4/2012 - Muzeum města Ústí nad Labem - Umění A Zábava\n4/2012 - Muzeum města Ústí nad Labem\nk ústecké vlastivědě\nVážení čtenáři, dostává se Vám do rukou další, již čtvrtý svazek Příspěvků\nk ústecké vlastivědě. Vychází po více než deseti letech a navazuje na první\ntři čísla vydaná naším muzeem ve spolupráci s Archivem města Ústí nad\nLabem a Ústeckou muzejní a vlastivědnou společností v letech 2000–2001.\nDoufáme, že Vás toto zmrtvýchvstání našeho časopisu potěší. Přejeme všem\nCísařský sál v budově ústeckého muzea (Václav Houfek)....................\nZáhady muzejní rekonstrukce (Václav Houfek)....................................\nMuzeum získalo kotel z prvního parního stroje v Ústí\n(Martin Krsek) .......................................................................................\nPoslední velký výzkum v Ústí nad Labem\nEntomologie ve sbírkách i v terénu (Jiří Spružina) ...............................\nZápisky z terénního deníku (Jiří Spružina)............................................\nMapování rozšíření vydry říční v ČR, aneb křížem krážem\nod Krkonoš po Aš (Václav Beran).........................................................\nBotanická činnost v ústeckém muzeu v roce 2011\nTuny kamení na svém místě (Zuzana Vařilová).....................................\nNovinky z knihovny (Helena Houfková)...............................................\nExpozice Antický sen (Michaela Beleniová).........................................\nJak se rodila pamětní medaile ústeckého muzea\nJelen, myslivec a další ústecké hvězdy (Martin Krsek).........................\nOtec a syn Reussové (Zuzana Vařilová).................................................\nMuzejní pedagogika (Tereza Čechová)..................................................\nGustav Krov oceněn in memoriam (Alexandr Kuchař).........................\nZemřela Johanna von Herzogenberg (Václav Houfek)..........................\nPřednášky v muzeu ................................................................................\nCísařský sál v budově ústeckého muzea\nCísařský sál v budově ústeckého muzea je jednou z nejreprezentativnějších\nhistorických prostor, které se v Ústí nad Labem zachovaly z období jeho\nnejvětšího rozkvětu. Areál muzejních budov byl postaven v poslední čtvrtině\n19. století ve stylu novorenesance. Starší část s hlavním vchodem z dnešní\nBrněnské ulice byla postavena v roce 1876, její součástí byl od počátku také\nreprezentační sál, který se tehdy nazýval „Měšťanský sál“. Interiéry sálu\nbyly dokončeny v roce 1877. V roce 1897 byla postavena druhá část areálu\nsměrem k budově divadla a tím byl vytvořen dnešní uzavřený stavební blok.\nInvestorem stavby a majitelem budov bylo a je od počátku až po současnost\nměsto Ústí nad Labem. Bohužel autora stavby se dosud nepodařilo určit.\nBudova měla řadu využití. Nejvýznamnější bylo užívání pro potřeby školní výuky, postupně zde sídlily různé typy školských zařízení, a to až do konce\n20. století. Vedle toho v době letních prázdnin byly jednotlivé místnosti\nRoh dnešních ulic U divadla a Masarykova na fotografii kolem\nroku 1905 (foto muzeum)\nPohled z dnešních Smetanových sadů, vpravo pomník císaře Josefa II.\nFotografie kolem roku 1905 (foto muzeum)\nurčeny jako výstavní sály pro hospodářské nebo umělecké výstavy. Na řadě\nz nich se podílelo také ústecké muzeum, které bylo založeno ve stejném roce,\njako byla postavena starší část této budovy, tedy v roce 1876.\nProtože město Ústí nad Labem nemělo od poloviny 19. století vlastní\nbudovu radnice, tak právě dnešní Císařský sál a související prostory tehdy sloužily k zasedáním městského zastupitelstva a městské rady, k zasedáním různých dalších samosprávných nebo státních institucí a také k dalším\nvýznamným slavnostem města.\nVůbec nejslavnější událost se odehrála 17. června 1901, kdy město Ústí\nnad Labem navštívil rakouský císař František Josef I. Ústí nad Labem je díky\ntéto návštěvě jediné královské město v Čechách, kam panovník přijel na oficiální návštěvu lodí, protože Ústí nad Labem bylo na přelomu 19. a 20. století\nobjemem překládky největším přístavem celého Rakouska-Uherska. Právě\nv tomto sále proběhla audience, při které Ústečané a Ústečanky vzdali hold svému císaři. V budově byl také zařízen salon, kde si mohl císař\nFrantišek Josef I. odpočinout. Návštěvu dodnes připomíná původní pamětní\ndeska, která byla v rámci\nrekonstrukce v roce 2011\nopětovně instalována ve\nvstupní hale muzea.\nBudova muzea prodělala\ndvacátých let 20. století. Tehdy bylo zrušeno\nlokální vytápění budovy\nz vlastní kotelny ze suterénu budovy a celý areál\nRestaurátorské práce v Císařské sále (foto J. Petrů)\nbyl napojen na dodávku\ntepla z nedaleké elektrárny na Špitálském náměstí. Bylo to vůbec poprvé na území tehdejšího Československa, kdy byla zprovozněna dálková dodávka tepla, což je vlastně\núplný počátek moderního teplárenství u nás.\nV dubnu 1945 bylo bombardováno město Ústí nad Labem a také tato\nbudova byla poměrně těžce poškozena. Zasažena byla především část směrem k městskému divadlu. Podařilo se ji poměrně rychle opravit, ale poválečný nedostatek byl příčinou toho, že původní výmalby interiérů Císařského\nsálu a souvisejících prostor byly překryty pouze jednoduchou malbou. Došlo\ni k řadě dalších škod, například z původních dveří se náhodou zachovaly\npouze jedny, které byly v době bombardování zazděné a objeveny byly\naž v rámci rekonstrukce muzea.\nJsou to jediné dveře se zlatým lemováním v Císařském sále, je na nich\nzachována signatura výrobce A. Pilze a datace 1877. Až na tyto dveře\njsou všechny dřevěné prvky v sále a\ntaké lustry a světla zcela nové. Byly\nvyrobeny jako repliky původního\nVzhledem k odhadovanému rozStav výmalby po restaurování\nsahu škod na původním interiéru\n(foto J. Preclík)\nnepočítal projekt rekonstrukce s restaurováním. Pouze se doufalo, že nalezené zbytky původní výmalby umožní dle nich navrhnout novou výmalbu.\nRestaurátorské sondy ale ukázaly, že zachovány jsou asi dvě třetiny původní\nvýmalby, a proto bylo přistoupeno k restaurování, tedy k obnově původní\nvýmalby a fresek a k doplnění chybějících částí. Restaurovány byly také\nvstupní prostory muzea a strop nad hlavním schodištěm k Císařskému sálu.\nRestaurátorské práce proběhly v letech 2009–2011, stály cca15 milionů Kč.\nNejvětší škody byly zjištěny na stropě sálu, kde byly restaurovány dva\npůvodní kruhové medailony s alegoriemi plavby a hornictví (v části sálu\nsměrem k Masarykově ulici). Dva protilehlé medailony (v části sálu směrem\nk Vaníčkově ulici) jsou zcela nové, protože zde byl původní strop zničen.\nJedná se o zrcadlové repliky dvou původních medailonů, protože nikde není\nzaznamenáno, co zde bylo původně vyobrazeno.\nArchitektonické prvky, fresky a výmalba Císařského sálu přímo citují\nantické kulturní dědictví. Proto byly do interiéru sálu, ale i do dalších míst\nv interiéru budovy, umístěny antické sochy ze sbírky kopií antických soch\nKarlovy Univerzity v Praze. V sále je také umístěn portrét císaře Františka\nJosefa I. v rouchu velmistra Řádu zlatého rouna od H. Wagnera z roku 1906.\nKruhový emblém na stropě Císařského sálu (foto J. Preclík)\nV předsálí je jeho portrét v uniformě polního maršálka z roku 1899, jehož\nautorem je W. Blau. Po stranách vstupu do sálu jsou pak obrazy „Alegorie\nsamosprávy“ z roku 1848 a „Alegorie hudby“ z roku 1898 od Josefa Reinera.\nÚstecké muzeum získalo první prostory v této budově k výstavním účelům do pronájmu počátkem sedmdesátých let 20. století. Teprve v roce 1994\nse stalo správcem objektu a ukončilo tak éru škol jako hlavních uživatelů.\nV roce 1999 zastupitelstvo města Ústí nad Labem rozhodlo, že celý areál\nbude využívat muzeum a pro jeho potřeby se bude rekonstruovat. Havarijní\nstav budov neumožňoval jejich plné využití, v dnešním Císařském sále byl\nnapříklad dlouhou dobu sklad vyřazeného školního nábytku a nakonec sklad\nkostýmů ústeckého divadla.\nStavební povolení k rekonstrukci muzejního areálu bylo získáno v roce\n2001. V následujícím období byla zpracována další projektová dokumentace a zároveň probíhala jednání o finančním zajištění projektu. Od roku\n2006 byl objekt muzea uzavřen pro veřejnost, muzeum bylo přestěhováno\ndo náhradních prostor. V roce 2008 se podařilo získat dotaci z Regionálního\nStav interiéru Císařské sálu v roce 2006 (foto muzeum)\noperačního programu NUTSII Severozápad, projekt byl nazván jako\n„Rekonstrukce Muzea města Ústí nad Labem s cílem zřízení centra česko-německých studií Collegium Bohemicum.“ Celkové náklady projektu\n446 725 000 Kč řadí tuto investici k největším podobným projektům v Česku.\nZ toho činila evropská dotace 336 509 000 Kč a prostředky z rozpočtu města\nÚstí nad Labem 110 216 000 Kč. Město Ústí nad Labem jako majitel areálu,\nzřizovatel muzea a majitel muzejních sbírek a jeden ze zakladatelů Collegia\nBohemica o.p.s. neslo veškerou odpovědnost za realizaci projektu. Projektovou dokumentaci zpracovala architektonická projektová kancelář Atelier\nAP spol. s r.o. Ústí nad Labem, zhotovitelem stavby a generálním dodavatelem byla firma Insky spol. s r.o. Ústí nad Labem.\nV rámci projektu proběhla úplná rekonstrukce muzejních budov a jejich\ntechnické vybavení pro zabezpečení muzejního provozu dvou institucí:\nMuzea města Ústí nad Labem p.o. a Collegia Bohemica o.p.s. Rekonstrukcí\nprošly všechny inženýrské sítě, v půdních prostorách vzniklo nové patro s kancelářemi a laboratořemi. Nově byly vybaveny ateliéry muzejní\npedagogiky a depozitáře, včetně depozitáře muzejní knihovny. Pro veřejnost\njsou určeny nejen výstavní prostory, ale také studovna muzejní knihovny,\nStav interiéru Císařského sálu v roce 2011 (foto J. Preclík)\npřednáškové místnosti včetně Císařského sálu. Jednotlivá patra budovy propojily tři výtahy. Díky uvedenému projektu má ústecké muzejnictví nejlepší\ntechnické zázemí ve své dosavadní historii.\nFyzická realizace projektu byla zahájena 25.4.2009, ukončena byla\n30.6.2011, kdy na konci června proběhlo slavnostní zahájení provozu pro\nveřejnost. Od března 2011 probíhalo zařizování institucí a jejich stěhování,\nz toho stěhování muzejních sbírek v počtu cca 1 100 000 kusů sbírkových\npředmětů a jejich následné uložení a revize bylo nejnáročnější částí zprovoznění. Projekt byl ukončen 30.7.2011, poté začala fáze udržitelnosti. Partnery\nprojektu byly příspěvková organizace města Ústí nad Labem Muzeum města\nÚstí nad Labem, Collegium Bohemicum o.p.s., občanské sdružení Společnost pro dějiny Němců v Čechách a Univerzita Jana Evangelisty Purkyně\nV rámci závazku udržitelnosti projektu se postupně vytváří muzejní\nexpozice, největší se připravuje ve spolupráci Muzea města Ústí nad Labem\na Collegia Bohemica o.p.s. k tématu dějin německy hovořících obyvatel českých zemí. V roce 2011 byla otevřena pro veřejnost expozice „Antický sen“\na byla zahájena další výstavní a kulturní činnost. Císařský sál je využíván\npro různé kulturní a společenské akce, byly tady již první promoce i svatby,\nproběhly různé konference a firemní prezentace. Dne 19.10.2011 byl\nv Císařském sále přivítán primátorem města Ústí nad Labem Vítem Mandíkem prezident České republiky Václav Klaus, který se zde setkal také s dalšími osobnostmi politického a kulturního života. A 24.11.2011 Císařský sál\npoctil svou návštěvou předseda Spolkové rady Německa a premiér Bavorska\nHorst Seehofer. Těmito významnými návštěvami byla na nejvyšší možné\núrovni obnovena původní reprezentační funkce Císařského sálu.\nZáhady muzejní rekonstrukce\nU každého historického objektu je možné pozorovat jevy, pro které nemá\nkritické racionální myšlení jednoduché vysvětlení. Stejně tak je tomu\nu budovy Muzea města Ústí nad Labem, kde se některé záhady objevily\nnejen v dokumentaci projektu, ale také přímo během stavebních prací na\nMuzejní areál pochází\nz let 1876 až 1897 a leží\nv místě, které nemá starší\nstavební historii. Ale určitě\njsme v prostoru, kde se například v roce 1426 odehrávaly\nboje mezi husity a Ústečany\na v těsné blízkosti muzejní\nbudovy je Lidické náměstí,\nkteré bylo od 12. století až\ndo poloviny 19. století největším ústeckým hřbitovem.