Lancia Lambda (1922-1931): Technicky dokonalý průkopník z Turína | auto.cz\nAleš Dragoun 26. 1. 2022 • 06:54\nLancia bývala v oblasti automobilové techniky celosvětovým průkopníkem. Naprostý přelom znamenal typ Lambda, který se objevil v roce 1922, kdy měl premiéru na autosalonu v Paříži, záhy poté se ukázal i britskému publiku v Londýně. Pokračoval v názvech písmen řecké abecedy, ale to zdaleka nebylo to nejdůležitější. Vystřídal po Velké válce krátce vyráběnou Kappu s obřím řadovým čtyřválcem 4,94 l. Vincenzo Lancia chtěl postavit menší a lehký vůz, který nepotřeboval k dosažení více než slušných výkonů tak velký motor...\nLambda se vzdala klasického podpůrného rámu a výdřevy karoserie, tyto obecně velmi těžké prvky začaly mizet až po druhé světové válce. Její ocelový skelet je všeobecně považován za první samonosnou karoserii na světě. Malá britská Lagonda 11.1 (1913-1919) se čtyřválcem 1,1 l byla navržena trochu jinak, její struktura se sama o sobě dá považovat za rám. Hlavně zůstává v zapomnění, ze 745 vyrobených aut dodnes přežila tři.\nSám zakladatel značky si nechal skořepinovou konstrukci nesoucí všechny mechanické části patentovat již 7. prosince 1918, údajně se inspiroval plachetnicemi, alespoň podle Giovanniho Battisty Fariny. Patent číslo 171 922 mu byl vydán 7. března 1919. Lisovala se z ocelového plechu. Měla místa pro dveře a četné otvory snižující hmotnost. A byla také příkladně tuhá, kroutila se desetkrát méně než konvenční rámy.\nA nezůstalo jen u monokoku, Lambda dostala přední nezávislé zavěšení na kluzných pouzdrech s vinutými pružinami. Nešlo o celosvětové prvenství, první pokus Amédée Bolléeho u silničního parovozu L'Obéissante (Poslušná) z roku 1873 následoval mezi benzinovými automobily francouzský vozík Decauville 3,5 CV v roce 1898, i když ještě s příčným listovým perem. To měl i původní návrh šéfa italské automobilky. Lancia ovšem toto konstrukční řešení uvedla do skutečné hromadné výroby a přidala hydraulické tlumiče vlastní konstrukce.\nMyšlenka nezávislých závěsů se zrodila po nehodě. Samotnému Vincenzovi se u jeho Kappy zlomilo přední listové pero – kvůli neustálým otřesům při jízdě po nerovném terénu, asfaltové silnice představovaly tenkrát velkou vzácnost, nezpevněné cesty nebyly pouze na venkově... Inženýr Giovanni Battista Falchetto mu v březnu 1921 předložil celkem 14 svých návrhů, ze kterých si šéf značky vybral ten podle něj nejvhodnější.\nA pak motor... Kapalinou chlazený vidlicový čtyřválec s hliníkovým blokem (!), litinovou hlavou a úhlem rozevření jen 13 stupňů, válce se střídaly, aby byl podélně uložený agregát co nejkratší. Navíc dlouhozdvihový (120 mm) s tehdy ještě atypickým rozvodem OHC. Ventily ovládal jediný centrální vačkový hřídel, písty byly taktéž z hliníku. Ač se tedy pohonná jednotka považuje za vidlicovou, všechny válce měly společnou hlavu. Jistě, Volkswagen uvedl začátkem devadesátých let 20. věku svůj VR6, který prezentoval jako revoluční. Lancia ho přitom předběhla o sedm desetiletí.. Tedy konkrétně konstruktéři Rocco a Cantarini a ladič Scacchi, kteří měli na starosti vývoj.\nPůvodní verze Tipo 67 s vrtáním 75 mm měla přesný objem 2120,57 cm3 a 36 kW (49 koní) v 3250 otáčkách při nízké kompresi 5,0:1. O optimální směs paliva se vzduchem se staral jediný horizontální karburátor Zenith 36 HK. Klikový hřídel byl umístěn ve třech hlavních ložiskách. Vysokonapěťové magnetové zapalování dodával Bosch, elektroinstalace byla mimochodem dvanáctivoltová. Zbylo zde také dost místa pro třístupňovou mechanickou převodovku z lehké slitiny se suchou lamelovou spojkou a řazením na podlaze. Zadní náprava byla ortodoxní tuhá s podélnými půleliptickými listovými pery a mechanickými třecími tlumiči.\nAuta měla velmi nízké těžiště, což pochopitelně prospělo jízdním vlastnostem, ovladatelnosti, ale I pohodlí. Už prototypy se pilně testovaly v Alpách. První ještě s kulatým chladičem vyjel 1. září 1921, řídil ho samotný Vincenzo v doprovodu Luigiho Gismondiho. Jejich cesta mířila do průsmyku Moncenisio (po úpravě hranic leží Mont Cenis v Savojsku na francouzském území). Zajímavostí je, že nebyl ještě vybaven předními brzdami, Lancia měl k této u sériových vozů konstrukční novince (závodní automobily Grand Prix je dostaly už těsně před Velkou válkou) dosti velkou nedůvěru a nepovažoval je za užitečné.\nCestující seděli po stranách hnacího hřídele a nikoli nad ním, jak bylo tehdy obvyklé. Lambda samozřejmě vyznávala klasickou koncepci s motorem vpředu a pohonem zadních kol. Karoserie, zprvu výhradně tovární výroby jim pak dodávaly sportovní šmrnc. Střecha ale součástí skeletu nebyla.\nZákladní provedení (Tipo 214) představovaly otevřené čtyřdveřové vozy bez bočních oken a s plátěnou střechou, u lancií nazývané „torpedo“, hlavně v anglicky mluvících zemích se pro ně používá jméno „tourer“, v kontinentální Evropě se jim říkalo „faeton“. Ty vážily asi 1200 kg, podvozek samotný měl kolem 900 kg. Nasazovací boční okna, která chránila před nepřízní počasí, se ovšem dala přikoupit. Drátová kola Rudge-Whitworth s centrálním upevněním vozy ještě více opticky odlehčovala, ta přední dělilo 1330, zadní pak 1400 mm. Pneumatiky měly rozměry 765 x 105.\nZa nimi se nacházely mechanické bubnové brzdy průměru 300 mm, už „na všech čtyřech“, se zadními si i před stoletím vystačily jen menší, lehčí a lidovější automobily a Vincenzo Lancia svou vzpomínanou nedůvěru k technické novince prostě musel překonat. Parkovací brzda působila klasicky na zadní kola. Řízení bylo tradiční šnekové. Volant vpravo měly lancie ještě hodně dlouho po světové válce. Té druhé ovšem...\nLambdy se stěží rozjely na rychlost 115 km/h, na dobu vzniku se ovšem jednalo o velmi slušné tempo. Na každou stovku kilometrů průměrně spálily 12-13 litrů benzinu, do palivové nádrže se vešlo 68 l. Skutečná produkce odstartovala až na počátku roku 1923 a dodávky zákazníkům začaly až v červnu, torpedo stálo při uvedení na trh v domovské Itálii 43 tisíc lir. To byla sice částka vysoká, nikoli však neúměrná.\nPrvní série měla od 51. vyrobeného vozu novou plochou hlavu se zapalovacími svíčkami (standardně Champion 7) v horní části válců, předtím byly našroubovány přímo v hlavě. Druhá série dostala v listopadu 1923 upravená ložiska, později byly modifikovány blok motoru a kuželové soukolí převodovky. Třetí přešla v květnu 1924 z hliníkových pístů na litinové a ze zapalování Bosch na Marelli. 10. června odpoledne byl v Římě přepaden socialistický poslanec Giacomo Matteotti, kritik Mussoliniho režimu. Pět mužů, pochopitelně naopak diktátorových fašistických stoupenců jej doslova vecpalo do připravené Lancie Lambda. Při následné rvačce politika únosci ubodali k smrti a jeho tělo zahrabali nedaleko vesnice Riano. Lambda nepatří tak jen do historie automobilové, ale o takovouto reklamu jistě Lancia nestála...\nU čtvrté se v listopadu 1924 změnilo čelní sklo a proběhly další úpravy na motoru, například nové kryty ventilových zdvihátek. Po třech stovkách vyrobených vozů se začal montovat modifikovaný setrvačník. Paní a pan Mertensovi získali první velký sportovní úspěch Lambdy, v lednu 1925 skončili celkově druzí v Rallye Monte Carlo. 3.680 km dlouhou hvězdicovou jízdu začínali v Tunisu, řídila mladá dáma. Žádné prameny bohužel neuvádějí jejich křestní jména.\nČtyřstupňová převodovka a dva rozvory\nVýznamná konstrukční změna se odehrála s náběhem páté série v březnu 1925. Od té doby měly Lambdy převodovku čtyřstupňovou, proběhlo i vylepšení brzd a zavěšení. Maximální rychlost se skutečně zvýšila na oněch 115 km/h. V průběhu půlroční produkce byly Lambdy osazeny ještě novým olejovým filtrem.\n6. série byla počínaje 6. zářím 1925 k mání už se dvěma rozvory náprav. Verzi s 3100 mm se říkalo italsky „corto“ (krátký), s 3420 mm „lungo“ (dlouhý), aby těch šestek nebylo málo, tak přesně tolik pasažérů se vešlo dovnitř. U ní se také zvětšil rozchod kol na 1360/1432 mm. Samostatné dlouhé šasi dostalo typové označení 217, torpedo s nataženým rozvorem a širšími dveřmi pak 216. Tipo 216bis představovala původní krátká verze.\nTurínskou továrnu Lancie už opouštěly také holé podvozky, takže na nich vznikaly zakázkové karoserie u externích specialistů: nejen dvoumístné roadstery a dvoudveřová kupé. „Dvěstěsedmnáctky“ totiž měly ve struktuře méně podélníků a přišly o příčný nosník za předními sedadly. Uzavřené tovární „berliny“ se nezřídka vyráběly z hliníkové slitiny, jejich karoserie byly k vnitřní konstrukci vždy přinýtovány, jinak pochopitelně přivařeny.\nMotor se postupně vrátil k zapalování Bosch, přišly také ke slovu větší bubnové brzdy s průměrem 450 mm, které našly místo za novými paprskovými koly s pneumatikami rozměru 775 x 145 mm. Navíc už byly většinou z hliníku místo dřívější oceli.\nZákazníci si předtím stěžovali na to, že nemají na výběr. Konečně si tedy mohli nechat „obléknout“ dle svých požadavků. U rámových šasi nic výjimečného, ale tady? Italským klientům plnila rozličná přání turínská Carrozzeria Mario Casaro. Britská Albany proslula prazvláštním Airway Saloonem, který vytvořila podle tvarů tehdejších letadel. Londýnský Curtis lancie do Albionu dokonce oficiálně dovážel.\n7. série se v červenci 1926 konečně dočkala většího motoru. Vidlicový čtyřválec Tipo 78 byl převrtán na 79,37 m, tím se zvedl objem na 2374,89 cm3. A také výkon, a to dost razantně, na 43,7 kW (59,4 k). Úhel rozevření se změnil na 14 stupňů, kompresní poměr stoupl na 5,15:1. Nově seřízen byl karburátor, další úpravy se týkaly sacího potrubí, spalovacích komor, přemístění bočních zapalovacích svíček zpět do hlavy válců, modifikovány byly ojnice i klikový hřídel, písty se vrátily k hliníku a k běžnému olejovému filtru ve formě sítka byl přidán ještě velký žebrový. Maximální otáčky motoru se zvýšily na 3,5 tisíce.\nCoby příplatková výbava se dodávaly pneu Michelin Bibendum. Vozy už takřka atakovaly metu 120 km/h, průměrná spotřeba ale stoupla na 14-15 l. Lambdy s krátkým rozvorem 3100 mm se označovaly typy 218 (torpedo) a 219 (autotelaio passo corto – tedy samostatný podvozek). Právě základní otevřené provedení stálo 50 tisíc lir.\nPrvní ročník Mille Miglia na konci března 1927 skončil pro Lancii velkým úspěchem. Posádky G. Strazza/A. Varallo a U. Pugno/G. Bergia dojely do cíle na čtvrtém a pátém místě za trojicí vítězných vozů OM 665 Sport a vyhrály třílitrovou třídu. Lambd ale startovalo celkem deset v různých provedeních, polovinu z nich zaregistrovala přímo továrna.\nVe vyčerpávajícím závodě si vedly více než obdivuhodně, odpadly jen tři. Jeden z továrních vozů měl svébytnou odlehčenou karoserii s náhradním kolem na boku. Jeho motor s vyšší kompresí měl upravení mazání a jiné písty, auto dostalo i větší nádrž a přídavnou baterii. Zagato postavil pro tento závod dokonce dvoumístný spider.\nV březnu 1928 se do výroby dostala 8. série. Poslední evoluce V4 (Tipo 79) v této Lambdě měla prodloužené vrtání na 82,55 m. To znamenalo objem přesně 2569 cm3 a výkon 50,8 kW (69 k), navíc tentokrát dostupný při vyšších obrátkách: 3500 min-1, agregáty točily až čtyři tisíce. Dostaly také nový karburátor Zenith 38 HK. Největší rychlost se přehoupla přes stodvacítku. Instalace velkorysejší pohonné jednotky se ukázala jako nutnost, hmotnost plně naložených limuzín totiž dosáhla takřka dvou tun.\nPodvozek doznal výrazných změn: od tehdejších samostatných novou platformu odlišoval pouze integrovaný tunel a větší výška podélníků, která zachovala patřičnou tuhost. Karosáři se tudíž mohli konečně dosytosti vyřádit. Chladič byl vyšší, v interiéru se objevila nová palubní deska se standardním tachometrem a konečně byla k mání i možnost levostranného řízení. Jednotlivé typy byly tentokrát značeny čísly 221 až 226, zůstaly dva rozvory, k torpedu ještě přibyly tovární sedany dle Weymannova principu potažené vně koženkou.\nVincenzo Lancia byl s pozitivním výsledkem prvního ročníku Mille Miglia nadmíru spokojený. Pro druhý se rozhodl k ještě pečlivější přípravě. S přítelem Gildem Strazzou projeli trasu Brescia – Řím – Brescia a poté začal s přípravou vozů vhodnějších pro závod, který se konal na konci března 1928. Tři vozy typu 221 dostaly karoserii spider od Casara a startovaly coby tovární tým. Dalších šest torped 223 se zvýšenými blatníky a stupačkami bylo určeno vybraným zákazníkům.\nVšech devět aut mělo nové motory 2569 cm3, ale s litinovou hlavou válců od milánské firmy Romagnoni & Pirotta, upraveným výfukovým potrubím a spalovacími komorami. Nabídly přes 80 koní (59 kW). Namontována byla větší 180litrová palivová nádrž, lehčí hliníkové blatníky a přídavný světlomet. Modifikace se dotkly i náprav a převodovky. Posádka Gismodi/Valsania byla v Tolentinu na druhém místě za Giuseppem Camparim a Giuliem Ramponim s kompresorovou Alfou Romeo 6C 1500 Sport, ale za Bolognou, kdy do cíle závodu zbývalo něco málo přes 300 km, bohužel odpadla. Gildo Strazza dojel alespoň třetí a vyhrál třílitrovou třídu. Z celkem 15 Lambd na startu (zbytek tvořili vesměs soukromníci se sériovými vozy) jich dokončilo šest.\nZa volantem jednoho vozu v tomto přetěžkém klání se objevila i herečka, zpěvačka a fotografka Mimì Aylmer. Stala se první ženou, která dokončila Mille Miglia, konkrétně se jí to podařilo ve třetím ročníku (1929). Do cíle dorazila jako devětadvacátá z 42 klasifikovaných. Posádka Strazza/Varallo se spiderem Casaro byla úspěšnější, opět vyhrála svou objemovou kategorii a absolutně dojela těsně pod stupni vítězů čtvrtá.\nDržela krok se silnějšími\nLancia Lambda byla zaměřená spíše na dokonalost techniky. I když měla poměrně výkonné motory, zejména britské vozy podobné velikosti byly v té době rychlejší. Lehký a kompaktní vysokootáčková pohonná jednotka, nízká váha a příkladná stabilita jí nicméně dovolily držet krok s výrazně většími a silnějšími konkurenty. V roce 1930 už ale samostatný krátký podvozek přišel na 44 tisíc lir.\nPoslední exemplář 8. série opustil továrnu 28. srpna. Devátá se však začala stavět až v lednu 1931, její největší konstrukční novinkou byl rozdělovač. Továrna už oficiálně nabízela pouze šasi typů 221-A (krátké) a 222-A (dlouhé), většina postavených vozů však dostala uzavřenou karoserii přímo v automobilce.\nProdukce konstrukčně zajímavé, ba revoluční Lambdy skončila po více než osmi letech, na podzim 1931. V celkem devíti sériích vzniklo 13.003 aut. Relativně nízkým počtům se nelze divit, drtivá většina evropských automobilek byla v té době manufakturami. Relativně, protože auto se na tehdejší poměry prodávalo dobře i přes vyšší ceny, propad odbytu se nekonal, naopak Lambda pomohla k jeho viditelnému nárůstu. V měřítkách třetí dekády minulého věku šlo o jednoznačný komerční úspěch.\nTo dokazují i počty kusů v jednotlivých sériích: v první 400, ve druhé 1.100, třetí měla jen 800, čtvrtá 850, v páté vzniklo už 1.050 aut, v šesté 1.300, v sedmé 3.100 a osmá čítala dokonce 3.903 vozů. Závěrečná devátá pak už jen posledních pět stovek. V letech 1926-1930 šlo více než 40 % vyrobených aut na export. Pouze odbyt „devítky“ už se snížil, model byl nevyhnutelně ovlivněn věkem a na cestě do zaslouženého důchodu, takže poslední exempláře se prodaly až na počátku roku 1932.\nKlientele, která byla podstatně náročnější a požadovala větší a prestižnější automobil, Lancia od roku 1929 nabídla Dilambdu se čtyřlitrovým osmiválcem. Skutečným nástupcem se ale stala až menší, úspornější a levnější Artena z podzimní Paříže 1931, jejíž V4 neměl ani dva litry objemu. Lambda ovšem urychlila celosvětový vývoj v automobilové oblasti minimálně o dekádu. I po století od premiéry je skutečným mistrovským dílem techniky...\nZdroje: netcarshow.com, Svět motorů, Autonostalgia, CD-ROM Autorevue 98, Supercars.net,, Auto World Press, Sports Car Digest, Wikipedia, Racing Sports Cars, LagondaClub.com, leredacteurauto.be, Driver Database, Autonostalgia\nPřidávám se k poděkování. Články od pana Dragouna jsou vždycky radost. Jen škoda že je jich málo :D\nVďaka za parádny článok. :yes:


