaikeaa.\n(Aho & Hildèn 2007, 15.)\nVoihappobakteeri-itiöiden aiheuttamaa voihappokäymistä voidaan torjua juustoista säilöntäaineella. Säilöntäaineettomassa juustonvalmistuksessa voihappobakteeri-itiöitä voidaan poistaa raakamaidosta joko bakteeriseparaattorin avulla\ntai käyttäen mikrosuodatusta. Mikrosuodatusta pidetään separointia tehokkaampana menetelmänä itiöiden poistossa, mutta se on investointi- ja käyttökustannuksiltaan kalliimpaa ja suodatusmenetelmät ovat teknisesti vaikeampia\nkäyttää. Kaksoisbaktofugointi tarkoittaa maidon ajamista sarjassa kahden baktofuugin läpi, mutta se on käytännössä kaksi kertaa kalliimpaa. (Kärki 2010.)\n3.6 Katsaus aiempiin tutkimuksiin\nAiempia tutkimuksia aiheesta löytyy jonkin verran. Kari Siitarinen (2010) tutkii\nopinnäytetyössään säilörehun korjuuajankohdan vaikutusta säilörehun määrään\nYmpäristöteknologian opiskelija Riikka Toivanen (2008) puolestaan tutkii opinnäytetyössään ”Kiteen biokaasulaitoksen mädätysjäännös ja sen ravinteiden\nkierrätys maataloudessa” mädätysjäännöksen lannoitusvaikutusta. Mädätysjäännös lannoitteena on melko uusi asia, eikä siitä ole vielä paljoa tutkimustuloksia. Aihe tarvitsee kuitenkin paljon lisätutkimuksia, koska kun tulevaisuudessa lannoitteiden hinnat nousevat esimerkiksi bioenergian viljelyn lisääntymisen,\nviljan hinnan nousun ja energian kallistumisen vuoksi. Biokaasulaitoksen mädätysjäännös voi tulla kilpailukykyiseksi vaihtoehdoksi. Kyseinen lannoite sopii\nmyös kasvavan luomutuotannon kysyntään.\nMTT:n julkaisuissa löytyi Erkki Joki-Tokolan (1998) tutkimus ”Lietelannan levitysajan ja -tavan sekä ilmastuksen vaikutus säilörehusadon määrään ja laatuun”. Kyseinen tutkimus sivuaa opinnäytetyön aihettani, joskin sillä erolla, että\nsiinä verrattiin ilmastuksen eikä mädätyksen vaikutusta säilörehun laatuun. JokiTokolan tutkimustuloksissa käy ilmi, että nurmen lietelannoituksen on todettu\nlisäävän kasvuston kolibakteeripitoisuutta. Lietelannan kolibakteeripitoisuuden\nväheneminen vähentää samalla myös pellolle levitettävien kolibakteerien määrää, mutta nurmikasvien pinnalle jäävät kolibakteerit eivät kuitenkaan säily lisääntymiskykyisinä sadon korjuuseen saakka.\nPohjois-Karjalan ammattikorkeakoulun agrologiryhmä AMNS07 teki kesällä\n2010 hyvin samantyylisen kenttäkokeen Kiteellä käyttäen lannoitteena samaa\nBiokymppi Oy:n mädätysjäännöstä verrokkilannoitteenaan keinolannoite. Kenttäkokeen tulokset näyttivät, että mädätysjäännöksen lannoitusvaikutus oli hyvä,\nmutta mädätysjäännös lannoitteena saattaa vaikuttaa suurentavasti voihapon ja\nkolibakteerien määrään säilörehussa.\n4 Tutkimuksen tavoitteet ja tutkimusongelmat\nTutkimuksen tavoitteena on selvittää mädätysjäännöksen, lannoitteen levitysmenetelmien ja lannoitemäärän vaikutusta säilörehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun.\nTutkimuksessa käsitellään kahden eri analyysin tuloksia. Mikrobiologinen analyysi on otettu niitetystä nurmesta, eli se kertoo voihappoitiöiden ja E. coli –\nbakteerien määrän alkutilanteessa ennen säilöntäprosessia. Säilörehun säilönnällistä laatua mitataan säilörehuanalyysien tulosten perusteella. Säilörehuanalyysissä tutkitaan ”Säilönnällinen laatu” sarakkeen arvoja, joista selviää rehun mahdollinen virhekäyminen. Tutkimusongelmat ovat seuraavat:\n1. Onko mädätysjäännöksellä lannoitteena vaikutusta säilörehun\nmikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun?\n2. Onko lannoitusmenetelmällä vaikutusta säilörehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun?\n3. Onko lannoitemäärällä vaikutusta säilörehun mikrobiologiseen\nja säilönnälliseen laatuun?\n5.1 Tutkimuksen tausta\nBiokaasulaitoksen valmistava mädätysjäännös lannoitteena on melko uusia\nasia, eikä siitä ole paljoa tutkimustietoa. Jos tutkimus osoittaa, että mädätysjäännös lannoitteena ei vaikuta negatiivisesti säilörehun hygieeniseen laatuun,\nsaattaa se tulevaisuudessa olla varteenotettava vaihtoehto peltolannoitteena.\nKemiallisten lannoitteiden hinnat ovat nousussa ja biokaasulaitoksia tulee koko\najan lisää. Mädätysjäännöksen vaikutuksia säilörehun hygieeniseen laatuun on\ntärkeää tutkia, jotta lannoite voidaan markkinoida perustellusti viljelijöille. Mädätysjäännös sopii lannoitteeksi myös kasvavalle luomutuotannolle.\nSuomessa karjatiloilla on paljon nurmipinta-alaa, jotta rehua riittäisi karjalle sisäruokintakaudeksikin. Lantaa joudutaan levittämään nurmelle myös kasvukauden\naikana ja levitettävät lannoitemäärät hehtaaria kohden voivat olla suuriakin.\nLannan levityksestä kasvustoon aiheutuu riski, että lannassa olevat haitalliset\nbakteerit kulkeutuvat myös rehuun. Rehun mukana tulleet voihappoitiöt kulkeutuvat lehmän elimistön kautta lantaan, josta ne eri pintojen kautta tarttuvat utareeseen, ja siirtyvät siitä maitoon. Maidon laatu huononee. Lisäksi toistuvasti\nliian paljon bakteereja sisältävä maito voi aiheuttaa tilan maidon laatuluokituksen laskemiseen, ja sitä kautta maidon hinnan laskuun. Jos tutkimus osoittaa,\nettä eri levitysmenetelmien välillä on eroa säilörehun hygieenisessä laadussa,\nsaattaa se vaikuttaa viljelijöiden päätöksiin uusia levitysmenetelmiä hankittaessa.\nKuva 1 Kenttäkoeala (kuva: Eero Mikkonen)\n5.2 Kenttäkokeen suunnittelu\nOpinnäytetyö toteutettiin kenttäkokeena Kiteen Koivikon Kartano Oy:n pellolla.\nKenttäkokeen suunnittelu ja valmistelut alkoivat toukokuussa 2011 toimeksiannon jälkeen. Aineisto oli koossa marraskuun 2011 alkupuolella. Kokeeseen\nosallistui neljä AMK opiskelijaa, jotka tekevät kokeesta saatujen tulosten perusteella opinnäytetyönsä. Kenttäkokeeseen osallistuivat myös toimeksiantajan\nedustajat ja ohjaavat opettajat. Ennen kenttäkoetta hankittiin siihen tarvittavat\nmateriaalit, kuten numeroidut tolpat ja lomakkeet, joihin saatavat tiedot kirjattiin\nylös. Lannan- ja mädätysjäännöksen levitystä varten tehtiin tarkat aikataulut,\njoiden mukaan edettiin. Kenttäkoe aloitettiin 1.7.2011, jolloin kenttäkoeala perustettiin ja lannoitteet levitettiin. Pääasiallisena lannoitteena käytettiin Biokymppi Oy:n mädätysjäännöstä ja verrokkilannoitteena naudan lietelantaa. Urakoitsija hoiti kokeeseen tarvittavat peltotyöt.\nKenttäkokeessa perustettiin 18 koeruutua. Koeruutujen ruutukerroin oli kolme ja\nerilaisia levitystapoja oli yhteensä kuusi. Koeruutuja lannoitettiin eri lannoitus-\nmenetelmillä ja lannoitemäärillä. Lannoitusmenetelmiä olivat kiekko- ja veitsimultain sekä letkulevitin. Kaikilla lannoitusmenetelmillä pyrittiin levittämään n.\n25 tn/ha ja lisäksi veitsimultaimella n. 40 tn/ha. Karjanlanta levitettiin myös veitsimultaimella 25 tn/ha määrällä. Kokeessa oli vertailun vuoksi myös nollaruutu,\njolle ei levitetty lannoitetta lainkaan. Pääasiallisena lannoitteena käytettiin Biokymppi Oy:n mädätysjäännöstä ja vertailulannoitteena naudan lietelantaa. Levitysmäärät vaihtelivat 25−40 tonniin. Verrokkiruutujen avulla voidaan selvittää eri\nlannoitteiden, lannoitusmenetelmien ja lannoitemäärien väliset erot. Liitteestä 8\nselviää tavoitteelliset levitysmäärät m3/ha ja toteutuneet levitysmäärät m3/ha.\nLevityksessä päästiin melko lähelle tavoitteellisia levitysmääriä, koska vain hajalevitysmäärä poikkesi tavoitteesta yli 10 m3/ha.\nKuva 2. Veitsilevitys (Kuva: Suvi Kuittinen)\nLietteen hajalevityksessä liete pumpataan vaunusta paineella lautaseen, josta\nse leviää n. 12 metrin alalle. Liukoista typpeä voi haihtua jopa 50−100 prosenttiin, koska ammoniakkia haihduttavaa pinta-alaa on niin paljon. (Laukkanen\nVeitsimultain ja kiekkovannasmultain sijoittavat lannan maahan. Veitsilevityksessä maahan vedetään viilto, jonka kautta lanta pääsee suoraan maan sisään.\nViilto nopeuttaa lietteen imeytymistä maahan, josta syystä typen haihtuminen\nestyy ja liete on heti kasvien käytettävissä. Kiekkovannasmultaimessa on tasalevyinen kiekko, joka tekee ensin maahan viillon, levityskiila laajentaa uraa ja\nsuihkusuutin syöttää lannan maan sisään. (Kautonen 2008, 30; Slootsmid veitsimultain.)\nKuva 3. Kiekkolevitys (Kuva: Suvi Kuittinen)\nSPAD-mittauksia tehtiin yhteensä 3: ensimmäinen lannoitteenlevityspäivänä\nennen lannoitteen levitystä, toinen kahden viikon kuluttua lannoituksesta ja kolmas neljän viikon päästä lannoituksesta. Säilörehun mikrobiologista laatua mittaava näyte otettiin niitetystä nurmesta kumihanskoja käyttäen. Näyte analysoitiin Itä-Suomen yliopiston toimesta. Säilörehu korjattiin pyöröpaaleihin muuttuvakammioisella paalaimella. Pyöröpaalit punnittiin ja numeroitiin heti paalaamisen jälkeen. Näytteet säilörehuanalyysia varten otimme marraskuun alussa.