\nHistorický prostor je tedy\nplný potenciálu pro různé\nA doklad k existenci paranormálních jevů v budově\nmuzea, jak byly zachyceny\npři fotografické dokumentaci\nstavby ze strany Národního\nDuch v muzeu zachycený na fotografii\nM. Skoumalové dne 18.8.2009 v 10.32 SEČ\npamátkového ústavu, skutečně existuje. Ing. M. Skoumalová napsala v komentáři k jedné z řady fotografií: „ … posílám foto onoho\nducha, kterého jsem „potkala“ ve sklepě proti schodišti z Vaníčkovy ulice. Je\nto „postava“ přibližně vlevo pod zazděným sklepním oknem. Kvalita mizerná, rozvířený prach se podepsal.“\nTato informace v kontextu s tím, že se stále lišily počty oken na budově,\nať už se jednalo o počty oken v projektu nebo při jejich sčítání zvenku nebo\nzevnitř, a to i po odhalení zazděné místnosti s oknem do Masarykovy třídy,\nje možným dokladem nevysvětlitelného prolnutí dimenzí n-rozměrných světů, které se v muzeu permanentně odehrává. Možná, že ony zazděné dveře\nz roku 1877, které byly po více než jednom století opět otevřeny, umožnily\nprávě průchod bytostem z jiných světů nebo energetický průlom neznámé\nvesmírné síly. Ostatně s těmito jevy související časové posuny znají nejen\npracovníci muzea, ale také mnozí jeho návštěvníci, kteří stále zjišťují, že čas\nv muzeu má jinou rychlost, než čas v okolním světě. ;-)\nMuzeum získalo kotel z prvního\nparního stroje v Ústí\nNáročný převoz unikátní památky na průmyslovou revoluci v Ústí nad\nLabem uskutečnili v sobotu 20. srpna 2011 ústečtí muzejníci. Darem získali\nkotel z prvního parního stroje ve městě z roku 1852 a chystají se ho instalovat do nově zrekonstruované budovy muzea.\nJako z románů Julia Verna působí nýtovaný ocelový plášť 3,5 metrů\nvysokého kotle, který kdysi znamenal přelom v historii rodící se průmyslové\nmetropole na Labi. Tato stěžejní památka stála zapomenutá na dvoře někdejší textilky v předlické průmyslové zóně. Právě původní majitelé továrny,\nústecký rod Wolfrumů, jako první uvedli do provozu parní pohon, do té doby\nse veškerá výroba na území města odehrávala ručně nebo na pohon vodním\nproudem. Když historický kotel dosloužil, firma ho přeměnila na podnikový\npomník. Ocelovou konstrukci ozdobila pamětní cedulka s nápisem „Erster\nDampfkessel in Aussig 1852“, tedy\nprvní parní kotel v Ústí nad Labem.\nPůvodní místo, kde kotel sloužil, se\nale nachází jinde. Ústecký první parní stroj poháněl provozy ještě ve staré\ntovárně Wolfrumů, která stála v centru\nměsta zhruba v místě dnešního sídla\nkrajského úřadu. Šlo o barvírnu textilu, kterou založil roku 1843 podnikatel ze saského Merana Carl Georg\nWolfrum. Tento muž se stal průkopníkem průmyslové revoluce na Ústecku\na také zakladatelem podnikatelského\nklanu Wolfrumů, který v následných\ndesetiletích ovládl významnou část\nmístního průmyslu a obchodu. Svůj\nnejvětší podnik, textilku v předlické\nprůmyslové zóně, postavil roku 1887.\nS transportem kotle musela muzejníkům\nVztyčený na betonovém fundusu\npomoci těžká technika (foto M. Krsek)\nZašlou pamětní cedulku na dvoře bývalé textilky raději nikdo nečistil,\naby náhodou nezlákala zloděje barevných kovů (foto J. Preclík)\npřestál kotel na dvoře textilky více než jedno století. „Dříve tu kotel býval\nvnímán jako doklad dlouholeté tradice podniku. Dnes se situace změnila.\nTextilní výroba dávno skončila a v areálu působí více firem. Přesun do muzea\nje nejvhodnější řešení,“ poznamenal Jaroslav Albert, který vzácný dar zprostředkoval. Nyní se konečně průmyslová relikvie dostává do sbírek muzea.\nKotel daroval spolumajitel areálu, firma Intela. Přes tunu vážící strojní zařízení musel z podstavce vyzvednout autojeřáb, ten zdarma poskytla ústecká\nfirma Petr Doškář. Naložení a náročného transportu se taktéž bezplatně ujala\njiná místní firma Panzner. Nejkritičtějším místem operace byl vjezd do atria\nměstského muzea. Nákladní automobil se do úzkého a nepravidelného průjezdu historické budovy musel napasovat doslova na centimetry.\nV muzeu se kotel záhy dočkal péče konzervátorů, kteří ošetřili rezavé\nplochy a opatřili ocelový plášť odolným základním nátěrem. Také na pamětní cedulce se opět leskne historický nápis. Kotel by měl být v dohledné době\nznovu vztyčen přímo v atriu. Ale už nyní si jej mohou prohlédnout návštěvníci, byť zatím v horizontální poloze. Stal se jedním z hlavních exponátů velké\nvýstavy o darech v dějinách ústeckého muzea, která byla zahájena v prosinci\n2011. Sbírka techniky Muzea města Ústí nad Labem získala v podobě kotle\nz Wolfrumovy textilky jeden z vůbec nejvýznamnějších exponátů. Nemluvě\no tom, že jde také o největší a nejtěžší sbírkový předmět, který je v nově\nrekonstruovaném muzeu k vidění.\nOd května do listopadu 2008 probíhal zatím poslední velkoplošný archeologický výzkum v centru Ústí nad Labem, v severozápadním rohu Mírového\nnáměstí. Prozkoumána byla parcela označená jako Blok 004, která sousedí\nse stavbou Paláce Zdar na východní straně a domy Falk a Hocke na jižní straně. Parcela byla zkoumána v sondách 2 x 2 metry šachovnicovým způsobem,\nsondy byly vybírány po přirozených vrstvách. Pro dokumentaci půdorysných\nsituací i vertikálních řezů byla použita metoda fotogrammetrie (tedy metoda\n„fotografie–kresba–vektor“), která umožňuje přesné zaznamenání dokumentované situace jak polohově, tak výškově. Celá plocha Bloku 004 byla rozdělena do čtyř sektorů. Severovýchodní kvadrant (sektor 2) zkoumán nebyl,\nprotože plocha byla zničená sklepem zasypaným sutí (po demolici zástavby po bombardování v roce 1945). Sektor 3 (jihovýchodní čtvrtina) přinesl\nnejzajímavější nálezy v podobě pravěké keramiky a zahloubeného obydlí\nPohled na plochu výzkumu (foto muzeum)\nz raného středověku. Ve všech sektorech byly dokumentovány především\npozůstatky domovních parcel středověkého a novověkého stáří.\nNejstarším dokladem osídlení na zkoumané ploše byla kulturní vrstva\ns nálezy z mladší doby kamenné, konkrétně z období kultury s vypíchanou\nkeramikou (4900–4200 př. n. l.). Nepodařilo se zachytit zahloubené objekty,\nale místy až 60 cm mocná vrstva obsahovala zlomky typické jemně plavené\nkeramiky zdobené různě uspořádanými vpichy prováděnými do ještě vlhké\nhlíny, kamenné štípané a broušené nástroje. Tyto nálezy souvisí s tzv. rondelem, odkrytým pod Palácem Zdar, a s dalšími doklady osídlení ze stejného\nobdobí pocházejícími z prostoru Mírového náměstí a jeho bezprostředního\nV sektoru 3 byly zachyceny pozůstatky tří obydlí datovatelných do raného středověku. Pouze jedna zemnice byla dochována tak, aby bylo možné\nji kompletně zdokumentovat a odebrat vzorky pro přírodovědné analýzy.\nZemnice byla zahloubena do prachovito-písčitého podloží, měla obdélný\npůdorys s kratšími stranami k severu a jihu. V jejím jihovýchodním rohu\nbyly odkryty pozůstatky otopného zařízení. Ze zásypu byla vyzvednuta keramika, která datovala obydlí na konec 12. či počátek 13. století. Celý objekt\nzanikl pravděpodobně v důsledku požáru, svědčí o tom 20–40 cm mocná\nvrstva silně propálené mazanice používané k vnitřní úpravě stěn zahloubeného obydlí. Obdobné zemnice byly odkryty i pod Palácem Zdar, Falk a\nv ploše Mírového náměstí. Rozšiřují tak původní představu o velikosti raně\nstředověkého osídlení, jehož těžiště je možno klást ke kostelu sv. Vojtěcha\n(dnešní ulice Hradiště).\nV průběhu 13. století se začíná formovat první městská zástavba. Postupně vznikly dva domovní bloky rozdělené Širokou ulicí (Breite Gasse).\nV zadních částech těchto parcel bylo odkryto původní dláždění dvorků a\npředevším studny a jímky, které představují velký zdroj informací. Obsahují\nmnožství předmětů hmotné kultury (stolní keramiku, kachle, kovové nástroje) a organických zbytků (pecky, semena, osteologický materiál, uhlíky),\ns jejichž pomocí lze rekonstruovat skladbu potravy tehdejších obyvatel a\ndruhy plodin, které pěstovali. Jedna ze studní obsahovala lidskou čelní kost,\nkterá patřila mladšímu dospělému muži. Určitě nebyl ve studni pohřben,\nneboť žádné další lidské kosti její zásyp neobsahoval. Další otázky (kdo to\nbyl, jak se část jeho lebky do studny dostala) zůstanou asi bez odpovědi.\nV rámci celé zkoumané plochy se podařilo zachytit dvě požárové vrstvy,\nkteré bylo možné ztotožnit se dvěma historicky doloženými požáry. Jeden\nje spojen se zničením města husitským vojskem roku 1426, druhý poškodil\nvelkou část městské zástavby v roce 1538. Po obou těchto tragédiích byly\ndomy znovu postaveny a v 16. století již měly i nadzemní části kamenné.\nV ose Široké ulice byl odkryt kamenný trativod o průřezu ve tvaru písmene\n„U“, jehož původní výška koryta byla až cca 100 cm. Vzhledem k preciznosti utvoření a použitým materiálům můžeme tuto konstrukci datovat do\n17. století. Definitivně byla zástavba celého bloku zničena na konci druhé\nsvětové války, kdy byly i domy bombardováním nepoškozené strženy a na\nploše vybudován parčík.\nVýběr nálezů z výzkumu:\n1) středověká červeně malovaná\nkeramika (vel. 155 x 122 mm), 2)\ntrojdílný kostěný hřeben (vel. 60 x\n37 mm), 3) kamenný brousek (vel.\n75 x 21 mm), 4) část římsového\ngotického kachle (vel. 102 x 80 mm)\nEntomologie ve sbírkách i v terénu\nV roce 2011, po mém nástupu do Muzea města Ústí nad Labem, bylo hlavním úkolem přírodovědného oddělení zajištění bezproblémového přestěhování sbírkového fondu do nových depozitářů v rekonstruované budově\nmuzea. Jednalo se o značné množství sbírkových krabic (cca 1 100 ks),\na jejich přemístění vzhledem k svému obsahu vyžadovalo velmi citlivé zacházení. V novém depozitáři byl nejprve zpracován lokační seznam, evidovaný materiál byl předběžně rozčleněn, označen a uložen dle hmyzích řádů,\npřičemž materiál neevidovaný byl viditelně oddělen. Při průběžné kontrole\nsbírkového materiálu bylo zjištěno, že můj předchůdce na místě entomologa,\npan Václav Vysoký, odvedl za téměř 30 let činnosti v muzeu neuvěřitelný\nkus práce. Nasbíral, vypreparoval, determinoval, zaevidoval a požadovaným způsobem uložil více než 60 000 exemplářů hmyzu napříč všemi řády.\nV podstatě zachránil část sbírky hmyzu děčínského muzea před totálním\nzničením hmyzími škůdci a získal tak pro naše muzeum obsáhlý materiál,\nzejména řádu Lepidoptera, využitelný nejen pro vědecké, ale i výstavní účely.\nČinnost pana Vysokého vynikne zejména tehdy, uvědomíme-li si, že celkový\npočet evidovaných sbírkových položek ústeckého muzea od jeho založení\nčiní cca 84 000. Při kontrole jsem zjistil dalších nejméně 10 000 kusů hmyzu řádně vypreparovaných a lokalizovaných, které bude nutno stanoveným\nzpůsobem zaevidovat. V polovině roku 2011 proběhla v depozitáři plánovaná inventura, kdy bylo zkontrolováno cca 10 % inventárních čísel, tedy\nvíce než 8 000 exemplářů hmyzu. Počáteční obavy se rozplynuly po zjištění,\nže evidovaný hmyz je v entomologických krabicích přehledně uložen a je\nV měsících červenec až září byly krabice s řádem Lepidoptera v počtu\n270 kusů ošetřeny proti hmyzím škůdcům dichlorbenzenem a v prosinci pak\nsbírka celoplošným plynováním depozitáře. Přes zimní období, v podstatě do\nsoučasnosti, probíhá rozčleňování motýlů dle čeledí do nově repasovaných\nOd května do září byly průběžně prováděny exkurze do terénu za účelem monitoringu hmyzu ve faunistických mapovacích čtvercích 5350–5450,\nna lokalitách Budov, Březí, Rytina soutěska, Vysoký Ostrý, Havraní skála,\nKostelní sedlo-Deblík, Plešivec a Knobložka. Faunistický průzkum byl\nprováděn výhradně v denní době, a z tohoto důvodu byl registrován hmyz,\nzejména řádu motýlů, s denní letovou aktivitou.\nNěkteré zajímavé nálezy:\nAricia eumedon (Esper, 1780) – modrásek bělopásný:\nDruh šířící se postupně na sever, obývající otevřené biotopy až vlhké nivní\nlouky s porosty živných rostlin (Geranium pratense, G. palustre), občas žijící\nv mraveništích. V poslední době kvůli ničení biotopů na celém území ČR\nmíst výskytu rychle ubývá a motýl se stává vzácností. (20.6.2011 Čeřeniště)\nMaculinea teleius (Bergsträsser, 1779) – modrásek očkovaný:\nMotýl žijící v symbióze s mravenci a na podmáčených biotopech, vyskytující\nse zejména na extenzivně využívaných vlhkých loukách se živnou rostlinou\nhousenek (Sanguisorba officinalis). Housenky žijí nejprve v květních hlávkách rostliny, později jsou opatrovány a krmeny v mraveništích mravenců\nMyrmica scabrinodis, kde také přezimují. V ČR se jedná o silně ohrožený\ndruh dle Vyhl. č. 395/92 Sb. (15.6.2011 Babiny).