Kvalitní autorizované autočalounictví v Děčíně a okolí - Portál řidiče\nKvalitní autorizované autočalounictví v Děčíně a okolí\nHledáte spolehlivou firmu v Děčíně a okolí, která provozuje autorizovaný autočalounictví? Máme pro Vás v našem nezávislém katalogu firem výpis všech autočalounictví. Vyberte si tu nejlepší Vámi hledanou firmu v Děčíně a okolí a dejte své vozidlo do rukou profesionálů ve svém oboru.\nV našem nezávislém katalogu firem najdete celkem 0 firem, které provozují autorizovaný autočalounictví v Děčíně. Celkem na našem portále najdete 147 firem provozujících autočalounictví.


Čtenáři fotí krásy přírody - Prachatický deník\nČtenáři fotí krásy přírody\nCo hezkého jste na procházkách nebo při cestách na kole viděli vy? Posílejte nám fotografie přírody nebo zvířat na e-mail: klara.alesova@denik.cz. O svém cestování nám napsal i Jan Malířský\nČekanice | Foto: Jan Malířský\nV sobotu 4. dubna jsem se vypravil do dalších míst strakonického okresu. Tentokrát na Blatensko.\nPrvním místem, které jsem navštívil, jsou Bratronice nacházející se 7km od Blatné a patřící správou k Záboří. Zmínka je o nich již v roce 1228, kdy patřily ke statkům kláštera svatojiřského. V roce 1575 Jan Hořčice z Prostého stavil nový zámek, později spadal do držení rodu Lažanských. Od roku 1864 až 1948 zde byl rod baronů Battagliových. Z těch posledních pamatujeme Christiana (1914-1991) a Blanku (1911-2005). V roce 1948 byl zámek znárodněn a vrácen v restituci roku 1990 a v roce 1994 jej Blanka prodala. Od roku 2019 je v majetku Jiřího Lobkowice. K zámku patřila také celá řada rybníků, jako Pravda, Chvalov, Pazderník, Hůrka, Trávnický, Litovka a dvory Katovsko a Rošice.\nK zámku patřila kaple svatého Josefa, býval zde také pivovar, dál jim patřila samota Chvalov s hájovnou, za níž je na pokraji chvalovského lesa novogotická hrobka rodu Battagliů a Enisů z Lažan. Christián a Blanka i s rodiči jsou však pochováni na hřbitově v Záboří. Christián byl vášnivý cyklista, denně jezdil na kole do práce do ČZM, 25 x vyhrál závod Praha-Karlovy Vary-Praha, v jedné povídce o něm píše Ota Pavel. Občané obce mu nechali na návsi postavit pomník s jeho bustou.\nNa návsi stojí také kaple z roku 1930. Po cestě dál jsem pokračoval do obce Čekanice, o které je zmínka v roce 1274, kdy je zde uváděn majitelem Oldřich, na místo staré vyhořelé tvrze postavili v roce 1785 klasicistní zámek Halvesenové. V roce 1868 Karel svobodný pán z Halvesenu prodal zámek Marii Sidonii Lobkowicové. V roce 1945 byl znárodněn a využíván jako Ústav sociální péče o mládež. Od roku 1981 patřil Stráneckým. Nyní je po restituci v soukromých rukou a využíván na ubytování a různé soukromé akce. K zámku byla přistavěna kaple zasvěcená Panně Marii Lurdské, před zámkem je pomník Jana Husa, v obci pak starý zachovalý lihovar, výklenková kaplička a kaple svatého Jana. Při cestě je řada křížků a Božích muk.


Výše sázky je 20 Kč.\nMarketingová akce je dostupná pouze na terminálech SAZKA při dobíjení kreditu na SIM kartu provozovanou v síti SAZKAmobil.\nPři využití této marketingové akce zákazník získá slevu z dobití prostřednictvím Bonusového kreditu ve výši 20 Kč za každých dobitých 180 Kč. Bonusový kredit je možné čerpat na volání, SMS i na nákup zvýhodněných balíčků na volání, SMS a data. Bonusový kredit 20 Kč se čerpá jako první, teprve následně se čerpá kredit dobitý zákazníkem. Bonusový kredit je platný jeden měsíc od připsání. Nevyužitý Bonusový kredit se nepřevádí do dalších měsíců.\nV otázkách neupravených v těchto Podmínkách platí Všeobecné obchodní podmínky, platný Ceník a Herní plán, více na\nSAZKA si vyhrazuje právo kdykoliv bez uvedení důvodu omezit, ukončit nebo změnit Podmínky marketingové akce, a to s účinností ode dne oznámení na internetových stránkách www.sazkamobil.cz, nebude-li výslovně uveden termín pozdější.\nPodmínky této marketingové akce jsou platné od 1. 4. 2014 do 31. 12. 2021.


Antimon Blue Heaven Kajal Antimon-помадка s oleji pro oči pro ošetření a make-up - Recenze\nZatímco druhé oko красишь, první už začala размазываться :)))\nJsem netušila, že na tuto сурьму bude tolik recenzí, ale ukazuje to populární!\nKoupil ji z čistého zájmu, nikdy před tím se snažil, jo a stojí za to není drahé, 60 rublů.\nPro mě to dopadlo nákupem vůbec nesmyslné, protože красится jsem jí nebudu. To není absolutně odolná, pro toho co b to размазалась ji i dotknout nemusí)) Když víčko se dotýká накрашенной oblast, okamžitě na něm zůstává stopa, ano, a pod očima je velmi rychle rozlévá, lehce тронула prstem, že b zkontrolujte, no a samozřejmě to размазалась.\nTak čistě ze zvědavosti koupit побаловаться - je to možné, ale vážně používat nepravděpodobné, že uspět, to raději tekuté oční linky nebo tužkou).\nVe složení jsou přítomny některé pomůcky, které musí vyživovat řasy v procesu ponožky make-up, ale a nasties tam taky jsou přítomny, které budou poškozovat. Tak to dopadá vůbec jaký je to zbytečná věc. A pečovat o řasy, je možné, a oleje na noc.\nJediný plus, který jsem si hned pro sebe se ptala, tak je to snadné nanesení této сурьмы, kreslí na kůži velmi snadno a okamžitě жирненько, накраситься lze velmi rychle. Omlouvám se zdát, že s tímto make-up nebude fungovat. Snad jen, že pro focení je možné využít, kouřové ais получатся обалденные!\nKrém-gel na obličej Oriflame Love Nature "Aloe vera" je lehký a příjemný na použití, vynikající přišel na počasí v +34 (+foto)4 měsíciУхаживающая kosmetika\nнюд 006 agent v mém косметичке! -FOTO4 měsíciDekorativní kosmetika


Sportovní rybolov Forest-fish,spol.s.r.o.\nhlavní web - forestfish.com\nSportovní rybolov Vrchotice - www.forestfish.com\nJedinečná možnost rybaření\nVelký Vrchotický - mimopstruhová voda Rybník Velký Vrchotický leží v půvabné, malebné krajině Českého Meránu v těsné blízkosti malé vesničky Vrchotice, cca 25 km severně od Tábora. Tento rybník, obklopen lesy a krásnou přírodou nabízí všem sportovním rybářům mnoho rybářských zážitků a překvapení. Rybolov může provozovat každý, kdo si zakoupí jednu z našich povolenek, při respektování obecných pravidel, etiky a rybářského řádu.\nGPS: Loc: 49°32'54.535"N, 14°33'34.397"E\nPilský rybník - pstruhová voda Rybník Pilský se nachází v malebné krajině oblasti České Sibiře na okraji osady Jetřichovice, vzdálené 3 km jižně od Sedlce-Prčice (25 km od Tábora, 70 km jižně od Prahy). Je zasazen v lesnaté krajině, přímo pod známým turistickým areálem Monínec.\nSoukromý rybník o rozloze 1,41 ha s velice čistou průtokovou vodou. Obsádku tvoří pstruh duhový +30cm a vedlejší ryba amur bílý +40cm, okoun říční. Štika je ryba škodná a nesmí se vracet zpět do vody.\nGPS: Loc: 49°32'56.381"N, 14°31'31.751"E\nNová pstruhová voda\n- lovit lze Pstruha duhového +30 cm, Amura bílého +40 cm. Povoleno je MUŠKAŘENÍ, LOV PŘÍVLAČÍ S JEDNÍM JEDNOHÁČKEM BEZ PROTUHROTU. Povolenky lze zakoupit ve srubu na hrázi Vrchotického rybníka.\nFrank Stanislav +420 606 684 131\nCharakteristika revíru - mimopstruhová voda - Vrchotický rybník\nKontaktním místem pro správu revíru a nákup povolenek je stanoviště srubu na hrázi Velkého Vrchotického. Zarybnění : Kapr obecný, Amur bílý, Tolstolobik bílý, Lín obecný, Štika obecná, Candát obecný, Jeseter.\nCharakteristika revíru - pstruhová voda - Pilský rybník\nKontaktním místem pro správu revíru a nákup povolenek je stanoviště srubu na hrázi Velkého Vrchotického. Zarybnění : Pstruh duhový, Amur bílý, Okoun říční.\nNávštěvníkům nabízíme možnost ubytování ve čtyřech dřevěných čtyřlůžkových chatkách na hrázi Velkého Vrchotického rybníka.\nChatky jsou vybaveny rozvodem elektřiny.\nZpevněný upravený prostor pro stání 5ti karavanů, nebo obytných aut - s možností připojení k elektrickému proudu 220V pro karavan. Možnost campingu na hrázi rybníka Velký Vrchotický\nForest-fish, spol. s.r.o. nabízí prodej živých pstruhů na sádkách v Jetřicho-vicích (6 km od města Sedlec-Prčice)\nPO-PA 06.30-07.15 14.00-15.00\nNa zavolání-PA 15.00-17.00\nNa zavolání-SO 09.00-10.00\nCena : 128.- Kč/kg\nTelefon: 606 684 131 »\n737 474 801 »\n607 161 666 »\nVětší vývěr fotografií najdete na hlavním webu Forestfish, spol.s.r.o.\nTvorba a optimalizace webových stránek a webových aplikací. Odborná správa lesa, poradenská činnost v lesnictví, znalecká činnost, dotační poradenství, realitní a obchodní činnost v lesnictví. přejít na web »\nNabídky, poptávky, zakázky a inzerce v lesním hospodářství a dřevařském průmyslu v oblasti obchodu s dřívím, služby v lese, prodej sazenic lesních dřevin, prodej řeziva a dřevařských výrobků, trh s biomasou, prodej vánočních stromků. přejít na web »\nSoukromá inzerce nemovitostí bez realitních zprostředkovatelů. Prodej, pronájem, podnájem, výměny, pro všechny typy nemovitostí. Správa uživatelského účtu. Dislokace objektu do mapy Google. přejít na web »\nCeloroční provoz, sjezdovka 1200m. Čtyřsedačková lanovka - kotva Poma. Lyžařská škola. Tratě na běžky, půjčovna sportovních potřeb, lyžování 100 dnů v roce. Tubing, bikepark, cyklookruhy, letní lyže, koupání, bizoni ..... přejít na web »\nFrank Stanislav: +420 606 684 131\ning.Bečvář Zdeněk: +420 602 666 994\nBečvářová Ivana: +420 728 673 632\nFranková Monika: +420 723 984 627\n© 2011 Forest-fish, spol.s.r.o. | Created by Bohemia Brethren, s.r.o.