\n5.4 Kokeen käytännön toteutus, tutkimusmenetelmät ja olosuhteet\nKenttäkoe aloitettiin 1.7.2011. Ilma oli lämmin ja aurinkoinen. Lämpötila oli 31\nastetta plussan puolella. Koealalla oli hyvässä kasvussa oleva apilapitoinen säilörehusänki. Ennen kokeen aloittamista mädätysjäännöksestä ja karjanlannasta\notettiin lanta-analyysit myöhempää tutkimusta varten. Mädätysjäännöksen to-\nteutunut levitysmäärä oli kiekkomultaimella 26 tn/ha, hajalevityksellä 37 tn/ha ja\nveitsimultaimella 27 tn/ha. Tavoitteena oli kyseisille aloille 25 tn/ha. Veitsilevityksellä lannoitettiin myös yksi ala suuremmalla määrällä. Toteutunut määrä kyseiselle alalle oli 44 tn/ha ja tavoite 40 tn/ha. Verrokkilannoitteena käytettiin karjanlantaa, jota levitettiin veitsimultaimella 28 tn/ha. Nollaruuduille ei levitetty lannoitetta ollenkaan. Säilörehun korjuu tapahtui 16.8.2011. Niitetystä nurmesta\notettiin näytteet mikrobiologista tutkimusta varten, jotka vietiin Itä-Suomen yliopistolle analysoitaviksi. Rehu säilöttiin pyöröpaaleihin jonka jälkeen ne punnittiin ja numeroitiin. Punnituksen ja säilörehuanalyysin (4.11.2011) perusteella\nkoeruuduilta laskettiin todelliset kuiva-ainesadot hehtaaria kohden. Säilörehun\nlaadun analysoi Valio Oy.\n5.5 Aineiston käsittely ja analyysi\nKokeessa saadut tulokset kirjattiin Excel-taulukkolaskentaohjelmistoon havaintomatriisiksi. Aluksi tehdään saatujen arvojen perusteella kaavioita, joissa näkyy\nsilmämääräinen trendi. Kaavioon lasketaan näkyviin myös 95 % luottamusvälipalkki. Tarkemmin tuloksia analysoidaan varianssianalyysia käyttäen. Varianssianalyysin avulla saadaan tietää, onko eri tekijöiden välillä eroa, ja onko se tilastollisesti merkitsevää. Sama asia näkyy periaatteessa kaavion 95 % luottamusvälipalkista. Varianssianalyysissä ero on tilastollisesti merkitsevää, jos parvo on vähemmän kuin 0,05. Mitä pienempi p-arvo on, sitä todennäköisemmin\nsaatu tulos pitää paikkansa.\nOpinnäytetyössäni tutkitaan sekä mikrobiologista että säilönnällistä laatua eri\ntekijöiden näkökulmasta. Mikrobiologista laatua mitattaessa muuttujina ovat\nvoihappoitiöt ja E. coli -bakteerit. Koska kyseessä on bakteeri, analysoidaan tuloksia kymmenkertaisen logaritmin ja geometrisen keskiarvon avulla. Mikrobit\nlisääntyvät jakaantumalla, eli niiden määrä kasvaa eksponentaalisesti. Muuntamalla mikrobien määrä 10-kantaiseen logaritmiin, saadaan funktio noudattamaan normaalijakaumaa. Varianssianalyysi on mahdollista tehdä normaalijakaumaa noudattavalle funktiolle. Säilönnällistä laatua tutkittaessa otetaan huomioon ammoniakkitypen osuus kokonaistypestä, liukoisen typen osuus kokonaistypestä ja haihtuvien rasvahappojen määrä. Levitysmenetelmien vaikututus-\nta säilörehun laatuun tutkittaessa täytyy ottaa huomioon se, etteivät toteutuneet\nlevitysmäärät olleet kenttäkokeessa aivan täsmällisesti toteutuneet.\nKuva 4. Kenttäkokeen valmistuminen (Kuva: Suvi Kuittinen)\n6 Tulokset ja niiden tulkinta\n6.1 Mädätysjäännöksen vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun\n6.1.1 Mädätysjäännöksen vaikutus niittonurmen mikrobiologiseen laatuun\nBiokaasulaitoksen lopputuotteen eli mädätysjäännöksen soveltuvuudesta lannoitteeksi ei ole vielä paljoa tutkimustietoa. Kokeessa tarkasteltiin mädätysjäännöksen vaikutusta niitetyn nurmen mikrobiologiseen laatuun tutkien E. coli bakteerien ja voihappoitiöiden määrää. Kolibakteerien ja voihappoitiöiden määrät on muunnettu 10-kantaisiin logaritmeihin. Saaduista luvuista on laskettu\naritmeettiset keskiarvot ja keskihajonnat, joiden perusteella edelleen 95 %:n\nluottamusvälit. Rehun mikrobiologista laatua on tärkeää tutkia. Kolibakteerit\novat suolistoperäisiä bakteereja, jotka voivat aiheuttaa tulehduksen, jos ne pääsevät leviämään ruuansulatuskanavasta muualle elimistöön. Kolibakteeri aiheuttaa myös utaretulehduksia. Voihappobakteerit puolestaan pilaavat maidon ja\nOletuksena on, että mädätysjäännöksellä lannoitteena ei ole vaikutusta rehussa\nolevien kolibakteerien määrään. Kuviosta 1 voidaan silmämääräisesti nähdä,\nettä lannoitteiden välillä ei ole suurta eroa kolibakteerien määrissä. Nollaruudulla kolibakteereja on kuitenkin selvästi vähemmän. Varianssianalyysin (liite 1)\nperusteella voidaan sanoa, että lannoitteella ei ole tilastollisesti merkitsevää\nvaikutusta rehun kolibakteeripitoisuuteen (p-arvo 0,3082).\nKuvio 1. Mädätysjäännöksen vaikutus kolibakteerien ja voihappoitiöiden määrään\nolevien voihappoitiöiden määrään. Kuviosta 1 voidaan nähdä, että voihappoitiöiden määrä kuvaava palkki on selvästi suurempi karjalannan kohdalla verrattuna mädätysjäännöksellä lannoitettuihin ja nollaruutuihin. Nollahypoteesi pitää\npaikkansa 98,1 % varmuudella, koska p-arvo on vain 0,0197. Mitä pienempi parvo on, sitä todennäköisemmin hypoteesi pitää paikkansa.\nKun vertaillaan tarkemmin pelkästään karjanlantaa ja nollaruutua voihappoitiöiden osalta, huomataan, että P-arvo on 0,0266 (liite 2). Tulos on tilastollisesti\nmelkein merkitsevä, kun P-arvo on alle 0,05. Tuloksen perusteella voidaan todeta, että aina, kun peltoon laitetaan jotain bioperäistä lannoitetta, riski voihappoitiöpitoisuuden nousuun kasvaa.\n6.1.2 Mädätysjäännöksen vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun\nAmmoniakkitypen määrää kokonaistyppimäärästä mitataan grammoina kilosta\nsäilärehua. Ammoniakkia syntyy rehussa, kun säilörehussa olevat mikrobit pilkkovat rehun valkuaisaineita. Pääasiallinen lopputuote hajoamisprosessille on\nammoniakki. Ammoniakkiluku kertoo säilörehun valkuaisen hajoamisasteen.\nVähän käyneen ja hygieeniseltä laadultaan hyvän säilörehun ammoniakkiluku\non alle 60 g/kg N. Jos ammoniakkia on yli 80 g kilossa kokonaistyppeä, valkuainen on pitkälle hajonnutta, ja rehussa on tapahtunut virhekäymistä, eli se sisältää voihappoa. (Säilörehun laatumääritykset 2012.)\nMädätysjäännöksen, lannan ja nollaruudun keskiarvopalkit ammoniakkitypen\nosalta ovat reilusti alle alarajan (kuvio 2). Mädätysjäännöksellä lannoitetun alan\nammoniakkityppiarvo on hieman suurempi kuin naudan lietelannalla ja lannoittamattomalla alalla. Oletuksena on, että mädätysjäännöksen käyttö ei vaikuta\nammoniakkitypen määrään säilörehussa suurentavasti verrattuna karjanlantaan. Varianssianalyysin (liite 3) perusteella nollahypoteesi jää voimaan (p-arvo\nKuvio 2. Mädätysjäännöksen vaikutus ammoniakkitypen määrään\nLiukoisen typen määrät mädätysjäännöksen, karjanlannan ja nollaruudun välillä\novat melko samoja (kuvio 3). Liukoisen typen määrät ovat hieman koholla, koska hyvin säilyneen rehun alaraja on 400 g/kg ka. Rehussa on tapahtunut selvästi virhekäymisiä, kun liukoisen typen osuus kokonaistypestä on yli 60 % eli\n600 g/kg kuiva-ainetta.\nOletuksena on, että lannoitteella ei ole vaikutusta säilörehussa olevan liukoisen\ntypen määrään. Varianssianalyysin (liite 3) perusteella voidaan sanoa, että nollahypoteesi jää voimaan (p-arvo 0,8768).\nKuvio 3. Mädätysjäännöksen vaikutus liukoisen typen määrään säilörehussa.\nHaihtuvien rasvahappojen määrä rehussa kuvaa rehussa tapahtunutta sivu- tai\nvirhekäymistä. Kun on kyse sivukäymisestä, rehun haihtuvat rasvahapot ovat\npääasiassa etikkahappoa. Vähän ja hallitusti käyneissä rehuissa on yleensä sivukäymisestä. Hyvälaatuinen säilörehu sisältää hahtuvia rasvahappoja alle 20\ng/kg ka. Virhekäymisessä rehuun puolestaan muodostuu voihappoa. Rehu on\nvirhekäynyttä, jos haihtuvia rasvahappoja on yli 25 g/kg ka. (Säilörehun laatumääritykset 2012.)\nHaihtuvien rasvahappojen määrä rehussa näyttäisi olevan hieman suurempi\nmädätysjäännöksellä lannoitetuilla koeruuduilla (kuvio 4). Nollaruudun 95 %\nluottamusväliviiva on kuitenkin lähes samoissa lukemissa mädätysjäännöksellä\nlannoitetun viivan kanssa. Hypoteesina on, että lannoitteella ei ole vaikutusta\nsäilörehun haihtuvien rasvahappojen määrään. Varianssianalyysin (liite 3) p-\narvo on 0,4410, eli eri lannoitteiden vaikutuksessa haihtuvien rasvahappojen\nmäärään ei ole tilastollisesti merkitsevää eroa.\nKuvio 4. Mädätysjäännöksen vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään.\n6.2 Lannoitusmenetelmän vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun\n6.2.1 Levitysmenetelmän vaikutus niittonurmen mikrobiologiseen laatuun\nHypoteesina on, että kolibakteerien ja voihappobakteerien määrään ei vaikuta\nse, mitä lannoitusmenetelmää käytetään. Kaikissa vertailussa olevissa menetelmissä on käytetty mädätysjäännöstä lannoitteena. Kuviosta 5 voidaan nähdä\nveitsimultaimen ja hajalevityksen palkkien olevan samalla tasolla, ja kiekkomultaimen ja nollaruudun samalla tasolla. Kiekkomultaimella lannoitetut alat sisältävät siis suhteessa vähemmän kolibakteereja kuin veitsimultaimella ja hajalevityksellä lannoitetut. 