\nGlaucopsyche alexis (Poda, 1761) – modrásek kozincový:\nDruh suchých výslunných luk, okrajů lesů a lesních světlin. Housenka žije\nna různých bobovitých rostlinách a čilimnících. V poslední době ubývá a jen\nmísty zůstává hojnější. (30.5.2011 Hradiště)\nLycaena tityrus (Poda, 1761) – ohniváček černoskvrnný:\nDruh stepních a lesostepních lokalit. Housenka žije na různých druzích šťovíků a přezimuje. Dříve lokálně rozšířený druh, který se v poslední době\nstává vzácným. (30.5.2011 Hradiště)\nAporia crataegi (Linnaeus, 1758) – bělásek ovocný:\nMigrující bělásek, žijící na suchých a vyhřátých biotopech. Kdysi velmi rozšířený, jeho invaze z jižní Evropy začaly slábnout po polovině 20. století a\npo roce 1983 byl v ČR považován za vyhynulého. V posledních letech se šíří\nz Německa a obývá lesostepní lokality v Českém středohoří. Druh je považován za ohrožený. (13.7.2011 Lovoš)\nLimenitis populi (Linnaeus, 1758) – bělopásek topolový:\nTypický druh lužních a vlhkých listnatých lesů. Vyskytuje se zpravidla\njednotlivě na lesních cestách, kde často usedá na hnijící páchnoucí látky,\njako jsou zvířecí výkaly. Lokální a vzácný druh, ohrožený v mnoha zemích\nEvropy. (11.7.2011 Kostelní sedlo)\nHemaris fuciformis (Linnaeus, 1758) – dlouhozobka zimolezová:\nDruh výslunných suchých lokalit, okrajů lesů, stepních biotopů a exponovaných svahů v pahorkatinách. Prudce poletuje v pozdních dopoledních\na poledních hodinách kolem trubkovitých květů rostlin, kde saje nektar\npodobně jako kolibřík. Jedná se o teplomilný, stále vzácnější druh. (15.6.2011\nPapilio machaon (Linnaeus, 1758) – otakárek fenyklový:\nDruh travnatých a stepních lokalit, pro nějž je typické shromažďování se\nna vyvýšených pahorcích v rovinaté krajině a pahorkatině. Housenky žijí na\nmiříkovitých rostlinách, byly však nalezeny i na třemdavě bílé (Dictamnus\nalbus). Dříve vzácný, v poslední době se stává na chráněných a zachovalých\nbiotopech hojnějším. (30.5.2011 Hradiště)\nIphiclides podalirius (Linnaeus, 1758) – otakárek ovocný:\nTeplomilnější než otakárek fenyklový, obývá lesostepní lokality s výskytem trnky, která je nejčastější živnou rostlinou housenek. V poslední době\ndruh mizející vlivem intenzivního zemědělství a ničením vhodných biotopů.\nPřástevník starčkový, vel. 45 mm\nvel. 28 mm (foto J. Preclík)\nEuplagia quadripunctaria (Poda, 1761) – přástevník kostivalový:\nDruh lesostepních oblastí, zejména na vápencovém podkladě. Imága létají\ni ve dne, kdy je lze zastihnout, jak sají nektar na konopáčích, bodlácích a\njiných květech lesních okrajů a pasek. V posledních letech ubývá a stává se\nvzácností. Na Slovensku je zařazen mezi druhy chráněné zákonem, v ČR je\nchráněn v rámci programu NATURA 2000. (27.7.2011 Tašov)\nTyria jakobaeae (Linnaeus, 1758) – přástevník starčkový:\nDruh lesních a stepních biotopů, kde se dá přes den vyplašit z podrostu.\nJedná se o velmi lokální a nehojný druh, který v posledních desetiletích\nz mnoha míst zcela vymizel. V ČR to byl vždy vzácný motýl a lze jej zařadit\nmezi ohrožené druhy. (30.5.2011 Kostelní sedlo)\nCetonischema aeruginosa (Drury, 1770) – zlatohlávek skvostný:\nVelmi vzácný a teplomilný druh přírodně zachovalých stepních lokalit, jehož\nlarvy se vyvíjejí v trouchnivých větvích a horních partiích kmenů stromů,\npředevším dubů. (28.7. 2011 Kostelní vrch).\nZápisky z terénního deníku\nV průběhu roku 2011 jsem několikrát navštívil bezprostřední okolí Národní přírodní rezervace Jezerka (Faunistický mapovací čtverec 5446–47). Pohyboval jsem se na\njihovýchodních svazích Jánského vrchu (739 m n. m.) a jižním svahu nad údolím\nTypická květnatá bučina na jižním svahu Jezerního vrchu (foto J. Spružina)\nŠramnického potoka. V těchto\nmístech se nachází nejpřirozenější a nejzachovalejší porost\nna jižních svazích východní\nčásti Krušných hor. Vegetace je\nzde z větší části přirozená a její\nsoučasný stav se příliš neliší od\nV převážné části území se\njedná o velmi staré porosty,\nv nejvyšších místech pak čisté Nedávno poražené bukové kmeny jsou pro dřevokazný\nhmyz neodolatelným lákadlem (foto J. Spružina)\nbučiny, v některých částech\npřipomínající prales. Tento\njedinečný biotop je negativně ovlivněn provozem rozsáhlého hnědouhelného dolu,\njehož okraj leží asi 50 m od jižní hranice rezervace, a dochází zde v dolní části k sesuvům. Byl jsem upozorněn kolegou z entomologického klubu na přehnanou návštěvnost této vysloveně dřevní lokality, kde v poslední době probíhá devastace komerčními\nentomology. Mám z okolí Jezerky mnoho skvělých zážitků z pozorování přírody, ale\npochopitelně ten nejkrásnější se váže na mou první jarní návštěvu dne 12. května 2011.\nNechme promluvit můj entomologický deník ...\nJiž krátce po osmé hodině ráno vyrážím z výsypek hnědouhelného dolu poblíž\nzaniklé osady Kundratice směrem k úpatí Jezerní hory (706 m n. m.), na jejímž vrcholu se nacházejí zbytky hradu Starý Žeberk. Ranním sluncem ozářené svahy, oděny\ndo jemné juvenilní zeleně listoví buků, ze vzdálenosti několika kilometrů působí až\nneskutečně monumentálně. Přicházím k dolní části rezervace Jezerka, kde se napojuji\nna žlutou turistickou značku vinoucí se po vrstevnici směrem k Jezeří. Vpravo dole,\nv závoji ranní mlhy, rachotí těžká rypadla v měsíční krajině způsobené těžbou uhlí a já\nmusím dávat pozor na kamaráda, který mne doprovází, aby se s ním neutrhl nestabilní okraj. Můj trpasličí jezevčík Pacináč, barvou srsti věrně imitující lišejníkem porostlé\nčedičové balvany, klusem kočárového koně radostně poskakuje po cestě přede mnou.\nV entomologii je dokonale vycvičen, dokáže\nvyskočit až půl metru do výšky na přeletující\nmotýly čeledi babočkovitých, nedávno probuzené ze zimní diapauzy a stejně jako on se\nradující z probuzeného jara. Vlevo ve svahu\nslyším v loňské padance šustit caraby lovící slimáky a žížaly. Usedám na starý pařez\na tiše naslouchám. Zpod suchého listí vylézá\nstřevlík fialový (Carabus violaceus L.), eurosibiřský druh běžně se vyskytující ve zdejších\nlesích. Pacináč zaregistroval můj pohyb a\nneprozřetelně brouka očichává, jako by si již\ntolikrát „nenaběh“. Vzápětí kýchá a předními\npackami si tře páchnoucím sekretem potřísněný čenich. Říkám: „Dobře ti tak, dovedo“ a\nZvířecí entomolog v akci\npřecházím to bez povšimnutí. Pravda, někdy\n(foto J. Spružina)\nmě dokáže pěkně vytočit, jeho oblíbenou\nzábavou je totiž vyválet se ve zvířecích výkalech, zvláště jeleních, které nejdou eliminovat koupelí, a je nepříjemně cítit až dva dny.\nKdyž lesní cesta pozvolna stoupá vzhůru, mění se i druhová skladba dřevin. Dub je\npostupně nahrazován ztepilými buky. Šedomodré kmeny vrhají v záři stoupajícího\nslunce na bylinné patro tmavé stíny a já se každou chvíli zastavuji,\nabych vstřebal tu neskutečnou\nkrásu. Stáří některých stromů\nodhaduji na více než 200 let. Jak\nstoupá teplota vzduchu, začíná se\nprobouzet heliofilní hmyz. Vrnění blanitých křídel je slyšet na\nkaždé lesní světlině vzniklé těžTesařík bukový (Cerambyx scopolii)\nbou. Nad zámkem Jezeří odbočuji\nvlevo neznačenou lesní cestou do prudkého kopce. Ve výši cca 600 m n. m. se zprava\nnapojuje úzká lesní asfaltka, jejíž okraje jsou lemovány poraženými bukovými kmeny.\nNevidím konce, nečekal jsem, že je zde těžba v tak masovém měřítku. Hmyz miluje\nslunce, a tak se nezastavuji, až přicházím na rozsáhlou paseku v prudkém svahu ozářeném sluncem. Po bukových kmenech bystře přelétají krasci rodu Chrysobothris a\nAgrilus, a já jsem donucen vytáhnout síťku. Registruji první drobné tesaříky druhu\nAnaglyptus mysticus, tesaříky svým habitatem připomínající vosy – oba druhy rodu\nPlagionotus a tesaříka Clytus arietis. Kolem poledne se skládka bukových kmenů stává eldorádem typického příslušníka čeledi – tesaříka bukového (Cerambyx scopolii).\nPacináč, který je v zemi zaslíbené, létá po kmenech, na které vzhledem k jejich průměru stěží vyskočí, a snaží se některého ulovit dokonce i v letu. Po adrenalinovém\nlovu usedám na obrovský kmen a dáváme si s pejskem svačinu. Už nelovím, vždyť to\nnení jenom o sbírání, stačí pozorovat. Náladu mi nezkazí ani žihadlo, které dostávám\nod přisedlé vosy. Posléze opouštím vyhřátou paseku a pokračuji původní bučinou až\nna vrchol Jezerního vrchu, odkud je to pouhý skok do rezervace Jezerka. Jsem bučinou\ntak okouzlen, že nadělám více než sto padesát fotek. Z vrcholu kopce, kde kdysi stával\nhrad, je široký výhled do okolí, bohužel poněkud zkažený člověkem zdevastovanou\nměsíční krajinou. Scházím zpevněnou lesní cestou prudkým svahem dolů do civilizace\na jen nerad se loučím s nádhernou přírodní scenérií vytvořenou staletými buky. Tady\nsnad schází pouze jediné – tesařík alpský (Rosalia alpina), symbol slovenské ochrany\npřírody. Kdysi se i zde vyskytoval a dost možná utajeně přežil až do dnešních dnů, a\nto i přesto, že mu člověk ničí nadměrnou těžbou přirozená stanoviště.\nBělín V. (1999): Motýli České a Slovenské republiky aktivní ve dne. Kabourek, Zlín.\nBeneš J., Konvička M., Dvořák J., Fric Z., Havelda Z., Pavlíčko A., Vrabec V. a Weidenhoffer Z. (2002): Motýli České republiky: Rozšíření a ochrana I., II. (Butterflies of the Czech\nrepublic: Distribution and conservation I., II.) SOM, Praha. 857 s.\nHůrka K. (2005): Brouci České a Slovenské republiky. Kabourek, Zlín. 390 s.\nLaštůvka Z. (ed.) (1998): Seznam motýlů České a Slovenské republiky. Checklist of Lepidoptera of the Czech and Slovak Republic (Lepidoptera). Konvoj, Brno. 117 s.\nMelichar V., Krása P. (2009): Krušné hory – smutné pohoří. Ochrana přírody, roč. 64,\n6/2009, AOPK, Praha. s. 2–7.\nMapování rozšíření vydry říční v ČR,\naneb křížem krážem od Krkonoš po Aš\nV říjnu a na začátku listopadu roku 2011 proběhlo již čtvrté mapování\nrozšíření vydry říční v České republice. Cílem mapování bylo zachycení\nzměn v rozšíření tohoto skrytě žijícího rybožravého druhu. Vydra říční byla\nv minulosti hojný a na území ČR plošně rozšířený druh. Vzhledem k jejímu\nintenzivnímu lovu pro velmi kvalitní kůži i maso (byla považována za postní jídlo) a pronásledování z důvodu\npáchání škod na chovaných rybách\nklesla její početnost v ČR v druhé\npolovině dvacátého století na několik\nset jedinců (odhaduje se max. 300).\nV sedmdesátých letech byly vydry\nrozšířené pouze na 20–30 % území\nČR. Od začátku devadesátých let je\npopulace na našem území pravidelně\nsledována. Vydry se zatím stále šíří.\nVydra říční (Lutra lutra) (foto J. Vogeltanz)\nVzhledem ke skrytému nočnímu způsobu života není možné provádět přímé sčítání živých jedinců. Pro mapování rozšíření proto používáme\nmodifikovanou metodu připravenou v rámci skupiny specialistů na vydru\npři Světovém svazu ochrany přírody (IUCN/SSC Otter Specialist Group)\n(Reuther et al. 2000). Mapování rozšíření je založeno na síti čtverců 10 x 10\nkm. Každý čtverec je rozdělen na čtyři podčtverce (5 x 5 km) a v každém\npodčtverci je vybrán jeden kontrolní bod. Bodem je buď 600 m dlouhý úsek\nna jednom břehu, případně jiné vhodné místo. Ve střední Evropě to může\nbýt vhodný most v nejzachovalejších částech vodních toků, u stojatých vod\npak především jejich přítok a výtok. Jako průkazné pobytové znaky jsou\nuznávány trus, včetně análního sekretu a stopy. V případě, že jsou všechna\nčtyři kontrolovaná místa ve čtverci negativní, je nutné ve čtverci zkontrolovat další dvě místa.\nA proč se kontrolují právě mosty? Máme k tomu několik dobrých důvodů. Vydry patří mezi teritoriální živočichy a ke značení teritoria používají\ntrus. Trus se snaží odkládat na místa, kde dlouho vydrží. A právě takovým\nmístem jsou břehy pod mostem. Trus je zde chráněn před deštěm a přímým\nslunečním zářením a vydrží dlouho čerstvý. Proto pokud je pod mostem\nsuchý břeh, vydry ho jednoznačně preferují k označení teritoria. A my při\nkontrole mostu můžeme jednoduše prokázat jejich přítomnost. Navíc k mostu se dá snadno dojet autem. Zároveň je velmi důležité, aby mapování bylo\nprováděno v optimálním období roku, tedy v době, kdy je značkování vydrami relativně vysoké a zároveň nedochází k velkým změnám v průtocích\nsledovaných potoků a řek. V případě ČR je nejvhodnějším obdobím podzim,\nzejména měsíce říjen a listopad. Zároveň je ideální, pokud mapování provádí\núzký okruh zkušených mapovatelů. Při mapování je důležité vybrat vhodné\nmosty (se suchým břehem, na vhodném místě atd.) a zároveň dobře znát\nvydří pobytové stopy.