July 20, Wednesday - angelic-perfection.netangelic-perfection.net\nKdyž jsem ráno jela v 5.50 na kole na vlak do práce, bylo 20 stupňů a svítilo sluníčko. Ve tři, když jsem odcházela ze školení lilo jako z konve, ale v Praze to byl takovej ten mega letní slejvák, jak je vám jedno, že jste úplně turch, bylo teplo a když ve vlaku vylila na zem crocsový baleríny, musela jsem se zasmát. A u nás už pršelo míň, zato stupňů bylo asi třináct a málem jsem zmrzla, než jsem dojela domů. A je mi pořád zima z toho, já si snad půjdu uvařit čaj. Takhle v půlce července, proč ne. A jdeme na to, jsem strašně unavená a asi to bude zase dlouhý.\nPaříž, den druhý\nVůbec se nám nechce vstávat, ale přemůžeme se, protože jedna z mála věcí na nás nepočká – den druhý byl totiž 14. červenec, francouzský státní svátek – výročí pádu Bastily. Na Champs Elysées se každý rok koná vojenská přehlídka, chceme využít situace a jít se podívat.\nZ metra vystupujeme na stanici George V., všude všude všude davy lidí. Necháváme se zkontrolovat policií, abychom mohli k zábranám blíž k vojákům. Chtějí mi vyhodit jablko, abych ho nemohla házet, nechají se ukecat slovy “but it’s a snack”. Čekáme, čekáme, projíždějí koně, opět čekáme, přeskupují se motorky, nad hlavami nám prolétají desítky vojenských i nevojenských letadel. Mrzí mě, že jsem nestihla vyfotit kouřovou trikoloru. Protože se nic neděje další půlhodinu, podcházíme Champs Elysées metrem a vydáváme se směrem k Seině. Zbytek přehlídky sledujeme večer v televizi, nejdůležitější momenty byly ty u obelisku na Concorde, kam jsme stejně zdaleka nedohlédli.\nNicolas a kouká přímo na mě, fakt! :D\nK Tomášově radosti v jedné z bočních ulic narážíme na připravený konvoj všemožných vojenských aut, vojáci jsou všichni strašně milí, mávaj, nechávaj se fotit, pouštějí lidi do aut, půjčují helmy a tak.\nPoprvý úplně vidím Eiffelovku, je docela chladno a pořád fouká vítr.\nMost Alexandra III., jeden z nejhezčích v Paříži. Na obou stranách ho zdobí obrovské zlaté sochy na snad dvacetimetrových sloupech, takhle to vůbec nevypadá, ale je to zase všechno strašně obří.\nInvalidovnu obcházíme ze všech stran, než se nám konečně podaří najít otevřený vchod. K našemu potěšení je vstup do celého areálu k příležitosti státního svátku úplně zdarma, takže se jdeme podívat nejen na hrobku Napoleona, ale také do vojenského muzea. Protože se neskutečně bolí achilovka a čím dál se to zhoršuje, odmítám tam chodit dlouhé hodiny a Tom se musí spokojit jen s expozicí o světových válkách, která sama o sobě byla strašně rozsáhlá, ale musím říct, že vážně kvalitně a zajímavě zpracovaná. Pak jsme viděli\nPěkně nakřivo to mám teda :D\nTam dole je Napoleon, vám ukazuju :D\nZ muzea moc fotek nemáme, zakazovala jsem Tomášovi ty věci fotit, abysme pak neskončili na Eiffelovce s plnýma oběma kartama, focení do RAWu nás trochu omezovalo.\nPřesouváme se dál. Procházíme Avenue de Tourville k École militaire. Cestou opět potkáváme vojenský konvoj, tentokrát v pohybu. Kupujeme si zapečenou bagetu. S kuřecím masem a sýrem, mňam.\nKonečně Eiffelovka! Těším se jak malá už od rána. Pokaždé, když nás někdo poprosí o vyfocení chceme na oplátku taky fotku, takže získáváme všeho všudy asi tři společné fotografie, jupíjej. Je krásně, máme se strašně super. Na Champ-de-Mars není takový klid, jaký jsem si představovala, koná se tu nějaký festival pro potlačení rasismu, pod věží je pódium a trávníky jsou obležené mnohonásobně větším počtem lidí než obvykle. Všechno ale působí úplně sympaticky, na chvíli si sedáme, vypadne mi film z Diany, takže ji na denním světle otvírám a doufám, že jsem přetočila o správný počet zničených políček a z fotek něco bude. Překvapení, no. Uvidíme. Jestli z nich něco zbylo, tak mi je ještě dorazí rentgen při nějakém z dalších letů, protože v Kralupech film dofotit nestihnu / nechci.\nEiffelova věž byla postavena na oslavu stého výročí velké francouzské revoluce v roce 1889. Stejně je to hustý. Jak Pařížani protestovali, že Eiffelovku nechtějí. Jak ji chtěli po Světové výstavě rozebrat. Jak všichni Eiffelovi tvrdili, že bude zázrak, když vydrží dvacet let. Teď si ji všichni hýčkají a jsem si jistá, že vydělává zdaleka nejvíc ze všech pařížských památek. Ročně ji údajně navštíví skoro sedm milionů lidí. I kdyby každý platil jen to nejnižší běžné dospělácké vstupné (pěšky do druhého patra), tj. 4,70 €, je to slušný balík. A to spousta lidí jede lanovkou, která je dražší, nebo dokonce i výtahem až na vrchol, žejo.\nCo mě hodně zaujalo byl fakt, že Eiffelovka je natřená na hnědo. Vždycky jsem myslela, že je tmavošedá nebo černá. Z dálky vypadá, ale ve skutečnosti je fakt tak jakože hnusně hnědá.\nKdyž jsem si prohlížela fotky z mamčinýho foťáku, zjistila jsem po dvou dnech, že ségra má úplně identickou fotku, navíc ve stejným svetru :D\nNahoře! Jeli jsme jen do druhého patra, úplný vršek byl zavřený. Stejně máme oba strach z výšek, zdaleka stačilo :)\nNejoblíbenější směr. Výhled na Champ-de-Mars a jediný mrakodrap v centru Paříže – Montparnasse.\nKolem Eiffelovky staví všude hrazení kvůli přípravám večerního ohňostroje, nemáme šanci dostat se na nejbližší dvě stanice metra kvůli uzavírkám některých ulic, proto se musíme docela projít.\nZajímavé je i pařížské metro. Všichni mě děsili, jak je to strašně složitý a když člověk udělá chybu a vleze na špatné nástupiště, je úplně v háji. Houby, abyste to nevládli, museli byste mít IQ tykve fakt. Krom pár výjimek stanice vypadají údajně jako pražský Vyšehrad (asi jsem tam nikdy nevystupovala, ale prý fakt jo), koleje uprostřed a nástupiště po stranách. A poté, co projdete turnikety se opravdu musíte rozhodnout, jakým chcete jet směrem. Všechny linky metra mají svou barvu, číslo a pak dvě konečné stanice, které jsou pro vás důležité. Všude ale dostanete mapku zdarma a všude také velké mapy v několika různých grafických zpracováních visí, takže se fakt stačí jen podívat a netipovat.\nLístků na metro je jen jeden typ, balíček deseti koupíte v automatu na každé stanici za 12,50 € a můžete na něj jet kolik chcete stanic a libovolně přestupovat. Jen bacha, ať při přestupech neprojdete východovými dvířky nebo turnikety, protože zpět se bez nového lístku nedostanete.Pařížské metro jezdí pomaleji než to, které známe z Prahy. Asi hlavně proto, že jezdí na gumových kolech, normálně na pneumatikách, jako autobusy. Našemu metru se podobá spíše RER, v Paříži převážně podzemní, v periferiích i nadzemní, vlak. Nad zem někdy vyjede i metro, ale to už vlastně taky známe i od nás.\nNa některých linkách jezdí metra, která nemají uvnitř oddělené vagony, takže vidíte celým vlakem napříč, v zatáčkách je to strašně zvláštní. Určitě na jedničce to tak je, zbylé se mi pletou, takže to vám určitě neřeknu.\nStanice vypadají vesměs podobně, bílé kachličky, neposprejováno, sem tam spící bezdomovec, spíš ale muzikanti. Jak ve stanicích, tak přímo ve vlacích metra. A umí! Kdybyste náhodou jeli linkou 11, stanice Arts et Métiers je úplně strašně pěkná, je celá stylovaná do staré ponorky.\nV metru na mostě. Taky byste tipli spíš autobus, co?\nAčkoli nožky bolí, skvělé počasí nám nedá vystupujeme v Défense o stanici dřív, abychom se ještě prošli a abych viděla zase další kousek. Strašně se mi líbí průhled půlkou Paříže, od Grande Arche je vidět Vítězný oblouk a za celou Champs Elysées zahlédnete i obelisk na Place de la Concorde.\nBorec na kole. To mi připomíná, že jsem mu slíbila poslat nějaké fotky.\nTomáš připravil strašně dobrou večeři, jíme si olivy, sýrečky, čerstvé bagety, na dvě hodiny usínám a pak je čas vyrazit na ohňostroj, zakončení oslav státního svátku.\nGrande Arche ve tmě\nPalec ve tmě :D Na Défense je spousta různých uměleckých děl jen tak umístěných v ulicích a mě se to líbí. Ten podlouhlý flek pravo dole je člověk, pro odhad velikosti, jo :)\nOhňostroj a fotka půjčená od mamky, byli mnohem blíž a tahle je fakt dobrá, my koukali z druhé strany a asi z pěti kilometrů, takže fotky nejsou nic moc.\nGif jako bonus na závěr :D\nA pro cestovatele opět mapka trasy ze dne dvě :)\nReply\tpól 2011-08-04 at 9.23 AM\nvyčerpávající den, ten palec mě dostal víc než Eifelovka :D upřímně nechápu, co na ní každej má :))\npistácie a kapary! <3\nReply\tJane 2011-07-21 at 8.15 PM\nVy dva jste teda neznicitelny. :D Ale pamatuju, jak jsme tam byli predloni, tak jsme teda hodne chodili a vsechno nas bolelo. :D Ale stalo to za to. A vyslo vam to krasne na ty svatky a vubec, pocasi a tak. :)\nReply\tSpencie 2011-07-21 at 5.56 PM\nHezký, hezký, hezký!! Jak tam skáčeš u tý Eiffelovky, takovou fotku jsem u ní taky chtěla a nikdo mě tak nevyfotil :/ XD\nReply\tp. 2011-07-21 at 12.53 PM\njeee jeee jeee, na nic vic se nezmuzu :D\nReply\tnat 2011-07-21 at 12.17 PM\nmne se vic libi eiffelovka ve dne nez v noci ta osvicena a tak.. nevim :)\nReply\tEva Liliana 2011-07-21 at 10.58 AM\nJů ten gif…. a vůbec. tyhle články mě moc ba!\nReply\tdelfa 2011-07-21 at 10.28 AM\nJeee..to je krasa:) v parizi jsem tedy osobne byla, ale myslim, ze to bude chtit dalsi min. jednu navstevu podle tveho schematu abych ty krasny vsechny videla:) jesteeeeeeee……:)\nReply\tBerry 2011-07-21 at 9.49 AM\nwow! ten gif!! Inak ako vždy, skvelé fotky <3\nReply\tTom 2011-07-21 at 8.57 AM\n@Caliope: Tak to půjdem na pivo :o)\nReply\tcaliope 2011-07-20 at 10.15 PM\nSuper, do Paříže jedu v srpnu a plánuju, kam se všude podívat, takže si tvoje reportáže odsud moc ráda čtu:). Metra jsem se obávala, trochu jsi mě uklidnila:).