95 % luottamusvälipalkit ovat toisiinsa limittäin joka kohdassa, eli eroilla eri lannoitusmenetelmien välillä ei ole tilastollisesti merkittävää\neroa. Saman asian todistaa myös varianssianalyysi (liite 4), jonka perusteella\nlannoitusmenetelmällä ei ole tilastollisesti merkitsevää vaikutusta kolibakteerien\nmäärään rehussa p-arvon ollessa 0,4101. Varianssianalyysi (liite 4) näyttää voihappoitiöiden kohdalla samansuuntaisen tuloksen: p-arvo on 0,3754. Kuvion 5\nmukaan hajalevitysmenetelmällä lannoitettujen alojen tuorerehu sisältää hieman\nenemmän voihappoitiöpesäkkeitä, kuin vastaavilla lannoitemäärillä lannoitetut\nveitsi- ja kiekkomultainalat. Ero ei kuitenkaan ole tilastollisesti merkitsevä.\nKolibakteerit pty/g tuorerehu\nVoihappoitiöt pty/g tuorerehu\nVeitsi 27 tn/ha\nKuvio 5. Lannoitusmenetelmän vaikutus kolibakteerien ja voihappoitiöiden määrään\n6.2.2 Levitysmenetelmän vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun\nHypoteesina on, että levitysmenetelmällä ei ole vaikutusta säilörehun ammoniakkitypen määrään. Kaikkien verrattavien koeruutujen rehut ovat hyvin säilyneitä ammoniakkitypen osalta (kuvio 6). Kaikkien levitysmenetelmien ammoniakkiluku on reilusti alle 60 g/kg kokonaistypestä. Kuvion 6 mukaan kiekkomultaimella lannoitetun alan ammoniakkityppimäärä on hieman korkeampi muihin levitysmenetelmiin verrattuna. Varianssianalyysin (liite 5) perusteella voidaan todeta, että eri levitysmenetelmillä lannoitettujen nurmien välillä ei ole tilastollisesti\nmerkitsevää eroa (p-arvo 0,4749).\nKuvio 6. Levitysmenetelmien vaikutus ammoniakkitypen määrään\nHypoteesina on, että levitysmenetelmällä ei ole vaikutusta liukoisen typen määrään. Kaikkien levitysmenetelmien arvot ovat tasaisia ja hieman korkeampia,\nkuin hyvin säilyneen rehun arvojen kuuluisivat olla (kuvio 7). Arvot eivät kuitenkaan ole virhekäyneen ja pilaantuneen rehun tasolla, eli yli 600 g/kg ka. Kun\nverrataan eri levitysmenetelmien vaikutusta liukoisen typen määrään, saadaan\nP-arvoksi 0,9554. Se tarkoittaa, että vaihtoehtohypoteesi astuu voimaan. Vaihtoehtohypoteesi on, että levitysmenetelmällä on vaikutusta liukoisen typen määrään. Tulos on tilastollisesti merkitsevä (P-arvo <0,05). Lähempi tarkastelu ei\ntuonut merkitseviä tuloksia eri levitysmenetelmien välille.\nKuvio 7. Levitysmenetelmän vaikutus liukoisen typen määrään\nOletuksena on, että levitysmenetelmällä ei ole vaikutusta haihtuvien rasvahappojen määrään rehussa. Kaikkien koealojen rehut ovat hyvin säilyneitä haihtuvien rasvahappojen määrän ollessa vähemmän kuin 20 g/kg ka (kuvio 8). Varianssianalyysin (liite 5) p-arvo on 0,1155, eli hypoteesi pitää paikkansa, mutta\nsillä ei ole tilastollista merkitsevyyttä. Koska p-arvo on niin lähellä merkitsevyyden rajaa, otettiin tulokset tarkempaan tarkasteluun.\nVeitsi- ja kiekkomultaimen sekä hajalevityksen välillä on merkitsevää eroa hajalevityksen eduksi (liite 5) p-arvon ollessa 0,0359. Täten ilman nollaruudun arvoja ero on tilastollisesti merkitsevä. Hajalevitys on siis parempi vaihtoehto haihtuvien rasvahappojen määrää katsottaessa verrattuna veitsi- ja kiekkomultaimeen. Hajalevityksen todellinen lannoitemäärä on lisäksi yli 10 tn hehtaaria\nkohden korkeampi, mikä olisi osittain selittänyt päinvastaista tulosta, jos sellainen olisi tullut.\nKuvio 8. Levitysmenetelmien vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\n6.3.1 Lannoitemäärän vaikutus niittonurmen mikrobiologiseen laatuun\nLannoitemäärän vaikutusta koliformisten bakteerien määrään laskettaessa\nhuomioitiin veitsimultaimella lannoitetut koeruudut eri lannoitemäärillä sekä nollaruudut. Kaikki koeruudut on lannoitettu mädätysjäännöksellä vertailun mahdollistamiseksi. Bakteereiden pesäkkeitä tuottavien yksikköjen määrä grammassa\nrehua on muutettu 10-kantaiseksi logaritmiksi jakauman muuttamiseksi varianssianalyysille sopivaksi. Hypoteesina on, että lannoitusmäärät eivät vaikuta kolibakteerien määrään. Kuvio 10 näyttää, että 95 % luottamusvälien perusteella\nmerkitsevää eroa eri levitysmäärien välillä ei ole. Bakteerimäärä ei nouse lineaarisesti lannoitemäärän noustessa. Varianssianalyysin (liite 6) perusteella (parvo 0,48591) voidaan todeta, että eri lannoitemäärien välillä ei ole tilastollisesti\nKuvio 9. Lannoitemäärän vaikutus kolibakteerien ja voihappoitiöiden määrään\nHypoteesina on, että lannoitusmäärällä ei ole tilastollisesti merkittävää vaikutusta voihappoitiöiden määrään. Kuviosta 10 voidaan nähdä, että voihappoitiöiden\nmäärä kasvaa lineaarisesti lannoitemäärän noustessa, mutta 95 % luottamusvälipalkkien mukaan merkitsevää eroa ei kuitenkaan ole. Lannoitemäärän vai-\nkutusta voihappoitiöiden määrään on laskettu myös varianssianalyysillä (liite 6),\njoka näyttää, että ero ei ole tilastollisesti merkitsevä (p-arvo 0,4008).\n6.3.2 Lannoitemäärän vaikutus rehun säilönnälliseen laatuun\nAmmoniakkitypen osuus kokonaistyppimäärästä on hyvälaatuisella säilörehulla\nalle 60 g/kg kokonaistypestä. Kuvion 11 tietojen mukaan levitysmäärän kasvaessa kohoaa myös ammoniakkitypen osuus. Määrät on laskettu kolmen koeruudun keskiarvojen perusteella ja kuviossa olevat palkit näyttävät 95 % luottamusvälin. Luottamusvälit huomioon ottaen voidaan todeta, että lannoitemäärällä\nei ole vaikutusta ammoniakkitypen määrään säilörehussa. Varianssianalyysi (liite 7) osoittaa tiedon oikeaksi p-arvon ollessa 0,2570.\nKuvio 10. Lannoitemäärän vaikutus säilörehun ammoniakkitypen määrään\nLiukoisen typen osuus kokonaistypestä näyttäisi olevan melko samalla tasolla\nlannoitusmäärästä riippumatta (kuvio 11). Liukoisen typen osuus on riskirajoilla\nsäilörehun laadun suhteen (400−600 g/kg N). Rehussa olisi ollut virhekäymistä,\njos vastaava luku olisi yli 600 g/kg kokonaistyppeä. Hypoteesina on, että lannoitemäärällä ei ole vaikutusta liukoisen typen määrään kokonaistyppimäärästä.\nVarianssianalyysi (liite 7) osoittaa nollahypoteesin pitävän paikkansa (p-arvo\nKuvio 11. Lannoitemäärän vaikutus säilörehun liukoisen typen määrään\nHyvän säilörehun haihtuvien rasvahappojen määrä on alle 20 g kilossa kuivaainetta. Kuvio 13 näyttää, että haihtuvien rasvahappojen määrä on ollut melko\nsamalla tasolla levitysmäärästä riippumatta. Hypoteesina on, että lannoitemäärällä ei ole vaikutusta haihtuvien rasvahappojen määrään säilörehussa. Nollahypoteesi pitää paikkansa, eli tilastollisesti merkitsevää eroa lannoitemäärien\nvälillä ei ole (liite 7).\nKuvio 12. Lannoitemäärän vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\n7 Päätäntä ja pohdinta\n7.1 Mädätysjäännöksen vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun\nEnsimmäisenä tutkimusongelmana oli tutkia, onko mädätysjäännöksellä lannoitteena vaikutusta rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun. Vertailuun\notettiin koealat, jotka oli lannoitettu mädätysjäännöksellä (27 tn/ha) ja naudan\nlietelannalla (28 tn/ha) sekä lannoittamattomat nollaruudut.\nMädätysjäännöksen, karjanlannan ja nollaruutujen välillä ei ollut tilastollisesti\nmerkitsevää eroa rehun kolibakteeripitoisuudessa tai säilönnällisessä laadussa.\nSen sijaan mädätysjäännöksen, naudan lietelannan ja nollaruudun välillä oli tilastollisesti merkitsevää eroa voihappoitiöiden määrissä p-arvolla 0,0197. Agrologiopiskelijaryhmä AMNS07 oli kesällä 2010 tehdyssä kenttäkokeessa saanut\nsen suuntaisia tuloksia, että mädätysjäännöksellä saattaa olla vaikutusta rehun\nkolibakteeri- ja voihappoitiöpitoisuuteen.\nTarkempi tutkimus osoitti, että mädätysjäännöksen ja karjanlannan välillä ei ollut tilastollisesti merkitsevää eroa, mutta karjanlannan ja nollaruudun välillä puolestaan oli (p-arvo 0,0266). Saadusta tuloksesta voidaan päätellä, että aina, kun\npeltoon laitetaan bioperäistä lannoitetta, riski voihappoitiöpitoisuuden nousuun\nkasvaa. Vaikka voihappoitiöitä esiintyi niitetyssä nurmessa, ei säilörehussa\nesiintynyt voihappokäymisen merkkejä. Voihappoitiöt ovat todennäköisesti säilyneet pyöröpaalissa pääosin itiömuodossa, eivätkä ole päässeet lisääntymään\nriittävän matalan pH:n vuoksi. Myös rehun kuiva-ainepitoisuudella saattaa olla\nvaikutusta rehun voihappoitiöpitoisuuteen. Mädätysjäännöksellä lannoitetun ja\nnollaruudun välillä ei ole merkitsevää eroa, joten voidaan todeta, että mädätysjäännös on lannoittamattoman nurmen tasolla voihappoitiöpitoisuudeltaan.\nMädätysjäännöksen vertailussa naudan lietelantalannoitettuun ja lannoittamattomaan koealaan ei saatu tilastollisesti merkittäviä tuloksia viitaten siihen, että\nmädätysjäännös olisi lietelantaa huonompi vaihtoehto peltolannoitteena. Mädätysjäännöksessä on paljon muita hyviäkin puolia. Se on esimerkiksi nopeammin\nkasvien hyödynnettävissä, koska suuri osa käsiteltävien materiaalien sisältämästä orgaanisesta typestä muuttuu liukoiseksi ammoniakkitypeksi. Typen\nhaihtuminen ja huuhtoutuminen vesistöihin jäävät alhaisemmiksi kuin käytettäessä lantaa lannoitteena. Tärkeät ravintoaineet saadaan kokonaan kasvien\nkäyttöön, koska ne eivät muutu käsittelyn aikana. Mädätysjäännöksen käyttö\nlisää muiden orgaanisten aineiden tapaan maaperän humuspitoisuutta. Se ei\nmyöskään köyhdytä maaperää mineraalilannoitteiden tapaan. Lisäksi mädätysjäännös on lopputuotteena tasalaatuisempaa ja juoksevampaa, joten käsitellyt\nmateriaalit imeytyvät nopeammin peltoon. Typen haihtuminen vähenee ja naapuritaloja haittaavat hajut katoavat nopeasti levityksen jälkeen. (Lehtomäki ym.