\nPrvní celorepublikové mapování vydřího rozšíření v ČR proběhlo v letech\n1989–1992 a podílela se na něm řada spolupracovníků. Výsledky nejsou\nvzhledem k dlouhé délce mapování a zapojení velkého množství spolupracovníků zcela přesné. Výskyt vyder (pravidelný i nepravidelný) byl prokázán\nMapa rozšíření vyder v širší oblasti severozápadních Čech – srovnání výskytu\nv roce 1992, 2001, 2006 a 2011.\nVydra říční ve svém přirozeném prostředí (foto J. Vogeltanz)\nna 30 % území ČR. Další celorepublikové mapování bylo provedeno v letech\n1997–2000 a vydry byly prokázány na 43 % území ČR. Následující mapování na podzim roku 2006 prokázalo výskyt vyder na 65 % území. Poslední\nmapování bylo provedeno v roce 2011. Na realizaci se podílelo pouze šest\nspolupracovníků a celé území ČR bylo zmapováno během dvou měsíců.\nVydry byly prokázány na 70 % území.\nOsobně jsem v roce 2011 mapoval SZ část republiky (viz mapka). I v této\noblasti nyní dochází k prudkému šíření vyder, jak je možné vyčíst ze srovnání mapek rozšíření v této oblasti ze čtyř provedených stopování. Potvrzen\nbyl výskyt vyder i v silně narušené Podkrušnohorské pánvi. Pokud bude současný trend pokračovat i nadále, je pravděpodobné, že při příštím mapování\nv roce 2016 bude obsazeno celé sledované území.\nA jak probíhá takové mapování? Není to žádná procházka růžovou zahradou či idylka v přírodě. Je to spíše náročná, zčásti rutinní práce pro dobré\nřidiče. Ráno ještě za tmy nasednete do auta a jedete k nejbližšímu čtverci,\nkde jste ještě nemapovali. Za svítání již kontrolujete první most a podrobně\nzapisujete výsledky. A takto až do večera. Od mostu k mostu, ideálně tak 60\nmostů denně ve zhruba 12 čtvercích. Za den tak v průměru najedete kolem\n400 km. Na žádné zastavování či kochání se není moc čas. Aby se člověk\nnezdržoval, obvykle i za jízdy jí. A večer? Úplně nejlepší je přespat co nejblíže posledního mostu. V mém případě obvykle „pod širákem“. Aspoň večer\nsi tak člověk užije trošku přírody. Ale žádné ponocování, s vidinou dalšího\nnáročného dne člověk raději rychle usíná ... Mapování vyžaduje ostražitost.\nPoděkování: Rád bych poděkoval svému zaměstnavateli, Muzeu města Ústí\nnad Labem, za možnost podílet se na mapování vyder. Dále bych rád poděkoval Mgr. Lukáši Poledníkovi Ph.D. za zpracování mapek vydřího rozšíření\na poskytnutí doplňujících informací k rozšíření vyder v ČR.\nVydří stopy na břehu řeky Křinice v Zadní Doubici (foto V. Sojka)\nReuther C., Dolch D., Green, R., Jahrl J., Jefferies D., Krekemeyer A., Kucerova M.,\nMadsen A.B., Romanowski J., Roche K., Ruiz-Olmo J., Teubner J. & Trindade A. (2000):\nSurveying and monitoring distribution and population trends of the Eurasian otter (Lutra lutra): Guidelines and evaluation of the standard method for surveys as recommended by the\nEuropean section of the IUCN/SSC Otter Specialist Group. Habitat 12, Hankensbüttel, Germany, 148 s.\nPoledník L., Poledníková K., Roche M., Hájková P., Toman A., Václavíková M., Hlaváč\nV., Beran V., Nová P., Marhoul P., Pacovská M., Růžičková O., Mináriková T., Větrovcová J.\n(2008): Program péče pro vydru říční (Lutra lutra) v České republice v letech 2009–2018.\nAOPK ČR Praha, s. 84.\nBotanická činnost v ústeckém muzeu\nPo nastěhování se do nově zrekonstruované budovy a po nezbytných úklidových a organizačních činnostech nastalo období, ve kterém se botanická\nsezona dostávala do “otáček“ a informace o výskytu toho či jiného rostlinného druhu se jen množily. Takže plány vytvořené počátkem roku byly\nupravovány a pozornost se zaměřila k aktuálním akcím.\nV průběhu roku 2011 byla ukončena pětiletá etapa, týkající se zjišťování výskytu koniklece lučního českého v Ústeckém okrese, a po náležitém\nzpracování bude formou příspěvku publikována v periodiku České botanické společnosti Severočeskou přírodou. Tento druh bude i nadále v delším\nčasovém horizontu sledován a výsledky budou vyhodnoceny.\nNa Ústecku se v současné době nachází na šest desítek lokalit výskytu\nkoniklece lučního českého o různé početnosti. Dají se nalézt lokality o jedné\naž třech rostlinách, ale jsou i lokality o desítkách exemplářů a místa, kde\nse vyskytují až stovky květin (těch je ale nejméně). Bohužel je jedovatý\nkoniklec v době květu dosti nápadný a vytváří atraktivní trsy, čímž na sebe\nupoutává pozornost a aktivizuje odvěkou lidskou touhu vlastnit. Jakožto\nsilně ohroženému druhu a pod zákonnou ochranou je mu však nejlépe tam,\nkde roste. V současné době nabízejí zahradnictví a prodejny květin pestrou\nškálu kultivarů, které úspěšně nahrazují tento druh, bez rizik, včetně možnosti přenosu rostlinných chorob z přírody na zahradní stanoviště.\nA proč se konikleci vlastně říká koniklec? Základ jeho jména tvoří staročeské přídavné jméno poniklý, což znamená ohnutý, předkloněný … a když\nsi vybavíte tvar rostliny, tak je tento příměr výstižný. Během let se písmeno\n„p“ pozměnilo na „k“ a máme jméno rostliny, která nemá nic společného\ns koňmi nebo s klecemi.\nBěhem posledních 15 let se na Ústecku objevily další rostliny, které\nzaslouží pozornosti a důsledného monitorování. Mezi ně patří i vstavačovité\nrostliny – orchideje, kterých je v regionu známo minimálně 16 druhů. Je\nto význačný nárůst, bereme-li v úvahu fakt, že počátkem 90. let se vědělo\no pouhých pěti druzích.\nNeméně zajímavé jsou informace o nálezu hořců a hořečků v okolí Ústí\nnad Labem. V poslední době se mírně zvyšuje počet jejich nalezišť, hlavně\ndíky systematičtějšímu monitoringu, stále jsou to však řádově spíše jednotky\nnež desítky lokalit, což je při vzácnosti tohoto druhu pochopitelné.\nÚzemí Ústeckého okresu je botanicky velmi pestré a řadě míst ještě\nnebyla z nejrůznějších důvodů věnována patřičná pozornost, některé druhy\njsou obtížně hledatelné, unikají pozornosti, a tudíž není vyloučena možnost\nnových, překvapivých nálezů …\nOd roku 2007 probíhá ve spolupráci se saskou Technickou univerzitou\nv Drážďanech německo-český projekt ZIEL 3/CÍL 3, jehož úkolem je mimo\njiné realizace a propojení výzkumných a ochranářských aktivit u vybraných\nrostlinných druhů bezlesého prostředí. Zájmové území zahrnuje Krušné hory,\núzemí Vogtlandu a příhraniční oblasti. Náplní projektu je zachování druhů\njako důkazu dříve existující, druhově bohaté krajiny. Ukončení a vyhodnocení tohoto projektu bude v roce 2013.\nKoniklec luční český (foto J. Dvořáková)\nVstavač nachový (foto J. Dvořáková)\nTuny kamení na svém místě\nGeologické vzorky byly po dobu rekonstrukce ústeckého muzea (stejně jako\nvšechny ostatní sbírky) deponovány ve velkých místnostech provizorního\nsídla muzejníků. Zde ležely více než pět let, uzavřené v zaprášených bednách\na čekaly na své „vzkříšení“ v novém depozitáři muzea.\nGeologická sbírka obsahuje celkem 29 804 evidenčních čísel. Ke stěhování a dočasnému uskladnění tolika tun hornin, minerálů a zkamenělin bylo\nvyužito celkem 335 různě velkých, bytelných dřevěných beden, které pocházely z vojenských zásob původně sloužících armádě a Červenému kříži.\nPracovníci stěhovací firmy se řádně zapotili, než je všechny postupně nanosili a navršili do bývalé tělocvičny základní školy, dnešního suterénu muzea\ns geologickým depozitářem. Ještěže předem podstoupili zatěžkávací trénink, ke kterému posloužily artefakty muzejního historika Václava Houfka\n(např. obrovské náhrobní kameny, kamenné kříže či torza soch v nadživotní\nvelikosti), které sem byly dovezeny jako první z Archivu města Ústí nad\nKdyž byly všechny vojenské bedny s geologickým materiálem na místě,\nprostor depozitáře byl zarovnán téměř až ke stropu. Pak už zbývalo “jen“\nsbírky vybalit a roztřídit. Vzhledem k velkému objemu a váze beden pomáhali i všichni mužští kolegové z přírodovědného oddělení. „Práce v kamenolomu“, jak přírodovědci výstižně nazvali vybalování a třídění kamení, trvala\nbez přerušení téměř dva měsíce (přibližně od poloviny března do poloviny\nkvětna 2011). Geologické vzorky, které reprezentovaly tisíce a tisíce papírových pytlíků či krabiček, spolu s jednotlivými většími exponáty se musely\nnejenom vybalit, ale i chronologicky číselně seřadit, uložit do označených\nplastových přepravek a nakonec vše umístit na police nových pojízdných\nNa vybalování kamení dnes již všichni zúčastnění vzpomínají s úsměvem. Vše se včas – tedy podle plánu – nakonec stihlo. Pro posílení fyzičky\njednotlivců i pro stmelení pracovního kolektivu to bylo bezesporu přínosné.\nTajně však všichni doufáme, že to byl snad již poslední přesun geologických\nsbírek z jednoho místa na druhé ...\nVybalování a třídění geologických sbírek (foto Z. Vařilová):\n1) vojenské krabice neobsahovaly armádní munici ani humanitární pomoc, byly plné vzácného kamení a zcela zaplnily prostor bývalé tělocvičny, 2) další a další alegorické vozy, resp.\ngeologické vzorky, 3) kolegové přírodovědci byli při vybalování velkou oporou (nejen fyzickou), 4) nekončící pytlíkový had, 5) příjemnější poslední, tzv. „přepravková“ fáze, 6) ...uuuuf,\nkonečně vítězství (tedy definitivní uložení všech vzorků do nových regálů depozitáře)\nstaré v novém...\núterý - pátek 9.00 – 17.00\núterý a čtvrtek 10.00 – 16.00\nSTUDOVAT LZE POUZE PREZENČNĚ.\nPO PŘEDCHOZÍ DOMLUVĚ JE MOŽNÉ STUDOVNU NAVŠTÍVIT I MIMO TUTO DOBU.\nPřípadné dotazy Vám rády zodpoví knihovnice\nLucie Šilhánková a Helena Houfková\ntel.: + 420 475 210 937\nSpolu s muzeem byla 30. června 2011 otevřena veřejnosti i muzejní knihovna, najdete ji v přízemí budovy muzea. Knihovna nabízí 18 studijních míst\na jedno místo u počítače, k dispozici je i Wifi připojení. Ve studovně jsou\nvolně k nahlédnutí aktuální čísla časopisů a sborníků, starší vydání vám rádi\nna požádání zapůjčíme.\nFond knihovny tvoří v současné době zhruba 40 tisíc svazků knih a časopisů a jeho součástí jsou též publikace z bývalé knihovny Archivu města\nÚstí nad Labem. Oborově je knihovna zaměřena zejména na vlastivědnou\nliteraturu vztahující se k Ústí nad Labem a okolí, ale obsahuje i knihy a časopisy z oborů historie, archeologie, přírodních věd, umění atp. Všechny publikace půjčujeme jen k prezenčnímu studiu, v případě potřeby vám za úplatu\nposkytneme xerokopii, sken, anebo si můžete materiál sami vyfotit.\nProstor studovny ústeckého muzea (foto J. Preclík)\no knižním fondu najdete\nv katalogu knihovny na\no nových knihách pak\nna facebookovém profilu s názvem „ústecká\ns výběrem literatury\nk vašemu tématu nebo\nČást studovny s malou výstavkou tématických publikací\nzprostředkujeme konzultaci s odborným pracovníkem muzea. Žádosti o zapůjčení knih nebo dotazy můžete zasílat také\ne-mailem na adresu knihovnic: [email protected], [email protected]\nmuzeumusti.cz, [email protected]\nKnihovnu můžete využívat bez nutnosti dlouhodobé registrace od úterý\ndo pátku v době od 9 do 17 hodin. Neplatí se registrační poplatky ani vstupné\nSoučástí knihovny je i sbírka starých tisků. Tu tvoří 1500 svazků knih\nz období od 15. století do roku 1800. Jedná se převážně o díla psaná\nv německém nebo latinském jazyce, padesát knih je rukopisných. Většina\ntéto právnické, teologické, vědecké, ale i beletristické literatury pochází\nz 18. století, několik svazků bylo vytištěno před rokem 1500. K nejvzácnějším patří kancionál literátského bratrstva při kostele Nanebevzetí Panny\nMarie v Ústí nad Labem (kostel se šikmou věží), který vystavujeme jen při\nPro zájemce o historii průmyslu, ale i grafiky či designu, se do muzejní\nknihovny podařilo získat šest ročníků Ústředního známkového věstníku\nza léta 1921 až 1926 a 1947. Obsahuje soupis a vyobrazení ochranných známek zapsaných v daném období, včetně převodů, výmazů a změn. Tento\nvěstník vydávalo ministerstvo průmyslu, obchodu a živností republiky Československé. Vycházel šestkrát do roka,\nkaždé číslo mělo kolem dvou set stran.