Několik postřehů z evangelizační činnosti u nás (Katolická charismatická obnova)\nEvangelizace - téma v poslední době skloňované ve všech pádech. Podívejme se na ně z pohledu úvah těch, kteří se evangelizaci věnují prakticky.\nZdá se, že výzvy Svatého otce k nové evangelizaci, stejně tak jako apel minulého roku desetiletí duchovní obnovy přinášejí i u nás první ovoce. O evangelizaci se už nejen píše, ale objevují se i jednotlivci, či celé skupiny lidí, kterým otázka hlásání evangelia v naší společnosti leží na srdci. V naší zemi začalo aktivně působit několik evangelizačních skupin, většinou iniciovaných evangelizačními hnutími z ciziny. I naše pražské Misijní centrum v posledním roce rozvinulo slibně svou činnost.\nPřesto je smutné, že větší část křesťanů stále své povolání k evangelizaci vůbec nepociťuje. Důvodů je jistě více, ale nejčastější z nich jsou dva. Mezery ve vlastním chápání obsahu víry způsobující neschopnost svou víru formulovat a předat. A kromě toho absence živé, život proměňující zkušenosti víry, která je nezbytným motivačním prvkem pro evangelizaci druhých. První etapou v rozvoji evangelizačního úsilí bývá proto evangelizace dovnitř církve, neboli evangelizace věřících. Ta v sobě zahrnuje jak formaci naukovou - především poznání a přijetí jádra křesťanské zvěsti, tak přivedení jedince k živému osobnímu vztahu s Bohem. K tomu velmi napomáhají různě dlouhé semináře či rekolekce s vyváženým poměrem teoreticko-naukového a duchovně-praktického programu. Účastníci jsou vedeni k nové osobní zkušenosti s Bohem, zasazené do solidního naukového rámce. Z naší zkušenosti mohu potvrdit, že absolventi takovýchto programů vykazují nejen zásadní změnu postoje k duchovnímu životu, ale aktivně se snaží zapojit i do procesu evangelizace ve svém okolí. V dalším stádiu se pak člověku stává evangelizace druhých jedním z nejlepších prostředků evangelizace sebe sama. V konfrontaci s postoji a názory druhých se očišťují a upevňují postoje a víra vlastní.\nOtázka evangelizace nevěřicích, její podstata, obsah a metody zaznamenala v posledních letech u nás znatelný vývoj. Od pádu totality, během níž evangelizace probíhala formou rozhovorů a katechezí zejména na úrovni osobních vztahů a v malých skupinách různého stupně utajení, se otevřel prostor pro úplně nové možnosti hlásání evangelia. Nejdůležitějším předpokladem se stala nově nabytá svoboda, kterou však díky pozůstatkům totality a strachu v nás ne vždy dokážeme plně využít. První roky po listopadové revoluci byly charakteristické rozmachem různých forem hromadných evangelizací ať už „stadiónových“ a pouličních (spíše charakteristických pro některé nekatolické církve), tak i otevřených mládežnických, akademických či liturgických setkáních v prostředí našem - katolickém. Zvědavost a zájem o vše nové způsobily hojnou navštěvovanost nevěřícími spoluobčany a přinesly i znatelné ovoce. I zahraniční evangelizační skupiny tehdy mluvily o otevřenosti a zájmu u nás jako jednom z největších v Evropě. S dalšími roky transformace společnosti a nástupem konzumního trendu ve způsobu života se však dramaticky rozšířil trh nabídek a na lidech ve společnosti je znát sílící únava a přesycenost. O stávající evangelizační programy přestává být postupně zájem. Evangelizační činnost se přesouvá z masových forem znovu k formám osobním. Opět začíná být nejefektivnější evangelizace na úrovni osobních, nejlépe přátelských vztahů.\nNaše zkušenost navíc ukazuje, že sílí potřeba preference toho, čemu se v našem křesťanském prostředí říká „evangelizace Boží mocí“. Dát v evangelizačním procesu více prostoru pro působení Boží milosti, která na rozdíl od našeho lidského snažení, může evangelizovaného získat v tak tvrdé konkurenci jiných nabídek. Ve Skutcích apoštolských vidíme, že Boží projevy, znamení a zázraky působí jako razantní reklama Evangeliu. Znamená to posílit důvěru v moc modlitby.\nČasto se v evangelizaci dopouštíme chyby, pokud ve snaze o přiblížení se k lidem imitujeme různé světské formy života a zábavy. Ovšem že je inkulturace nutná, ale až potud, pokud je završena jasným vyznáním naší víry. Ukazuje se, že lidé v naší společnosti od nás dnes očekávají více než kdy jindy radikální a jasné slovo a životní postoj jdoucí k podstatě víry.\nDěkujeme Pastoračnímu středisku Praha za poskytnutí textu a souhlas s jeho zveřejněním. Text vyšel jako součást Sborníku Pastoračního střediska 1996.


Můj život s autem: Úsměvy zákazníků mě naplňují - ŠKODA Storyboard\nZkušený řidič, který si každou jízdu užívá tak, jako když usedl za volant poprvé. To je Miroslav Kahoun, šéfkurýr ve společnosti Dáme jídlo.\nŘízení jej pohltilo a přivedlo ke stále více populárnímu a dynamicky se rozvíjejícímu segmentu trhu, k rozvozu jídla. Za jeden z jeho největších benefitů pro zákazníky považuje Miroslav Kahoun časovou úsporu. Dobu, kterou by jinak strávili vařením nebo cestou do restaurace a čekáním na jídlo, mohou lidé využít jinak, podle svých představ. Také si pochvaluje, že se do nabídky dostává stále více exotických pokrmů, kterými si zákazníci mohou zpestřit jídelníček.\nšéfkurýr ve společnosti Dáme jídlo\nRozvoz jídla je fenomén poslední doby. Stačí si vybrat pokrm z webové nabídky, zaplatit kartou online, počkat na příjezd kurýra a pak už si jen vychutnat jídlo, bez ohledu na to, jestli tak činíte sami, v páru nebo třeba s kolegy v práci. „Trh s rozvozem jídla narůstá a vypadá to, že tomu tak bude i nadále,“ říká Kahoun. Budoucnost rozvážení hotových jídel nebo potravin obecně vidí optimisticky. Jak ale takový rozvoz probíhá z pohledu kurýra?\nObčas se vloudí chybička a adresa, na kterou přijedete, je na kilometry vzdálená od zákazníka.\nTypický pracovní den Miroslava Kahouna začíná v depu, kde si vyzvedne auto a telefon. Počty rozvozů postupně stoupají až k odpolední špičce, která je kvůli hustému provozu pro řidiče v centru města skutečnou výzvou. Druhý nápor objednávek přichází večer. To už je ale dopravní situace klidnější, stres ze zpoždění opadá. „To je potom radost jezdit,“ říká Kahoun.\nZa jeden den v práci zvládne okolo 25 až 30 rozvozů. To je pořádná dávka vzájemně se mísících vůní, které mu ovšem v autě nevadí. Naopak. Počet rozvozů záleží třeba na tom, jestli dostane více objednávek jídla z jedné restaurace nebo zda se dostane do nepředvídatelných situací, třeba když zákazník nezvedá telefon. Trasy rozvozů primárně plánuje dispečer, ale podle Kahouna záleží i na schopnostech a zkušenostech kurýra: „Občas se vloudí chybička a adresa, na kterou přijedete, je na kilometry vzdálená od zákazníka. A pak už je to jen na vás, jak si přeplánujete trasu, abyste stihli rozvést zbytek zakázek.“\nI Miroslav Kahoun se někdy ocitne tak říkajíc na druhé straně barikády a objedná si rozvoz jídla. Nejraději si takto pochutnává na pizze, sushi nebo indických specialitách. „Sáhnu pokaždé tam, kde sám tápu, co se týče kuchyně,“ přiznává, že ne každé jídlo umí sám uvařit.\nJaké vlastnosti jsou důležité pro člověka, který se živí rozvozem jídla? Podle Miroslava Kahouna je to schopnost zorganizovat si čas s ohledem na objednávky, které je potřeba doručit, a také vstřícnost k zákazníkům. Nikdo přece nechce, aby mu oběd přivezl nějaký bručoun, i kdyby to bylo včas. Neméně důležité jsou také flexibilita a schopnost rychle se rozhodovat.\nTy se hodí zejména v komplikovaných dopravních situacích, o které občas není v ulicích Prahy nouze. Další nepříjemností, se kterou se musí rozvozce jídla čas od času potýkat, jsou špatně uvedené adresy.\nKromě vstřícného přístupu k zákazníkům přikládá Miroslav Kahoun velkou váhu i vztahům s kolegy. Představují pro něj základní jistotu. Vztahy na pracovišti považuje za oporu, záchrannou síť, která člověka podrží v nepředvídatelných situacích. „Snažím se pracovat na dobrých vztazích a snad je i mám,“ dodává.\nZkušenosti se hodí, zvlášť ty zahraniční\nSvůj styl řízení řadí Miroslav Kahoun na střed pomyslného řidičského spektra, nejezdí ani příliš rychle, ani moc pomalu. A jak hodnotí jako profesionál chování českých řidičů? „Je to můj subjektivní pocit, ale mám dojem, že řidiči kolem jsou ohleduplnější,“ odpovídá s nadějí, že se na silnicích blýská na lepší časy. Vycházet přitom může nejen z praxe v České republice, ale i z bohatých zahraničních zkušeností.\nAutem procestoval celou Itálii a srovnání s tamějšími řidiči, o kterých se říká, že na předpisy moc nedají, se tedy přímo nabízí. Podle Miroslava jsou Italové za volantem mnohem agresivnější a nepředvídatelnější, nepoužívají směrovky. „Ale já to chápu. Kdybychom měli stejným způsobem zpoplatněné dálnice a většina řidičů by jezdila v sandálech nebo v žabkách, byli bychom na tom podobně,“ připouští. Pro cestování po Itálii doporučuje spíš vlak nebo místní autobusy.\nKdyž není v práci, Miroslav Kahoun nespěchá a řízení si prostě užívá. Kromě Itálie projel autem také Nový Zéland, který je podle jeho slov více „car-friendly“. Okolí silnic na něj působilo jako krásně upravené a zároveň do detailu promyšlené. Akorát turisty varuje, že se na ostrovech za vše platí: „Pokud třeba chcete přespat v autě, musíte najít autocamp, jinak vám hrozí nejprve varování a pak pokuta.“ Říká, že když člověk tyto divoké způsoby oželí, dostanete se do světa propracovaného a kvalitního systému ubytování s veškerým zázemím pro cestovatele. To má ovšem svou cenu.\n10 rychlých otázek pro Miroslava Kahouna\nVčera probíhalo všechno bez problémů a řízení jsem si užíval. Ostatně, za ten čas, co tu pracuji, jsem se už naučil odbourávat stres spojený s prací automaticky.\n2. Co vás přivedlo k rozvozu jídla?\nDříve jsem pracoval jako operátor tisku. To stojíte v továrně na knížky a práce vám ubíhá pod rukama. Jenže já mám radši, když mi práce ujíždí pod koly. Vyhovuje mi, že z toho světa něco vidím a potkávám pořád jiné lidi. Myslím, že to potlačuje stereotyp, a proto mě to stále baví.\nTo, co mě naplňuje, jsou úsměvy spokojených zákazníku. A jízda večerní Prahou má také své kouzlo, které se snad nikdy neomrzí.\nOpravdu si neužívám, když přede mnou jede nějaký vydechlý dehet, který už před pěti lety neměl projít technickou kontrolou.\nÚplně mě to pohltilo. Na přesné pocity si sice už nevzpomínám, ale to vzrušení z jízdy zažívám vždy, když sednu za volant, znovu a znovu.\nMyslím, že by místo aut existovala nějaká alternativa a tu bych používal. Určitě bych jezdil na kole, ale pouze v létě. Obdivuji ty poslíčky, které potkávám na silnicích kolikrát i tam, kde s kolem nemají co dělat.\nVšechna budou jezdit na elektřinu a vydávat reprodukovaný zvuk současných aut. Benzínové automobily budou k vidění také, ale bude to rarita. A auta na naftu budou zakázaná úplně.\nVeškerý čas jsem věnoval sportu. Vyrostl jsem u lesa, navíc jsme měli psa. To je ideální kombinace, která mi jako malému umožnila být skoro pořád venku.\nNic mě nenapadá. Víte, mám rád sci-fi a kolikrát bych si přál, aby auta dokázala létat. Někdy by se to i v práci hodilo. (Směje se.)\nRád bych jel na sever, ideálně do Norska. Jak jsem říkal, v minulosti jsem projezdil Nový Zéland, takže teď bych se zase vydal opačným směrem.\nČlánky (372) Fotografie (2876) Videa (25) Dokumenty (242)\nMladá Boleslav, 16. října 2018 – Autorizovaná prodejní síť značky ŠKODA v České republice přichystala podzimní akci pro retailové zákazníky. Ti mohou při pořízení nového…\nMladá Boleslav, 15. října 2018 - Po první siluetě odhaluje nyní ŠKODA také jméno nového kompaktního vozu - ŠKODA SCALA. Pochází z latinského slova „scala“,…\nBudoucí kompaktní vůz ŠKODA ponese jméno SCALA. Jako první sériový vůz v Evropě přinese výraznou designovou novinku.\nMladá Boleslav, 15. října 2018 – ŠKODA skicami nového vozu KODIAQ GT poskytuje první pohled na budoucí vrcholný model pro čínský trh. Velké SUV ŠKODA…\nMladá Boleslav, 15. října 2018 – Před 150 lety, 16. října 1868, se ve Velvarech narodil Václav Klement, spoluzakladatel současné automobilky ŠKODA AUTO. Kromě strategického…


Katovičtí zvou na souboj se Slavií Praha U19 - Strakonický deník\n/FOTOGALERIE/ Tentokrát se půjde v Katovicích na fotbal v úterý! 27. července se od 17 hodin představí na hlavním hřišti Dudák arény devatenáctka mistrovské Slavie Praha.\nPřed rokem Katovičtí remizovali se Slavií Praha U19 divokým výsledkem 7:7. | Foto: Jan Škrle\nOba týmy se v rámci letní přípravy střetly u Otavy před rokem a více než sedm stovek fanoušků vidělo parádní zápas. Hosté z hlavního města vedli už 7:3, ale Katovičtí zabrali a nakonec manko dohnali. Zrodila se tak divoká remíza. Katovičtí byli proto velmi potěšeni, když jim z aktuálně nejlepšího tuzemského klubu dorazil mail s dotazem, jestli si nechtějí zápas zopakovat. „Měli jsme velikou radost a vůbec jsme neváhali s přijetím nabídky,“ uvedl šéf klubu Tomáš Hajdušek, jenž ještě přidal vzpomínku na loňský duel: „Byla to velmi povedená akce. Nejradši vzpomínám, jakou měli naši kluci radost po vyrovnání na 7:7.“\nI tentokrát se do Katovic chystá strakonická odbočka Odboru přátel SK Slavia Praha, k tomu mají Katovice velikou fanouškovskou základnu, takže se dá znovu očekávat vysoká návštěva. Může se přiblížit k sedmi stovkám platících jako minule, přestože se bude hrát ve všední den?\n„Je léto, snad bude pěkné počasí. Spoléháme na to, že na dobrý fotbal si fanoušek najde cestu, ať se hraje v sobotu nebo v úterý, takže očekáváme návštěvu přes pět stovek diváků,“ řekl katovický šéf.\nTo, že se v Katovicích představí mladíci mistrovského celku, je už pozvánkou samo o sobě, takže domácí ani nic zvláštního navíc nechystají. „Dobrý fotbal, dobré pivo, dobré klobásy – to je základ,“ uzavřel Hajdušek.\nPro fotbalisty Katovic je utkání s devatenáctkou Slavie Praha generálkou na start divizní sezony. Ten je pak čeká v neděli 1. srpna od 17 hodin na hřišti Slavoje Mýto.


Prohlášení o použití cookies – The Hillside Hotel oficiální stránky | Hotely v destinaci Knoxville\nPro zajištění co nejlepší uživatelské zkušenosti používá ubytování The Hillside Hotel na své webové stránce vlastní soubory cookies a soubory cookies třetích stran, a to na technické, analytické a marketingové účely. Pokračováním na naší webové stránce souhlasíte s používáním souborů cookie. Více informací naleznete v našem Prohlášení o používání cookies.\nToto prohlášení o používání cookie se vztahuje na webovou stránku www.myhillsidehotel.com, kterou vlastní a provozuje ubytování The Hillside Hotel a popisuje, jak používáme osobní údaje shromážděné prostřednictvím souborů cookies a dalších technik včetně pixelů (dále jen jako „cookies“) na našich webových stránkách www.myhillsidehotel.com (dále jen jako „stránky“).\nPokud si přejete zrušit používání souborů cookies, které jsou popsány v této části prohlášení a nemáte k dispozici žádný způsob odhlášení (například v nastavení prohlížeče), obraťte se prosím na knightsinnmd@gmail.com .\nPokud máte otázky nebo pochybnosti týkající se zpracování Vašich osobních údajů nebo pokud si přejete uplatnit některá z práv, která na základě tohoto prohlášení máte, můžete nás kontaktovat prostřednictvím: knightsinnmd@gmail.com . S otázkami a stížnostmi můžete také kontaktovat příslušný orgán pro ochranu osobních údajů.