\nJos väkilannoitteiden hinta nousee myös tulevaisuudessa ja biokaasulaitokset\nyleistyvät, saattaa mädätysjäännös olla varteenotettava vaihtoehto peltolannoitteena. Työn tekijä mukaan tutkimuksen tulokset saattavat hyvinkin vaikuttaa\nmaanviljelijöiden päätöksiin käyttää mädätysjäännöstä lannoitteena tulevaisuudessa.\n7.2 Lannoitusmenetelmän vaikutus rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun\nToisena tutkimusongelmana oli tutkia, onko lannoitusmenetelmällä vaikutusta\nsäilörehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun. Vertailtavia lannoitusmenetelmiä olivat veitsi- ja kiekkomultaimet, hajalevitys ja nollaruudut. Kaikkien\nlevitysmenetelmien tavoitearvo levitysmäärissä oli 25 tn/ha. Hajalevityksen lannoitemäärä poikkesi tavoitemäärästä ylittäen sen hieman yli 10 tn/ha, mutta\nmuiden levitysmenetelmien lannoitemäärät osuivat lähelle tavoitetta.\nLevitysmenetelmiä vertailtaessa keskiarvojen mukaan katsottaessa veitsimultain- ja hajalevitysaloilla oli selvästi enemmän kolibakteereja, kuin kiekkomultaimella lannoitetuilla ja lannoittamattomilla aloilla. Voihappoitiöiden kannalta\nkatsottuna hajalevitysalalla oli keskiarvojen mukaan eniten voihappoitiöpesäkkeitä verrattuna veitsi- ja kiekkomultaimeen. Levitysmenetelmien välillä mikrobiologisessa laadussa ei ole kuitenkaan tilastollisesti merkitsevää eroa. Erkki\nJoki-Tokola oli tutkimuksessaan (1998) vertaillut letku- ja hajalevityksellä lannoitettujen rehujen voihappoitiöpitoisuutta ja todennut, että letkulevittimellä lannoitetut rehut sisälsivät vähemmän voihappoitiöitä. Tulokset ovat samansuuntaisia\nkuin tässä tutkimuksessa, mutta toisaalta koejärjestely oli erilainen.\nRehun säilönnällisessä laadussa puolestaan saatiin tilastollisesti merkitseviä\ntuloksia. Ammoniakkitypen määrä oli kiekkomultaimella suurin keskiarvojen mukaan katsottuna ilman tilastollisesti merkitsevää eroa. Sen sijaan levitysmenetelmän vaikutus liukoisen typen määrään on melkein tilastollisesti merkitsevä (parvo 0,9554). Nollahypoteesi muuttuu käänteiseksi hypoteesiksi, eli että levitysmenetelmällä on vaikutusta säilörehun liukoisen typen osuuteen kokonaistypestä. Tarkempia tilastollisesti merkitseviä tuloksia eri levitysmenetelmien välille\nei saatu. Levitysmenetelmien vaikutusta haihtuvien rasvahappojen määrään,\nsaatiin p-arvoksi 0,1155. Tulosta laskettiin tarkemmin, ja kun vertailtiin veitsi- ja\nkiekkomultainta sekä hajalevitysmenetelmää toisiinsa, saatiin tilastollisesti merkitsevä tulos. P-arvon ollessa 0,0359 voidaan todeta, että hajalevitys on parempi vaihtoehto haihtuvien rasvahappojen määrää katsottaessa kuin veitsi- ja\nkiekkomultain. Tulos on yllättävä, koska yleinen ajattelutapa on, että lannoitteen\nsijoittaminen nurmeen on aina parempi vaihtoehto.\nKolmantena tutkimusongelmana oli tutkia, onko lannoitemäärällä vaikutusta rehun mikrobiologiseen ja säilönnälliseen laatuun. Vertailussa käytettiin veitsilevitintä 44 tn/ha ja 27 tn/ha levitysmäärillä sekä nollaruutua. Kaikilla lannoitetuilla\naloilla käytettiin mädätysjäännöstä lannoitteena.\nLannoitemäärällä ei ollut tilastollista merkitsevyyttä mikrobiologiseen tai säilönnälliseen laatuun. Kolibakteerien määrä ei noussut lineaarisesti lannoitemäärän\nkasvaessa, joten kyseiset bakteerit ovat olleet peräisin jostain muualta kuin lannoitteesta. Kyse voi olla myös sattumasta. Erkki Joki-Tokola (1998) on saanut\ntutkimuksessaan tuloksen, että lietelannoitus lisää kasvuston kolibakteeripitoisuutta. Eroavat tulokset voivat johtua siitä, että Joki-Tokola on käyttänyt tutkimuksessaan lannoitteena lietelantaa, kun taas tässä tutkimuksessa lannoitteena oli mädätysjäännös. Aiemmin kohdassa 7.1 todettiin, että mädätysjäännöksen ja karjanlannan välillä ei ole tilastollisesti merkittävää eroa kolibakteeripitoisuudessa.\nVoihappoitiöiden, ammoniakkitypen, liukoisen typen ja haihtuvien rasvahappojen määrät nousivat lineaarisesti lannoitemäärän noustessa ilman tilastollista\nKenttäkokeen suunnittelu ja käytännön järjestelyt tehtiin huolellisesti. Ennen\nkenttäkokeen aloittamista suunniteltiin tarkka aikataulu ja tehtiin tarvittavat taulukot tulosten kirjaamista varten. Tällä tavalla varmistettiin, että kaikki tarvittavat\ntulokset kirjataan ja että ne löytyvät, kun niiden analysointi aloitetaan. Koe suoritettiin riittävällä tarkkuudella pyrkimällä siihen, että mahdollisuudet virheisiin\nlopputuloksissa olisivat mahdollisimman pienet. Kenttäkokeen ruutukerroin oli\nkolme, jotta kenttäkokeesta olisi mahdollista saada tilastollisesti merkitsevää\ntutkimustietoa. Tietojen kirjaamisessa on voinut olla virheitä, koska siihen osallistui useita henkilöitä. Toisaalta mitä useampi henkilö tietoja tarkastelee, sitä\nvarmemmin niissä ei ole virheitä. Laskennassa on saattanut tapahtua virheitä,\nkoska käsiteltäviä lukuja oli niin paljon. Toisaalta lukujen analysoinnissa on oltu\nhuolellisia, ja ne on tarkistutettu moneen muillakin virheiden varalta. Lukuja käsiteltiin taulukkolaskentaohjelmistolla riittävän tarkasti virhemarginaalin pienentämiseksi.\n7.5 Oppimisprosessi ja ammatillinen kehitys\nTutkimus antoi paljon uutta tietoa säilörehun hygieeniseen laatuun ja mikrobiologiaan liittyen. Teoriatieto lisääntyi tutkimuksen edetessä. Myös kenttäkokeen\njärjestäminen ja sen tulosten tulkinta tuli aivan uutena asiana. Oli haastavaa ja\nsamalla antoisaa olla projektissa mukana alusta asti alkaen suunnittelusta ja\npäättyen tulosten analysointiin. Kehityin tilastollisessa testaamisessa ja tiedonhaussa\n7.6 Toimenpidesuositukset ja jatkotutkimusaiheet\nMädätysjäännös lannoitteena voi tulevaisuudessa olla varteenotettava vaihtoehto naudanlannalle ja kemiallisille lannoitteille. Mädätysjäännös melko uutena\nasiana tarvitsee kuitenkin lisää tutkimustietoa, jotta maanviljelijät uskaltavat ruveta sitä käyttämään. Kenttäkokeessamme ei ollut mukana vertailussa kemiallisia lannoitteita, koska kenttäkoe järjestettiin luomutilan pellolla. Mädätysjäännöksen ja kemiallisen lannoitteen eroja ja yhtäläisyyksiä olisi hyvä tutkia. Otoskoon pitäisi olla suurempi, jotta merkityksellisiä tuloksia saataisiin aikaan.\nAho, J. & Hildèn, T. 2007. Maidon matkassa. Helsinki: Edita Prima Oy.\nHäikiö, I. 1994. Mikrobiologia. Porvoo: WSOY.\nJoki-Tokola, E. 1998. Lietelannan levitysajan- ja tavan sekä ilmastuksen vaikutus säilörehusadon määrään ja laatuun. Jokioinen: Maatalouden\nKautonen. 2008. 3 vuoden kokemukset matalamultaimesta. Maatilan Pirkka\nKärki, M. 2010. Maidon laatu ja eläinten terveys 24.11.2010. Maito ja Me.\nRaakamaidon korkea itiöpitoisuus vaanii juustonvalmistuksessa.\nLaukkanen, H. 2012. Mädätteen levitysmenetelmien erot ja vaikutus säilörehun\nrehuarvoihin ja satotasoon. PKAMK. Opinnäytetyö.\nHttps://publications.theseus.fi/, Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulu, Maaseutuelinkeinojen koulutusohjelma, Mädätteen levitysmenetelmien erot ja vaikutus säilörehun rehuarvoihin ja satotasoon.\nLehtomäki & Paavola & Luostarinen & Rintala. 2007. Biokaasusta energiaa\nmaatalouteen – raaka-aineet, teknologiat ja lopputuotteet. Jyväskylän Yliopiston bio- ja ympäristötieteiden laitoksen tiedonantoja 85.\nLinnakallio. 2010. Onnistunut säilöntäprosessi tuottaa hyvää säilörehua.\nMaito ja Me. Säilörehu 2/2010.\nOnnistunut säilöntäprosessi tuottaa hyvää säilörehua. 16.4.2012.\nLinnakallio. 2011. Rehunsäilönnän perusteet ja säilöntäratkaisut.\nMcDonald ym. 1991. Silage fermentation processes and their manipulation.\nNiskanen, H. 2002. Laatujuustojen valmistus alkaa jo maitotilalla. Maidon laatu\nja eläinten terveys 20.11.2002. Maito ja Me.\nLaatujuustojen valmistus alkaa jo maitotilalla. 16.4.2012.\nNousiainen, J. Nurmirehun säilöntämenetelmät. Valio Oy, alkutuotanto.\nNysand & Suokannas & Saarisalo & Heikkilä & Jauhiainen & Taimisto & Jaakkola. 2006. Lietelannan ja karhotuksen vaikutus säilörehun laatuun.\nRehuntuotantoteknologiankehitys, Lietelannan ja karhotuksen vaikutus säilörehun laatuun. 13.4.2012.\nSipilä, A. 2006. Rehuarvot ja laatukäsitteet. Nurmitieto 4.1.1.\nNurmitietojulkaisujen sisällysluettelo, 4.1.1. Rehuarvot ja laatukäsitteet. 25.4.2012.\nSipilä, A. & Jaakkola, S. 2006. Säilöntäprosessin vaiheet. Nurmitieto 3.1.2.\nNurmitietojulkaisujen sisällysluettelo, 3.1.2. Säilöntäprosessin\nSipilä & Saarisalo. 2006. Rehun säilöntä. Nurmitieto 3.1.1.\nNurmitietojulkaisujen sisällysluettelo, 3.1.1. Rehunsäilöntä.