\nKe každému ročníku vyšel i rejstřík\nPodobným dokumentem je katalog\nmezinárodních ochranných známek,\nplatných v evropských státech, ale\nnapříklad i v Brazílii, na Kubě nebo\nv Tunisu. Katalog nese název Les\nmarques internationales a vycházel ve švýcarském Bernu. V knihovně jsou\nbadatelům a čtenářům k dispozici ročníky 1909 až 1919 a poválečné ročníky 1946–1950 a 1952–1953. Například ve vydání z roku 1909 najdeme pod\nheslem Schicht A. G. Aussig a. E. přehled platných značek pro třicet osm\nvýrobků této ústecké továrny.\nStránky ze známkového věstníku\nExpozice Antický sen\nNová expozice Antický sen byla zpřístupněna společně s otevřením nově\nzrekonstruované budovy Muzea města Ústí nad Labem 30.6.2011, slavnostní vernisáž výstavy pak proběhla až 12.10.2011. Jedná se o část sbírky (přibližně 120 předmětů) sádrových odlitků antických soch zapůjčených\nz Ústavu pro klasickou archeologii na Univerzitě Karlově, kdy majitelem\nsbírky je Filozofická fakulta Univerzity Karlovy v Praze. Odlitky děl známých\ni neznámých antických sochařů se do sbírky Univerzity Karlovy dostaly\nnákupem jako studijní materiál.\nPřed zapůjčením do ústeckého muzea byla tato část sbírky umístěna\nv jízdárně litomyšlského zámku, kde expozice vznikla v roce 1994. Od roku\n1996 je jízdárna v majetku města Litomyšl, které postupem času změnilo\nsvou koncepci a s tímto prostorem má jiné úmysly, bylo tedy nutné najít do\nkonce platnosti nájemní smlouvy, tzn. do konce roku 2010, nové prostory\npro uložení sbírky. V tuto chvíli se naskytla příležitost v ústeckém muzeu.\nProstory sice méně vhodné velikostí v porovnání s rozlehlou jízdárnou, avšak\nvhodnější svou dostupností pro návštěvníky.\nZrekonstruovaná novorenesanční budova muzea poskytla 5 sálů k vytvoření expozice v Ústí opravdu netradiční. Muzeum tak získalo zajímavé\nlákadlo pro stávající i nové návštěvníky a tvorbu expozice vzalo jako velkou výzvu. Sbírka soch se tak měla stát první stálou expozicí v obnoveném\nmuzeu, a na druhou stranu umístění sbírky v odpovídajícím prostoru s možností velké návštěvnosti vyhovovalo i vlastníkovi sbírky. Každopádně sochy\ndostaly příležitost, aby byly ukázány v jiném a novém světle.\nDo ústeckého muzea se sice nepodařilo umístit celou litomyšlskou část\nuniverzitní sbírky, avšak její větší část je zde možno zhlédnout. Zbytek sbírkových předmětů byl umístěn do knihovny Filozofické fakulty Univerzity\nKarlovy, či do stávajících depozitářů v Hostinném, některé části sbírky se\nnacházejí i v Praze na univerzitních kolejích.\nJak už bylo řečeno, tvůrci expozice, k nimž patřil nejen muzejní tým, ale\ni odborníci z Ústavu pro klasickou archeologii FF UK, se museli hned na\npočátku vypořádat s prostorem, který byl poněkud jiný než v rozlehlé jízdárně litomyšlského zámku. Místnosti, odpovídající velikostí školním třídám,\nmusely být přizpůsobeny k důstojnému umístění několika, někdy i desítek\nDruhá místnost expozice – klasické období (foto J. Preclík)\nsoch životní i nadživotní velikosti. Nejen prostorové uspořádání v místnostech, výtvarné pojetí, ale také tématika jednotlivých sálů, byly žhavým tématem mnoha diskusí. Nakonec zvítězilo klasické chronologické uspořádání\npodle uměleckých období s přihlédnutím k různým zajímavým tématům dané\ndoby. Výtvarně byly sály pojaty tak, aby zbytečně velká barevnost netříštila\njiž tak malý prostor, pro zpestření je každá místnost laděna do jiného barevného tónu. Volbou dělících stěn uprostřed místností vzniklo více možností\nk umístění soch, zatemněním oken deskami, které se taktéž využily k zavěšení reliéfních plastik, a nasvícením jednotlivých soch vznikla komorní atmosféra umělecké galerie.\nExpozice se však nevěnuje pouze antickému sochařství, ale přibližuje též\nantický svět jako takový – umění, architekturu, kulturu a obyčejný život, je\nchronologicky členěna podle uměleckých období, téma sběratelství a klasické archeologie je zde přiblíženo v podobě badatelny archeologa z přelomu\n19. a 20. století. Výstavní sály propojuje chodba s časovou osou s odkazy na\ndůležité události a významné osobnosti daného období.\nV první místnosti jsou exponáty zaměřeny na archaické období řeckého\numění, kdy starověké Řecko prochází obdobím hospodářského rozkvětu,\na tak dochází k vývoji nejen v sochařství, ale také v architektuře. V této době\nvznikají nejstarší kamenné chrámy s bohatou výzdobou, proto je tato místnost věnována také architektuře.\nMístnosti vévodí sochařská výzdoba štítu chrámu Athény Afaie z ostrova\nAigína, kdy je uprostřed hlavní postavou právě Athéna ve zbroji a kolem ní\njsou hrdinové Trójské války (jen část štítu). Krásným příkladem sochařské\nvýzdoby archaické architektury je metopa, která pochází z řeckého chrámu\nv Selinuntu v jižní Itálii a znázorňuje Persea uřezávajícího hlavu Medúze.\nKlasickému období, trvajícímu přibližně od začátku 5. století do roku\n323 př. n. l., je věnována druhá místnost. Toto období je plné vzájemných\nstřetů mezi spolky řeckých obcí v čele s Athénami, Spartou a Thébami, ale\nkupodivu v této době vznikají nejznámější a nejvýznamnější památky řeckého umění.\nKlasické období je spojeno také s kulturním a stavebním rozvojem Athén,\na proto se zde tomuto tématu věnujeme. Nejvíce pozornosti je zaměřeno na\ndominantu Athén – Parthenón, který na athénské Akropoli vyrůstá na popud\nČtvrtá místnost – římské umění, přehlídka bust (foto J. Preclík)\nPerikla na místě staršího Athénina chrámu v dórském slohu s množstvím\niónských prvků – vnější obvod budovy zdobí reliéfní pás s vyobrazením\nslavnostního procesí na Athéninu počest – jeho částí je zde vystavená Fauvelova deska.\nJsou zde také některá díla věhlasných sochařů klasického období – Myrónův Diskobolos, Feidiova Amazonka či Polykleitův Diadúmenos.\nČtvrtá místnost – římské umění (foto J. Preclík)\nUmění 4. století př. n. l. je jakési přechodné období mezi klasickým\na helénistickým obdobím, tomuto období a helénismu je věnována 3. místnost.\nSochaři začínají používat nový proporční systém, jejich hlavním záměrem je zachycení lidského charakteru, emocí a nálady okamžiku. Hlavním\ntématem zůstává nahá mužská figura v pohybu. Novinkou je vznik ženského\naktu, rozvíjí se i portrétní umění, které se však zaměřuje spíše na vytváření\nŽenské akty reprezentují mnohé sochy Afrodit, zachycena v pohybu je\ntzv. Versailleská Artemis. Doba Alexandra Makedonského a období následující po jeho smrti je přinejmenším stejně zajímavé jako jeho osobnost sama,\nkterá je zde zachycena v několika portrétech sochaře Leochara.\nŘímské umění, je mu věnována místnost čtvrtá, sice vychází z řeckých\nvzorů a do jisté míry je kopíruje, oproti nim se však vyznačuje silnou racionalitou, realismem, popisností a doslovností, slouží především jako nástroj\nstátní propagandy a společenské prezentace. Římané se s řeckým uměním\nseznámili prostřednictvím řeckých měst v jižní Itálii a na Sicílii.\nV místnosti najdeme vystavené desky z Oltáře míru z doby vlády císaře Augusta, která bývá označována jako Zlatý věk římského umění. Čerpá\ninspiraci z Řecka doby klasické. Na klasické vzory navazuje Řím i za vlády\ncísaře Hadriána, který byl velkým obdivovatelem a milovníkem řecké kultury.\nRostoucí poptávka po řeckých uměleckých dílech se odráží ve vzniku\nkopistických dílen, v Itálii působí řada sochařů a malířů řeckého původu,\nproto známe množství řeckých děl z římských kopií.\nPátá místnost přibližuje bádání v oblasti klasické archeologie – vzniku sbírky, oboru, Ústavu pro klasickou archeologii. Pracovna je věnována\nvýznamnému archeologovi z historie Ústavu pro klasickou archeologii,\nprofesoru Wilhelmu Kleinovi. Prof. Klein se zasloužil o největší rozkvět\nsbírky v její historii. Jeho další cenná práce spočívala v rekonstrukcích soch\na sousoší, které měl k dispozici v těchto sádrových odlitcích. Navštívil mnoho evropských muzeí, kde se originály těchto odlitků nacházejí, mnohdy\nPátá místnost expozice (foto J. Preclík)\nČasová osa v chodbě muzea (foto J. Preclík)\nv torzech, a na základě své výborné vizuální paměti zkoušel dávat torza\ndohromady. Několik jeho rekonstrukcí je nyní světově uznávaných, např.\nv místnosti vystavený Ilioneus.\nSály spojuje chodba s časovou osou a medailonky významných sochařů. Úzký dlouhý prostor byl dále využit k vystavení téměř dvourozměrných\nděl – hlavně reliéfů. Několik soch dozdobilo ostatní novorenesanční prostory\nmuzea, například Císařský sál, knihovnu či hlavní schodiště.\nTým tvůrců neřešil pouze problémy prostoru a základního scénáře expozice, ale také další technické otázky kolem vystavování takto velkých trojrozměrných předmětů. Sochy dostaly příležitost se ukázat v novějším hávu,\nna který byl ale omezený rozpočet. Nakonec se expozici po estetické stránce\npodařilo oživit novými podněty. Na texty a doplňující obrázky byla použita\njedna z netradičních technik – řezaná grafika aplikovaná přímo na stěny sálů\nči chodby. Vedle klasických desek z lamina byly do oken zavěšeny polopropustné textilní zástěny s tematickými obrazy v lehce zabarveném tónu, aby\nnerušily celkový dojem.\nDo tak trochu jiného pojetí tvůrci expozice zapracovali také některé interaktivity (v pracovně si můžete vyzkoušet práci klasického archeologa při\nskládání mozaiky či rekonstrukci soch) a muzejně-pedagogické programy\nnejen pro děti doprovázené učiteli, ale taktéž pro děti, které expozici navštíví\ntřeba s rodiči (pracovní sešity k dispozici na místě či lektorované programy\nDěti samozřejmě nejsou jedinou cílovou skupinou, pro kterou byla expozice koncipována, naopak, tvůrci se snažili udělat ji zajímavou i pro jiné návštěvníky – laiky i odborníky. Výstavu nezatěžuje příliš velké množství textu,\nale zvídavý návštěvník se může dozvědět více – v boxech v každé místnosti\njsou uloženy tiskoviny s přídavnými texty.\nJednou z dalších funkcí expozice by měla být možnost plnění muzejní\npraxe pro studenty klasické archeologie (UK) či historie (UJEP). S působením akademiků v souvislosti s expozicí jsou také spojené plánované\ntematické přednášky a workshopy, pro které je muzeum dobře vybavené\npřednáškovými sály a ateliérem.\nS takovouto pozorností věnovanou prezentaci a aktivnímu využití expozice a zároveň dobrou dopravní dostupností a celoroční sezónou si tvůrci\nexpozice slibují větší návštěvnost, než které bylo možné dosáhnout v sezónně\notevřeném a hůře dopravně dostupném litomyšlském zámku. Jak už vyplývá\nz předchozích předsevzetí tvůrců, výstava je zamýšlená jako dlouhodobá,\nnyní minimálně na pět let.\nNávštěvníci mají možnost zhlédnout Antický sen každý den mimo pondělí od 9.00 do 17.00 hodin.\nRekonstrukce západního štítu chrámu Athény Afaie na Aigíně (foto J. Preclík)\nJak se rodila pamětní medaile\nCoby věčnou památku na znovuotevření budovy Muzea města Ústí nad\nLabem si mohou návštěvníci odnést zvláštní pamětní medaili vydanou k této\npříležitosti. Její podobu vybrala veřejnost na jaře 2011 v internetovém hlasování, do kterého se zapojilo přes tisíc respondentů.\nNa volbu měli Ústečané tři atraktivní návrhy. Všechny pocházely od studentů ateliéru oboru medailérství na Vyšší odborné škole v Jablonci nad Nisou. Tento obor vede přední český medailér MgA. Josef Oplištil, autor zlaté\ndvoutisícovky s motivem ústeckého zdymadla (2009) a řady dalších emisí\nČeské národní banky. Medaili pro Ústí zadal jako odbornou práci studentům.\nVzniklo 15 návrhů, z nichž pak odborná komise doporučila tři pro veřejné\nhlasování. „Byla to pro studenty výzva, když předem věděli, že mají šanci\nsvůj návrh uplatnit v tak prestižní zakázce. Někteří už za sebou podobnou\nzkušenost měli,“ dodal Oplištil.\nZvítězilo dílo studenta závěrečného ročníku Petra Šťastného, které\ndynamicky znázorňuje památkově cennou neorenesanční budovu zvenčí\ni z interiéru. Na lícní\nstraně medaile autor\nzachytil nároží muzejní budovy pohledem\nz Lidického náměstí, na\nrubové straně zobrazil\nsloupovou síň vstupního prostoru. Práce\nvyniká citlivým podáním architektury, autor\ndosahuje téměř iluzivního dojmu zobrazení\nprostoru. Vznikla tak\npřesvědčivá práce proGratulace vítězi P. Šťastnému v rámci znovuotevření muzea\nměsta Ústí nad Labem v červnu 2011 (foto J. Šafařovský)\nPrůměr medaile je čtyřicet milimetrů. Vyrazil ji tradiční výrobce Znak\nMalá Skála v limitované a sběratelsky atraktivní sérii 65 kusů, z čehož je 40\nbronzových a 25 stříbrných. Prodává je pouze muzejní shop, a to za 350 Kč\nv bronzu a 2 900 Kč ve stříbře.