ARTISHOK: aprill 2013\nNäitus 07-13.01.2013 projektiruumis Katarsis, Müürivahe 30, Tallinn\nNäitusel osalesid: Mari-Leen Kiipli, Kulla Laas, Aap Tepper, Mari Volens ja Kristina Õllek\nArtist talk, 13.01.2013 projektiruumis Katarsis, vestluses osalesid: Maarin Mürk, Mari-Leen Kiipli, Kulla Laas, Aap Tepper, Mari Volens ja Kristina Õllek\nMaarin: Palun rääkige lähemalt oma näituse ning selle aluseks olnud Laura Tootsi poolt Eesti Kunstiakadeemia fotograafia osakonnas antud loomingulise projekti lähtepunktidest ning lühidalt ka oma töödest.\nKulla: Esmane ühine idee, mis meil tekkis, oli nägemine ning nägemisega seotud hinnangulisus, millega tegelikult kõik siin olevad tööd ka tegelevad.\nMaarin: Aga kas see oli otseselt teie ülesanne, tegeleda nägemisega?\nKulla: Ei, nii huvipakkuvad teemad kui ka lõplik ülesanne - teha näitus - kujunesid välja loengu ja arutelude käigus.\nMari-Leen: Me lugesime ka tekste, vaatasime filme ja loenguid, mis viitasid huvialas olevatele teemadele.\nMaarin: Nimesid, palun.\nMari-Leen: Näitekunstnikest oli mulle kõige sümpaatsem belgia kunstnik David Claerbout.\nKristina: Tutvusime ka Berit Teeääre magistritööga “Ootused - kogemus - pettumus”, kus on juttu ka eksituse momendist, ootuspärasusest ning selle lõhkumisest.\nKulla: Kui otsustasime näituse teha, rääkisime palju ka ruumis ideede esitlemisest. Näiteks oli üks vaheülesanne proovida mõtestada valget kuupi ja kuidas selles ideid esitada. Lugesime siis ka Maria Arusoo kureeritud näituse “Continuum_The Perception Zone” kataloogi tekste, millest näiteks Kristina sai oma töö jaoks mitmeid pidepunkte.\nMaarin: Äkki räägitegi paari sõnaga enda töödest?\nKulla: Üks hetk palus Laura meil selle kursuse käigus tutvustada oma vanu ideid ja nii nagu ka Kristina puhul, on minu siinne töö ühe vanema idee edasiarendus. Mind huvitas ja huvitab jätkuvalt ruumi konstrueerimine kaadri jaoks, täpsemini objektiivi jaoks. Kuidas oleks võimalik luua kolmemõõtmelises ruumis mingisugust kahemõõtmelise kujutise illusiooni? Olen saanud palju mõjutusi käies filmivõtetel pildistamas ning olleks assistendiks filmikunstnikule. Olen mõtisklenud selle üle, kuidas kaamera ette luuakse teatav ruum, mille reaalsus eksisteerib ainult selle filmi jaoks, mida tehakse. See on kaduv ruum, mis ehitatakse üles kontreetseks ajaks, see teenib ideed, mida loob film ning väljaspool filmi see ei kehti.\nMari: Minu töö “We Are In This Together” tegeleb vaatamisega lähtudes kontekstist. Minu töö sündis ehk kõige enam siin koha peal, lähtuvalt selle konkreetse projektiruum Katarsise tingimustest. Mingid lähtekohad olid mul olemas juba varem, kuid ideed teostama hakates sain aru, kui tähtis on näituseruum ise ning kui oluline on mulle endale konteksti ja ruumiga arvestamine. Lähtun siinkohal ideest, et ka konteksti ennast võib käsitleda kui teost. Minu töö seisneb väikses žestis - suunasin väikese kelmusaktina vastasmaja öö- ja stripiklubi värvilised reklaamprožektorid galerii akendesse ja tõin selle abil väliskeskkonna näitusepaika. Kasutades võimalikult palju ära olemasolevat keskkonda, sai see, mis oli niigi olemas, minu žesti läbi võimendatud ja omandas galeriikontekstis uue tähenduse.\nKristina: Minu töö nimi on "A Copy of a Copy of an Original Copy". See teos räägib koopia ja originaali suhtest - kuidas need omavahel toimivad ja sümbioosis on. Koopia millestki on teises meediumis esitatuna originaal, kuid originaali pole olemas, kuna see on alati millegi koopia. Näeme ühe ruumi reproduktsiooni galeriiseinal oleva foto ning sellele projitseeritud video näol. Nii see video kui ka foto on tehtud samast vaatepunktist ehk need kaks kaamerapõhist meediumit tunduvad esitavat sama vaadet. Aga seda kuni hetkeni, kuni need kaks pilti hakkavad omavahel aina enam nihkesse minema. Ma ise olen selles videos ja kannan seal seda tööd, täpsemini siin seinal eksponeeritud fotot, justkui ruumi, enda käes. Töö oluline komponent on heli, mis annab meile aimu selle ruumi omapärast. Oleme harjunud, et kui inimene kaugeneb meist, siis teeb seda ka tema liikumisel tekkiv heli. Selle töö puhul on aga videopilt ja heli lahus, heli tuleb minuga kaamerast eraldudes kaasa ning muutub liikuvaks "silmapiiriks".\nMari-Leen: Minu töö koosneb kahest videoprojektsioonist ja nendevahelisest tühimikust, milleks on ukseava teise ruumi. Minu töö tegeleb lisaks vaatamiskogemusele ka heli- ja ruumikogemusega. Idee hakkas kasvama samuti sellest hetkest, kui pidime selle loomingulise projekti käigus oma varasemaid või pooleliolevaid ideid tutvustama. Mul oli selleks üks kindel isiklik kogemus, mida tahtsin taasluua galeriis. Võtsin idee arendamise aluseks just need ruumid siin, kus on palju huvitavaid kohti - soppe ja avausi. Tahtsin siinse arhitektuuri abil anda projektsioonile, mis on kaduv ja õhukene, juurde massi ja teatavat füüsilisust. Samamoodi soovisin ka, et heli muutuks füüsiliselt tajutavaks ning et vaataja tunneks, et ta on selles töös kohal. Ukseava abil on inimesel võimalus siseneda sellesse töösse, niiöelda vaadata projektsiooni taha ning siseneda paika, kust tuleb heli. Videos nähtava maastikuvaate valisin selle põhjal, et näidata kohta, mis võib asuda ükskõik kus ning mis on just selle universaalsuse tõttu meile kõigile kuidagi tuttav. See võib olla niiöelda kollektiivne kujund - turvaline, kodune rahulik paik, milles on võimalik väga väikese sündmuse või nihestusega tekitada kogemus.\nAap: Minu teose aluseks on tunnetus, teadmime, et mul puudub enesekaitse kogemus. Minu ainsaks väljaõppeks on see, mida olen visuaalselt kogenud läbi ekraani, mida olen näinud filmide kaklustseenidest. See töö esitab küsimuse, et mis siis juhtub, kui mul ongi vaja rakendada enesekaitset. Kas olen selles pädev või mitte? Üks esimesi eeskujusid selle töö puhul oli Tõnu Tunneli teos "Common Tactics", kus kunstnik, kes on sõjaväeteenistusest puhkusel, tunneb linnas ringi liikudes sõjaväes õpituid taktikalisi reflekse. Minu puhul on sarnased mõttelised refleksid pärit ekraanilt.\nMaarin: Ma loodan, et sa ei saa seda kunagi teada, sest kakluses pole midagi nii huvitavat.Tean, et selle kursuse käigus arendasite oma ideid teatud maani ja siis seda kommenteerisid erinevad tegevkunstnikest külalised. Tahaksingi küsida, kui palju teie algsed ideed muutusid? Lisaks tunnen huvi teie töötaktikate kohta, kui kaua te olete võimelised ühe ideega pidevalt töötama? Minu meelest peab seda väga kaua õppima, et suuta veel ja veel tagasi pöörduda oma töö juurde, kuigi on tunne, et endast on juba kõik antud ja tulemus on enda jaoks valmis. Kui palju on kõnealuse projekti puhul ja teie töös üldiselt selliseid olukordi ette tulnud? Ma arvan, et see külaliste kutsumine ja toormaterjalile kommentaaride saamine on väga hea võimalus, kuidas sellest krambist “mu töö on valmis, mida te enam tahate” üle saada.\nAap: “Aknast ei näinud muud kui taanduvat halli” on mu esimene näitus, seega ei saa ma rääkida eelnevatest kogemustest näituse ettevalmistuse osas. Kuid pärast seda külaliste-kommentaatoritega kohtumist mõtlesin, et pean tõepoolest kõigega uuesti otsast peale alustama. See oli hea võimalus oma tööprotsessi kõrvalt näha, arutada, mis on hästi ja mis halvasti. Soovitan kindlasti ka teistel tudengitel kutsuda kokku õppejõud, kes kursusel toimuvaga kursis ei ole ja teha nendega selline vahevestlus. Meid kõiki kommenteerisid mõne tunni jooksul järjest personaalselt viis erinevat kunstnikku, kes kõik andsid me töödele erineva hinnangu.