\nSlootsmid veitsimultain. Http://www1.autoalanverkkopalvelu.fi/mediakone/aineistot/1082/slootsmid_veitsimultaimen_ominaisuudet%282%29\nSirkijärvi, T. 2010. Nurmen korjuu ja säilöntä. Valio Oy. Http://portal.mtt.fi/portal/\nNurmen korjuu ja säilöntä. 16.4.2012.\nSpoof, J. 2010. Lehtori. Pohjois-Karjalan ammattikorkeakoulu. Luentomateriaali\nSäilöntäprosessi. Http://www.farmit.net/kotielain/rehunsailonta/sailorehunvalmistus-ja-sailonta/sailontaprosessi. 21.3.2012.\nSäilörehun laatumääritykset. MTT. Artturi.\n(Laukkanen 2012, 49)\nVarianssianalyysi: Mädätysjäännöksen vaikutus kolibakteerien määrään\nVeitsi karjanlanta 28 tn/ha\n1,133516272 1,440952109 0,308273 5,143253\nVarianssianalyysi: Mädätysjäännöksen vaikutus voihappoitiöiden määrään\n1,022382198 8,091960313 0,019785 5,143253\nVariananssianalyysi: Tarkempi vertailu naudan lietelannan ja nollaruudun välillä\n3 8,407439 2,80248 0,292942\n3 5,068151 1,689384 0,023613\n1 1,858474 11,74188 0,026617 7,708647\nVarianssianalyysi: Mädätteen vaikutus säilörehun ammoniakkitypen määrään\nMädäte veitsi 27 tn/ha\nLanta veitsi 28 tn/ha\n30,77777778 0,55289421 0,602028339 5,14325285\nVarianssianalyysi: Mädätteen vaikutus liukoisen typen määrään\n220,7777778 0,13429305 0,876889691 5,14325285\nVarianssianalyysi: Mädätteen vaikutus säilörehun haihtuvien rasvahappojen\n1,777777778 0,94117647 0,441048267 5,14325285\nVarianssianalyysi: Levitysmenetelmän vaikutus kolibakteerien määrään.\nKiekko 26 tn/ha\nHajalevitys 37 tn/ha\n1,082272754 0,410124 4,066181\nVarianssianalyysi: Levitysmenetelmän vaikutus voihappobakteerien määrään.\n1,183119247 0,375487 4,066181\nVarianssianalyysi: Levitysmenetelmän vaikutus ammoniakkitypen määrään\nHaja 37 tn/ha\n0,917194093 0,474956537 4,066180551\nVarianssianalyysi: Levitysmenetelmän vaikutus liukoisen typen määrään\n0,103860608 0,955496553 4,066180551\nVarianssianalyysi: Levitysmenetelmän vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\n2,708333333 0,115538869 4,066180551\nVarianssianalyysi: Tarkempi tarkastelu kiekko- ja veitsimultaimen sekä hajalevityksen välillä haihtuvien rasvahappojen määrää tutkittaessa.\nBetween Groups 14,88889\n56 18,66667 1,333333\n47 15,66667 1,333333\n2 7,444444 6,090909 0,035937 5,143253\nLannoitusmäärän vaikutus (veitsimultaus-nollaruudut) koliformisten bakteerien\nmäärään 10-kantaiseksi logaritmiksi muutettuna\nVeitsi 44 tn/ha\nLannoitusmäärän vaikutus voihappoitiöiden määrään (veitsimultaus-nollaruudut)\n10-kantaiseksi logaritmiksi muutettuna.\nVarianssianalyysi: Lannoitemäärän vaikutus ammoniakkitypen määrään kokonaistypestä\nVarianssianalyysi: Lannoitemäärän vaikutus liukoisen typen määrään säilörehussa.\nVarianssianalyysi: Lannoitemäärän vaikutus haihtuvien rasvahappojen määrään\nTavoitteelliset ja toteutuneet levitysmäärät m3/ha\nTavoitteellinen levi- Toteutunut levitysRuudun nro Levitysmenetelmä\n3 Veitsimultain, naudan liete\n12 Veitsimultain, naudan liete\n18 Veitsimultain, naudan liete


Salon kaupungin ympäristöterveydenhuolto on Vuoden laadukkain valvontayksikkö - Salo.fi\nEtusivuAjankohtaistaSalon kaupungin ympäristöterveydenhuolto on Vuoden laadukkain valvontayksikkö\nVuoden Valvontayksiköksi 2019 on valittu Salon kaupungin ympäristöterveydenhuolto. Kisassa olivat mukana kaikki valtakunnallista laatujärjestelmää käyttävät ympäristöterveyden valvontayksiköt. Korkeasta laadusta hyötyvät sekä työtekijät että kuntalaiset.\n-Vuoden laadukkain valvontayksikkö toimii aktiivisesti ja vapaaehtoisesti oman toimintansa laadun parantamiseksi, Outi Lepistö laatujärjestelmän kehittäneestä asiantuntijaverkosto EnviroVetistä kertoo. - Jatkuva parantaminen näkyy toiminnassa monin tavoin ja eniten tästä hyötyvät asiakkaat eli kuntalaiset ja yritykset, hän jatkaa.\nArviointiperusteiden mukaan "Vuoden valvontayksikkö on organisaatio, joka systemaattisesti arvioi omaa toimintaansa ja pyrkii jatkuvasti parantamaan sitä. Organisaatio on tehnyt sisäisiä auditointeja, seuraa toiminnassaan aiheutuvia poikkeamia ja niiden korjauksia sekä käsittelee asiakasvalitukset. Työntekijät myös kouluttautuvat aktiivisesti laadunhallinnan osaajiksi. Kaiken tämän varmistaa organisaation johto, joka linjaa sekä laadun tavoitteet että niiden toteuttamisen."\n-Tämä ei ole kunnallisille tai muillekaan viranomaisorganisaatioille mikään itsestäänselvyys. Perinteisesti on totuttu ajattelemaan, että viranomainen päättää itse omista linjauksistaan, Outi Lepistö muistuttaa. -Nykypäivä edellyttää kuitenkin viranomaisiltakin avoimuutta, läpinäkyvyyttä ja todennettua laadunvarmistusta, Lepistö tarkentaa. -Tässä on Salossa onnistuttu hyvin ja työntekijätkin ovat tyytyväisiä muutokseen.\nHyvänä kakkosena kisassa oli Liedon kunnan ympäristöterveys. Laatu tuntuu siis tällä hetkellä keskittyvän Varsinais-Suomeen. - Seudulla on paljon toimintaansa aktiivisesti kehittäviä organisaatioita, jotka vielä jakavat osaamistaan keskenään, Lepistö iloitsee.\nAlalla odotetaan soteuudistuksen tuovan muutoksia myös ympäristöterveyteen. -Auditointituloksemme puhuvat selkeästi sen puolesta, että nykyistä laajemmissa organisaatioissa pystytään paremmin turvaamaan niin toiminnan tasainen laatu kuin osaavat resurssit, Lepistö kertoo. Myös julkiselle toiminnalle tärkeä arvo, yhdenmukaisuus, toteutuu paremmin maakuntatasolla, jolloin asiakaspalvelun taso kohenee.\nEttei laatu pääse juhlinnassa unohtumaan, on voittajalle luvassa palkinnoksi maksuton ulkoinen auditointi ja kunniamaininnan saaneille lisäksi ilmainen pääsy auditointikoulutukseen.\n-Laadun kehittäminen on jatkuva prosessi, eikä se ikinä tule valmiiksi, Outi Lepistö tiivistää. Hyvin toimiva laadunhallinta kuitenkin maksaa varmasti siihen uhratun panostuksen takaisin tyytyväisempinä asiakkaina ja työntekijöinä ja tehokkaampana toimintana.\nLaatuNet: ELT, pääauditoija Outi Lepistö outi.lepisto@envirovet.fi p 045 895 7705 , www.envirovet.fi/laatunet\nSalon kaupungin ympäristöterveys: Ympäristöterveyden päällikkö Riitta Suutari p 02 778 4601 riitta.suutari@salo.fi\nJulkaistu: 21.1.2020 11:00


[Mainos Freedom Rahoitus] Kesä ohi ja rahat vähissä? Näin voit helposti säästää satoja euroja - Asuminen - Ilta-Sanomat\nKesä ohi ja rahat vähissä? Näin voit helposti säästää satoja euroja\nLoman jälkeen on hyvä hetki tarkistaa oma taloudellinen tilanne. Kulutusluotot yhdistämällä voi helposti säästää satoja euroja.\nMonessa perheessä tuskaillaan pitkän ja kalliiksi tulleen kesän jälkeen syksyn hankintojen parissa. Koululaisille pitää hankkia tarvikkeita ja syysvaatteita. Isompien lasten koulukirjat muuttuvat maksullisiksi. Ja syyslomakin kolkuttaa reilun kuukauden päässä.\nRahoitusratkaisuja ja taloudenhoitoa on hyvä ajatella pidemmälläkin aikajänteellä. Yhä useampi suomalainen säästää jopa satoja euroja kuukaudessa yksinkertaisesti järjestämällä lainansa uudelleen.\nPohjoismaiden kokenein lainojen kilpailuttaja Freedom Rahoitus on tottunut palvelemaan asiakkaita, jotka haluavat helpotusta kuukausieriinsä.\nMistä säästöt sitten syntyvät?\n”Tyypillinen asiakkaamme on perheellinen mies tai nainen, jolla on ainakin yksi kulutusluotto ja lisäksi luottokorttivelkaa. Usein voimme laskea heidän kuukausittaisia lainanhoitokulujaan merkittävästi. Joka päivä välitämme useita yhdistelylainoja, joissa tuo hyöty on ollut yli sata euroa kuukaudessa. Käytännössä säästö tulee siitä, että päästään eroon jokaisesta pienestä lainasta erikseen perittävistä tilinhoitomaksuista ja yhden isomman lainan korkotaso saadaan painettua alemmas”, sanoo Freedom Rahoituksen myyntipäällikkö Satu Härkönen.\n“Vaikka olisikin vain yksi laina maksettavana, kannattaa se silti kilpailuttaa, sillä yleinen korkotaso on laskenut kilpailun kiristyessä lainanmyöntäjien välillä”.\nFreedom Rahoitus kilpailuttaa asiakkaan lainaratkaisun tällä hetkellä yli 20:llä eri pankilla sekä rahoitusyhtiöllä ja verkosto laajenee jatkuvasti. Hakemuksen tekeminen ei sido ottamaan lainaa, vaan tarjouksiin voi tutustua rauhassa ja lopullisen päätöksen tehdä sen jälkeen. Kilpailutus on asiakkaalle täysin maksutonta ja välitetty laina tarjotaan samoin ehdoin kuin suoraan luotonmyöntäjältä haettaessa.\nTarjouksen lainojen yhdistämisestä saa nopeasti\nJokainen lainahakemus käsitellään aina yksilöllisesti ja lainatarjousten ehdot riippuvat muun muassa asiakkaan maksukyvystä. Palvelun käyttäjiltä vaaditaan 20 vuoden ikää, säännöllisiä ansio- tai eläketuloja sekä luottokelpoisuutta. Lainalle ei tarvita vakuuksia tai takaajia. Palvelu on nopeaa: ensimmäiset lainatarjoukset tulevat jo muutaman minuutin kuluttua hakemuksesta ja loputkin yleensä saman päivän aikana.\nFreedom Rahoitus on Pohjoismaiden kokenein lainojen kilpailuttaja, toiminnassa jo vuodesta 1999. Freedom Rahoituksen avulla lainan hakeminen on vaivatonta, sillä yhdellä hakemuksella tavoitat yli viisitoista pankkia ja rahoituslaitosta.