Různé nemovitosti v kraji Vysočina - již za 3 400 Kč/měsíc, k dispozici 13 různých nemovitostí\nRůzné nemovitosti v kraji Vysočina\nPřehledný výběr pro různé nemovitosti kraj Vysočina. Různé nemovitosti v kraji Vysočina v této chvíli hledá halda lidí. Toužíte mít ten skutečně vlastní různá nemovitost? Pořiďte si s námi různá nemovitost za pěknou cenu. Lákavé různé nemovitosti v kraji Vysočina můžete objevit s cenou od 3 400 Kč/měsíc. Využijte úplně všechny různé nemovitosti kraj Vysočina z 13 zajímavých nemovitostí.\nJihlava, Habartov, U Hřbitova\nPronájem velice viditelného biiboardu v Moravských Budějovicích\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii různé nemovitosti Vysočina, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující různé nemovitosti Vysočina, a to různé nemovitosti na prodej Vysočina, pronájem různé nemovitosti Vysočina, dražby různých nemovitostí Vysočina.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii různé nemovitosti Vysočina nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Vysočina, různé nemovitosti na prodej Vysočina, pronájem různé nemovitosti Vysočina, dražby různých nemovitostí Vysočina.\npronájmy garáží Vysočina\npronájmy garažévých stání Vysočina\npronájmy parkovacích stání Vysočina\nNehledáte různé nemovitosti Vysočina ?\nPokud jste v této kategorii různé nemovitosti Vysočina omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :


Dahl Roald: Žirafa, Pelly a já | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›Knihy›Dětské knihy›Beletrie do 10 let› Dahl Roald: Žirafa, Pelly a já\nDahl Roald: Žirafa, Pelly a já\nBilly sní o tom, že promění kouzelný starý dům v překrásný obchod s cukrovinkami. Bude až po strop naplněný pralinkami, karamelkami, lentilkami, žvýkačkami, lízátky a spoustou dalších skvělých dobrot. Celý popis\nZáruka: 24 měsíců (IČ 24 měsíců) Kód: 100026724186\nBilly sní o tom, že promění kouzelný starý dům v překrásný obchod s cukrovinkami. Bude až po strop naplněný pralinkami, karamelkami, lentilkami, žvýkačkami, lízátky a spoustou dalších skvělých dobrot. Ale jak, když se mu do něj nastěhovali žirafa, pelikán a opice a zřídili si v něm BČO? Bezžebříkové čištění oken! „Všechno dáme do parády, žirafa, pelikán a já“, volají na Billyho svůj slogan. Brzy se s nimi skamarádí, a když společně narazí na nejbohatšího muže Anglie, vévodu z Hampshiru, Billyho smělý a úžasný sen se možná i splní. Kniha je určena pro děti od 6 let.


Lysacup :: Tři dny do startu!\nPojďme si připomenout jak to bude v neděli probíhat!\nParkujeme v areálu skokanských můstků ve Frenštátu p.R., startujeme lehce po desáté, takže doražte včas a hlavně s čipem! Nováčkům ho tentokrát přivezeme my (a vy dorazte ještě více včas, protože si čip musíte převzít, tak ať nás nezavalíte pět minut před desátou ;-)... Po tradičním seskoku mladíků z TJ Frenštát a slavnostním zahájení dalšího ročníku Lysacupu, vyběhneme již po deváté na známou trať s dvojitým výběhem schodů kolem můstku až na vrchol Velkého Javorníku! Děti do 15let vystartují pět minut po hlavním poli a poběží schody jen jednou...\nOpakování matka moudrosti - PŘIJĎTE S ČIPEM - a protože je jak pro nás, tak pro vás nekomfortní, když se výsledky mění kvůli zapomenutým čipům, rozhodli jsme se, že letos NEBUDEME dopisovat do výsledovky závodníky, kteří nebudou mít čip. Pokud se vám náhodou stane, že zapomenete čip doma, stavte se před startem u stolečku a snad se tam nějaký náhradní najde. Takže letos ještě více než kdykoliv jindy platí - kdo nemá čip, jakoby nebyl!!!


A zase z domu… | Nadace The Kellner Family Foundation\nCo je u mě nového? Překonal jsem svůj osobní rekord ve čtení knih. Za posledních šest měsíců jsem přečetl 32 knih a 144 literárních esejí. U těch esejí to však musím brát s rezervou, asi čtvrtinu jsem přečetl stylem “hledám jen to nejdůležitější.” Myslím si, že i v tomto úhlu musím poděkovat on-line výuce, protože mám spoustu času na čtení.\nMimo to jsem se setkal (přes Zoom) s úžasnými autory básní Vahni Capildeo, kterým se líbila má poezie. Že bych mimo učitele byl i básníkem? Čas ukáže… Vahni mi věnovali hodinu svého času, aby mi dali rady k mým básním. Jsem opravdu poctěn, že se mohu díky své univerzitě setkávat s tak inspirativními lidmi.\nA co studium? Momentálně studuji v Yorku úžasné moduly. Jeden se jmenuje A World of Literature: Empire and Aftermaths. Jedná se o můj nejoblíbenější modul, protože zde probíráme postkoloniální studia. O co se jedná? Tato studia pro nás Čechy mohou být vzdálená, protože jsme sami kolonie neměli nebo jsme neprozkoumávali svět jako Britové. Poskolonialismus je akademické studium kulturního dědictví kolonialismu a imperialismu se zaměřením na důsledky kontroly a vykořisťování kolonizovaných lidí a jejich zemí. Jednodušeji řečeno, zabýváme se tím, jak zaniká a vzniká kultura, identita, národ pod tlakem kolonie.\nMůj druhý modul mě přivádí zpět k dětství. V Approaches to Literature: Other Worlds se zaměřujeme na příšery, draky, víly, zombies a další stvoření, která jsou smyšlená… a nebo ne? Možná se teď zastavíte a zamyslíte se nad tím, co je asi tak důležitého na monstrech z dávné minulosti. Ano, taky jsem si kladl stejnou otázku. Nicméně monstra nám dávají úžasný náhled na středověkou civilizaci. Taková příšera reflektovala nemorální vlastnosti, jež by nikdo nechtěl mít. Většina příšer ve středověké literatuře připomíná lidi, a proto z nich měl každý respekt. Nejen kvůli tomu, že byly ošklivé, ale protože se lidé báli, že se sami stanou monstrem.\nTak jsem vám představil jen okrajově, co zrovna studuji a čím se zabývám. Mohl bych mluvit hodiny a hodiny o svých modulech a vším, co jsem si díky studiu uvědomil o světě, o společnosti, o sobě. Nemohu se dočkat, až budu všechno jednou probírat se svými vlastními žáky. Doufám, že je pro četbu nadchnu, protože literatura je ta nejlepší encyklopedie lidí a světa vnějšího i vnitřního.\nVahni Capildeo jsou anglickém jazyce oslovováni zájmeny they/their, aby se jim nepřiznávalo pohlaví.


Citrusová bomba, suflé/nejenmydlo.cz\nÚvod » Péče o tělo » Tělové krémy a mléka » Tělové suflé » Citrusová bomba, organické tělové suflé®, 125 ml\nCitrusová bomba, organické tělové suflé®, 125 ml\nTělový krém Soaphoria\nběžná cena 197 Kč (8 EUR)\nnaše cena bez DPH : 146 Kč (6 EUR)\n177 Kč (7 EUR)\nKaždé tělové suflé má strukturu našlehané, pevné pěny, která se neuvěřitelně krásně roztírá a vstřebává do pokožky. Suflé Citrusová bomba s vůní citrusových plodů v kombinaci pomeranče, mandarinky a citrónu zanechá pokožku svěže provoněnou a nádherně hebkou. Výrazně osvěžující a energií nabíjející suflé!\nPoužití: Nejlépe na ještě vlhkou pokožku po koupeli/sprše. Přiměřené množství suflé vmasírujte do pokožky až do úplného vstřebání. Určeno ke každodenní péči. Pouze k vnějšímu použití! Nepoužívejte na otevřené rány! Vyhýbejte se oblasti očí!\nUpozornění: Kvůli fotosenzibilizujícím účinkům esenciálních olejů nepoužívejte na pokožku vystavenou slunci, resp. po aplikaci suflé se nevystavujte slunci.\nSložení/Ingredients: Cocos Nucifera Oil (kokosový olej)*, Butyrospermum Parkii Butter (bambucké máslo)*, Theobroma Cacao Seed Butter (kakaové máslo)*, Olea Europaea Fruit Oil (olivový olej)*, Citrus Limon Fruit Extract (Citrón)*, Citrus Reticulata Fruit Extract (Mandarinka)*, Citrus Sinensis Peel Extract (Pomeranč)*, Citrus Grandis Fruit Extract (Grapefruit)* *certifikovaná organická složka\nSkladování: Skladujte na suchém a chladném místě při teplotě do +35°C. Nevystavujte přímému slunečnímu záření, vlhkosti a mrazu. Uchovávejte mimo dosah dětí.