\nMaarin: Ma arvan, et see on väga suur luksus, et keegi tuleb ja viitsib sinu ideedega suhestuda. Kuidas teistel oli?\nKristina: Minu töö on üllataval kombel väga sarnane oma esmasele ideele. Ainus asi, mis tööprotsessi käigus muutus, oli arusaam heli vajalikkusest ja heli kvaliteedist, millele ma töö algusfaasis eriti ei keskendunud. Käisin seejärel mitmeid kordi AS Tallinna Sadama territooriumil filmimas ja lindistamas. Olles üksi selles pikas tühjas reisijate koridoris ning keskendudes helile ja selle salvestamisele, hakkasin tajuma seda ruumi hoopis teisiti. Tundsin põranda kääksumist oma jalge all ning seda, kuidas autod minu alt läbi sõitsid ning kuidas tuul akende vahelt sisse puhus. Aeg-ajalt kostus kõlaritest sadama administraatori kutse mõne eemaloleva laeva pardale minekuks. Heli muutus eraldi infoks, mis edastas ruumi olemust, minu kõndimise rütmi ja ka seda, kas selles rütmis oli eksimusi.\nMari-Leen: Minul oli huvitaval kombel samamoodi, et esimene ettekujutus tööst teostus ka siin. Mõtlemist oli muidugi palju, sest oli nii palju detaile, millele oli vaja tähepanu pöörata. Näiteks kommenteeriti sellel vahekohtumisel, et minu parempoolsel projektsioonil justkui ei toimu midagi. Võrreldes vasakpoolse projektsiooniga, kus toimub väga kindel sündmus, pole nad tasakaalus. Väga huvitav oli kuulata kõigi variante, kuidas seda olukorda võiks parandada ja mis seal “puudulikus kaadris” võiks veel olla. See pani kõigil kommentaatoritel fantaasia tööle ja siis ma sain aru, et kõige parem lahendus olekski jätta see võimalus lahtiseks, nii nagu see on.\nAap: Üks külalistest Anu Vahtra rääkis mulle oma varasematest kogemusest, et tuleb olla natuke ülbe ka, tuleb teada, mida sa igaühe kommentaarist võtad ja mida mitte.\nMaarin: Muidugi peab nägema, et igal ühel on oma agenda - tuleb teada ka tema positsiooni, tema enda praktikat. Aga kuidas sul, Kulla, töö valmimise protsessiga oli?\nKulla: Peale seda kohtumiste seeriat oli küll tunne, et juba oli töö ju enam-vähem tehtud, kuid nüüd tuleb siis uuesti alustada. Enamuse ma filmisingi uuesti, mis oli aga hea, kuna nii sain teada, mille juurde täpselt ma oma töös kindlaks jään. Algusfaasis kasutasin oma videotes illusiooni loomiseks maastikku, kuid tööprotsessi käigus läksin täpsemaks ning jõudsin maastiku mõiste juurest miniatuuri mõisteni. See pani väga hästi paika töös kasutatava skaala. Tahtsin millegi väga väiksega luua illusiooni millestki suurest, millestki avaramast ja laiemast. Mulle isiklikult tundus, et need kohtumised toimusid natukene hilises järgus, kuna olin oma mõtete otsas juba pikalt istunud, kuid kokkuvõttes see oli värskendav.\nMaarin: Mari, kuidas toimus sinu idee muutumine? Sul oli kindlasti palju praktilisi vaheetappe ja läbirääkimisi.\nMari: Minu idee jäi samuti püsima. Vahekohtumise ja näituse vahele jäi kolm nädalat, mille ajal oli mul tunne, et peaksin oma tööd veel edasi arendama. Katsetasin erinevaid variante ja tegin enda jaoks suure protsessi läbi, aga tegelikult jäi lõplik tulemus üsna sarnaseks algsele ideele. Võib-olla oli mul seda kõike tarvis, et saada aru, et see, mis mul juba alguses oli, oligi see, millest piisas. Nagu Mari-Leen juba mainis, on hea, kui vaatajal endal on võimalikult palju vabadust interpreteerida tööd nii, kuidas ta tahab.\nMaarin: Kunstnikuna loodad ju oma töödele pidevalt uut konteksti, et neid valitaks järgmistele näitustele. Kas te näete, kuhu ja kuidas võiks neid töid edasi arendada? Kas te tahaksite kellegiga koos töötada? Aap, sina näiteks viitasid Tõnu Tunnelile. Kuhu te edasi liigute?\nKristina: Tegelikult on meil selle sama grupiga uus näitus Hobusepea galeriis, vahemikus 17.04-29.04.2013, mis ilmselt tõukub nendest töödest, mis siin on eksponeeritud. Siis on aga meie juhendajateks Anu Vahtra ja Reimo Võsa-Tangsoo.\nKulla: Need ideed siin projektiruumis Katarsis on paljuski alguspunktiks, ka õpetuseks.\nMaarin: Kas see, et te tegutsete grupina, tuleb kindlast struktuurist, et te kõik olete bakalaureuseõppe viimasel kursusel? Või kas saab teile olulistest ühistest märksõnadest järeldada, et tunnete end ka sisulises mõttes kollektiivina ja tahate ka väljaspool kooli koos töötada?\nKulla: Hakkasime seda näitust ikkagi koos ette valmistama seetõttu, et õpime ühel kursusel ning võtame osa samast loomingulisest kursusest. Töö käigus aga tuli välja, et meil on ühiseid mõtteid päris palju.\nMari: See taust, mis me koolist oleme saanud, töötades sama materjaliga ja kuulates samu loenguid, annabki juba paratamatult ühise pinna, millelt on hiljem kergem ka koostööd teha.\nMaarin: Mis selle näituse puhul kõige keerulisem oli? Või mille kohta te arvasite, et see on hoopis teistmoodi? See ruum siin projektiruumis Katarsis on väga spetsiifiline, lisaks pole siin tugistruktuuri selle tavapärases tähenduses. See on kindlasti hea õppus teie eesootavaks näituseks Hobusepea galeriis.\nKristina: Arvan, et me saime kätte kõik õppused A'st Z'ni, mis kaasnevad ühe näituse korraldamisega. Alustades kõige mustematest koristus- ja värvimistöödest, mis kõik olid samuti meie teha.\nAap: Kuna meil puudusid tehnikud ja meistrid, siis tuli ka kõik installeerimine ise teha. Kindlasti ei taha keegi meist enam püssiplaadi kallale minna.\nMari-Leen: Saime üsna varakult aru, et kõigi tööde ära mahutamiseks on meil ruumi juurde vaja. Kuna minu projekt laienes selle korruse teistesse ruumidesse, tuli meil mugavaks liikumiseks juurde teha üks ukseauk. Selle uue ukse me avastasime tänu lahketele Namaste töötajatele teiselt poolt seina ja lõhkusime selle siis krohvi alt välja. See on muidugi väga suur eelis, et me saime seda teha.\nMaarin: See on päris tore, et te muutsite Katarsist. Kui siin toimuks veel näitusi, siis võiks iga näitus laieneda, lõhkuda maha seina ja avastada terve uue korruse. Ning see info, et te avastasite “salaukse”, võiks olla näitusel väljas ka vaatajatele.\nKuid veel, püüdes mõista seda näitusekogemust teie üldisemas taustas, kuidas need antud tööd paigutuvad teie ülejäänud praktika konteksti? Sellel näitusel olete te grupina väga ühtne, tegelete kõik mingil määral nihete, näilisuse ja tunnetusega.\nKristina: Need märksõnad, mida sa just nimetasid, on näiteks ka minu varasemate tööde puhul olulised olnud. Konkreetne töö tõukus ka minu õpingutest Berliini Kunsthochschule Weißensee’s, kus kevadsemestril õppisin visuaalse kommunikatsiooni osakonnas. Seal olles sain end täiendada rohkem video ja heli vallas, mis andis mulle julguse neid ka oma tööpraktikas rohkem kasutada. Usun, et tulevikus kasutan oma tööde teostamisel veel kahe meediumi, liikuva ja liikumatu pildi, vahel balansseerimist.\nMari-Leen: Oluline on kindlasti ka see, et Laura mainis meile selle kursuse alguses, et see projekt võiks tegeleda liikuva pildiga. Mina õpin tegelikult Tartu Kõrgemas Kunstikoolis fotograafia erialal ja teen hetkel Eesti Kunstiakadeemia fotograafia osakonnas vahetussemestrit. Mulle on see väga värskendav kogemus olnud ja mulle kohe sobisid need kursuse käigus arutuluse all olnud teemad. Tundub, et need on ideed, millega ka edaspidi tegeleda.