Koronatilanne Suomessa 10.12.2020\nTartuntoja yhä huolestuttavan paljon, 3 skenaariota tilanteen etenemisestä – Tämä on koronatilanne Suomessa nyt\nYhteensä koko Suomessa on todettu epidemian alusta lähtien 29 572 koronavirustartuntaa.\nTHL:n mukaan koronavirustartuntoja todetaan edelleen paljon. Riitta Heiskanen\ntorstai 10.12.2020 klo 20:52\nSuomessa on torstaina todettu 840 uutta koronatartuntaa, joista 470 takautuvasti. Asiasta kerrottiin THL:n ja STM:n infotilaisuudessa torstaina.\nTHL raportoi poikkeuksellisesti uusista kuolemantapauksista sekä sairaala- ja tehohoitoa tarvitsevista tänään.\nUusia virukseen liittyviä kuolemantapauksia tuli torstaina tietoon yhdeksän. Virukseen liittyviä kuolemia on puolestaan raportoitu yhteensä 442.\nSairaanhoitopiirien sairaaloissa on koronaviruksen vuoksi hoidettavana 141 potilasta. Kaupunki- ja terveyskeskussairaaloissa potilaita on 78. Tehohoitoa tarvitsee 27.\nNormaalisti THL ilmoittaa uudet kuolemantapaukset ja sairaalapotilaiden määrät aina maanantaisin, keskiviikkoisin ja perjantaisin.\nTartuntojen määrä huolestuttava\nKoronavirustartuntoja todetaan edelleen paljon ja tauti leviää nyt väestössä koko Suomessa. STM:n ja THL:n tiedotteen mukaan epidemiatilanteen laajamittainen, äkillinen heikentyminen koko maassa on täysin mahdollista, vaikka marraskuun puolivälistä alkanut tapausmäärien jyrkkä kasvu on näyttänyt tasaantuneen. Tiedotteen mukaan koronatartuntoja on edelleen koko maassa huolestuttavan paljon.\nViikolla 49 eli ajalla 23.11.–6.12. ilmoitettiin 3 002 uutta tartuntatapausta, mikä on 132 vähemmän kuin edellisellä viikolla. Uusien tapausten ilmaantuvuus oli 54 tapausta 100 000 asukasta kohden, kun edellisellä viikolla ilmaantuvuus oli 57 tapausta.\nArvioitu tartuttavuusluku on tällä hetkellä 1,05-1,25.\nSuomen koronatilanteesta ja sen vaikutuksista Suomen talouden tilanteeseen on laadittu kolme erilaista skenaariota. Skenaariot ovat mahdollisia kehityskulkuja, eivät ennusteita.\nSkenaariot esiteltiin tänään THL:n tiedotustilaisuudessa.\nKolmannen skenaarion mukaan, jos rajoitustoimenpiteet myöhästyvät, tartunnat kasvavat eksponentiaalisesti, 30–50 % viikkotasolla.\nLue skenaarioista tarkemmin tästä.\nTällaiset ovat THL:n tiedotustilanteessa esitetyt kolme skenaariota.\nKoronatilanne muuttuu Suomessa jatkuvasti, ja sitä mukaa muuttuvat rajoitukset ja suositukset. Uusia alueellisia toimia otetaan käyttöön jatkuvasti. Tämän lisäksi uusista tartuntaryppäistä ja altistumisista raportoidaan ympäri Suomea.\nTänään torstaina leviämisvaiheessa oleva Varsinais-Suomi ilmoitti tiukentavansa rajoituksia myös ulkokokoontumisten osalta. Ulkona järjestettävissä kokoontumisissa saa olla vain 10 osallistujaa eli sama määrä kuin sisätiloissa järjestettävissä yleisötilaisuuksissa ja yleisissä kokouksissa. Alueen kokoontumisrajoitukset kiristyvät perjantaista alkaen, ja määräys on voimassa tammikuun 10. päivään asti.\nStora Enso tiedotti torstaiaamuna, että Oulun tehtaan toisella testauskierroksella löytyi vielä 40 uutta koronavirustartunta. Marraskuun lopussa löytyneiden 150 koronatartunnan vuoksi yhtiö on testannut uudelleen yli 1 850 oireetonta tehdasalueella työskentelevää henkilöä. Uusia tartuntoja löytyi mainitut 40.\n8. joulukuuta Valona Vanhuspalvelujen asumispalveluyksikössä Pieksämäellä todettiin 16 asukkaalla ja 23 työntekijällä koronatartunnat. Tänään 10. joulukuuta kerrotaan, että Valona Vanhuspalveluissa ei tänään ole tullut tietoon uusia tartuntoja, tiedottaa Kirkkopalvelut.\nKaikki tämänpäiväiset tartunnan saaneet ovat jo olleet edeltävästi karanteenissa ja tartunnat ovat perheensisäisiä. Ylipäätään Pieksämäellä on todettu kahden päivän sisällä vain viisi uutta tartuntaa.\nLappiin on annettu uudet ravintolarajoitukset lomaliikenteen vuoksi. Rajoitukset Lapissa ovat samat kuin kiihtymisvaiheen maakunnissa.\nLapin ravitsemisliikkeissä anniskelu on sallittua perjantaista alkaen kello 07-22. Jos kyseessä on ravintola, jossa alkoholin anniskelu on päätoimiala, saa se olla auki kello 24-23 puolella asiakaspaikoista.\nMuut ravintolat saavat olla auki kello 01-24 siten, että käytössä saa olla 75 prosenttia asiakaspaikoista.\nMaahantulorajoituksia jatketaan kuukaudella.\nLue kaikki rajoitukset tästä.\nJyväskylässä tiukat rajoitukset voimaan – koronatartunnat jälleen kasvussa


Cosplayn epätoivo - kun ratkoja on hukassa: Hups, lyön päätä seinään.\nHups, lyön päätä seinään.\nOikeaa asiaahan minulla ei ole, mutta ajattelin hieman olla aktiivinen. Tällä hetkellä aika iso osa ajasta menee kouluhomissa, kun pitää saada aikaiseksi työssäoppimispaikkaa ja opinnäytetyötä. Heh... jos sitä joskus valmistuis. Kuitenkin esittelen uuden karvalapsen, joka putkahti tänään postiluukusta sisään, ja avaan ehkä vähän tämän hetken cosplay-fiiliksiä omalta osaltani.\nTilasin siis peruukin erästä tulevaa pukua varten. No... hirmuisista etsinnöistä ja lähdekuvavertailuista huolimatta postiluukusta kolahti sisään väärän sävyinen karva-asia. Fuuu------! Aivan liian sininen.\nSe on tosi nätti, eikä ollut edes kovin hintava. En oikein ole vielä varma, mitä tämän kanssa teen. En voi käyttää tätä siinä, mihin tämän alunperin ostin, ei ole myöskään mitään toista hahmoa jolle tämä sopisi ja joka innostaisi. Silti se on niin nätti, että ehkä en raski myydä poiskaan... Sinäänsä hieno ostos, että siniseksi peruukiksi tosi kivan värinen. En näytä ihan kuolleelta tämä päässä, vaikka niin pelkäsin. Taas arvotaan asioita.\nSitten... Tällä hetkellä oma cosplay-motivaationi on jokseenkin lamassa, koska ihan vasta se oli täysin pohjalla. Varsinaisesti cosplay'n parissa en ole ollut missään masennuksissa, mutta hyvin tiiviisti siihen liittyvät asiat ovat ottaneet päähän ja alkaneet tuntua pakkopullalta. Siinä vaiheessa, kun jokin seikka tai asia alkaa tuntua väärältä ja meinaa pilata minulta niinkin tärkeän harrastuksen kuin cosplay, niin ajattelin, että pitää astua sivuun. Jos ei kokonaan, niin ainakin hetkeksi. Sielu on ottanut osumaa sen verran viimeisen puolen vuoden aikana, että parempi tehdä omasta elämästä helpompaa, kun se on mahdollista.\nMuuten tahdon vain mennä eteenpäin. Tahdon tehdä uusia pukuja, nähdä niitä ihania ihmisiä, joita näkee lähinnä cosplay'n parissa, tahdon tapahtumiin ja ehkä eniten tällä hetkellä haluan kisata. Haluan lavalle sellaisen hahmon ja puvun kanssa, joista voin olla edes jollain tavalla taas ylpeä, ja sellaisella esityksellä, jonka takana voin seistä 100% varmuudella. Eikä kaikkien Gaala-merkinnät auta asiaa yhtään...\nHaluan myös haastaa itseäni jollakin tavalla. Viimeaikaiset puvut ovat olleet vähän helponlaisia ja nyt toivon keksiväni jonkun hahmon, joka olisi vaikeusasteeltaan sellainen, että joudun jopa miettimään asioita. Luka taitaa olla viimeisin, jossa oli jotain haastetta. Kengissä ainoastaan kylläkin. Nyt tuntuu myös ihan höpöltä ajatella, että kaipaan jotain Lukan kenkien kaltaista, koska ne olivat vaan perseestä tehdä. Onhan jokaisessa puvussa ollut omat pikku vinkeensä, mutta väännän kuitenkin perusvaatteita aika helpolla kasaan. Haluaisin tehdä jotain, missä saisin tehdä myös korsetin. Korsetit on kivoja.\nNämä räpinät olivat nyt taas tässä. Nouskaamme ylös pohjamudista! Jaksakaamme eteenpäin! Ja Fukka kiittää!\nLähettänyt Fukka klo 21.56\nTunnisteet: Luka Megurine, Motivaatio, Peruukki, Ramblings\nEi voi koskaan olla liikaa...