\nPozoruhodný příběh o tom, jak se rodila medaile ústeckého muzea, se\nzároveň stal inspirací pro malou výstavu v nově otevřených výstavních prostorách a také pro reportáž oblíbeného pořadu České televize Toulavá kamera. Návštěvníci muzea i diváci ČT mohli vidět proces počínající kresebnými\nnávrhy, pokračující přes tvorbu sádrových modelů a přípravu raznic a vrcholící u obrovských lisů razících vlastní medaile.\nTak se rodil vítězný návrh medaile ...\nVpravo skica, vlevo variantní návrh se zobrazením hlavního vstupu budovy\nJelen, myslivec a další ústecké hvězdy\nTovární komíny, to je to první, co si většina Čechů\nvybaví, když se řekne Ústí nad Labem. Severočeské krajské město skutečně vyrostlo z průmyslové\ntradice. Bylo přední industriální metropolí rakousko-uherské monarchie. A nemusí se za to vůbec\nstydět. Může se pochlubit dědictvím hodným bez\nnadsázky pojmenování „rodinné stříbro“.\nS Ústím se pojí celá řada proslulých českých výrobků, jejichž zvučná\njména už dobře znaly naše prababičky. Mýdlo s jelenem, kosmetika Elida či\nLybar, pivo Březňák, Zlatopramen, lihoviny Klášterní tajemství, Stará myslivecká a další si svůj věhlas udržují podnes, navzdor času i nepřízni\ndějin. Uplynulé věky jim nic neubraly na jedinečnosti a tradiční kvalitě,\nsnad jen trochu vyprchalo povědomí\no místě jejich zrodu. Mnohé konzumenty totiž překvapí, když náhodou\nzjistí, že jejich oblíbený produkt\npochází právě od nás.\nA tak vznikl projekt Slavné lokální značky, aby už nikdo nezůstával na\npochybách, co je „Originally made in\nÚstí nad Labem“. Projekt vytvořilo\noddělení cestovního ruchu ústeckého magistrátu ve spolupráci s Muzeem města Ústí nad Labem. V jeho\nrámci vznikla i kolekce atraktivních\nsuvenýrů připomínajících věhlas\nústeckých výrobků, například repliky starých reklamních plechových\ncedulí. Projekt vyvrcholil výstavou\nČistota půl zdraví je vnímáno jako\nlidové rčení, ale jde o reklamní\nslogan firmy Schicht\nv nově otevřené budově městského muzea\nna konci června 2011.\nV expozici se objevily ukázky historických i současných\nvýrobků slavných značek. Výrazný  prostor\ndostal snad nejtypičtější ústecký produkt\n– mýdlo s jelenem.\nKolekci už existujících\npředměVelkobřezenský pivovar měl za maskota slavného Victora\nCibicha, krásnobřezenský propagovala v reklamě\ntů na poslední chvíli\ndoplnily čerstvé akvizice ze zrušené mydlárny podniku Setuza, který byl pokračovatelem firmy Schicht. Návštěvníci tak mohli například obdivovat dobové raznice\nna mýdla s proslulým logem jelena ve skoku. Také v ukázkách dobové\nreklamy vévodila produkce firmy Schicht. Ovšem pozici dominantního předmětu expozice si vydobyla obří láhev Klášterního tajemství\nz padesátých let 20. století. Propagační výrobek původně sloužil jako chodící\nreklama a součást alegorických vozů, a pak desetiletí ležel zapomenutý na\npůdě likérky v Krásném Březně. Muzeum si ho na výstavu zapůjčilo a posléze ho získalo od firmy darem jako nový exponát. Jedním velkorozměrným\nexponátem přispěl i tehdejší majitel areálu bývalé Setuzy. Věnoval do sbírek\nobří propagační kelímek rostlinného másla Alfa. Výjimečnou atrakci nabídl v expozici Slavné lokální značky\nminibiograf s projekcí historických\nobdobí, které natočilo reklamní oddělení\nProslulý nápoj Stará myslivecká se původně jmenoval\nStará žitná, ale etiketu s myslivcem nesl odjakživa\nOtec a syn Reussové\nV loňském roce uplynulo kulatých 250 a 200 let od narození dvou významných přírodovědců – F. A. Reusse (* 3.10.1761 Praha, † 9.9.1830 Bílina) a\njeho syna A. E. Reusse (* 8.7.1811 Bílina, † 26.11.1873 Vídeň). Reussové\npoložili základy geologickým výzkumům v severozápadních Čechách. Jejich\npráce byla v mnoha směrech průkopnická. Objevili a popsali četná mineralogická a paleontologická naleziště v oblasti Krušných hor, hnědouhelných\npánví a Českého středohoří.\nFranz Ambros Reuss byl nejenom lékařem, ale zejména zakladatelem\nmoderního geologického a medicínského výzkumu českých lázní. Podrobně popsal české minerální prameny, jejich chemické složení, vznik a léčivé účinky. Ve své době navíc patřil k nejlepším znalcům obecné geologie\na mineralogie území Čech. Jeho syn, August Emanuel Reuss pak kráčel\nve šlépějích svého otce. Studoval přírodní vědy a lékařství na pražské univerzitě, kde později také přednášel geologii a paleontologii, a věnoval se\nuspořádání a rozšiřování univerzitní sbírky nerostů. V roce 1849 zde byl\njmenován prvním řádným profesorem mineralogie, později (roku 1863) se\nstal profesorem i na vídeňské univerzitě. Nějakou dobu pracoval rovněž\nv Českém zemském museu v Praze (dnešním Národním muzeu) a stejně jako\notec působil také jako lékař v Bílině, v jejímž širším okolí prováděl mineralogické a paleontologické průzkumy.\nS Reussy je spojeno mnoho klasických geologických lokalit. Zmíníme\nzde pouze několik vybraných, které úzce souvisí s geologickými sbírkami\nnašeho muzea a byly součástí krátkodobé výstavy věnované jejich významnému výročí.\nJako první zdokumentovali tito dva přírodovědci jedinečný výskyt pyropů ve štěrcích od Měrunic a Třebívlic. F. A. Reuss ve svých publikacích\npopsal zdejší povrchové těžební jámy, pyropy v nich i jejich možná zdrojová\ntělesa, jeho syn pak pokračoval v dalším průzkumu. Tato lokalita dnes patří\nk významným nalezištím pyropů, které jsou známé pod názvem český granát\na jsou využívány jako šperkový kámen.\nOba Reussové dlouhodobě působili v rudných revírech na Cínovci nebo\nv Krupce v Krušných horách. Dobývaly se zde převážně rudy cínu,\nwolframu, molybdenu, bizmutové a měděné rudy, živce či fluorit. Přírodovědci zde získávali nenahraditelné poznatky z těžby, které přispěly k obohacení základů geologie i mineralogie.\nK nejznámějším mineralogickým lokalitám v Českém středohoří patří\ntaké Bořislav-Paškapole (nacházející se v sedle mezi Milešovkou a Kletečnou). Reuss junior odtud v roce 1840 popsal výskyt augitu a biotitu\nv čedičové hornině. Významným mineralogickým nalezištěm je také Divoká\nrokle u Ústí nad Labem, kde zdokumentoval minerál analcim, kalcit a augit\nv dutinách žilných vulkanických hornin. Z regionálního hlediska významná,\na dodnes odborně aktuální, je také například práce Reusse jun. z roku 1853,\nvěnující se barytům v pískovcích Teplicka a Děčínska.\nA. E. Reuss provedl první stratigrafické rozdělení křídových vrstev. Ve\nsvých pracech ze sz. Čech vedle charakteru hornin popisuje i jejich paleontologický obsah, podložený vlastním systematickým studiem křídové makro- a\nmikrofauny. Reussem určených 353 druhů fauny a flory českého křídového útvaru dokonce nese jeho jméno („Reuss“). Byly po něm pojmenovány\nzkameněliny – například rod foraminifer Reussella či evropsky významný\namonit Hyphantoceras reussianum.\nNa výstavce byly k vidění také dva\nkosterní pozůstatky třetihorních ryb,\npocházející z lokality Kučlín u Bíliny, na\njejíž geologickou výjimečnost poukázal\nroku 1840 právě A. E. Reuss. V rodinné\nsbírce postupně nashromáždil a popsal\nokolo tří tisíc zkamenělin, zachovaných\nv uloženinách třetihorního jezera – otisky\ndřev, listů a plodů mnoha rostlin, pozůstatky ryb či vodních ráčků. Ústecké muzeum\nvlastní ve svých geologických sbírkách\nšest zkamenělin třetihorního stáří (ryby a\nhmyz) a více než 130 kusů křídových fosílií z této lokality a jejího blízkého okolí.\nOba Reussové byli rovněž publikačně činní, každý vydal desítky odborných publikací. Reuss starší byl autorem\nZkamenělý mořský plž Aporrhais\nreussi, vel. 3,5 x 2 mm, Březno\nmnoha monografií o minerálních pramenech, napsal však\ni velké učebnice „Mineralogische Geographie von Böhmen“\na „Lehrbuch der Mineralogie“.\nA. E. Reuss se naopak více\nvěnoval paleontologii bezobratlých. Velkou řadu svých\nprací publikoval ve vědeckých časopisech, knižně pak\nvydal své větší práce – např.\no křídové fauně evropského\nvýznamu „Die Versteinerungen\nder böhmischen Kreideformation“, dále „Die Umgebungen\nvon Teplitz und Bilin in Beziehung auf ihre geognostischen\nVerhältnisse“ či „Geognostische Skizze der Umgebungen von Karlsbad, Marienbad\nund Franzensbad“. Některé\nz původních publikací vlastní\nve svých sbírkách i knihovna\nStrana z monografie A. E. Reusse\no zkamenělinách české křídy\nCajz V. (ed.) (1996): České Středohoří – Geologická a přírodovědná mapa 1:100 000.\nČech S., Valečka J. (2011): A.E. Reuss, křídový stratigraf a paleontolog. – in: Reussové\nz Bíliny, Památce velkých přírodovědců. Regionální muzeum v Teplicích, sv. 36, s. 133–154.\nDvořák Z., Radoň M. (2001): Současný stav vybraných mineralogických a paleontologických lokalit z díla Reussů. – in: Reussové z Bíliny, Památce velkých přírodovědců. Regionální muzeum v Teplicích, sv. 36, s. 197–215.\nHaubelt J. (2001): Franz Ambroz a August Emanuel Reussové. – in: Reussové z Bíliny,\nPamátce velkých přírodovědců. Regionální muzeum v Teplicích, sv. 36, s. 13–26.\nReuss A. E. (1845–46): Die Versteinerungen der böhmischen Kreideformation.1. Abt.,\nE. Schweizerbarsche Verl. Stuttgart. 148 s.\nMuzejní pedagogika se snaží v muzeu o co největší zapojení škol a zpříjemnění a doplnění výuky školáků. A co nabízí?\nV první řadě komentované prohlídky výstav a stálých expozic, v řadě\ndruhé jsou to interaktivní programy, které jsou zaměřené na jednotlivá historická období. Nejnavštěvovanějším programem se zatím stal „Zubr Emil v\npravěku“. Interaktivní program je zaměřený na období pravěku a žáci se tu\nsetkají s tradičními rituály pravěku, s životem a způsobem obživy pravěkých\nlidí a vyrobí si Věstonickou Venuši.\nNově od začátku roku fungují dva interaktivní programy spojené s expozicí Antický sen, s názvem „Bohové musí být sádroví“ a „Jak se kreslí sádra“. Program je zaměřený na období starověkého Řecka a Říma.\nDalšími programy, které muzeum nabízí, jsou „Kachlová kamna“, „Procházka historií města“ a „Zapomenutí hrdinové“. V neposlední řadě muzejní\npedagogika nabízí také množství odborných přednášek.\nAkce „Strašidla v muzeu“ – úkoly pro nejmenší u pánů loupežníků (foto J. Preclík)\nMuzeum se však nesnaží jen o přízeň škol, ale také široké veřejnosti.\nProto v loňském roce připravilo spoustu akcí nejen pro rodiče s dětmi, ale\nnapříklad věnovalo den seniorům.\nJednou z nejpovedenějších akcí byla dozajista akce s názvem „Strašidla\nv muzeu“ – den prožitý v přítomnosti strašidel, která celou dobu poletovala po muzeu, která provázela děti za jejich úkoly a pomáhala jim při vyrábění masek, vousů, lístků a\npodobných dovedností. Akce\nnavazovala na předchozí\nstrašidla, která vznikla již\npřed rekonstrukcí muzea.\nInspiraci pro tuto akci\njsme čerpali z knížky Labská\nkrálovna, která nám nabídla několik pověstí z oblasti\nseverních Čech, na kterých\njsme celou akci postavili.\nDěti se tu setkaly s vodníky,\nkteří jim pomáhali vyrobit\nStrrrašidlááá v našem muzeu (foto J. Preclík)\nrybičky, nebo s trpaslíky,\nkteří je naučili, jak si správně vyrobit vousky. Také tu byli dva loupežníci, u kterých měly děti za úkol\npoznat zvířátka a přiřadit obrázky, které nějak s určitým zvířetem souvisely.\nPotkali jsme tu i poletující víly, hrůzostrašného umrlce a dva trpaslíky, kteří\nučili děti, jak si namalovat lístky.\nAkce byla velmi vydařená, měla největší návštěvnost, a to celých 1 200\nnávštěvníků. Vstup na tuto akci byl symbolických 10 Kč, přičemž návštěvníci v převleku měli vstup zdarma. Rozhodně uvažujeme o zopakování této\nDalšími akcemi uskutečněnými v muzeu byl již zmíněný Den seniorů,\nakce Dnes muzeum patří dětem a Adventní trhy. Nově připravujeme například Velikonoční trhy, koncerty a další zajímavý program.\nNa zasedání Zastupitelstva města Ústí nad Labem dne 16. března 2012 byla\nudělena Cena primátora města Ústí nad Labem v oblasti kultury za rok 2011\nin memoriam PaedDr. Gustavu Krovovi.