\nMaarin: Kas sa näed ka mingit vahet nende koolide õpetamismeetoditel või nende koolkondadel?\nMari-Leen: Ma ei tea, millised on muud EKA kursused, aga see loominguline projekt oli hästi intensiivne ja aktiivne ning ma läksin sellega kohe väga hea meelega kaasa. Meil olid kindlad etapid, mis tuli läbida ning see oli kindlasti väga oluline. Tartus olin ma harjunud sellega, et viimasel hetkel tehakse midagi hindamisteks valmis.\nKulla: Kui rääkida veel tööde üldisemast kontekstist, kavatsen mina edaspidi kindlasti tegeleda ruumiga. Mind ootab ees võimalus teha filmikunstniku tööd ning just üritada konstrueerida ruumi kindla läbimõtestatusega. Mu eelnevate tööde puhul on samuti olnud tähtis just side ruumiga ning arvestamine ruumi eri võimalustega.\nAap: Minu töö siin näitusel on kindlast kujuteldavast kogemuseeelsest hetkest ja see saaks jätkuda ainult pärast kaklusesse sattumist. Laiemalt huvitab mind lisaks keskkonnaesteetikale samuti ruumikogemus ja -tunnetus. Tundub, et ruum huvitab meid kõiki. Oma tööde kontekstis laiemalt püüan pidevalt mõtestada, miks ma olen siin, miks ma õpin fotograafiat?\nMaarin: Seda ma tahtsingi just küsida, et miks te õpite just fotograafiat? out of all things in life, miks te tegelete fotograafiaga? Millised võimalused see teile annab? Sellega haakub kohe mu teine küsimus - kuidas te suhtute sellesse, et kunstnik valib oma meediumi vastavalt ideele? Mul on tunne, et taas väärtustatakse üht distsipliini, et enne kui kunstnik saab olla interdistsiplinaarne, siis tal peab olema oma distsipliin, milles ta on pädev. Kuidas te tunnete ennast liikudes ühe või teise meediumi poole? Isegi teiste kaamerapõhiste meediumite, nagu video või filmi, lisandumine fotograafiale toob kaasa juba täiesti teise maailma.\nKulla: Fotograafia on minu jaoks kokkusaamiskoht. Pildistan palju endale näideteks, töötlusmaterjaliks ning teiste projektide aluseks. Kasutan fotograafiat pigem abivahendina.\nAap: Kuid sa oled iseloomult ka rohkem nokitseja ja katsetaja. Mulle näiteks ei meeldi näputöö üldse. Ma ei peaks seda laiskuseks, aga fotograafial on võime...\nMaarin: Kiiresti saada kätte?\nAap: Ei, mitte just seda. See võib öelda kõike ja mitte midagi. Mulle meeldib sellega mängida.\nMaarin: Aga skulptuur või maal sulle ei sobi?\nAap: Ei, ma ei karda meediumit. Aga oluline on ikkagi idee, miks ma otsustan kindla väljendusvahendi kasuks.\nMaarin: Oleme ilmselt kõik nõus, et teose taga on kõige olulisem ikka idee. See kriitiline küsimus ennekõige. Mind huvitabki, et miks te valisite selleks peamiseks eksponeerimise kanaliks just nimelt fotograafia, mitte skulptuuri või midagi muud?\nMari-Leen: Fotograafia tundub väga tugev meedium seepärast, et ta endiselt pretendeerib reaalsusele. See, mida sa fotol näed, on kunagi olemas olnud ja see on justkui päris. Foto staatilisuses on ka kindlasti oma jõud. Mind huvitab väga foto ja video vahepealne “olek” ehk video, mis liigub nii vähe, et tundub olevat foto.\nKristina: Mulle on ka oluline see aspekt, et foto pretendeerib siiani tõelisusele. See on see aspekt, millega mulle meeldib mängida. Esitada ebareaalset reaalsena või mõelda, mis see reaalsus üldse on. Siinkohal saab luua väga palju illusioone ja erinevaid kihte. Näiteks on Aapi töö puhul oluline see, kuidas me näeme pildistatud televiisoriekraani ja kuidas me oleme üldse oleme harjunud ekraani nägema, õigemini seal toimuvad vaatama. Aapi fotodel on ekraani peal on tolm, mis aga tundub hoopis olevat tolm foto ees oleva klaasi peal. See on veel üks lisakiht tema niigi kihilistele fotodele. Mulle sümpatiseeribki foto puhul tema võime olla kihiline, kuigi ta on vormilt enamjaolt tasapinnaline.\nMaarin: Lisaks eelnevalt mainitud näilisusele ning originaali ja koopia suhetele, mis on teie hinnang selle kihilisuse suhtes? See tundub veidi maailmaavastamise teema - kõik on üks illusioon, tõsikindlat maailma ei pruugigi olemas olla ja ka see, kas tegu on koopia või originaaliga, sõltub vaatepunktist. Kulla, sind huvitab see niiöelda kaadri jaoks loodud maailm, mis on väga spetsiifiline ja kaduv nähtus. Kas sinu töödes on ka mingi hinnang selle suhtes?\nKulla: Mulle on tähtis vaatajale näidata võimaluste rohkust ning pakkuda endapoolseid variante, kuidas ümbrust vaadelda. Ja kui see on maailmaavastamise teema siis ka see sobib- maailma peakski pidevalt uuesti avastama, sest justnimelt need kaduvad nähtused jäävad muidu täitsa tähelepanuta. Kasutame ja näeme igapäevaselt palju fotosid ja filme, mis kõik on algselt üles võetud ruumilises keskkonnas, kuid kantud konkreetse kadreeringuga kahemõõtmelisele pinnale. Pildi väliselt on keskkonnad aga vastupidiselt väga muutlikud. Minu jaoks on põnev tegeleda selle pildiruumiga kuskil pildi ja ruumi kohtumiskohas.\nMari: Oluline on teatavate küsitavuste tekitamine, just meediumite vahel või nende üleselt. Oluline on näidata erinevate kaamerapõhiste meediumite kokkupuutepunkte ja/või ühtsusi.\nMaarin: Mari, kuidas sina sattusid fotograafiat õppima?\nMari: Ma tulin kunsti õppima tunduvalt hiljem kui mu kursusekaaslased. Seda on võib-olla tobe välja öelda, aga mingis mõttes on foto esimene laialdaselt kättesaadav vahend, et hakata kunsti tegema. Enda jaoks olen selle aga sõnastanud nii, et ma õpin kaasaegset kunsti, mitte ainult fotograafiat. See, et ma õpin fotograafia osakonnas ja just selle ühe meediumiga süvitsi tegelen, mõjutab kindlasti mu loomingut ja lähtuvalt sellest teen ma teatavaid valikuid. Aga muidu ma usun, et vahend ise ei ole kõige olulisem.\nKristina: Meie osakonna professor Marco Laimre ütleb meile samuti, et me õpime kaasaegset kunsti, mitte ainult fotograafiat. See on lihtsalt üks meedium, mida me kasutame ja süvitsi õpime, aga kokkuvõttes on see ikkagi ainult abivahend.\nMari-Leen: Me võime ka öelda, et õpime kaamerapõhist kunsti. Selle puhul on kindlasti oluline tehnilisus ja see fakt, et sa oled oma loomingus seotud masinaga.\nMaarin: Aga kui enesekindlalt te tunnete ennast teistest meediumites? Kuidas te suhtute dogmasse, et meediumeid ei ole enam olemas ja oma meediumist väljaastumist ei pea kartma?\nKulla: Fotoosakonnas oleme vabad valima ükskõik millist väljendusvahendit, kõik põhineb ideel ning selle põhjendusel.\nMaarin: Kõrvalt vaadates on tunne, et EKA fotograafia osakond on koos graafilise disaini ja võib-olla ka arhitektuuri osakonnaga kooli üks huvitavamaid. Tundub, et seal midagi toimub. Kas te tunnete, et olete justkui mingi koolkonna, liikumise või laine osa? Või kui te suhtlete teiste tudengitega teistest EKA osakondadest, kas te tunnete, et teie õpingud on kuidagi intensiivsemad?\nKulla: Ma ei tea, kas me just mingi liikumise osa oleme, aga mingi grupi osa kindlasti. Osakonnaga seotud tudengid, õppejõud ja külalised on kindlasti grupp, millesse me kuulume.\nKristina: Oleme hetkel Toompeal Rüütelkonna hoone ühes nurgas, justkui korteritüüpi osakonnas, tihedalt koos. See kindlasti ühtlustab meid ning tekitab grupitunnet. Kuid teaduskondade paiknemised eri hoonetes hoiab meid teistest osakondadest eemal, millest on kahju, kuna koolisisest integreerumist on üsna vähe.