Letem kytarovým světem - ve znamení rockové písničky - muzikus.cz\n30.4.2012 | Autor: Vítězslav Štefl | sekce: pro muzikanty - seriály\nTak, a je to tady. Velikáni fenoménu, pro který se vžil pojem rocková písnička. Pojem, který je stylově ohraničen velmi nezřetelně a jehož interpretační vymezení není jednoznačné. Ale pojem, který má obrovský vliv a stal se jedním z výrazných jevů rockové hudby obecně.\nNa svých přednáškách se rockové písničce jako takové věnuji poměrně podrobně. Zde nám nezbývá moc místa, takže to musíme vzít trochu jinak, než jsme u podobných profilů zvyklí. Opravdu letem světem. Než nevadí.\nA ještě taková poznámka. Když jsme vybírali jména, zastupující tento, nechci říct styl, ale oblast hudby, byli jsme si vědomi, že by z určitých hledisek dvojici Springsteen a Petty vhodněji doplnil Neil Young. Ovšem toho jsme si v rámci Kytarových velikánů již probrali. Je jasné, že bychom do této kategorie mohli zařadit i další osobnosti, za všechny třeba Roye Orbisona, Jona Landaua, Bryana Adamse, Donovana, Arla Guthrieho, Toma Waitse, Paula Simona a další, nevyjímaje sólové dráhy členů Beatles. Třeba. Pokud pak nemluvíme o určitých etapách stylového a interpretačního vývoje řady osobností z jiných „šuplíků“ současné hudby a pomineme-li „klasické“ písničkáře, folkaře a zástupce označení, mezi něž patřila i protest song apod. (nota bene, Dylan do této kategorie patřil také). Ale to už by bylo moc. Je tedy jednoznačné, že jde o vysoce individuální pojetí tohoto svébytného útvaru současné hudby. Co je ovšem jasné, že právě tito tři interpreti zcela neoddiskutovatelně patří mezi špičky nejen svého žánru, ale rockové muziky vůbec. I z hlediska vlivu (viz třeba vztah Dylan - Beatles...).\nA ještě - diskografie uvádíme bez bootlegů, koncertní desky jen výjimečně, či jsme jejich přehled umístili na web, pokud se opakuje label, tak ho již nepíšeme a uvádíme pouze změnu. U žebříčků se zaměřujeme pouze na USA a UK, z hlediska cenných kovů přidáváme i Kanadu. Více ne, nevešli bychom se. Taktéž se nepouštíme ani do hostování (včetně Travelling Wilburys).\nTak ale jak je uvedeme, abychom nakonec nikoho z fanoušků neurazili? Třeba podle abecedy.\nRobert Allen Zimmermann se narodil 24. května 1941 v Duluthu v Minnesotě. Tento pozdější velikán světové hudby, který z hlediska svého vlivu bývá řazen k triumvirátu, tvořeného spolu s ním Beatles a Elvisem Presleym, začíná poslouchat nejdříve blues a country, později rock and roll. První kapely zakládá už na střední škole, kde na konci studia získává přízvisko „pokračovatel Little Richarda“. Na konci padesátých let působí v dalších formacích, pod pseudonymem vystupuje i jako klavírista s Bobbym Veem. V září 1959 se přestěhoval do Minnesoty, kde se zapsal na univerzitu. Zde se jej také inspirovali mnozí umělci, mj. i welšským básníkem Dylanem Thomasem, což ho posléze vede k pseudonymu Bob Dylan. Tyto snahy maximální introdukce a vnímání světa z pozice pouličního básníka v něm utvrzuje Woody Guthrie, se kterým se setkává v New Yorku.\nDylan začíná hrát na místních scénách, pracuje i jako studiový muzikant a roku 1961 si ho všimne lovec talentů John Hammond. Zprostředkuje mu smlouvu s labelem Columbia, což pro toto vydavatelství nakonec znamenalo opravdovou výhru. Vždyť Dylan zde vydal přes třicet studiových, třináct koncertních a čtrnáct kompilačních alb, za které získal jenom v USA na dvacet platinových ocenění...\nDebutového alba Bob Dylan (1962, Columbia, UK: 13) se prodalo první rok jen pět tisíc kusů. Dylan se tak ale etabloval na folkové a protestsongové scéně. V období „dvojky“ The Freewheelin’ Bob Dylan (1963, USA: 22, platina, UK: 1) se jeho partnerkou (i hudební) stává Joan Baez. Album je vysoce úspěšné, přináší mj. i velký hit Blowin’ in the Wind, který následně celosvětově proslaví i trio Peter, Paul & Mary. Na The Times They Are a-Changin’ (1964, USA: 20, UK: 4, zlato) je další celosvětový, nadčasový hit The Times They Are a-Changin’, a Dylan se úspěšně prosazuje i v Anglii. Po Another Side of Bob Dylan (1964, USA: 43, UK: 8, zlato), kde se začíná věnovat spíše osobním pocitům, což ho oddaluje od ortodoxních fanoušků protestního hnutí, přichází s úspěšným Bringing It All Home (1965, USA: 6, platina, UK: 1), kde jednoznačně svůj výraz elektrifikuje. Na vystoupení s kapelou Paul Butterfield Blues Band na festivalu v Newportu je folkaři v podstatě vypískán, ale své publikum zdaleka neztrácí, ba naopak, svým posunem k „elektrice“ získává zcela nové, početnější a dychtivější posluchačstvo. Vždyť 60. léta tehdy byla již v plném rozpuku. Album přináší super hit Mr. Tambourine Man (zpopularizovaný i Byrds).\nI další album , Highway 61 Revisited (1965, USA: 3, platina, Kanada: platina, UK: 4) je i díky obrovskému hitu Like a Rolling Stone úspěšné, ještě lépe se ujímá klasické dvojalbum Blonde on Blonde (1966, US: 9, 2x platina, UK: 3), kde se Dylan začíná zaobírat mj. i světem „tripů“. Album vzniká ve spolupráci s kapelou Hawk, později proslulou jako Band.\nPoté co se zranil na motorce, se stahuje na osmnáct měsíců do ústraní. Objevuje se na koncertu k památce zemřelého Guthrieho a vydává zajímavé LP John Wesley Harding (1967, USA: 2, platina, UK: 1), vykazující větší smířenost se životem a hledání pozitivních stránek. Po realizaci obrovsky úspěšné kompilace Bob Dylan’s Greatest Hits (1967, US:10, 5x platina, Kanada: 2x platina, UK: 6) nahrává ve stejném, více melodicky laděném „nashvilském“ duchu následné Nashville Skyline (1969, USA: 3, platina, Kanada: zlato, UK: 1).\nPrvní polovina sedmdesátých let se Dylanovi moc nepovedla. Hudební scéna se ubírala jiným směrem, a i když si alba Self Portrait (1970, USA: 4, zlato, UK: 1), New Morning (1970, USA: 7, zlato, UK: 1), Pat Garrett& Billy the Kid (1973, USA: 16, zlato, UK: 29), z kterého ovšem zabodoval singl Knockin’ on Heaven’s Door, dále Dylan (1973, USA: 17, zlato) a Planet Waves(1974, Asylum, USA: 1, zlato, UK: 7, stříbro) s výjimkou dalšího výběru Greatest Hits Vol.II / More Bob Dylan Greatest Hits (1971, USA: 14, 5x platina, Kanada: 2x platina, UK: 12) nevedla tak špatně, na větší úspěch si musel počkat až s deskou Blood on the Tracks(1975, Columbia, USA: 1, 2x platina, Kanada: platina, UK: 4, zlato). Dylan tehdy procházel těžkým osobním traumatem a to se v jeho skladbách výrazně promítlo. Po spíše vzpomínkovém The Basement Tapes (1975, USA: 7, zlato, UK: 8, zlato) vydal posluchačsky příjemné Desire (1976, USA: 1, 2x platina, Kanada: platina, UK: 3, zlato) a na podzim se rozloučil se svou souputnickou kapelou Band.\nKe konci 70. let se Dylan otevřel některým stránkám křesťanské věrouky, což zhodnotil na Street Legal (1978, USA: 11, zlato, Kanada: platina, UK: 2, platina) a spíše až ke gospelu směřujících albech Slow Train Coming (1979, USA: 3, platina, Kanada: 2x platina, UK: 2, stříbro) a Saved (1980, USA: 24, UK: 3, stříbro). Celkový obraz této doby pak doplnila kompilace Masterpieces (1978, pro Japonsko a Austrálii).\nI když jsou další desky na počátku 80. let stále velmi kvalitní, nedosahují předpokládaného ohlasu. Shot of Love (1981, USA: 33, UK: 6, stříbro) se propadá (podílí se na něm mj. Ringo Starr, Ronnie Wood apod.), ani LP Infields (1983, USA: 20, zlato, Kanada: zlato, UK: 9, stříbro) s Markem Knopflerem si nevede o moc lépe. Totéž lze prohlásit o dalších deskách Empire Burlesque (1985, USA: 33, Kanada: zlato, UK: 11), kompilaci Biograph (1985, USA: 33, platina), dále Knocked Out Loaded (1986, USA: 54, UK: 35), Down in the Groove (1988, USA: 61, UK: 32), Oh Mercy (1989, USA: 30, zlato, UK: 6, zlato) a dokonce ani Under the Red Sky (1990, USA: 38, UK: 13, stříbro) - osobně mám tuto desku moc rád, stačí se podívat jen na přehled hostů, mezi nimiž nechybí Stevie Ray Vaughan, George Harrison, Slash, Elton John...\nNa albech Good as I Been to You (1992, USA: 51, UK: 18) a World Gone Wrong (1993, USA: 70, UK: 35) se orientoval na tradicionály, nijak zvlášť si ale nevedla ani další kompilace, Greatest Hits, Vol. 3 (1994, USA: 126, zlato, UK: 150).\nAž album Time Out of Mind (1997, USA: 10, platina, Kanada: zlato, UK: 10, zlato) trochu vrátila lesk jeho dobové tvorbě. Šlo spíše ale o jednorázový zájem, základ prodejů jeho desek stále tvořily klasické tituly 60. a 70. let. Nic na tom nezměnily ani kompilace The Best of, Vol. 1 (1997, pouze UK a Kanada, UK: 6, zlato), The Best of, Vol. 2 (2000, pouze UK a Kanada, UK: 22) a The Essential Bob Dylan (2000, USA: 67, platina, UK: 9, platina). Tuto skutečnost potvrdila i další alba Love and Thef t(2001, USA: 5, UK: 3 zlato) a výběry, jako The Best of Bob Dylan (2005, pouze pro US) s výjimkou Modern Times (2006, USA: 1, platina, Kanada: platina, UK: 3). I když následné kompilace The Collection (2007) a Dylan (2007, USA: 36, zlato, UK: 10) a studiovky Together through Life (2009, USA: 1, UK: 1) a Christmas in the Hear t(2009, USA: 23, UK: 40) si v umístění nevedly špatně, ba mnohdy naopak, prodejní čísla se udržovala jenom na průměrech. Zvlášť dobře se neujal ani ambiciózní projekt Original Mono Recording (8CD, 2010, UK: 157) a výběr z něj The Best of the Original Mono Recordings (1CD, 2010, UK: 107).\nThomas Earl Petty se narodil 20. října 1950 v Gainesville na Floridě. Tohoto později velmi známého umělce s více než šedesáti milióny prodaných desek na kontě (ať už jako sólista či se skupinou Heartbreakers) a jednoho ze zakladatelů superskupiny Traveling Wilburys přitáhly k muzice dvě věci: setkání s Elvisem Presleym (jeho otec pracoval v týmu jednoho z Elvisových filmů) a shlédnutí Beatles v legendárním Ed Sullivan Show. Na kytaru ho učil Don Felder, pozdější člen Eagles.\nPo nedokončených studiích založil kapelu Epics, později hrál na baskytaru v Mudcrutch, kde byl již základ jeho skupiny Heartbreakers. Když se Mudcrutch rozpadli, s kytaristou Mikem Campbellem dali dohromady první sestavu. Demo nahrávky pak zaujaly label Shelter.\nUž debut Tom Petty and the Heartbreakers (1976, Shelter, USA: 55, zlato, UK: 24) sklidil úspěch a pochvalné kritiky. Po pozdním vydání promo nahrávky Official Live Leg (1977) jim vyšlo LP You’re Gonna Get It! (1978, USA: 23, zlato, UK: 34), které si vedlo ještě lépe. Jejich label ale zkrachoval a Petty se s kapelou ocitli v nejistotě. To však svým odhodláním překonali a jejich třetí album pak přineslo jednoznačný úspěch - Damn the Torpedoes (1979, MCA, USA: 2, 2x platina, Kanada: 2x platina, UK: 57) již poukázalo na sehranost kapely. I další alba, zaměřená na písně „amerických dálnic“ jako Hard Promises (1981, USA: 5, platina, Kanada: platina, UK: 32), Long after Dark (1982, USA: 9, zlato, Kanada: zlato, UK: 45), Southern Accents(1985, USA: 7, platina, Kanada zlato, UK: 23), Pack Up the Plantation: Live! (1985, USA: 22) a Let Me Up (I’ve Had Enough)(1987, USA: 20, platina, Kanada platina, UK: 59) byla velmi úspěšná a potvrdila Pettyho pozici na rockové scéně.\nNa konci 80. let to také zkusil jako sólový umělec - a vyšlo to. Deska Fool Moon Fever (1989, USA: 3, 5x platina, Kanada: 6x platina, UK: 8) přinesla řadu hitů (Free Fallin’, I Want Back Down atd.). Naprosto skvělé bylo ale i další album s Heartbreakers, vynikající Into the Great Wide Open (1991, USA: 2x platina, Kanada: 2x platina, UK: 3), kde od začátku do konce nenajdete věc, kterou byste chtěli přeskočit. Obrovský úspěch měly i další albové počiny, sólové Wildflowers (1994, Warner Brothers, USA: 8, 3x platina, Kanada: 2x platina, UK: 36) a kompilace Greatest Hits (1993, USA: 5, 10x platina, Kanada: 2x platina, UK: 10) a Playback (1995, USA platina).\nJako se Pettymu přelom 80. a 90. let jednoznačně povedl, další desky, soundtrackové Songs and Music from “She’s the One” (1996, USA: 15, zlato, UK: 37), Echo (1999, USA: 10, zlato, Kanada: zlato, UK: 43), Anthology: Through the Years (2000, USA: 132, zlato, UK: 14), The Last DJ (2002, USA: 9, UK: 179), sólové album Highway Companion (2006, American Recordings, USA: 4, zlato, UK: 56), kompilace The Live Anthology (2009, USA: 51) a prozatím poslední Mojo (2010, USA: 2, UK: 38) se záznamem z turné Mojo Tour (2010), byť jakkoli kvalitní a často i zlaté, takový potenciál úspěchu už neměly.\nBruce Frederick Joseph Springsteen se narodil 23. září 1949 v Long Branch a New Jersey. Jeden z nejúspěšnějších umělců vůbec, přezdívaný The Boss, který jen v USA prodal na šedesát pět miliónů desek a celosvětové prodeje přesahují sto dvacet miliónů, se k muzice dostal shlédnutím Elvise Presleyho v Ed Sullivan Show. Ve třinácti letech dostal první kytaru, jako teenager začal působit v několika kapelách. Až s kapelou Springsteen Band se dostal přes Johna Hammonda (viz výše) ke smlouvě na desku. I zde Columbia udělala dobře...\nPrvní album Greetings from Asbury Park, N.J. (1973, Columbia, USA: 60, 2x platina, UK: 41, stříbro) ze začátku tak úspěšné nebylo, ale start se podařil. Další deska, The Wild, The Innocent and the E Street Shuffle (1973, USA: 59, 2x platina, UK: 33, stříbro), již s E Street Band, představila Springsteena jako svébytnějšího umělce, což potvrdil velmi úspěšnou deskou Born to Run (1975, USA: 3, 6x platina, Kanada: 2x platina, UK: 17, platina), která nastartovala jeho hvězdnou kariéru. Téma městské romantiky a starostí běžného člověka prostě zabralo.\nI další desky, Darkness on the Edge of Town (1978, USA: 5, 3x platina, Kanada: platina, UK: 14, zlato), hodně civilní The River (1980, USA: 1, 5x platina, Kanada: 2x platina, UK: 2, zlato) a velmi syrové Nebraska (1982, USA: 3, platina, Kanada: zlato, UK: 3, stříbro) bez studiových vychytávek sklidily neobvyklý úspěch. Což ještě nebylo nic proti smršti úspěchu, která se rozpoutala vydáním alba Born in the USA (1984, USA: 1, 15x platina, Kanada: 10x platina, UK: 1, 3x platina, v dalších osmi zemích 1. místo). Od začátku do konce album člověka přitáhne a už nepustí. Vysoce energické album postavilo Springsteena na vrcholy hudebního světa a jeho pozici tam v podstatě utvrdilo.\nCož bylo znát i na ohlasu hudebně trochu chladnějšího LP Tunnel of Love (1987, USA: 1, 3x platina, Kanada: 3 x platina, UK: 1, platina), na vlně úspěchu se vezly i desky HumanTouch (1992, USA: 2, platina, Kanada: 2x platina, UK: 1, stříbro) a Lucky Town (1992, USA: 3, platina, Kanada: 2x platina, UK: 2, stříbro).\nPo sérii světových úspěšných turné přišla deska The Ghost of Tom Joad (1995, USA: 11, zlato, Kanada: zlato, UK: 16, stříbro), inspirována klasikou, románem Johna Steinbecka Hrozny hněvu. Její relativní neúspěch vyvážily kompilace Greatest Hits (1995, USA: 1, 4x platina, Kanada: 4x platina, UK: 1, 2x platina), Tracks (1998, USA: 27, platina, Kanada: zlato, UK: 50) a 18 Tracks (1999, USA: 64, UK: 23).\nDalší album, The Rising (2002, USA: 1, 2x platina, Kanada: zlato, UK: 1, zlato) ovšem zase zabodovalo a zcela potvrdilo celosvětový trend návratu k této části rockového výrazu. Kompilace The Essential (2003, USA: 14, platina, UK: 28) to jen potvrdila.\nI když následná alba nezačala po svém vydání vyvolávat takovou hysterii jako desky sedmdesátých let, vždy šlo o kvalitní, vyzrálou muziku. A to jak v případě folkového Devils & Dust (2005, USA: 1, zlato, Kanada: platina, UK: 1, zlato), cover alba We Shall Overcome: The Seeger Sessions (2006, USA: 3, zlato, Kanada: zlato, UK: 3), typického Magic (2007, USA: 1, platina, Kanada: platina, UK: 1, zlato) à la druhá polovina 70. let - s výjimkou ovšem vynikajícího Working on a Dream (2009, USA: 1, zlato, Kanada: platina, UK: 1, platina), kterého se zatím prodalo přes tři milióny kusů. Zajímavostí pro fanoušky je pak po vydání výběrů Greatest Hits (2009, USA: 43, UK: 3) a The Collection 1973-1984 (2010, UK: 35) dvoj CD The Promise (2010, USA: 16, zlato, UK: 7), kde se Springsteen a E Street Band odhodlali k vydání skladeb, které se nedostaly na desku v období mezi alby Born to Run a Darkness on the Edge of Town.\nMuzikus 1/2004 - Kytaroví velikáni (str. 48, noty, diskografie)\nMuzkus 9/2005 - Letem kytarovým světem - Riffoví mistři současnosti (miniprofil) (str. 70, noty)\nTak jak Cantrell najel do nového tisíciletí, pokračoval v tomto tempu i dál. Poté, co se naprosto perfektně podílel na realizaci velmi zajímavé cover desky Ozzyho Osbournea, Under Cover, rozjel spolupráci s Billym Duffym, frontmanem a kytaristou legendárních The Cult a zformoval s ním superkapelu Cardboard Vampyres. Sestava, které stejně nikdo neřekl jinak než Cantrel - Duffy Band, se uvedla v dubnu 2004. V podstatě šlo o záležitost, kterou lze vyjádřit slovy - hrát si pro radost: „V téhle kapele jde vlastně jen o to, zahrát si spolu písničky, na nichž jsme vyrostli.“ Není divu, v repertoáru byly skladby od Led Zeppelin, AC/DC, Black Sabbath apod. Oba kytaristy doplnili John Corabi (voc, ex-Mötley Crüe), Chris Wyse (bg, The Cult) a Eddie Livingston (dr, ex-Jimmy Bain, Billy Preston apod.). Album ale této partě nikdy nevyšlo.\nCo se týče sólové činnosti, tak tam Cantrell trochu zvolnil. Sice se pustil do natáčení dalšího sólového počinu, kdy původní vydání bylo plánováno již na rok 2006. Ovšem, dodnes se ještě nic neobjevilo: „Není čas,“ prohlašuje Cantrell. „Pro mě je vždy prvotní Alice in Chains. Vlastně i ty mé předchozí sólové desky vlastně vznikly jen proto, že tehdy Alice nefungovali. Jo, existuje řada lidí, kteří stihnout více věcí najednou. Vlastně proč ne, zvláště když je člověk mladší. Ale teď už to prostě nejde.“\nNové album Alice in Chains, již s Williamem DuVallem za mikrofonem, obsahuje na jedenáct skladeb, z nichž plných devět složil Cantrell zcela sám. Potvrdil tak nejen svou pověst jednoho z nejlepších současných kytaristů, ale opět se etabloval jako výrazný autor, hnací síla Alice in Chains a vysoce osobitá hudební osobnost.\nMimochodem, deska vystoupala na přední místa světových žebříčků, v USA a v Kanadě získala zlato.\n1. Jerry Cantrell + Alice in Chains\nThe Essential (2006, kompilace, Columbia)\nBlack Gives Way To Blue (2009, Virgin)\nOsudové album 9\nJeden z nejvýraznějších současných kytaristů vůbec, navíc s velkým vlivem, ať už z hlediska tvorby, techniky hry a přístupu ke kytaře, tak i vzhledem k pedagogické a instruktorské práci (vedle notoricky již známých žáků, jako jsou Kirk Hammett a Steve Vai, můžeme uvést kupříkladu Andyho Timmonse, Alexe Skolnicka, Charlieho Huntera a další). Navíc jde nejen o vynikajícího instrumentalistu a sólového umělce, ale i osobnost s citem pro týmovou práci, pro kapelu. Stačí si naposlouchat třeba Chickenfoot...\n„Moji starší sourozenci mě s Hendrixem seznámili tak ve dvanácti třinácti letech. Tehdy jsem zrovna začal hrát na kytaru a oni do mě nabouchali hned tři jeho desky. Ze všech těch alb na mě ale nejvíc zapůsobilo Electric Ladyland. Tady se sešly všechny stránky Hendrixovy hry - byla tady souhra s kapelou, byl zde obrovský cit pro improvizaci, třeba ve Voodoo Chile, a samozřejmě zhodnocení předchozích alb jeho tak příznačné techniky hry a neopakovatelného přístupu k tónu.\nNemá cenu hovořit třeba o sóle v All along the Watchtower, to je prostě klasika. Také Voodoo Child (Slight Return) je hodně silná věc. Ovšem jednoznačně mě tehdy dostala 1983... (A Merman I ShuldTurn to Be). Řada mých kamarádů z týhle desky poslouchala spíš krátký věci jako Crosstown Traffic nebo Come On (Part I), pokud už ne ty jednoznačně profláklý. Ale já jsem vždycky preferoval tuhle skladbu.\nK dalším věcem, které jsem zde obdivoval (i když to přišlo až časem), patřilo i to, že Hendrix si desku sám produkoval. Hodně inspirující. Navíc soudržnosti alba vůbec nevadila ta řádka hostujících muzikantů. A to vůbec nemluvím o tom, jak si tady Hendrix vyhrál se všema dalšíma nástrojema, na které si zahrál - skvělá ukázka studiové práce.“\nOnline verze stránky: http://www.muzikus.cz/pro-muzikanty-serialy/Letem-kytarovym-svetem-ve-znameni-rockove-pisnicky~30~duben~2012/\nTraveling Wildburys v reedici