Kohti EU-tasoista tilinpäätössääntelyä\nKoskinen, Jonna (2016)\nSuomessa on laaja kirjanpitovelvollisuus ja kaikkien, jotka harjoittavat liike- tai ammattitoimintaa, on laadittava euromääräinen kirjanpito kirjanpitolainsäädäntöä noudattaen. Kirjanpidon ja tilinpäätöksen laadinta on lakisääteistä ja kirjanpitovelvollisen tulee noudattaa kirjanpitolakia (1336/1997), kirjanpitoasetusta (1339/1997) ja asetusta pien- ja mikroyrityksen tilinpäätöksessä esitettävistä tiedoista (1753/2015) sekä mahdollisesti kirjanpitoa koskevia säännöksiä muissa laeissa. Kirjanpitolaki on yleislaki, jonka tunteminen on tärkeää useille eri tahoille ja jonka sisältö sekä noudattaminen ovat yhteiskunnallisesti merkittäviä seikkoja. Monia suuria päätöksiä tehdään kirjanpidon ja etenkin tilinpäätöksen tuottamien tietojen perusteella, joten kirjanpitolainsäädännön oikea tulkinta on välttämätöntä oikean ja riittävän kuvan antamiseksi.\nKirjanpitolaki ja –asetus muuttuivat ja valtioneuvosto voimaansaattoi uuden kirjanpitoa koskevan asetuksen – asetuksen pien- ja mikroyrityksen tilinpäätöksessä esitettävistä tiedoista Euroopan parlamentin ja neuvoston vuonna 2013 annetun direktiivin (2013/34/EU) nojalla. Kirjanpitolainsäädännön muutoksessa on siis kyse pääosin EU-sääntelyn saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kansainväliset sopimukset ja velvoitteet sekä EU:n sääntelyratkaisut ovat keskeisessä asemassa kansallisessa lainsäädäntötyössä ja ne myös käynnistivät kansallisen kirjanpitolain lainmuutostyön. EU-direktiivin (2013/34/EU), jota tilinpäätösdirektiiviksi kutsutaan, tarkoitus on vähentää byrokratiaa ja yksinkertaistamaan sääntöjä niin, että voimassa oleva lainsäädäntö ja sen asettamat hallinnolliset rasitteet ovat oikeassa suhteessa niiden tuomiin hyötyihin. Lisäksi tilinpäätösdirektiivin pyrkimyksenä on edesauttaa yrittäjyyttä sekä mahdollistaa yritysten taloudellisen aseman vertailtavuutta EU:n alueella.\nKansallisen kirjanpitolainsäädännön muutostyö käynnistyi jo vuonna 2013 työ- ja elinkeinoministeriön asettaman työryhmän johdolla. Työryhmään kuului joukko asiantuntijoita ja sen lisäksi työryhmä antoi eri asiantuntijatahojen antaa lausuntonsa suunnitelluista kirjanpitolainsäädännön muutoksista. Muutosten taustalla oli kuitenkin pakottava EU-lainsäädännön implementointi kansalliseen lainsäädäntöön, jonka vuoksi muutosten tekemisessä ei ollut käytettävissä juurikaan kansallisen lainsäätäjän harkintavaltaa. Kirjanpitolainsäädännön uudistuksessa on kuitenkin voitu huomioida ja tarkastella myös kansallisiin lähtökohtiin pohjautuvia ratkaisuja sekä kartoittaa muiden lakien muutostarve.\nTämä opinnäytetyö tarkastelee kirjanpitolainsäädäntöä, siihen tehtyjä muutoksia sekä niiden vaikutuksia kansallisesti. Opinnäytetyö on ajankohtainen, sillä uudistuneen kirjanpitolainsäädännön muutokset astuivat voimaan 1.1.2016 ja säännöksiä on noudatettavan vuonna 2016 alkaneilla tilikausilla. Opinnäytetyön tavoitteena on antaa kokonaiskuva kirjanpitolain- ja asetuksen tilinpäätöstä koskevista muutoksista sekä tarkastella kansallista kirjanpitolainsäädäntöä osana EU-sääntelyä. Opinnäytetyön tarkoitus on antaa kokonaiskuva kirjanpitolainsäädännön muutoksista niin, että se hyödyttäisi käytännön työelämän tarpeita sekä syventäisi opinnäytetyön laatijan taloushallinnon sekä kirjanpidon oikeudellista osaamista.


Löysin purnukan - Finland - Geocaching Forums\nBy zenadra, May 30, 2009 in Finland\nHieman nolona myönnän etten nyt lainkaan tiedä mitä kuuluisi tehdä.. Löysin kätköprkin jota ei löydy listalta, joten lieneekö ns. arkistoitu? Enkä edes tiedä mitä arkistointi käytännössä tarkoitta.. mä vaan etsin ja kirjaan löytöni;) siinä mun taitoni geokätköilyn suhteen Kyseisen kätkön nimi lienee "messukylän vanhakirkko" ja viimeinen löytö ennen minua oli kirjattu vihkoon -05.\nMenin mokoma luulemaan sitä "messukylän hautausmaat" kätköksi\nEi kannattaisi keskiyön jälkeen ruveta kirjoittelemaan näemmä.. ei mun tarkoituksena ollut uutta aloittaa vaan sijoittaa tämä teksti adoptointi keskusteluun.. tiedä sitten olisiko sekään ollut oikea paikka. Tässä siis erikseen lepää, asioista tietävät (mode) saa toki siirtää kirjoitelmayritykseni minne kokee sen parhaiten kuuluvaan\nEdited May 30, 2009 by zenadra\nOlisikohan löytämäsi purkki tästä kätköstä Old Messukylä church? Sen on omistaja arkistoinut 2005, kun ei huoltoreissullaan ole löytänyt purkkia ja kuvitellut sen kadonneen. Voit logata tietysti löytösi mutta suosittelisin myös ottamaan yhteyden omistajaan, että tuo arkistoitu purkki noudettaisiin sieltä pois. Voit hänelle ilmoittaa että mistä purkin löytää.\nArkistointihan tarkoittaa sitä että purkki on poistettu eikä se enää ole löydettävissä. Joskus vaan voi käydä näin että purkki on vaihtanut alkuperäisestä paikastaan jonnekin muualle eikä omistajakaan enää sitä löydä.\nKiitokset, otan siis yhteyttä vikunjaan kunhan käyn tarkistamassa osaanko gepsiäni käyttää edes sen vertaa että saisin koorinaatit ko paikasta. Jee, taas olen oppinut siis uuden asian merkityksen, arkistoinnin\nHelpointa lienee se, että poimit itse purkin pois sieltä ja sitten sovit piilottajan kanssa mitä sille teet.\nGeoviuksen kanssa samaa mieltä, jos paikan päälle lähdet niin voihan sen purkin sieltä itsekin poistaa. Ilmoittele kuitenkin omistajalle että purkki on sinulla. Jos hän vaikka haluaa sen lokin sieltä muistoksi\nNo minä kuitenkin löysin tänään ensimmäisen kätköni, kiva fiilis.


Tarraa vatsaan, pyydä raportti ja unohda – Hämeen Sanomat\nTarraa vatsaan, pyydä raportti ja unohda\nJos on oikein iloinen jälleennäkemisestä, tartutaan toista vatsasta kiinni. Siinä sitten tuijotellaan toista hymyssä suin silmiin ja veivataan käsillä vatsaa vähän aikaa. Länsimaalaisena olo on varsin vaivaantunut, mutta Thaimaassa on arkipäivää kosketella toisen vatsaa. Näin näytetään, kuinka mukavaa onkaan nähdä.\nLähimmäisen vatsan taputtelu ei ole Suomessakaan niin outoa. Ainakin raskaana olevat naiset joutuvat tämän tästä huomaamaan, kuinka puolituttujen kädet ovat vatsalla. Siinä sitten kokeillaan, arvioidaan ja mittaillaan. On se aika kova, on se iso, ai noin pieni. Vatsaa arvioidaan kuin mitäkin näyttelyesinettä ja sitä on lupa koskea kysymättä.\nSamalla myös tulevan äidin pitää raportoida yleisvointi, hormonaaliset häiriöt, vatsan toiminta, vauvan liikkeet, tulevan isän tunnot, anopin innostusaste ja mahdollisesti myös tulokkaan sukupuoli tai ainakin villi veikkaus siitä.\nEnsikertalainen odottaja on yhtä hämillään kun joutuessaan thaimaalaisen syleilyyn. Eikä tässä vielä kaikki.\nKoko vauvahössötys on perin kummallista. Kun käy vaunuostoksilla kaksi kuukautta ennen laskettua aikaa, myyjä katsoo tomerasti vatsaa ja sanoo, että olette ostoksilla aivan liian myöhään.\n-¿Suurin osa hankkii vaunut jo paljon aikaisemmin. Nyt täytyy tyytyä jäljellä oleviin malleihin ja väreihin. Tehtaaltakin saa enää ihan mitä sattuu, myyjä toteaa ja esittelee vaunuja samalla tyylillä, kun miehille myydään autoja.\nEnnen vaunuostoksille menoa olisi pitänyt lukea netistä vertailuja, testejä, turvallisuusluokituksia ja rengastestejä, jotta ymmärtäisi, mitä ihmettä myyjä oikein selostaa.\nYmpäristö odottaa, että jokaisen odottavan pitäisi hurahtaa vauvamaailmaan ja kuluttaa kaikki liikenevät eurot vauvan hyvinvointiin. Samalla pitäisi olla energisimmillään: ommella, puunata ja rakentaa pesää. Pitäisi myös päättää vankkumaton kanta imetykseen, vaippoihin, nukuttamiseen ja hoitovapaan pituuteen.\nPelottavinta on se, että todennäköisesti muutaman kuukauden kuluttua synnytyksestä käy jo itsekin kaupan kassalla raskaana olevan naisen vatsaan kiinni ja odottaa kuulevansa täydellisen raportin odotuksen vaiheista. Täytyyhän jokaisen synnyttäneen naisen pitää huoli siitä, että odottavat saavat osansa kanssasisarien huomiota odotusaikana.\nTuskin kukaan kuukauden kuluttua enää tarraa vatsaani ja ihastelee sen löystynyttä olemusta, sillä ketä kiinnostaa roikkuva, raskausarpinen vatsa. Katse kiinnittyy sylissä olevaan pakettiin. Sitten odotetaan raporttia pienokaisen suolen toiminnasta, imukyvystä ja kenen näköinen se oikein onkaan.\nEhkä raskausajan hössötys onkin sitä, että jokainen nainen tietää, että kun vauva on maailmassa, äiti unohdetaan täysin. Ellei sitten lennä lomalle Thaimaahan.