\nMaarin: Seda on minu teada EKAs alati küllaltki vähe olnud. Minu kogemus EKA vana maja aegadest oli ka selline, et uksed hoiti üldjuhul ikka kinni, minul kui kunstiteaduse instituudi üliõpilasel polnud voli minna teistesse osakondadesse uksi lahti tõmbama ja vaatama, mis seal toimub. Ametlikul tasandil võiks tõesti olla rohkem projekte osakondade vahel. Tahtsin veel teie osakonna kohta küsida, et kas te tunnete, et teile kehtivad mingid kirjutamata reeglid, millega te peate arvestama? EKAs on ju tegelikult professoripõhine õpe, igal professoril on oma käekiri ja kuigi see võib nii tunduda, pole see ainuvõimalik viis kunsti teha. Kas te tunnete sellega seoses mingeid ootusi või teete te mingit teatud tüüpi kunsti, millega peate millelegi vastama?\nKulla: Mingi mõju meile kindlasti on, aga see on võib-olla ka see põhjus, mispärast me seal osakonnas oleme.\nKristina: Samas võib alati teha oma asja, aga see peab olema mõtestatud. See on võib-olla üks olulisemaid nõudmisi meie osakonnas, et sa pead oskama oma tööst rääkida ja olema selles kindel.\nKulla: Laimre paneb hästi palju rõhku ideede sõnastamisele ja siis võivad tekkida need hetked, kus mõni tudeng ei suuda vastata sellele, mida talt oodatakse. Kui sa näiteks räägid minimalismist, siis sa pead oskama seda lahti seletada või selle seotust põhjendada.\nMaarin: Oi, ma kujutan juba ka ette, kuidas sellest saab hästi kinni võtta... (naerab)\nKulla: Mingil hetkel see võib natuke takistavaks muutuda, kuna oled tegemise asemel mures hoopis selle pärast, kuidas peaks midagi tegema. Aga ka balansi leidmine on omaette oskus.\nAap: Seda avastadki tegelikult läbi aastate, kuidas asju lahendada. Alguses tundub, et intuitiivsus kaob kuskile ära, aga siis see tuleb jälle tagasi. Teise aasta lõpp oli minu jaoks küll selline aeg, et ma ei teadnud, kust oma töödega alustada..\nMaarin: Selle tunde eest ei ole vist keegi kunagi kaitstud, see tababki kogu aeg. Võib-olla siinkohal ongi hea küsida, kes on teie eeskujud või kes on teie suurimad mõjutajad? Kes teile meeldivad eesti kunstnikest ja välismaa kunstnikest?\nAap: Eesti kunstnikest on minu jaoks üks olulisemaid Dénes Farkas oma anonüümsete paberist ruumidega. Ta oli meil õppejõud ning siis sai tema mõtteprotsesse jälgida. Lisaks Wolfgang Tillmans.\nKulla: Mina tooks ka Farkase välja. Ilmselt ka seetõttu, et ta oli meil õppejõud ja siis ta paljastas viise, kuidas ta töötab ning tutvustas oma mõttekäike, millest tahaks isegi lähtuda.\nMari: Mulle meeldib Neeme Külm ning tunnetuslikkus tema töödes. Samuti Jevgeni Zolotko. Välismaistest kunstnikest on üks viimase aja lemmikuid Francis Alys.\nKristina: Ma lisaksin Külma kõrvale ka Krista Möldri ja Anu Vahtra, kellega ma hetkel kõige tugevamat sidet tunnen. Siis veel soome kunstnik Santeri Tuori, kes kasutab samuti koos fotot ja projektsiooni. Samuti ka Bruce Nauman, tema ruumiinstallatsioonid köidavad mind.\nMari-Leen: Miklos Gaál.\nKulla: Mõned minu eeskujud on Uta Barth, Jeff Wall ning Anthony Lachlan.\nMaarin: Mul tekib paratamatult soov küsida, kus on mäss, revolutsioon, vastuhakk, kirg? See kõik, mida te olete täna kirjeldanud, need märksõnad ja enamus neist kunstnikest, keda olete välja toonud ning teie endi praktika, see on hästi esteetiline, puhastatud – nii sisu kui vormi mõttes. Kõrvalt vaadates paigutute te ka hästi oma nimetatud eeskujude juurde või lähedale.\nSee kõik on kuidagi nii mõistlik ja nii tore, mis muidugi iseenesest ei ole üldse halb. Ma lugesin täna Elin Kardi teksti, mille ta kirjutas siis, kui Hobusepea sai viieaastaseks. Soovitan lugeda, see on väga hea tekst, mis annab hea ülevaate sellest, mis on eesti kunstis toimunud. Elin kirjeldab seal ka kõiki noori kunstnikke, kellega ta on aastaid kokku puutunud ja sealt tulebki välja, et kõik sellised omamütoloogilised, ritualistlikud, mässulised kunstnikud jäid 90ndatesse ja nüüd toimub pigem selline rahulik uurimine. Kuidas te näete üldist kunstielu ning oma positsiooni selles?\nKulla: Äkki ikka varsti tuleb mingi mäss ka, praegu on see rohkem selline pinnase kompimine, aga mul on ammu juba selline tunne, et varsti hakkab midagi juhtuma. Võib-olla tõesti praegu on liiga rahulik.\nMari-Leen: Mulle tegelikult meeldib selline tundlikum ja mingis mõttes tagasihoidlikum lähenemine.\nKristina: Võib-olla see annab laiema pinnase tööde lahtimõtestamiseks, et sa ei ütle otse kõike ära. Kui see on selline otse näkku kunst, siis ei ole tihtilugu mingit muud sügavamat teemat.\nMaarin: Jah, otse näkku ei ole tegelikult üldse hea, pigem on see kunstis tüütu.\nMari-Leen: Võib-olla on see tagasihoidlikkus ka mingis mõttes põhjamaine lähenemine.\nMaarin: Jah, energia kokkuhoiu mõttes tuleb teha lihtsaid liigutusi, ei tasu rabeleda, temperatuur läheb kohe paigast ära.\nNüüd, kus te hakkate lõpetama bakalaureuseõpet, kas tunnete ka, et varsti tuleb mingi elluastumine või on vahe koolis käimisel ja kunstiväljal tegutsemisel juba ammu muutunud häguseks? Kuuleme pidevalt, kuidas kunstnikud visatakse üle ukse niiöelda päris ellu, kus siis selguvad mitmed tõsiasjad. Kas sellisest lähenemisest saab veel üldse rääkida? Mis tunne teil on seoses kevadega?\nKristina: Mina tahaksin edasi õppida.\nAap: Mina jälle ei tea, kas ma tahaksin kohe edasi õppida. Kuna tulin EKAsse otse gümnaasiumist, siis puudusid mul eelnevad teadmised kunstist. Tunnen alles nüüd, et ma jõuan mingisse faasi, kus ma hakkan kunstiväljast aru saama ja mu maitse kujuneb. Tahaks alles peale mõningast harjumisperioodi edasi õppida.\nMari-Leen: Mina olin end enne EKA fotograafia osakonna vahetussemestrit Tartus mugavasse isolatsiooni sättinud, millele mul oli vaja lõpp teha ja tegutsema hakata. See käesoleva näitus on vist meil kõigil esimene näituseprojekt, mis annab kindlasti hea kogemuse ja võimaluse kooli lõppedes edasi liikuda.\nMari: Väga oluline on kooli ajal hakata näituseid tegema. Siis võibolla ei teki tunnet, et sind visatakse tundmatusse vette. Nüüd ma arvan, et oleks võinud isegi veel varem saada oma esimese näitusekogemuse, sest iga järgmine kord on selle võrra kergem.\nMaarin: Kui te vaatate laiemalt kohalikku kunstielu, siis millega te olete rahul ja mis on puudu?\nAap: Mulle tundub, et kaasaegsele kunstile tuleb aina rohkem vaatajaid. Lisaks olen rahul sellega, et fotoosakonnast pärit kunstnikud on viimasel ajal tuntust kogunud ja auhindu võitnud, mis annab ka tudengitele palju motivatsiooni.\nKulla: Minu arvates on kõik väga huvitav.\nMaarin: Vaata, et sa seda Rein Langile ei ütle... (naerab)\nMari-Leen: Praegu tundub, et siin justkui hakkab midagi sündima. Kunstielu on aktiviseerunud ning head näitused on.\nKulla: Kõik ei ole kindlasti veel paigas, aga see tähendab, et ongi rohkem teha. Võib-olla on veel selgusetu, kuidas ja kust peaksin sellesse süsteemi sisenema, mitte et võimalusi oleks puudu.\nKristina: Aga kas sellest näitusest siin kirjutatakse midagi?\nMaarin: Ma arvasingi, et see küsimus kerkib üles. See on kahtlemata üks puudusi, et ei jõuta katta näitusi ja seega ei saada tagasisidet. Kust te hangite oma kunstialase infot? Kas te loete e-flux’i ja käite kooli raamatukogus tutvumas kunstiajakirjadega? Kui palju te jõuate sellega tegeleda?\nKulla: Eile olin siin näitust valvamas ja võtsin endaga viie nädala Sirbid kaasa, mida ma ei olnud jõudnud lugeda. Paratamatult kogun ikka kõige rohkem infot selle projekti kohta, mis parasjagu tegemisel on. Tundub, et ka meil osakonnas liigub info päris hästi.