\nGustav Krov se narodil 19. června 1964 v Chomutově, kde žil až po\nabsolvování místního gymnázia. Poté přišel do Ústí nad Labem studovat\nPedagogickou fakultu, obor český jazyk, literatura a dějepis, a svoje studia\nzakončil v roce 1991, kdy po úspěšné rigorózní zkoušce získal titul doktora pedagogiky. Povolání pedagoga se věnoval na základní škole, gymnáziu\ni Pedagogické fakultě až do roku 1992. Po krátkém působení v Archivu města Ústí nad Labem byl až do roku 2007 zaměstnán na významných pozicích\nv několika finančních institucích. V roce 2007 se stal ředitelem Muzea města Ústí nad Labem a v této funkci pro veřejnost otevíral 30. června 2011\nnově zrekonstruovanou budovu Muzea.\nGustav Krov byl veřejně aktivní od listopadu 1989 a během své politické kariéry zastával různé politické funkce na místní, okresní, krajské\ni celorepublikové úrovni. Od komunálních voleb v roce 1994 byl v Ústí nad\nLabem členem Zastupitelstva městského obvodu Neštěmice a Zastupitelstva\nměsta Ústí nad Labem. Naposledy kandidoval úspěšně v komunálních volbách\nŘeditel muzea Gustav Krov na křtu knihy Jany Hubkové\n(foto J. Petrů)\nv roce 2010, kdy byl zvolen členem Zastupitelstva města Ústí nad Labem a\nZastupitelstva Městského obvodu Ústí nad Labem-město. Ke zmiňovaným\nčinnostem měl ještě mnoho dalších veřejných aktivit. Gustav Krov zemřel\npo těžké nemoci dne 11. listopadu 2011.\nSymbolické přestřižení pásky při slavnostním otevření muzea\nv červnu 2011 (foto J. Preclík)\n„Je mi ctí převzít ocenění, které se dostalo mému muži. Zároveň je mi ale\nvelmi líto, že se této události nemohl manžel zúčastnit osobně. Děkuji Vám\nvšem za její udělení. Finanční dar, který se pojí s tímto oceněním, hodlám\nvěnovat na rozvoj kultury a podporu dětí ve městě Ústí nad Labem. Manžel\nby jistě postupoval stejně,“ poděkovala paní Eva Krovová, manželka Gustava Krova, která ocenění převzala z rukou primátora města Ústí nad Labem\n„Gustav Krov si toto ocenění zasloužil, odvedl velký kus práce pro město\nÚstí nad Labem a aktivně se podílel na jeho rozvoji, a to nejenom v oblasti kultury. Jeho odchod byl tragický a nečekaný. Ocenění, které se mu in\nmemoriam dostalo, považuji za důstojné rozloučení města Ústí nad Labem s touto osobností. Jsem velmi rád, že mám tu čest předat tuto Cenu primátora manželce Gustava Krova, paní Evě Krovové,“ řekl primátor města Vít\nMandík. (Alexandr Kuchař)\nZemřela Johanna von Herzogenberg\nHistorička umění, organizátorka česko-německých kulturních projektů Johanna von Herzogenbergová zemřela 20. února 2012 odpoledne v bavorském\nMnichově. Narodila se na zámku Sychrov 23. června 1921 jako Johanna Maria\nBertha Aglaë Natalie Edeltrude Picot de Peccaduc, Freiin von Herzogenberg.\nZe Sychrova pocházela její matka Bertha Rohanová, své mládí Johanna\nvon Herzogenbergová až do 2. světové války prožila v Ústí nad Labem na\nzámečku v Brné, kam se často a ráda vracela. Město Ústí nad Labem vydalo v roce 2002 český překlad jejích pamětí pod titulem „Z mého života“.\nZa spolupráce Muzea města Ústí nad Labem a filmové společnosti Videoreport zde také vznikl dokumentární film „Barončina dlouhá pouť po Labi.“\nVětšinu života žila Johanna von Herzogenbergová v Německu, především v Bavorsku. Zde byla dlouholetou představitelkou Spolku Adalberta\nStiftera a mimo jiné organizovala řadu historických a uměleckých výstav\nk dějinám českých zemí. Za podporu rozvoje česko-německých vztahů a za\nsvoji kulturní práci získala řadu vyznamenání, v Německu např. Spolkový\nkříž za zásluhy a Bavorský řád za zásluhy, v České republice jí byl prezidentem Václavem Havlem udělen Řád T. G. Masaryka v roce 2003. Papež\nJan Pavel II. ji jmenoval za „činy smíření Němců s Čechy a Poláky“ Dámou\nSilvestrova řádu. (Václav Houfek)\nJohanna Herzogenbergová během natáčení filmu\n„Barončina dlouhá cesta po Labi“ (J. Petrů)\nSoučástí zrekonstruované muzejní budovy je také klubovna, která se postupně stává nejenom místem pro klidné posezení s dobrou kávou, ale rovněž\nmístem pro setkávání a společenské akce. V letních měsících je navíc možné\nodpočívat také na venkovní terase v atriu budovy.\nPříjemný interiér muzejní klubovny (foto J. Preclík)\nV prostorách klubovny probíhají krátkodobé výstavy. Stěny jsou vyzdobeny malbami, fotografiemi nebo plastikami, podle toho, který umělec\nzrovna vystavuje. Dlouhodobě zde probíhá prodejní výstava porcelánu značky ROYAL DUX\nBOHEMIA. Svá díla tu již prezentoval ústecký\nmalíř Michal Novák, architekt Ladislav Dvořák,\nN. I. Lobos Sanchez de\nChládek nebo „Dřevmuž“\nJosef Matějka. Jednou\nz posledních prodejních\nvýstav byly „Korálky“\nLenky Adamčíkové. (red)\nVe druhé polovině roku 2011 byl poprvé vystaven tzv. „Exponát měsíce“.\nNaleznete ho vždy na tomtéž místě – v přízemí budovy, v chodbě mezi klubovnou a knihovnou. Každý měsíc zde vystavujeme vzácný sbírkový předmět či nějakou zajímavost z našeho muzea. Jeho uvedení bývá obvykle\ndoprovázeno krátkou vernisáží, během které vás kurátor dané sbírky seznámí s historií nebo příběhem exponátu. Loni byl vystaven například svatební\npohár, bobr evropský nebo artefakty související se zrozením Ježíše Krista.\nSvatební pohár (foto J. Preclík)\nBobr evropský (foto J. Preclík)\nÚstecké muzeum pořádá od roku 2011 cyklus přednášek pro veřejnost, které\nse konají v přednáškovém sále muzea a probíhají v rámci aktivit Ústecké\nmuzejní a vlastivědné společnosti. Přednášky se konají\nzpravidla poslední středu\nv měsíci. Bližší informace je\nmožné najít v informačních\nmateriálech Muzea města Ústí\nnad Labem nebo na jeho webových stránkách.\nTěšíme se na Vaši návštěvu ...\nÚčastníci besedy s historikem Martinem Krskem\nNa přední straně obálky:\nPohled na dnešní muzejní budovu v roce 1881 na kresbě\nA. K. W. Slowikowského\nNa zadní straně obálky:\nPamětní medaile vyrobená ke znovuotevření\nMuzea města Ústí nad Labem\nVydalo © Muzeum města Ústí nad Labem\nTisk: Jiří Bartoš – SLON, spol. s r.o., Ústí nad Labem\nRedakce, grafická úprava a sazba: RNDr. Zuzana Vařilová, Ph.D.\nJazyková redakce: Ivana Bublíková\nRedakční rada: Mgr. Václav Beran, Mgr. Václav Houfek,\nHelena Houfková, Mgr. Eliška Wiesnerová\nAdresa redakce: Muzeum města Ústí nad Labem, Masarykova 1000/3, 400 01\nÚstí nad Labem, telefon 475 210 937, web: www.muzeumusti.cz\nEvidenční číslo MK ČR E 10794\nVydalo Muzeum města Ústí nad Labem v roce 2012\n– spájení. Dvě pohlavně rozlišení houbová vlákna (vlákno + a vlákno -) během něho vytváří kopulační výběžky. Ty rostou proti sobě a v místě jejich dotyku se rozpustí buněčné stěny. Krátce před tím,...\n6/2013 - Muzeum města Ústí nad Labem\nNehodné žití (Tomáš Okurka)................................................................ Hračky dávné i nedávné......................................................................... Giganti d...\nSbornik na konferenci Li a Po\nnásledně nezbytné posunout lovnou míru směrem k vyšším hodnotám. Ale i u těch revírů, kde ryby rostou pomaleji, je nezbytné provést úpravy směrem ke zvýšení lovné míry. V některých revírech si bude...\n– uzavíráním červených kohoutů odzadu. Pozor – kohouty se uzavírají směrem dolů – opačně než je obvyklé. U nižších čísel docházelo k prodření ovládacího vzduchového vedení (plastové hadičky) záchra...\nVýtvarném umění helénismu\ntohoto termínu, n mecký historik Droysen, vymezil v 19. století p esn asov období helénismu od roku 334 p .n.l.. do roku 30 n.l.. Helénistické d jiny jsou obdobím, kdy ecko-makedonští vládci byli p...\nnutné pochopit význam bezpečnosti a ochrany zdraví při práci, umět hledat souvislosti mezi prevencí a represí a dokázat pochopit význam těchto opatření nejen z ekonomického, ale současně i z osobní...\nV současné době probíhá v Praze předvolební boj o Prahu. Současný primátor se snaží vlichotit architektům a developerům. Pořádá různé předvolební konference, poslední se věnovala pražské dopravě. Z...\n5/2012 - Muzeum města Ústí nad Labem\nbulletin vydra 14 pro tisk def - Štátna ochrana prírody Slovenskej


Obchodníci odmítnou platit nájmy za zavřené prodejny, říká majitel Alpine Pro | E15.cz\nVláda rozhodla, že obchody nad 200 metrů čtverečních mimo velká nákupní centra nebo se samostatným vchodem z ulice budou moci otevřít už na konci dubna. Jak to hodnotíte?\nNení to spravedlivé. Rozumím tomu, že z pohledu epidemiologa je menší obchod s přístupem z ulice méně rizikový. Asi by bylo v pořádku jejich otevření dříve než u velkých obchodních center. Že to ale bude takto brzy, je překvapivé.\nSmysl nedalo ani nedávné otevření hobbymarketů. Když tam může být hlava na hlavě a tisíce lidí, tak nechápu, proč nemůžeme otevřít menší prodejny i v obchodních centrech.\nSamozřejmě počítáme s tím, že například budeme regulovat množství zákazníků v prodejnách, před pokladnami budou plexiskla, ochranné prostředky a podobně.\nMajitelé obchodních center říkají, že vládou navržený odklad plateb nájemného je jen přenesením břemene na pronajímatele a hrozí řetězovou reakcí. Mají pravdu?\nV celé věci jsou tři strany. Nájemci, pronajímatelé a stát. Podílet by se na řešení problému měli všichni. Řekl bych, že v současné chvíli to tak úplně není.\nJe nám jasné, že pronajímatelé a developeři mají svoje závazky například vůči bankám. Současný stav je však takový, že nájemci mají platit sto procent nájmů. Až někdo řekne, že se na placení budou podílet i pronajímatelé a stát, tak se můžeme o něčem bavit. Zatím to tam ale nevidím.\nSnažíme se však za Unií retailu jednat se zástupci obchodních center, snažíme se také jednat s vládou. Vzájemná ochota k jednání je určitě větší než před měsícem.\nOdklad plateb nájemného a další opatření hodnotíte jak?\nDocela pomáhá, že stát v dubnu platí 80 procent mzdových nákladů prodavaček. Doufám, že to tak bude i dál, protože obchodní centra se mají otevírat až v červnu. Dosud ale jistotu nemáme. Přitom je to zásadní věc.\nCo se týče odkladu nájemného, tak je to lepší než nic. Na placení hned by nájemci neměli. Ale nic moc to neřeší. Když mají nájemci zavřeno a nájem se jim za toto období jen odloží, tak je to pouze přenesení povinnosti do budoucna. Problému to pomůže, ale velmi málo.\nPlatí teď tedy obchodníci faktury za nájmy?\nTo je docela citlivé téma a každý si ho řeší individuálně. Ale je podle mě velká otázka, jestli někdo z nájemců dubnový nájem zaplatí. Spíše se domnívám, že ne. Vstoupí do toho samozřejmě role zmíněného odkladu plateb, ale mám dojem, že nájemci spíše nebudou chtít platit za dobu uzavření obchodů vůbec.\nV Evropě již velké značky typu H&M nebo Primark řekly, že po dobu uzavření obchodů platit nájmy nebudou. Budete je tedy následovat?\nTo je těžká věc. Jsou firmy, které si to můžou dovolit, což je právě například H&M nebo Zara. Ale menší nájemci a lokální značky jsou na tom hůř. Podle smlouvy jsou povinni díl platit. Část lidí však již nyní říká, že platit nebude. Ale půjdou do rozporu se smlouvou.\nNakolik je tento postoj rozšířený?\nMyslím, že poměrně dost. Velké části firem totiž nic jiného nezbývá. Peníze nemají, takže ani nic zaplatit nemůžou. Pak jsou tu některé nadnárodní řetězce, které peníze mají a také prohlásily, že platit nebudou. Pevně však věřím, že do toho stát nějakým způsobem ještě vstoupí a bude se na tom podílet.\nAlpine Pro se k celé věci postaví jak?\nVyužijeme odklad nájemného a pak se uvidí. Vstupuje do toho hodně proměnných. Pevně věřím, že například díky tomu, že pandemii zvládáme lépe než v jiných státech, tak budou moci obchody otevřít už dříve. Klíčové však bude, jaké budou tržby po otevření. Až pak se budeme rozhodovat o tom, co si můžeme dovolit. Nechci teď říci, že platit nebudeme.\nZmění současná situace něco na vztazích mezi prodejci a obchodními centry?\nUrčitě to změní celý retail. Minimálně na první měsíce. Mám strach, že spousta nájemců na sebe bude muset podat insolvenci.\nBude udržitelná stávající výše nájmů?\nV prvních měsících budou tržby o desítky procent nižší. Myslím, že nájmy by tomu měly odpovídat. S obchodními centry bychom o tom měli začít jednat.\nZamíchají důsledky pandemie poměry sil na trhu?\nVíce obchodů se přesune z kamenných prodejen na online prodej. Řada menších to navíc ekonomicky neustojí, trh se pročistí.\nVětší důraz na internetový prodej je strategie také pro Alpine Pro?\nAno, ale jsme v tom poměrně omezení, protože jsme značka a nikoliv multibrand. Přes e-shop prodáváme, ale online obraty nám nenahradí výpadek z klasického retailu.\nCo pro vás tato situace bude znamenat?\nOdhadujeme, že v obratu půjdeme o nízké desítky procent dolů. Hospodářským výsledkem to také zamává hodně. Je také možné, že budeme muset zredukovat počet prodejen.\nJste partnerem Českého olympijského výboru pro vytvoření olympijské kolekce. Co říkáte na posunutí letní olympiády v Tokiu na příští rok?\nTo nás samozřejmě také nemile překvapilo. Kolekce je pro sportovce i prodejny navrhnuta a během května bude připravena k distribuci. S Českým olympijským výborem jsme si řekli, že počkáme, až panické vlny odezní. V květnu budeme jednat, jak s tím dál.\nAlpine Pro nájemné obchodní centra olympiáda reality retail Václav Hrbek vláda koronavirus