Mluvit naprosto zbytečné o e-commerce výhod, neboť výhody pravděpodobně vše zřejmé. Nicméně, tato výhoda by měla být použita moudře k přilákání co nejvyšší, a potřebné funkce.\nDnes obchodníci se zaměřil na své publikum, pochopit, co zákazník očekává sofistikovanější formy interakce s prodávajícím a další nové funkce, které umožní tento proces nákupu jednodušší a rychlejší.\nDíky rychlému pokroku každé společnosti se snaží vybrat přesně platformu, která bude vyhovovat současným požadavkům zákazníků. Ale to není jediným kritériem výběru. Každá společnost musí také pochopit, že zvolená platforma musí být natolik flexibilní, že budou doplňovat a posilovat potřebné funkce v budoucnu, neboť prosperitu podnikání, a jako obecný technologický pokrok.\nMagento platforma přitahoval mnoho světových značek v první řadě, je jeho flexibilita. Podíváte-li se na světovém žebříčku motorů v posledních několika letech, uvidíte, že Magento je před svými konkurenty s velkým náskokem - více než 50%. Jednou z výhod tohoto systému yalvyaetsya že je zaměřená na budoucnost a nevyžadují přechod k jiným, dokonalejších motorů po určitou dobu, jak bude (plán) zůstávají SOUČASNÉ o mnoho let později.\nKromě toho, že projekt zaměstnává profesionální, plné vývojářům entuzizma platforma rovněž vytvořila tým, jehož jména jsou lídry v oblasti marketingu a obchodu. Vývojáři a obchodníci přidat obrovskou komunitu, která roste s geomerticheskoy progrese po celém světě, takže plošina je podporován téměř všechny yayzkah a prakticky každá země presentedin vývojáře a partnery, kteří vám ochotně podporuje a pomáhá společnostem, které chtějí realizovat Magento v jejími obchodními procesy.\nVelmi často se uživatelé motoru se říká, že mají dojem, že nic není nemožné pro platformu.\nMagento Platform - otevřený zdrojový kód, který je reprezentován v bezplatné verzi, která obsahuje všechny potřebné funkce pro online nakupování. Navíc, tam jsou také placené verze podnikání. Nicméně, dostatek volného, protože architektura je natolik flexibilní, že platforma může být nasazen do obrovského systému, který bude podporovat jak vnější atributy, a všechny kanceláře společnosti, která umožňuje automaticky provádět téměř všechny operace.\nMagento rozhodně podporuje mobilní komerce, vícejazyčný, multi-site, samozřejmě nabízí celou řadu platebních možností, používá efektivní algoritmy pro objednávání, můžete pracovat na optimalizaci pro vyhledávače, strávit analytiku, učinil prohlášení, že podporuje velké množství marketingových funkcí. Kromě toho mohou být integrovány s různými aplikacemi a programy, doplněné o rozšíření, která, jak již bylo řečeno, se promění v obří systému, ovládací části vlastních procesů společnosti, téměř automaticky.\nKromě toho společnost neustále pracuje na zlepšení jejich vztahů se zákazníky, partnery vůle a členy komunity. Zástupci projektu organizovat útoky na úsilí různých celém světě, aby udržel setkání se všem zájemcům o e-commerce, organizovat různé konference a události, poskytování školení a poradenství v oblasti marketingu, propagaci a implementaci systému v těchto nebo jiných obchodních procesů.\nTransport - co to je? Typy a užitková vozidla\nSoubory na flash disk se stala značka. Proto všechny složky na flash disk se stala značka?\nBilance obratu - základ pro sestavení konsolidované roční rozvahy\nPředmětem pracovního práva


Pozemky Hodyně u Dřevce | Reality.iDNES.cz\nPozemky Hodyně u Dřevce\nNabízíme Vám pozemky u obce Hodyně okres Plzeň-sever o celkové výměře 2 125 m2. Hodyně leží 4 km jihovýchodně od Kralovic v mírně zvlněném terénu pod vyvýšeninou Chlumek (427 m), v nadmořské výšce okolo 400 m a spadá do katastrálního území Hodyně u Dřevce. Podle katastru nemovitostí jsou pozemky zařazeny do orné půdy. Hospodařícím zemědělcům nabízíme zdarma kompletní poradenskou činnost při vyřízení dotace od PGRLF na nákup pozemků, což v praxi znamená v podstatě slevu ve výši cca 400 000,- Kč! V případě zájmu nás neváhejte kontaktovat.\nProdej zemědělského, 1728 m²\nProdej pozemků a zahrad zemědělské Kožlany Prodej pozemků a zahrad Kožlany Pozemky a zahrady okres Plzeň-sever Pozemky a zahrady Kožlany Prodej pozemků a zahrad okres Plzeň-sever Nemovitosti okres Plzeň-sever Pozemky a zahrady Plzeňský kraj Nemovitosti Plzeňský kraj Prodej pozemků a zahrad zemědělské Prodej pozemků a zahrad


Na koupaliště už jen s občankou. Konflikty s mladými migranty vyřešila v Düsseldorfu až policie - Echo24.cz\nNa koupaliště už jen s občankou. Konflikty s mladými migranty vyřešila v Düsseldorfu až policie\nDüsseldorfský bazén Rheinbad Foto:\nIlustrační foto: www.baeder-duesseldorf.de\nDrama na koupališti\nred, vdr 29. července 2019\nNěmecká policie musela řešit pátek další velký incident u bazénu, tentokráte na koupališti Rheinbad v Düsseldorfu, hlavním městě Severního Porýní-Westfálska. Asi 60 Afričanů se tam dostalo do sporu s návštěvníky a plavčíkem ohledně toho, že zabírali příliš prostoru u tobogánu a také v prostoru na potápění. Poté, co skupina mladíků ohrožovala plavčíka, byli na pomoc povoláni policisté. Všichni návštěvníci museli koupaliště opustit a došlo k zásahu policie. Je to jen poslední podobný incident s migranty v německých bazénech. Od neděle teď musejí mít všichni návštěvníci pro vstup na koupaliště Rheinbad občanský průkaz či cestovní pas. Píše o tom server Spiegel Online. Útoky odsoudilo spolkové ministerstvo vnitra.\nO problémech na koupalištích a pátečním incidentu se o vínedu věnuje řada německých médií. Chaos, který nastal v pátek odpoledne na düsseldorfském koupališti Rheinbad, museli řešit až přivolaní policisté, které na pomoc přivoval provozovatel bazńu. Mladí Afričané se zde totiž chovali nevhodně a zároveň měli ohrožovat plavčíka. Na 60 agresivních mladíků bylo jen šest pracovníků bezpečnostní služby a podle některým médií se po neshodách pokusili "převzít kontrolu nad bazénem."\nOd neděle se musejí všichni příchozí prokázat při vstupu na koupaliště dokladem totožnosti. „To bude mít trochu disciplinární účinky,“ řekl agentuře DPA düsseldorfský starosta Thomas Geisel (SPD). Podle něj byla páteční událost provokací. Agresi nazval zcela nepřijatelnou a v pondělí chce diskutovat další možná opatření.\nPřivolaní policisté, kterých přijelo 20, v pátek nechali koupaliště zcela vyklidit, k čemuž již přistoupili už potřetí za poslední zhruba čtyři týdny. Asi 1500 návštěvníků tak muselo v pátek koupaliště kvůli incidentu opustit. Zároveň by taky měl být nyní posílen bezpečnostní dohled nad bazénem.\nMladí muži "s migrantským pozadím" se chovali na stejném koupališti agresivně již předchozí víkend. Podle jejich jazyka a vzhledu se policisté usuzovali, že se jedná pravděpodobně o muže severoafrického či arabského původu, řekl minulý týden policejní mluvčí. Tehdy došlo k nebezpečné situaci, když otce jedné z rodin obklopil dav asi 400 těchto lidí. Rodinu musela následně z koupaliště zachránit policie.\nPro zaměstnance lázeňské společnosti a jejího generálního ředitele Rolanda Kettlera jsou tyto incidenty noční můrou, uvedl server RP-online.de\nSpolkové ministerstvo vnitra teď žádá vyvození důsledků ze strany místních orgánů. „Odsuzujeme tyto výtržnosti,“ řekl mluvčí ministerstva vnitra pro pondělní vydání listu Rheinische Post. "Místní úřady musí udělat vše pro to, aby ochránily obyvatelstvo před výtržnostmi a násilím na koupalištích," uvedl mluvčí.\nUž 15. července přinesl deník Echo24 zprávu, že Německo zvažuje přísnější bezpečnostní opatření na koupalištích, což navrhuje například berlínský liberální zastupitel Marcel Luthe (FDP). Problém se jeví jako celoněmecký. V poslední době dochází stále častěji k útokům v německých venkovních bazénech. Proto předseda Svazu německých plaveckých bazénů Peter Harzheim varuje před rostoucí agresivitou. „Nálada ve venkovních bazénech je stále agresivnější,“ řekl již dříve předseda svazu německých provozovatelů plaveckých bazénů Peter Harzheim v Rheinische Post. Každý rok se zhoršuje. Je to děsivý vývoj."\nČtěte také: Německo zvažuje policejní hlídky na koupalištích kvůli incidentům mezi návštěvníky