\nAap: Kunstinurga kommuun Facebookis.\nMaarin: Miks näitusel selline pealkiri on?\nKristina: Nime otsimine oli meil pikk protsess. Esialgne variant oli „Silma järgi“, kuid otsisime sellele veidi poeetilisemat asendust. “Aknast ei näinud muud kui taanduvad halli” on esimene lause inglise kirjaniku Anita Brookneri raamatust „Hotel Du Lac“, mille leidsime siin samas lähedal asuvast kohvikust Must Puudel, kui pidasime näitusepeakirja koosolekut.\nMari: Kõik need märksõnad, mis olid meie tööde ja kogu näituse puhul olulised, kajastusid väga sobilikult selles lauses.\nMaarin: Selline väike fatalistlik komponent – leidobjekt. Näen, et teil on olnud tõesti väga täiuslik näitusetegemise pakett. Kõik etapid on läbi käidud.\nJohannes Säre SPACECHANGES\nEllu Maar kirjutas Johannes Säre näitusest, mis avatud EKKMis 30. märts - 14. aprill 2013; pressiteate leiab SIIT.\nRuumiinstallatsioonide vastuvõttu iseloomustab kehalisus: kuna neid on võimalik vaadata eri nurkade alt, teevad nad vaataja teadliku(ma)ks ta enda paiknemisest töö suhtes. Siit samm edasi on ruumiinstallatsioonid, mis mõjuvad lisaks nägemismeelele ka muudele meeltele või loovad totaalse ruumilise tajukogemuse, ümbritsedes vaatajat ja haarates ta täielikult endasse, kaotades distantsi vaataja keha ja teose vahel. Johannes Säre „Spacechanges“ EKKMis on ruumiinstallatsioonide näitus, mis koosneb töödest, mis mõjuvad eri viisidel kehaliselt, olles sealjuures tavalisest sekkuvamad, ülbemad, ründavamad. Nad ei paku vaatajale ta oma ruumi, kus olla, vaid luuravad, sikutavad sabast, panevad jala taha. Pakun nüüd järgnevalt selles valguses ühe näituse vaatamise kogemuse, mis algab lihtsalt esimestest üles kirjutatud näitusemuljetest, edaspidi püüdsin natuke ka järele mõelda.\nJohannes Säre näitus EKKMis on teemapark-ruumiinstallatsioon. Asjad, mis üllatavad, ehmatavad, ajavad juhtme kokku. Mõjuvad muuhulgas tasakaalutunnetusele, haistmis- ja kompimismeelele (ühe töö puhul patsutab alla laskuv lagi sind hellalt pähe). Väga kehalised tööd. Lähened tööle, olles juba eelnevalt saanud kogemuse, et nad võivad sind üllatada, sind kehaliselt proovile panna, lausa rünnata; ei tea, mis saama hakkab, aga oled kõigeks valmis.\nKuidas vaatajat proovile pannakse: *ehmatatakse (must kast ümmarguse avaga — vaatasin pikema jututa sisse, et mis näidatakse, mille peale tulistas riistapuu mulle tossupahvaku näkku). Mida see sulle meenutab? Eks ikka pidu, kus selle tossupilve sees tantsid ja muusikast transis oled. Spetsiifiline lõhn kaaperdab sellesse mälestusse kohale nagu Madeleine’i küpsised. *Pannakse sind mööda järsku kaldpõrandat kõndima (alla, ja tagasi üles, seekord rambivalguses, olles sunnitud olema „töö ise“ (lugesid just etiketilt, et töö seisneb kaldteest alla ja tagasi üles kõndivas vaatajas)). *Juhatatakse kitsast redelist üles turnima ja kutsutakse seejärel väiksesse kambrisse, kuhu mahtumiseks peaksid sööma kärbseseent nagu Alice imedemaal. Näidatakse seal sulle peeglist su kukalt (kavalalt teineteist peegeldavate peeglite abil). Pöörad ümber, kus on teine peegel – jälle kukal (silmanurgast näed veel oma ära pöörduvat pead). *Kutsutakse tuppa, kuhu sisenemiseks pead alguses ületama hirmu, kuna ei tea, mis nüüd siis ometi jälle saama hakkab; seejärel hakkavad valgusest kumavad pehmed (kangast tehtud) seinad ja lagi su ümber kokku tõmbuma ning lagi kopsatab sulle pehmelt vastu pead.\nAinus töö, mis sel näitusel soostub olema traditsiooniline püsiv objekt ruumis, mida vaadates võid olla kindel, et su füüsilisi piire kuidagi ei kõigutata, on üksteise peale laotud kaaluvirn, ent lõppude lõpuks on kaal ju keha mõõtmise instrument. Ainult et nüüd kaaluvad kaalud iseenast. Kaalukuhi kaalub 38 kilo (seda näed kõige alumise kaalu numbrilt), sama palju nagu inimene, kui teda kaua näljas hoida.\nTeisel, vahepealsel korrusel pole näitust, selle asemel on töömehed kopsimas, saagimas, ... ühesõnaga, nad on tõsiselt remondi ette võtnud. Loed nad näituse osaks, sest kaldtee-tööga on Säre juba andnud sulle volituse olla näituse kaasautor. Rõõmustad selle üle, kui hästi nad siia ruumi loodumise näitusele sobivad, kuigi tead, et nad on siin tõenäoliselt asjaolude kokkulangemisel.\nMis õigus on mul võrrelda Johannes Säret teise väga hea ruumiinstallatsioonide tegija, Neeme Külmaga, mida ma kohe teha kavatsen? Aga muidugi see, et minu külastuse ajal olid nad mõlemad juhtumisi galeriis kohal, uksel külastajat vastu võtmas, tööde juurde instrueerimas. Mis vahe on Särel ja Külmal — Külm on poeetiline. Külm võtab ruumi ja laeb selle esteetiliselt. On nüansseeritud, tema ruumidesse tuleb siseneda ettevaatlikult, tasahilju; mitte sellepärast, et nad hakkavad sind kohe ründama nagu Säre ruumid, vaid sellepärast, et muidu võib nende tähendus või osa sellest kaotsi minna. Külma näitustel muutuvad veevirvendus ja vaikuse erinevad varjundid kõnekaks; ta näitab sulle ruumis asju, mis on alati seal (olnud), aga mida sa kunagi pole märganud.\nSäre seevastu on inseneritaibuga kaadervärkide ehitaja. Eriti püsiva mõjuga juhet kokku ajav on kukalt näitavate peeglite töö. Miks pidid need peeglid olema lae all ebakindlate ehitustreppide otsas? Ma arvan, et selleks, et efekt võimenduks. Et jalgealust õõnestada. Peeglist vaatab vastu su enda kukal − peegelpilt keeldub suga suhtlemast, keeldub seal olemast, „mina“ tugi ja tõestus on kadunud, peeglifaas võtab end tagasi, ja seda hetkel, kui sa kõlgud niigi ebakindlal alusel maa ja taeva vahel. See on kehastunud Magritte’i maal „La Reproduction interdite“ (Reprodutseerimine keelatud), mis, selle asemel, et näidata, räägib vaatamisest, sellest, et objekti nägemise asemel kohtud iseendaga, vaatamas.\nÜhesõnaga – näitusel on üks normaalne installatsioon (kaalud); tuba, mis võtab kokku tõmbudes su hoolitsevalt enda embusse; toss, mis viib su diskole; ning kaks tööd, mis teevad sulle täiega ära. Need on valgussõõris kaldteest üles sammuv vaataja (sina) ning kuklapeegeldus. Mõlema puhul arvad, et kohtud tööga, ent selle asemel kohtud ootamatult iseendaga. Mõlemad mõjuvad umbes nii – töö poeb sulle selja taha, ja selle asemel, et saaksid rahumeeles taiest silmitseda, silmitsetakse sind ennast. Traditsiooniline võimupositsioon on ümber pööratud. Selle asemel, et saaksid suhestuda ajas ja ruumis fikseeritud objektiga, seda tõlgendada ja hinnata, on töö sust sammukese ees, võtab su enda haardesse, jäädes ise haardeulatusest välja, pagedes pilgu ja analüüsi eest. Tööl on kontroll sinu üle, mitte vastupidi. Nagu Kim Ki-duki filmis „Tühi maja“, kus peategelane muutub nähtamatuks, tabamatuks, omandades oskuse olla alati selja taga, selles sektoris, kuhu parasjagu ei näe. Justnagu zen, aga (Säre puhul) eriefektidega.\nKochi-Muziris Biennale - India esimene biennaal\nEsimesest India biennaalist kirjutab Marika Agu.\nNoored tunglemas biennaali sissepääsu ees.\nVeel üks biennaal? Jah, aga miks mitte, vahet enam pole. Üle kümne aasta kestnud biennaalipalaviku tagajärjel on tekkinud igas suuremas ja väiksemas linnas omanimeline biennaal. Võimalik, et seda saab kirjutada osaliselt kunstituru survestuse arvele. Ärganud on magav hiiglane - kui veel 40 aastat tagasi oli Hiinas veel illegaalne kunsti omada, on nüüdseks sealne kunstiturg kasvanud maailma suurimaks. Kunstimessid instrumentaliseerivad sujuvalt biennaali sisu enda hüvanguks.