Detail materiálu pro radu čj. RK-19-2015-34\nRK-19-2015-34.doc RK-19-2015-34pr01.pdf RK-19-2015-34pr02.pdf RK-19-2015-34pr03.pdf RK-19-2015-34pr04.pdf\nČíslo jednací RK-19-2015-34\nNázev Rozpočtový výhled Kraje Vysočina na roky 2016 až 2018\nZpracoval 4 Rozpočtový výhled Kraje Vysočina na roky 2016 až 2018 pro: jednání rady kraje č. 19/2015 dne 9. 6. 2015 zpracovali: A. Krištofová, P. Tulis, J. Kopecká, H. Sošková\nNávrh řešení Ekonomický odbor ve spolupráci se správci kapitol a finančními manažery jednotlivých projektů sestavil rozpočtový výhled na roky 2016 až 2018. V příloze 1 je souhrnný rozpočtový výhled, který obsahuje údaje za rozpočet včetně kapitoly Evropské projekty, příloha 2 obsahuje rozpočtový výhled bez kapitoly Evropské projekty. V příloze 3 je pak uveden rozpis výhledu příjmů a výdajů a v příloze 4 jsou obsaženy předpokládané příjmy a výdaje kapitoly Evropské projekty, na které se realizují projekty spolufinancované z prostředků Evropské unie.\n* Objem daňových příjmů kraje vychází zejména ze zákona č. 243/2000 Sb., o rozpočtovém určení výnosu některých daní územním samosprávným celkům a některým státním fondům (zákon o rozpočtovém určení daní). Výše daňových příjmů pro následující roky byla dále upravena oproti schválenému rozpočtu 2015 na základě vývoje časových řad, na základě predikovaného ekonomického vývoje a rovněž bylo přihlédnuto k legislativně projednávané novele zákona o rozpočtovém určení daní (návrh na nastavení podílů krajů v rámci rozpočtového určení daní na úroveň roku 2011). Pro rok 2016 jsou nastaveny daňové příjmy ve výši 3 585 000 tis. Kč, pro roky 2017 a 2018 pak očekáváme meziroční růst daňových příjmů ve výši 2 %.\n* U transferů přijatých v rámci souhrnného dotačního vztahu (jedná se o příspěvek na výkon statní správy) je počítáno po všechny roky rozpočtového výhledu se stejnou výší objemu finančních prostředků. Částka je odvozena ze schváleného rozpočtu roku 2015.\n* Výše dotace z MŠMT na úhradu přímých výdajů obecních a krajských škol byla stanovena ve výši 4 073 640 tis. Kč v roce 2016, 2017 i 2018. Částka je stanovena na úrovni upraveného rozpočtu roku 2015. Částka je stanovena jako součet přiděleného normativního rozpočtu přímých výdajů na rok 2015 a prostředků rozvojového programu na krytí zvýšených tarifů od 1. 11. 2014. Konkrétní výše v jednotlivých letech se bude odvíjet od rozpisu MŠMT v rámci schváleného státního rozpočtu pro příslušný rok;\n* Nově je do rozpočtového výhledu zahrnuta dotace poskytovaná na financování sociálních služeb. Jedná se o přechod financování sociálních služeb z MPSV na kraje podle zákona č. 108/2006 Sb., o sociálních službách, ve znění pozdějších předpisů. Výše předpokládaného transferu ze státního rozpočtu je nastavena pro rok 2016, 2017 a 2018 dle objemu přidělené dotace pro rok 2015 (401 000 tis. Kč).\n* Příjmy z pronájmu majetku zahrnují příjmy z pronájmu ostatních nemovitostí a jejich částí hrazené ze strany nemocnic. Jejich předpokládaná výše v roce 2016, 2017 i 2018 byla nastavena ve výši rozpočtu 2015 (ve výši 55 300 tis. Kč).\n* U odvodů příspěvkových organizací (tvořeného odvodem z jejich fondu investic) je rovněž nastaven příjem ve výši rozpočtu roku 2015 (163 200 tis. Kč).\n* Rozpočtový výhled počítá s tvorbou rezerv na kapitole Rezerva a rozvoj kraje v letech 2016 až 2018 ve výši 150 000 tis. Kč.\nStanoviska Komise rozpočtová, pro zaměstnanost a podnikání bude projednávat rozpočtový výhled na roky 2016 až 2018 na svém 4. zasedání dne 5. 6. 2015.\nFinanční výbor bude projednávat rozpočtový výhled na roky 2016 až 2018 na svém\n* schválit rozpočtový výhled Kraje Vysočina na roky 2016 až 2018 dle materiálu\nRK-19-2015-34, př. 1;\n* vzít na vědomí rozpočtový výhled Kraje Vysočina na roky 2016 až 2018 bez kapitoly Evropské projekty dle materiálu RK-19-2015-34, př. 2, rozpis výhledu příjmů a výdajů rozpočtového výhledu Kraje Vysočina na roky 2016 až 2018 dle materiálu\nRK-19-2015-34, př. 3 a přehled předpokládaných příjmů a výdajů kapitoly Evropské projekty, na které se realizují projekty spolufinancované z prostředků Evropské unie dle materiálu RK-19-2015-34, př. 4.


Arresum > Universa > Slovník > Databáze Multiversa - Perry Rhodan a Atlan\n« Antihmotné universum\nArresum se nazývá negativní strana Standardního universa (pozitivní, tedy naši stranu, nazývají Ayindiové Parresum).\nObě strany se chovají jako čtyřrozměrná Möbiova páska, to znamená, že tvoří jeden celek, ale jsou rovněž oddělené. Přitom se obě strany mohou vzájemně ovlivňovat, tedy například tam, kde je v Arresu prázdný prostor, je v Parresu galaktická kupa a podobně. V extrémním případě se to vztahuje na Velkou prázdnotu, které v Arresu stojí naproti gigantický počet galaxií. (poznámka: srovnání se dvěma stranami jedné Möbiovy pásky je ovšem smělé, protože Möbiova páska se vyznačuje tím, že má jen jednu stranu).\nAbruse, který v Arresu ovládal velké oblasti a proměnil je v životu nepřátelský prostor, vznikl z on-kvant a noon-kvant, které Dosorom, jeden ze Sedmi Mocných v Arresu, zmanipuloval.\nAyindiové a Barraydové vznikly z biofóry uvolněné Mocným Batalikem. Jeden z legendárních pranárodů Arresa se ale před dávnými časy sám vyhubil.\nAyindiové už minimálně čtyři miliony let bojovali proti postupujícímu Abruse. Před dvěma miliony let se pokusili, utlačováni Abrusem, prchnout do Parresa, byli ale vyhnáni zpět Rytířem Hlubiny Quidorem z Tanxtuunry a kvůli zvláštnosti, která platí pro všechny živé tvory: pobyt na druhé straně universa vede během 50 dnů ke smrti. Chráněni jsou jen nesmrtelní jako nositelé buněčných aktivátorů a Ayindijka Moira, která byla nesmrtelná díky symbiontovi Kibbovi.\nOd té doby se Svazek z Tanxtuunry snaží střežit hranici mezi Arresem a Parresem ve Velké prázdnotě.\nPřes planety Sampler na okraji Velké prázdnoty je možné se z Parresa dostat do Arresa, což se Perry Rhodanovi při expedici k Velké prázdnotě podařilo díky pomoci Moiry a pavoukovité bytosti. Ukázalo se, že životu nepřátelské záření Abruseho na život z Parresa nepůsobí. Nakonec se expedici podařilo nalézt centrum Abruseho a zničit ho, takže se Abruse už nemohl dále rozšiřovat.\nPozději ID propustil při pádu přes Schlund přijaté aphilické Terrance jako koncepty, jejich zvláštní vyzařování rozpouštělo krystaly Abruseho a pro Ayindie a Barraydy tak uvolňovali cestu vstříc nové budoucnosti.\nPozději byly usedlí Nokturnové Mudrc z Fornaxu a Blázen z Fornaxu jakož i Nokturnská hejna z Fornaxu odvezeny do Velké prázdnoty a odtamtud do Arresa.\nZůstalo nevyjasněné, proč u Konceptů a Nokturnů neplatila padesáti denní lhůta.\nKrystaly Abruse zasažená planeta Sampler Mars ve Sluneční soustavě byla 9. dubna 1218 NGL vyměněna za Trokan, archivní svět Ayindiů. Spojení planet Sampler bylo potom, co Ayindiové vypnuly jejich protistanice v systému Aariam zdánlivě definitivně ukončeno.\nMocný Aachtor, který mezitím splynul s Voltagem, se se svou spórovou lodí o průměru 1500 km a posádkou z Konceptů, kteří vznikli během Plánu dokončení, koncem roku 1220 NGL přesunul do Arresa, aby tam šířil život a inteligenci prostřednictvím on- a noon-kvant.\nV roce 1289 NGL se do Arresa přesunuli Ennoxové. Přitom byl uvolněn buněčný čip Ennoxe Philipa. Také zde zřejmě neplatila padesátidenní lhůta.\nPo zhroucení Mostu do nekonečna v roce 1312 NGL zmizel Trokan a na jeho místě se ve Sluneční soustavě objevil opět Mars. Protože se jedná o rudou planetu, která působí panensky a nedotčeně, jako by nikdy nezažila krystalizaci kvůli strangeness a Abruse, není jasné, zda se jedná o původní Mars z Arresa.\nNavigace: Databáze Multiversa > Slovník > Universa > Arresum\nstránka byla zobrazena 4377×, naposledy editoval: Thora 2008-07-05 15:19:50\n[ Page generated in too fast ] bastled 2004-2020 by Atlan [ gzip disabled ] ADS 4.5.1.1 [ 6 querries used in 0.0313 s ]


Marie Plášilová - výklad z karet České Budějovice - Najisto.cz Klávesové zkratky Na obsah stránky Načítám... Najisto.cz Můj profil menu Přidat firmu zdarma Úvodní strana Hodnocení Najisto.cz Rodina a společnost Esoterické služby Výklad z karet Marie Plášilová (České Budějovice - České Budějovice 2) Marie Plášilová (České Budějovice - České Budějovice 2) Nabízíme výklad tarotových karet a zabýváme se vydáváním knih s esoterickou tématikou. Upravit údaje Je toto moje firma? Ano Ne tel: +420 604 508 578 e-mail: marie.plasilova@volny.cz web: www.plasilova.estranky.cz N. Frýda 1245/10 České Budějovice - České Budějovice 2 370 05 mapa volat Kontaktní osoby Telefon: +420 387 202 200 Hodnocení ***** 0 hodnocení Ohodnotit Navigovat Více informací Napište nám Povinná pole Zpráva:\nSekce a Štítky Výklad z karet České Budějovice esoterické knihy výklad tarotových karet Vyzkoušejte také Kartářky světla s.r.o. - Výklad karet, horoskopy Spešov Toužíte nahlédnout pod závoj budoucnosti? Řešíte závažnou ... LADA - Studio zdraví - Kavitace a péče o tělo Nabízíme různorodé programy péče o zdraví. Jsme tu pro muže i ... AC Facility, s.r.o. AC Facility s.r.o. je od roku 2014 registrovaným poskytovatelem ... Advokátní kancelář Šimák Poskytujeme komplexní právní služby pro podnikatele i občany. ... KASKA & PÍSEČKA - právní služby České Budějovice V advokátních kancelářích KASKA & PÍSEČKA si zakládáme na ... Budějovická pohřební služba Thanatos s.r.o. České Budějovice Využije v těžkých chvílích naše kompletní pohřební služby. ... Reklama Zavřít Přihlášení nebo Přihlásit se trvale


Jak na vši? Razantně s Hedrinem! | MeziŽenami.cz\nJak na vši? Razantně s Hedrinem!\nAle už jinak, než dříve. Děti jsou živé a hravé, bohužel vši také. Tito drobní vetřelci jsou navíc velice pilní a rychle se rozmnožují. Naštěstí je však už za námi doba, kdy se zavšivené vlásky dětí bez milosti stříhaly. Jak tedy s veškami co nejlépe zatočit?\nNenechte si namluvit, že právě vaší rodiny se problém zvaný vši nemůže týkat. Zejména pokud máte dítka školkou či školou povinná, nikde nelze dopředu vyloučit, že potomek jednoho krásného dne nepřijde s veškami ve vlasech, které mu nechtěně „předal“ kamarád či spolužák. Co s tím?\nJednejte okamžitě, jakmile vešky ve vlasech dítěte najdete. Zajděte si do lékárny. Vyzkoušet můžete Hedrin. Proč? Přípravky Hedrin totiž likvidují vši fyzikální, nikoliv chemickou cestou. Obsahují složku zvanou Dimeticon, která pevně obemkne vešku. Ta pak nemůže vylučovat vodu, která se v ní hromadí, a vetřelec zanedlouho praskne.\nLibé aroma je důležité, ovšem kromě něj Hedrin Protect & Go® obsahuje účinnou složku Activdiol , která chrání vlasy proti vším.\nAplikace přípravku je také velmi snadná. Sprej stačí nastříkat do vlasů a je jedno, zda mokrých či suchých. Podstatná je však pravidelnost – aby byla kštice potomků skutečně chráněná před veškami, měl by se sprej nanášet alespoň dvakrát týdně v období zvýšeného rizika nákazy, anebo když víte, že potomek pojede na školu či školku v přírodě. Navíc se prodává v praktickém balení 250 ml, což není u těchto přípravků běžné, takže vám i dlouho vydrží a může jej použít celá rodina.\nHedrin si můžete koupit v lékárnách nebo na eshopu www.lekarnaurotundy.cz.\nMáš přímo s nějakým zkušenost, že by si mi doporučila nějaký konkrétní ?\nTakhle fungují všechny ty přípravky nebo ne ?\nVšechny ne, mám vyzkoušenou akorát tu nydu. Jestli ji neznáš, tak ti tady na to nechám odkaz www.lekarnaave.cz/nyda-express-proti-vsim-a-hnidam-50ml\nNejlepší jsou přípravky, které fungují hned a fungují na pricipu, že vši a hnidy udusí, tudíž nehrozí, že by se dále množily.