Aloite puuttui virkamiestyöhön - Rauhan Tervehdys\nAloite puuttui virkamiestyöhön\nYli puolet Oulun seurakuntayhtymän yhteisen kirkkovaltuuston jäsenistä allekirjoitti maanantaina aloitteen, jossa he vaativat, että luottamushenkilöt pääsevät mukaan sorvaamaan uutta seurakuntayhtymän rakennemallia.\nRakennemalli on tekeillä, koska ensi vuoden alussa Haukiputaan, Oulunsalon ja Kiimingin seurakunnat liittyvät Oulun seurakuntayhtymään.\nLuottamushenkilöiden mukaan Oulun seurakuntayhtymässä on valmisteltu muutaman henkilön virkamiestyönä seurakuntayhtymän rakennemallia. Valmistelu on luottamushenkilöiden mukaan kiristänyt työilmapiiriä.\nAloitteen 26 allekirjoittajan joukossa on jäseniä kaikista valtuustoryhmistä. Aloitteen ensimmäinen allekirjoittaja on Mikko Jämsä, jonka mukaan tietoa rakennemallista ei ole juuri tullut luottamushenkilöille. Jämsä kuuluu Toimivat seurakuntalaiset -ryhmään.\n– Olemme asialinjalla ja herättelemme avoimuuteen, hän sanoo.\nJämsän mukaan valtuutetut haluavat, että heidät pidetään ajan tasalla ja että henkilöstöä kuullaan rakennemallia suunniteltaessa.\nJämsä korostaa, että aloitteessa on kyse yksittäisten valtuutettujen kannanotosta. Aloitteen jättämisestä ei ole tehty ryhmäpäätöksiä. Valtuustossa on kaikkiaan 51 jäsentä.\nLuottamushenkilöt esittävät, että tilanteen parantamiseksi nimitetään valmistelutyöryhmä, johon kuuluisi nyt asiaa valmistelevien virkamiesten lisäksi seurakuntayhtymän luottamushenkilöitä yksi jäsen kustakin valtuustoryhmästä sekä heille varajäsenet. Valtuustoryhmät nimeäisivät itse omat jäsenensä.\nLuottamushenkilöt ehdottavat myös, että nimetty työryhmä valmistelee yhtymän organisaatioja nimikemuutoksen sekä rakennemallin ennen kuin se tuodaan päätettäväksi yhteisen kirkkoneuvoston kautta yhteiselle kirkkovaltuustolle.\nAloitteen mukaan työryhmä kuulisi työntekijöitä ja johtavia virkamiehiä, kiinteistöjohtajaa, talousjohtajaa, viestintäjohtajaa sekä rekisterijohtajaa, jotta työrauha saataisiin säilymään uuden Oulun seurakuntayhtymän organisaatiossa.\nLuottamusmiehet edellyttävät, että organisaation ja virkanimikkeiden muutosasia keskeytetään siihen saakka kunnes luottamushenkilöiden mukaantulo on toteutunut.\nArtikkeli on osa lehteä 7/2012


Uutissuomalainen: Ensimmäiset maakuntavaalit pidetään näillä näkymin vuonna 2025 – Hämeen Sanomat\nTällä tietoa maakuntavaalit järjestettäisiin 17 maakunnassa ja Uudellamaalla neljällä alueella. Arkistokuva\nSuomen ensimmäiset maakuntavaalit on tarkoitus pitää vuonna 2025, kertoo Uutissuomalainen. Oikeusministeriön mukaan maakuntavaalit ollaan sijoittamassa kuntavaalien yhteyteen.\nMaakuntien sekä sosiaali- ja terveyspalvelujen uudistusta koskevan lakiesityksen pitäisi valmistua vielä tänä vuonna. Vielä ensi kevään kuntavaalien yhteydessä maakuntavaaleja ei ehditä järjestää, sillä mahdollinen esitys lienee silloin vielä eduskunnan käsittelyssä.\nLain valmistelijat valtiovarainministeriöstä kertovat Uutissuomalaiselle, että uudistuksessa valmistellaan sote-maakuntia, joiden lakisääteisinä tehtävinä olisivat soten ja pelastustoimen järjestäminen. Tehtäväkenttä olisi näin muotoiltuna huomattavasti suppeampi kuin Juha Sipilän (kesk.) hallituksen esityksessä.\nSote- ja maakuntauudistuksen tarkoituksena on siirtää julkisten sote-palveluiden vastuu kunnilta 18–22 alueelle.\nTällä tietoa maakuntavaalit järjestettäisiin 17 maakunnassa ja Uudellamaalla neljällä alueella. Helsingissä maakuntavaaleja ei pidetä, vaan valta olisi kaupunginvaltuustolla kuten tähänkin asti.


”Voitko kuvitella, ettemme vielä ole saaneet finaalia Sibeliuksen oopperaan | kokkolaopera.com\n”Voitko kuvitella, ettemme vielä ole saaneet finaalia Sibeliuksen oopperaan, enkä minä siis liioin siihen pikku palaan, missä tulen esiintymään, ja nyt on arpajaisiin aikaa enää 2 viikkoa ja 3 päivää. Musiikki on dramaattisesti vaikuttavaa ja jos meillä vain olisi aikaa, niin kyllä se hyvältä kuuluisi. Olen niin kauhean väsynyt, sillä on ollut päiviä, jolloin minulla on ollut 8 tuntia paitsi kaikkia juoksuja ja vaivaa. Minunhan täytyy yhtämittaa lähteä Sibeliuksen luo antamaan hänelle erittäin tarpeellinen muistutus siitä ettemme pysty arvaamaan hänen musiikkiaan, vaan on meidän saatava siihen nuotit. Tuo yhtämittainen hyppääminen hänen luonaan vie aikaa. Nyt minä en ehdi enää, sillä minun on alettava kirjoittaa kuorostemmoja Sibeliuksen oopperaan.”\nNäin kirjoitti Emmy Achté, Kotimaisen Oopperan tulisieluinen johtaja, primadonna ja aikansa Anu Komsi 21.10.1896. Tuntuuko tutulta? Sibelius oli totisesti varsin kevytmielisesti lupautunut kirjoittamaan oopperan arpajaisten täkynumeroksi. Muutamaa vuotta aikaisemmin säveltäjä oli tullut muuranneeksi suomalaisen musiikki-ihmeen peruskiven uskomattomalla Kullervo-sinfoniallaan. Tuo raaka timantti, jonka kantaesityksessä samainen Emmy Achté oli laulanut sisaren osan, oli vaikuttanut ”kuin tuliwuorenpurkaus” ja Sibeliuksen musiikkia haluttiin juhlistamaan yhtä jos toistakin tilaisuutta.\nVoidaan siis todeta, että Neito Tornissa on selkeästi välityö. Tekstin puutteet huomasi myös sinänsä suopea kriitikko Oskar Merikanto todetessaan sen antavan mahdollisuuksia ”liika wähään toimintaan”. Sibelius oli aikaisemmin kokeillut siipiään wagnerilaisen musiikkidraamakonseptin istuttamiseksi pohjolaan, mutta jättänyt Veneen Luominen-oopperan kesken huomattuaan ettei musiikkidraama sittenkään ollut hänen ominta alaansa. Veneen Luomisesta tunnetaan nykyisin vain alkusoitto, joka nykyisin kulkee nimellä Tuonelan Joutsen.\nEsitys, vaikka olikin Merikannon ”koko lailla sekawa”, herätti kuitenkin mitä vilkkaimmat suosionosoitukset, ja sekä esiintyjät että Sibelius itse tulivat useat kerrat huudetuiksi esille. En ihmettele tätä; Sibeliuksen musiikki on tässäkin teoksessa, huolimatta sen tilapäisestä luonteesta, verevän melodramaattista, tarttuvaa ja kiintoisaa. Se sisältää monia myöhempien mestariteosten musiikillisia ituja, ja luo perustan tyylille joka tuli muutamia vuosikymmeniä myöhemmin, äänielokuvan yleistyttyä, erittäin tutuksi kaikille suomalaisille Suomi-filmien elokuvamusiikkina (säveltäjinä mm Heikki Aaltoila ja Tauno Pylkkänen).\nNeitoa Tornissa yritettiin houkutella seuraavan kesän Mikkelin laulujuhlille, mutta Sibelius oli toisissa aikeissa. Hän veti Neidon pois ilmeisesti tarkoituksenaan muokata teosta. Tätä ei koskaan tapahtunut, toisin kuin muiden tärkeiden nuoruudenteosten Kullervon ja Lemminkäissarjan kanssa. Sibelius kuitenkin palasi musiikkiinsa vielä vuonna 1900 johtaessaan Turussa Neito Tornissa-oopperan alkusoiton.\nNeito Tornissa-oopperan haasteet liittyvät libreton ja musiikin valtavaan epäsuhtaan. Vaikka kyseessä ei varsinaisesti olekaan mestariteos musiikillisessa mielessä, antaa teoksen soiva asu paljon enemmän ravintoa mielikuvitukselle kuin tapahtumaköyhä teksti. Kokkolan-esityksessä tarkoituksena siitä on luoda jatkumo Seppo Pohjolan Harrbådan Neito-oopperalle; miten, sen olemme uskoneet Aku-Petteri Pahkamäen taidokkaan mielikuvituksen luotavaksi. Sibeliuksen arpajaisooppera saakoon toimia riuskan ja vauhdikkaan uutuuden epilogina-tällaisen uudestisyntymisen teos kyllä ansaitsee.