\nBiennaal kui rahvusvaheline suurnäitus taasesitab tihtilugu juba tuntud kunstnikke töid, tugevdades üha enam nende positsiooni globaalsel kunstiväljal. Nii ka Kochi-Muziris Biennalel – üle 80 biennaalil osalenud kunstnikust oli Indiast pärit vaid neljandik, tekitades kohalikus meedias kuraatorite suunal nurinat kohalike vähese kaasatuse pärast.\nKaks kümendit pärast India iseseisvumist korraldati New Delhis triennaal (1968), mis oma aeglase ja loomuliku surma tagajärjel jättis vajaduse laiapõhjalisema kunstiinfrastruktuuri järele. 2005. aastal püüdis kunstiajaloolane ja -kriitik Geeta Kapur korraldada Delhi Biennaali, kuid see ei õnnestunud valitsuse toetuse puudumise tõttu. India esimene biennaal leidis oma kuju alles hiljuti. Kerala osariigis asuv rannikulinn Kochi võõrustas kunstihuvilisi Fort Kochi piirkonnas, mis on värvika kaubandusajalooga, olles mitmete erinevate rahvuste ja kultuuride sulandumiskohaks juba 13. sajandil.\nMuidugi valdasid mind esmalt kerged eelarvamused India kunsti suhtes, mind oli hoiatatud nägemast Ganesha pead sousti sees, kuid kõiksugused eelarvamused uhati üsna kohe eemale. Kitsed kohaspetsiifiliste installatsioonide vahel uitamas oli pigem lõbustav kui häiriv, nagu ka kohatine kõrvulukustav generaatoripõrin peamise biennaali hoonekompleksi Aspinwalli sisehoovis.\nBiennaal oli kureeritud kahe rahvusvaheliselt tunnustatud India kunstniku Bose Krishnamachari ning Riyas Komu poolt, keda inspireeris muuhulgas 2003. aasta Tirana Biennaal Albaanias, mis panustas linna renoveerimisse läbi kunsti. Lootes hoiduda kunsti stereotüüpsest elitaarsusest ja snoobilikkusest, püüti kohaliku elanikkonna elukeskkonda ilmestada (kui lubada nii tagasihoidlikku sõna), tuues mõned kunstiteosed inimesele sõna otseses mõttes ukse ette, lävepakule. Kogukonna kaasamine väljendus ühtlasi ka biennaali plakatis, millel kuulutasid poemüüjad, rikšajuhid jm erinevate ametite esindajad "This is My biennale". Kochi-Muziris biennaali vast iseloomustabki enim vernakulaarsus – kohalike elanike kaasatus, asukoha eripärast avalduvad kunstiteosed, mis peegeldavad lugusid kohalikust arhitektuurist, ajaloost, religioonist, inimeste käitumismustritest jms.\nKohalik valitsus eraldas muljetavaldavad 50 miljonit ruupiat (700 000 eurot) biennaali toetuseks, millest üle poole kulus renoveeritavate hoonete peale. Valitsus oleks andnud ka lisatoetust, kui poleks hakanud liikuma kuulujutt biennaali rahastuse kuritarvitamisest, teisisõnu korruptsioonist. Kerala kohalik hüperaktiivne meedia ahmis kokku kompromiteerivat materjali, mille tõttu linnas ilmusid protestimeelsed plakatid, kujutades biennaali logo kurjakuulutava pealuuga.\nLaiapõhjalisema avaliku ürituse puhul on tavapärane taluda sellevastaseid meeleavaldusi, see kuulub normaalse, igapäevase elu juurde. Protestid, streigid, demonstratsioonid on Kerala osariigis väga valdavad tänu poliitilisele pingestatusele kommunistliku ja demokraatliku partei vahel.\nJättes ilma täiendavast rahalisest toetusest, pöördusid biennaali korraldajad erarahastajate poole. Ekspositsioonipinnaks (koguulatuses 300 000 ruutmeetrit) renoveeriti koloniaalajastut mäletavad historitsistlikus stiilis kaubalaod, mis pakkusid kõige esinduslikumat keskkonda kunsti eksponeerimisele – Aspinwall, Pepperhouse, Durbar Hall.\nSrinivasa Prasad, Erase, 2012. Vaade Aspinwall House'i kompleksi sisehoovile ja Srinivasa Prasad installatsioonile.\nSudarshan Shetty, I know nothing about the end, 2012.\nMaya Arulpragasam (ehk teisisõnu laulja M.I.A.), Untitled, 2012. Väga kena, ajakohane camp-esteetika. Hologrammlõuendid silme all mänglemas - äkki midagi Kroonlühtrile.\n"The mix of ancient and traditional icons with the ultra-modern digital surfaces is a representation of Arulpragasam's experience of the New India. Her holographic prints were made in Chennai factory that produces tamper-proof security stickers for use on credit cards and banknotes worldwide. Silkscreen printing was performed by a local Kochi poster business house and the mirror frames are handmade by her uncle, who flew to Kochi to help her work with local craftsmen."\nRashid Rana, Language Series, 2011.\nKes tunneb jalgade järgi ära tuntud neoklassitsistlikku maali? Vihje: muuhulgas on osutatud sellele Jean-Luc Godardi filmis "Band of Outsiders".\nAtul Dodiya, Celebration in the Laboratory.\nKuidas kutsuda india hipsterit? Hindster!\nSheela Gowda, Christoph Storz, Grinding Stones, 2012.\nTegemist on nö uhmritega, India mõistes kodukolletega, mis on hüljatud kaasaegsema köögitehnika vastu.\nVaade Aspinwall House'i fassaadile, biennaali peamisele toimumispaigale.\nTallur L. N., Veni, Vedi, Vici, 2012.\nSantiago Sierra, Destroyed Word, 2012.\n10 erineva rahvuse esindajad püüavad hävitada hiigelsuurt tähte, mille materjal viitab tema päritolumaale. Harjutus viisakaks stereotüpiseerimiseks. Meil on I-kujuline kivitahukas, mida püüab palja ülakehaga mustanahaline noormees kuskil troopikas togida, I-kujuline terastahukas esindusliku institutsiooni saalis, mida helkurvestidega mehed mootorsaega üritavad pooleks lõigata, õlekõrtest K-kujuline täht pimeduses leegitsemas jne... KAPITALISMi pannakse põlema, togitakse, saetakse, aga kurat, ikka lahti ei saa – video loopib, andmata meile võidukat lõpplahendust.\nTurvamees koridori nurgas seiramas inimesi valvekaamerate vahendusel.\nProjektor, projektor, projektor! Video on üha domineerivam esitlusviis kunstinäitustel. Peaaegu et iga kolmas teos oli biennaalil vahendatud kasvõi osaliselt projektori läbi.\nTeada-tuntud transpordivahend rikša on modifitseeritud Batmobiiliks. Siinkohal Batmobil puhkeasendis, ootamas väljakutset.\nBani Abidi, Death at a 30-degree angle, 2012.\n"Today, statues of erstwhile leaders, rulers and heroes lie scattered in graveyards and public squares all over the world. Communist leaders of all sizes, colonial explorers with hands thrust forward in righteous disembodied heads, all lie relegated to emote tourist parks or to overgrown backyards of palace museums. These are objects that once controlled and impressed upon public space and imagination, but overnight became mere proxies, subjected to torture, ridicule and public vengeance."\nVäga kena set-up - kahele suurele lõuendile oli projitseeritud paralleelselt 2 videot, mis andsid ühest olustikust mitu perspektiivi.\nErnesto Neto, Life is a river, 2012.\nBrasiilia kunstnik Ernesto Neto oma loomingus rõhutab vaataja ja kunstiteose suhtes kogemuslikkust, mis ei priviligeeri ainuüksi nägemismeelt. Kogemust loob ühtlasi haistmis- ja kompimismeel – Ernesto Neto pehmed skulptuursed vormid ootavad neis peituvate kaneeli, kumini jt lõhnade kaisutamist. Oluline kunstnik, kes omaks võtnud palju räägitud "sensoorse pöörde" taktika.\nAnita Dube, Splitting the subject, 2012.\nVaade Pepper House'i sisehoovile ja Alex Mathew skulptuurile\n!!!!!!!! EKA G esindus ka Fortkochis!\nAustraalia tänavakunstnik Vexta