Jak pohodlné ukládat balíčky v kuchyni\nSkladovací kontejnery z dostupných nástrojů\nJak skládat tašky\nV každém domě, prázdné plastové sáčky zabírají spoustu místa, většinou v kuchyni. Vyvstává otázka, jak udržet balíčky pohodlné a praktické.Navzdory skutečnosti, že mnoho lidí je zvyklé ukládat "balíčky v balíčku" nebo v krabicích, které nejsou příliš výhodné a zabírají spoustu místa, existuje spousta kreativních způsobů skladování, což je mnohem pohodlnější.\nKošík, krabice nebo kontejner jsou ideální pro skladování sáčků.Bude to pohodlnější, pokud oddělíte malé balíčky triček od velkých, plastových z plastu - takže se nebudou vzájemně zaměňovat.\nBalení ubrousků.Pokud jste vyčerpali ubrousky, nepokoušejte se vyhazovat dávkovač, můžete jej ukládat jako obvyklé obaly a za odpadky.\nPlastová láhev je velmi pohodlné místo pro uložení v kuchyni - prořízněte díru uprostřed tak velkou, že můžete vložit roli tam a vytáhnout ji až k hrdlu, odtud ji můžete dostat velmi pohodlně.\nČajová krabice bude sloužit jako vynikající kontejner pro malé balení.Ve středu krabice musíte vystřihnout kruh, ze kterého budou pytlové pytle spadnout, musíte naplnit nádobku shora, kde se víko otevře. Může být zdoben podle potřeby.\nPokud nechcete dělat něco sami, můžete si koupit zásobník pro tašky v obchodě.Může mít jiný tvar a velikost, obvykle je připevněn ke dveřím pod dřezem. Je to netěsná urna - z každé díry můžete snadno dostat balíček, ale oni sami nevypadají.\nDávkovače ze starého oblečení.Pokud máte zbytečné bundy, můžete ozdobit rukáv, položit šňůrky na obou stranách a připraven! Taková věc může být propojena sami.\nPro kreativní a kreativní hostesky existuje spousta možností pro ukládání: panenky, hračky, pohádkové postavy, ale u takových výrobků jsou nezbytné další materiály a dovednosti pro řezání a šití.Dítě můžete zapojit do procesu vytváření takového vaku. Takové řemesla jsou velmi praktické a zdobí interiér kuchyně.Chcete-li si šit panenku, budete potřebovat: kus kaliko, barevnou látku a dekoraci pro šaty, oči pro měkké hračky. Před šitím musíte udělat vzorek - řezat hlava panenek a ruce z papíru, šit ji z hrubého kaliko a naplnit jej vlnou pro objem. Pak si šit blůzu na panenku, aby se vešla do těla, šijeme sukni a druhou vrstvu sukně pokrytou gumičkou - to bude přesně to místo, kde dostanete tašky.\nExistuje podobná verze panenky, ale mnohem jednodušší.Vezměte obvyklý pytel s krásnými barvami a na spodku těsného elastického pásku. Bude vypadat dobře i přes svou jednoduchost.\nKterékoliv z těchto možností lze umístit kdekoliv: nejčastěji pro pohodlí, jsou namontovány na dveřích pod dřezem, na malých organizátorech - na stěně v blízkosti dřezu nebo na skříňce. Pokud se jedná o kontejnery, vyberte pro ně samostatnou polici nebo zásuvku.\nJak skládat balíčky\nPůvodní kontejner je malý pro snadné skladování pytlů.Je důležité zvolit nejvhodnější a ekonomičtější způsob jejich ukládání.Zvažte několik z nich.\n"rohy" - nejběžnější a pohodlnější způsob skladování.Rozšiřte tašku, sklopte ji dvakrát. Poté ohněte rohy zprava doleva a zleva doprava a pokračujte v rozepnutí rohů k držadlům. Ukázalo se, že má kapsu, na kterou se má držet rukojeť.Hotovo! Velmi praktické, vhodné pro tašky jakékoliv velikosti.\nTašky z oděvních prodejen také zabírají prostor, ale nemusí být odhozeny, mohou být užitečné v domácnosti. Složte je velikost obálky a položte je na sebe v botní schránce. Pokud máte spoustu malých věcí, které nemáte kam uložit - vezměte krabici s dárkovým pytlíkem a naplňte jej malými věcmi. Dejte je do skříně nebo skříně, nezabezpečují místo a budete vždycky pamatovat, kam položíte drobné věci.\nDalším způsobem, který ušetří spoustu místa v kuchyni: je třeba narovnat tašku a poté jej vyměnit na polovinu třikrát, dostanete úzký pás. Natočte ho dvěma prsty, pak otočte kliky a položte je na složený vak. Tato metoda je vhodnější pro malé balíčky triček.\nSáček sklopte pomocí řezné rukojeti: sklopte jej na polovinu, otočte rohy k madlům jako v první verzi, sklopte rukojeti na roh a zatáhněte roh do rohu.\nDíky propojené kreativitě a představivosti můžete vytvořit vynikající a funkční kontejnery pro uložení balíků v kuchyni, hlavně je najít vhodné místo. Výše uvedené metody pomohou šetřit místo, čas a zdobí kuchyň se zajímavými produkty vyrobenými vlastním rukama.


Zřiďte si pojištění storna zájezdu 2021 | YesPojištění.cz\nJak nepřijít o peníze, když neodletíte aneb Pojištění storna zájezdu\n27/07/2021 Od Josef Vejvoda\nPojištění storna zájezdu je produkt, který pojištěné osobě zajistí náhradu nákladů, které vynaložila za nakonec stornovaný zájezd. Jestliže zájezd zrušíte včas (například dva měsíce před odletem), poskytovatel služeb si zpravidla naúčtuje storno poplatek například ve výši 20 procent a zbytek částky vám vrátí. Při zrušení zájezdu týden před odjezdem je však storno poplatek daleko vyšší a dále narůstá – čím blíže datu odjezdu musíte dovolenou stornovat, tím méně dostanete zpět. Může se tak například stát, že pokud zrovna den před odletem do zahraničí onemocníte, nevrátí vám nic (storno poplatek pro poskytovatele cestovních služeb bude odpovídat ceně zájezdu).\nFinančním nákladům spojeným s rušením dovolené se však můžete vyhnout, stačí když si sjednáte pojištění storna zájezdu. Vybraná pojišťovna vám pokryje storno poplatky, a to bez ohledu na to, kdy zájezd zrušíte.\nSjednejte si pojištění storna zájezdu včas\nPojištění si sjednejte ideálně ihned po zakoupení zájezdu, letenky či ubytování. Většina pojišťoven tento produkt umožňuje sjednat pouze do tří pracovních dnů od zaplacení vybraného zájezdu nebo jiných cestovních služeb.\nKolik za pojištění storna zájezdu zaplatíte, záleží na ceně vaší dovolené. Výše pojistného je přitom nejčastěji určena procentem z hodnoty zájezdu, počítejte přibližně se 3 % nebo 4 %. Záleží však na konkrétních pojistných podmínkách.\nNapříklad ERV Evropská pojišťovna nově nabízí pojištění storna zájezdu s názvem Varianta Storno Plus, za které zaplatíte 7 % z ceny cestovních služeb. Toto pojištění přitom kryje například nezaviněné umístění do preventivní karantény nebo nesplnění zdravotních podmínek pro cestu zpět.\nPozor, některé instituce toto pojištění nabízejí jen pro zájezdy do určité hodnoty. Například u pojišťovny Kooperativa pojistíte zájezd s maximální cenou 75 000 Kč, ERV Evropská pojišťovna pojišťuje zájezdy v hodnotě až 300 000 Kč.\nPři vybírání vhodného pojištění storna zájezdu rozhodně přihlédněte k výši spoluúčasti. Jedná se o částku, kterou se pojištěná osoba přímo podílí na pojistném plnění, její výše je zpravidla vyčíslena určitým procentem. To je uvedeno i v pojistné smlouvě. U většiny pojistitelů se výše spoluúčasti na pojistném plnění pohybuje v rozmezí 10–20 procent z výše storna poplatků.\nCo pojištění storna zájezdu pokrývá?\nPojištění storna zájezdu se vztahuje na zrušení zakoupeného zájezdu, letenek či ubytování pojištěnou osobou. Pojistka obvykle zahrnuje také případ, kdy bude zájezd zrušen přímo organizátorem cesty, a to například z důvodu havárie, teroristického útoku či přírodní katastrofy.\nPojištění storna zájezdu a covid-19\nOd jara 2020 je situace v cestovním ruchu poněkud vrtkavá. Cestovní kanceláře i pojišťovny se snaží na vývoj událostí reagovat, pojištění storna zájezdu je přitom právě v této době aktuálnější než kdy jindy. Každá pojišťovna však nastavila jiné podmínky. Některé kryjí případné storno pouze za předpokladu, že se prokážete potvrzením, že jste onemocněli covidem-19. Jejich pojistka se tedy nevztahuje na situace, kdy jste preventivně umístěni do karantény (například pokud jste přišli do kontaktu s nakaženým). Produkty jiných pojišťoven však kryjí i toto riziko.\nPodmínky pojištění storna zájezdu\nRozsah i podmínky pojistného plnění se liší podle jednotlivých pojišťoven. Při sjednávání pojistky se proto zajímejte o to, jaké situace kryje a jaké jsou výuky z pojištění.\nKdy vám pojišťovna uzná zrušení zájezdu?\nV nabídce každé pojišťovny jsou popsány případy, kdy vám při zrušení zájezdu bude vyplaceno pojistné plnění. Jednotnou podmínkou je náhlé a nepředvídané zrušení zájezdu. Aby se pojištění na storno zájezdu vztahovalo, musíte prokázat, že jste k němu měli akutní důvod. Jedná se například o storno kvůli vážnému onemocnění, akutnímu zhoršení zdravotního stavu či úrazu. Pojistky zahrnují i situace, kdy nemůžete odjet z důvodu rozsáhlého poškození svého bytu či domu. Pokryta je též nezaviněná ztráta zaměstnání nebo například zmeškání odjezdu dopravního prostředku kvůli nehodě. Někteří pojistitelé v rámci pojištění storna zájezdu pokrývají i zrušení zájezdu kvůli rozvodu pojištěné osoby nebo opravnému termínu zkoušky.\nPojištění storna zájezdu se vztahuje na zrušení cesty z vážných důvodů, je tedy zřejmé, že nezahrnuje případy, kdy si pojištěný svůj zájezd jednoduše rozmyslí. Dále jsou z pojištění zpravidla vyloučeny případy, kdy pojištěná osoba nezískala vízum do cílové destinace, došlo ke změně jejího zdravotního stavu z důvodu požití alkoholu či omamných látek nebo jí zaměstnavatel neschválil dovolenou. Do výluk patří i onemocnění nebo zhoršení zdravotního stavu, o kterém pojištěná osoba věděla ještě před sjednáním pojištění storna zájezdu.


Jablečný ocet a hubnutí - existuje souvislost? - Zeptejte Se Odborníka Na Správu Hmotnosti\nOtázka: Může vám jablečný ocet opravdu pomoci zhubnout?\nA. Jablečný ocet (ACV) je dvakrát fermentovaná forma jablečného moštu. Nejprve se fermentuje kvasnicemi na jablečný mošt a poté se podruhé fermentuje, aby se alkohol změnil na kyselinu octovou, která je kyselá, a proto se jí říká jablečný ocet. Kyselina octová je hlavní složkou jablečného octa, protože je konečným produktem procesu dvojité fermentace. Kyselina octová je poměrně slabá kyselina s pH 4,76, nic jako kyseliny, které vás napadnou z chemie s pH kolem 2.\nHistoricky byl ocet používán jako konzervační kapalina, protože může ničit škodlivé bakterie, jako je E. coli. Používá se také jako digestiv, což znamená, že díky obsahu kyselin může pomoci při trávení určitých potravin. Používá se také jako dezinfekční prostředek a lze jej použít při čištění domácnosti.\nExistují studie o výhodách ACV při hubnutí. Tyto studie ukazují, že malé tinktury jablečného octa konzumované před jídlem nebo během jídla mohou pomoci při mírném úbytku hmotnosti a potlačení chuti k jídlu. Účastníci ztratili asi tři libry za tři měsíce, ale vědci také nemohli vyloučit matoucí faktory. To může být způsobeno jeho schopností snižovat chuť k jídlu. Existují studie, které ukazují, že jablečný ocet může zvýšit sytost a tím vám sníží méně kalorií v jídle. A na rozdíl od některých výzkumů, které používají velmi velké dávky, množství přijaté v této studii by bylo rozumné, aby někdo denně pracoval na své stravě. Většina lidí v této studii brala každý den pouze jednu až dvě polévkové lžíce jablečného octa.\nNavzdory tomu, že to lidé zmínili jako přínos, neviděl jsem příliš mnoho výzkumů o způsobu, jak jablečný ocet pomáhá snižovat ukládání tuků nebo spalování tuků. To znamená, že pokud jíte méně kalorií, budete spalovat tuky, protože jíte méně kalorií, než potřebujete k udržení své hmotnosti. Totéž platí pro metabolismus. Lidé tvrdí, že to může pomoci zlepšit váš metabolismus, ale neviděl jsem o tom výzkum. Jeho primární způsob účinku je vyvolat dřívější sytost, a proto vést k menšímu celkovému příjmu kalorií.\nDalší výhody jablečného octa\nViděl jsem podporu tvrzení, že jablečný ocet může snížit hladinu inzulínu. Existují studie, které naznačují, že jablečný ocet může snížit glykemickou odezvu, a tedy i množství inzulínu potřebné k absorpci glukózy z krve. Nejsem si jistý, zda je mechanismus dobře objasněn, ale je možné, že pomáhá trávit nebo využívat část glukózy. Stabilnější hladina cukru v krvi může také udržet vaši chuť k jídlu stabilní a zabránit vám v sáhnutí po občerstvení, které by z dlouhodobého hlediska mohlo pomoci při snižování tělesné hmotnosti a ztrátě tělesného tuku.\nDalší populární tvrzení je, že jablečný ocet může snižovat hladinu cholesterolu, ale dosud o tom údaje pocházejí ze studií na zvířatech, ve kterých lze přísně kontrolovat příjem a další faktory. Neexistují žádné přísně kontrolované lidské studie o tom, jak je cholesterol a zdraví srdce ovlivněno příjmem jablečného octa, ale zdá se, že existuje určitý slib založený na tom, co vidíme na zvířecích modelech.\nI když se o nich mluví méně často, dalšími zmíněnými potenciálními přínosy jablečného octa pro zdraví jsou schopnost zlepšit příznaky PCOS a ničit bakterie. Neviděl jsem žádná data, která by naznačovala, že jablečný ocet může pomoci se správou PCOS, ale viděl jsem podporu antibakteriálních vlastností jablečného octa vyplývající z jeho kyselé povahy.\nJak konzumovat jablečný ocet\nMíchání jablečného octa s vodou a jeho pití se rozhodně zdá být jedním z nejpopulárnějších způsobů jeho konzumace, spíše jako tinktura nebo léčivo. Pokud to chcete vyzkoušet, měli byste si uvědomit, že zde existuje potenciální vedlejší účinek octa, který poškozuje zubní sklovinu. Ale pokud jste někdo, kdo je velmi citlivý na kyselé, nemusí to být vaše nejlepší volba. Jednodušší způsob, jak získat stejné výhody, může být přidání jablečného octa do olivového oleje, aby se vytvořil salátový dresink. To je dobrý způsob, jak jej konzumovat, protože se jedná o standardní recept na oblékání - takže neděláte nic neobvyklého - a také získáte zdravotní vlastnosti zdravého oleje.\nI když je to méně časté a možná časově náročnější, je možné použít jablečný jablečný ocet k přípravě nakládané zeleniny. Neviděl jsem to tak moc, ale protože moření vyžaduje kyselinu a sůl, může to být dobrý způsob, jak jej přidat do potravin.\nKategorie\tZeptejte Se Odborníka Na Správu Hmotnosti\nsexuální pozice pro chlapy s malými ptáky\njak poznám, že mám lupy nebo suchou pokožku hlavy\nvyhladit mikro vrásky před a po\njak dlouho čekat po užití viagry