Lennupiletid Swakopmund (Namiibia)-s, odavad lennupiletid Swakopmund (Namiibia) / Tickets.ee\nLennupiletid järgnevasse sihtkohta: Swakopmund, Namiibia kõikidelt lennufirmadelt madalate hindadega\nLennupiletid > Namiibia > Swakopmund\nLennupiletid linna Swakopmund (SWP)\nBroneerige internetis kõige soodsamad piletid linna Swakopmund. Lennupiletite otsingusüsteemi Tickets.ee abil leiate vaevata parimad pakkumised ning saate kergesti osta lennupiletid linnast Swakopmund. Teil tuleb vaid sisestada lennu suund, kuupäev ja täiskasvanud reisijate ning laste arv. Seejärel pakub süsteem välja kõik võimalikud lennupiletite variandid linnast Hartford.\nLisaks saate meie kodulehel alati kontrollida aktuaalset lendude reisigraafikut linna Swakopmund, Namiibia ükskõik millisest lennujaamast maailmas ning tutvuda allahindluste, kampaaniate ja viimase hetke pakkumistega kodust väljumata, et soetada lennupileteid sobivale reisile.\nKui palju maksab lennupilet linna Swakopmund\nLennupiletite hind linna Swakopmund linnast Hartford sõltub päevast, kuust ning väljalennu ajast, kuid ka lennufirmast. Me võrdleme hindu otsereisidele ning ümberistumistega reisidele 750 lennufirma pakkumiste seast. Kasutage lennupiletite otsingut, et kontrollida hindu ning väljalennu kuupäevi teie linnast.\nKui mitu lennujaama on linnas Swakopmund? Millised lennujaamad on linnas Swakopmund?\nLinnas Swakopmund on järgnevad lennujaamad: Swakopmund.\nMuud linnad Namiibia\nFlight Tickets Swakopmund\nBilletes De Avión Swakopmund\nBillets D'avion Swakopmund\nBiglietti Aerei Swakopmund\nLėktuvo Bilietai Svakopmundas\nBilete De Avion Swakopmund\nBilety Lotnicze Swakopmund\nUçak Biletleri Swakopmund\nKasutajasessiooni unikaalne identifikaator klienditoe poole pöördumisel: 2711084216


Antibiootikumide kaalulangus varisemine\nAntibiootikumide kaalulangus varisemine. Naiste kaalulanguse peamised põhjused\nPCOS-iga võib kaasneda ka liigne karvakasv. ELONTRIL on vastunäidustatud patsientidele, kes võtavad mõnda teist bupropiooni sisaldavat ravimit, kuna krampide esinemissagedus on annusest sõltuv.\nKahjuk võivad lemmikloomade koerte koerte tervilikud Sisu Teie koer teab ilmselt, kuidas maiust paluda, kuid ta ei tea, kuidas teiega oma tervisest rääkida - või öelda, kui tal on valus.\nKahjuks võivad lemmikloomade koerte koerte tervislikud seisundid olla väga erinevad.\nÕnneks on vaktsineerimise ja regulaarse raviga võimalik ära hoida paljusid kõige tõsisemaid. Siin on kümme parimat koera terviseprobleemi, mida meie neljajalgsed sõbrad näo ja koera haiguste sümptomitega jälgida peavad.\nTablette ei tohi purustada ega närida, sest see võib suurendada kõrvaltoimete, sealhulgas krampide tekkevõimalust. Kasutamine täiskasvanutel Soovitatav esialgne annus on mg üks kord ööpäevas. Kliinilistes uuringutes ei ole kinnitatud optimaalset raviannust. Kui pärast 4 nädalat kestnud ravi selle annusega ei ole paranemist ilmnenud, võib annust suurendada mg-ni üks kord päevas.\nKoera tervislik seisund nr 1: südameussid Südaussid on tõsine ja potentsiaalselt surmav haigus, mille korral parasiidid nakatavad koera südant ja artereid. Koerad puutuvad vastsetega kokku sääsehammustuse kaudu ja kui seda ei kontrollita, võivad vastsetest areneda suured ussid. Südausside nakatumine võib areneda südamepuudulikkuse ja surmani.\nKuigi see ei ole alati edukas, hõlmavad ravivõimalused parasiitide hävitamise ravimeid ja kaugelearenenud juhtudel ka kirurgiat. Õnneks on südameussid kergesti ära hoitavad. Võimaluste hulka kuuluvad igapäevased suukaudsed ravimid, aktuaalsed ravimid, süstid ja lihtne, üks kord kuus manustatav pill.\nKoera tervislik seisund nr 2: oksendamine ja kõhulahtisus Koertel on palju võimalikke oksendamise ja kõhulahtisuse põhjuseid, kuid kõige tavalisem on selline infektsioon nagu parvoviirus.\nTeiste seas on näiteks sobimatu toidu söömine või esemete neelamine. Nael peekonist võib põhjustada pankreatiiti. Jälgige selliseid sümptomeid nagu vere oksendamine või kõhulahtisus, tume või must kõhulahtisus, letargia, kaalulangus, palavik või söögiisu muutus. Dehüdratsiooni vältimiseks andke oma koerale palju vett. Pärast oksendamist proovige pehmeid toite, nagu keedetud kartul, riis ja keedetud nahata kana.\nKoerte kõhulahtisuse vastu võitlemiseks on üldreegel vältida koeratoidu söötmist 12—24 tunni jooksul või seni, kuni loomaarst annab teile lubaduse. Koera tervislik seisund nr 3: rasvumine Rasvumine on lemmikloomade tavaline terviseprobleem. Nii nagu inimestel, võib ülekaalul olla negatiivne mõju teie tervisele: ülekaalulistel koertel on suurem risk liigesevalu, diabeedi ja maksahaiguste tekkeks.\nKas teie koer on oma parimas kaalus? Kui ta on, peaksite saama antibiootikumide kaalulangus varisemine selgroogu ja ribisid ilma vajutamata tunda. Kui vaatate oma koera ülalt, peaksite alumiste ribide ja puusade vahel nägema märgatavat "vöökohta"; küljelt peaksite nägema, kuidas kõht läheb rinnakorvi alt üles reide.\nKui teie koer ei vasta nendele standarditele, küsige loomaarstilt abi dieedi ja treeningkava koostamisel. Vähendage suupisteid ja suupisteid, sööge teda kogu päeva jooksul väikeste einetega ja pange tähele, et ta viiks ta parki mängima ja ringi jooksma. Koera tervislik seisund nr 4: nakkushaigused Teine levinud lemmikloomade terviseprobleem koertel on nakkushaigused, eriti koerte parvoviirus ja katk.\nKoerte parvoviirus on äärmiselt nakkav ja potentsiaalselt surmav, nakatunud nakatunud koera väljaheitega kokkupuutel. Sümptomiteks võivad olla verine kõhulahtisus, oksendamine, letargia ja isutus. Koerte katk on viirus, mis levib otsese kontakti kaudu nakatunud koera uriini, sülje või verega. See mõjutab koera hingamissüsteemi, seedetrakti ja kesknärvisüsteemi ning isegi silmi, täpsemalt membraane, mis katavad silmamuna ja silmalau alaosa. Sümptomiteks on aevastamine, köha ja hingamisraskused, palavik, äkiline söögiisu kaotus, oksendamine või kõhulahtisus, paksu limaskesta eraldumine silmadest ja ninast ning võimalik, et ka krambid.\nVarajane ennetamine võib teie lemmiklooma kaitsta. Koerte katku korral hõlmab ravi tavaliselt kopsupõletiku vältimiseks IV vedelikke, antibiootikume kui teie koer köhib ja ravimeid krampide kontrollimiseks. Praegu pole ühtegi ravimit, mis suudaks kumbagi viirust hävitada. Koera tervislik seisund nr 5: Kennel Köha Kenneli köha on väga nakkav bronhiidi vorm, mis põhjustab koera antibiootikumide kaalulangus varisemine ja hingetorus põletikku.\n10 parimat koerte terviseprobleemi\nKoera tervislik seisund nr 6: alumiste kuseteede probleemid Mõnedel koertel levinud kuseteede probleemidel on uriinipidamatus, bakteriaalsed infektsioonid, põiekivid ja isegi vähk. Sümptomiteks on sagedamini urineerimine, väikese koguse uriini tootmine, veri uriinis, uriinipidamatus, uriinipüüdmise ajal valu pingutamine või nutt, oksendamine, palavik ja kaalulangus. Ravivõimalused hõlmavad antibiootikume, toitumise muutusi ja operatsiooni, kui see on vajalik põiekivide või kasvaja eemaldamiseks.\nKoera tervislik seisund nr 7: hambahaigus Periodontaalhaigus, igemete infektsioon, on koertel väga levinud ja see mõjutab hinnanguliselt 80 protsenti 2. Seda on seostatud südamehaiguste, diabeedi, neeruhaiguste ja muude tõsiste koerte terviseprobleemidega.\nKümme parimat terviseprobleemi - Healths -\nHigistamine | Endokrinoloogia | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - neikid.ee\nSümptomid ulatuvad haisvast hingamisest kuni söömisraskuste antibiootikumide kaalulangus varisemine näo turseni, ütleb Beaver. Ravi võib hõlmata hambakatu ja vajadusel hammaste eemaldamist. Hammaste koerte terviseprobleemide vältimiseks soovitab Beaver regulaarselt veterinaararsti juures käia, anda koerale toornahast närimiskohti ja harjata lemmiklooma hambaid regulaarselt koerahambaga teie hambapasta võib koera kõhu häirida.\nKoera tervislik seisund nr 8: nahaprobleemid Enamik koerte nahaprobleeme on tingitud parasiitidest, nahainfektsioonidest ja allergiatest. Nahaga seotud tavaliste parasiitide hulka kuuluvad kirbud, puugid, kõrva lestad ja sarkoptilised lestad, mis põhjustavad sügelisi.\nSõrmuss on tavaline nahainfektsioon; see on väga nakkav seeninfektsioon, mis võib põhjustada juuste väljalangemist või lühikesi juukseid või ketendavaid laike.\nSellised allergeenid nagu õietolm, hallitus ja tolmulestad võivad vallandada sügeluse ja antibiootikumide kaalulangus varisemine.\nKahjuks ei oska mina Teie probleemile lahendust pakkuda. Liigset higistamist võib seostada ainult ühe endokriinhaigusega - kilpnäärme ületalitlusega. Sel juhul ei ole aga higistamine sugugi ainus ja peamine vaevus - esiplaanil on kaalulangus, käte värisemine, südamepekslemine, füüsilise jõudluse langus. Enamasti on liighigistamine omane noortele alla 30a.\nKoertel võib tekkida allergia ka tavaliste koeratoidu koostisosade, näiteks soja, maisi, nisu, veiseliha või kana suhtes, mis põhjustab nahaprobleeme. Ja mõned koerad võivad piirkonda liiga palju lakkudes põhjustada nahaärritust, võib-olla igavuse või stressi tõttu.\nVõimalik, et suudate oma lemmiklooma peal kirbusid ja puuke märgata. Ravivõimalused hõlmavad spetsiaalsete ravimšampoonide kasutamist parasiitide, antibiootikumide või seenevastaste ravimite ning kortikosteroidide ja antihistamiinikumide hävitamiseks sügeluse kontrollimiseks. Teie loomaarst võib välja kirjutada dieedi ka toiduallergiate vähendamiseks või süstid allergiliste reaktsioonide kontrollimiseks.\nKirpude ja puukide vältimiseks küsige loomaarstilt igakuiselt kasutatavate kohalike ainete kohta, mida saate hõlpsalt rakendada. Koera tervislik seisund nr 9: purustatud luud Luude purunemine, mida nimetatakse ka luumurdudeks, on koertel tavaline probleem - sageli põhjustab see selliseid tegevusi nagu aknast välja hüppamine, ütleb Beaver.\nSümptomiteks on lonkamine, liikumine ja põhjus kahtlustada traumat kui koer oleks olnud näiteks tee lähedal. Ravi hõlmab operatsiooni, lahast või kipsi.\nKoera tervislik seisund nr vähk "Üks levinud vähivorm koertel on nahavähk," ütleb Beaver.\nRaviprotseduurid hõlmavad kirurgiat, keemiaravi, kiiritust ja immunoteraapiat. Antibiootikumide kaalulangus varisemine inimestel, võib kasutada kombineeritud lähenemisviise ning vähi staadium, haiguse tüüp ja ravi agressiivsus võivad tulemust mõjutada. Regulaarsed loomaarsti külastused ja ennetusmeetmed võivad teie koera hoida lemmiklooma parimas tervises.\nJa kui peaksite märkama ebatavalist käitumist või sümptomeid, tähendab loomaarsti kontoris kiire tähelepanu saamine sageli kiiret paranemist koerahaigusest.\nKahjum kaal aeglane


Сентябрь 2015 - Omalaen.ee\n(Eesti) Mida sakslastelt hüpoteeklaenu taotlemisel oodata võib?\nОпубликовано Сентябрь 29, 2015 Автор: editor\n(Eesti) Mida koduostmise protsessi käigus iseendalt küsida?\nОпубликовано Сентябрь 25, 2015 Автор: editor\n(Eesti) Kuidas kinnisvaralaenu võttes raha säästa?\nОпубликовано Сентябрь 22, 2015 Автор: editor\n(Eesti) Kinnisvara ostmine Ameerikas – kes on sealsed võtmetegelased?\nОпубликовано Сентябрь 18, 2015 Автор: editor\n(Eesti) Kuidas kinnisvaralaenuks paremini valmistuda?\nОпубликовано Сентябрь 15, 2015 Автор: editor\nОпубликовано Сентябрь 11, 2015 Автор: editor\nОпубликовано Сентябрь 8, 2015 Автор: editor\nОпубликовано Сентябрь 4, 2015 Автор: editor\nОпубликовано Сентябрь 1, 2015 Автор: editor


Harald Lepisk: ülikool inspireerib siis, kui tudeng on uudishimulik | ajakiri.ut.ee\nHaraldi jaoks on oluline põhimõte «Ela, mida õpetad!», sest tema arvates ei saa koolitaja endaga vastuollu minna ja rääkida asjadest, mida ta ise ei tee või millesse ei usu.\nPositiivsest energiast pakatav inspiratsioonikoolitaja Harald Lepisk tuli üksteist aastat tagasi ülikooli majandusteadust õppima kindla mõttega: võtta ülikoolist maksimum ja õpitut kohe rakendada.\nHarald oli bakalaureuseõppesse tulles tegutsenud diskorina ja pidas koos vennaga DJ-tehnika veebipoodi. Kuna ka tema isa on ettevõtja, meeldis talle mõte enda ettevõtte loomisest. Esialgu kaalus ta Viljandi kultuuriakadeemiat ja kultuurikorraldust, kuid mõistis lihtsa nipi abil, et see ei ole siiski tema kutsumus.\n«Vaatasin, kas ma suudan lugeda mõne ajalehe kultuurirubriiki. Võtsingi lehe kätte ja avastasin, et oh kui igav, see ei haaku üldse minuga,» ütleb Harald. Majandusteemad ja see, kuidas maailmas asjad käivad ning töötavad, tekitas noormehes palju rohkem põnevust.\nEriala valik tuli Haraldi jaoks seega pigem kergelt, sest ta teadis üsna täpselt, mida tahab. «Soovitan ka igale üliõpilasele ja noorele, et enne ei tasu kõrgkooli minna, kui ei ole kindlat tunnet, et mingi ala sütitab.» Haraldi arvates tuleks juhul, kui erialasiht pole silme ees, katsetada, koguda elukogemust ja leida enda jaoks õige.\nKüsimused ja huvi\nBakalaureuseõppe teisel kursusel tekkis Haraldil ja tema kursusekaaslasel mõte hakata koolitusi korraldama. Internetist leiti väga palju huvitavat materjali, mida koolis ei õpetatud. «Tundsime, et oleme Eesti tippülikoolis, aga on nii palju ägedaid asju, mida meile ülikoolis ei õpetata. Seega mõtlesimegi, et tahaksime neid teadmisi teistega jagada, ja parim lahendus oli koolitamine.»\nHaraldi koolitajatee algas Ettevõtlike noorte kojast, kus ta läbis koolitajate väljaõppe programmi. «Pärast seda tuli palju ise ringi käia ja rääkida, et tahame koolitusi teha. Mitte keegi ei tule sulle alguses imelist võimalust pakkuma kui lihtsalt kodus istud ja ootad.»\nEsimene koolitus korraldati õpilasfirmadele, kus Haraldi sõnul olid väga kasulikud varemõpitud oskused diskori, etleja ja ka kooliteatrinäitlejana. «Esimene koolitus õnnestus hästi ja kutsuti ka järgmisi tegema. Pärast tuli muidugi veel palju tööd teha. Esimestel aastatel käisin mitmetele rühmadele ka tasuta tegemas, et kogemust saada.»\nÜlikoolis ja loengutes oli Harald väga tähelepanelik ja keskendunud. «Kuulasin õppejõu juttu ja mõtlesin alati, kuidas õppejõu räägitav saab mind minu töös ja tegemistes aidata.» Harald õppis magistris ettevõtluse ja tehnoloogiajuhtimise eriala. «Ka neis loengutes istusin esireas suure vihikuga ja tegin märkmeid. Küsisin endalt, kuidas see kõik minu tegemistega seostub.» Mitmed teised kursusekaaslased vastasid samal ajal töökirjadele jms ning kui Harald neile hiljem oma mõtetest rääkis, küsisid nad, et kas õppejõud tõepoolest rääkis sellest. «Võib-olla tõesti ei rääkinud, aga need olid ideed, mida ma ise edasi mõtlesin, sest ma olin kohal.»\nNoormehe arvates on ülikool innustav koht vaid siis, kui üliõpilane ise on väga huvitunud. «Kui tudengil ei ole mingeid suuri küsimusi, kui tal pole huvi, siis ei inspireeri see koht teda. Mina tegin pool tööd selles mõttes ise ära, et mõtlesin kaasa ja keskendusin kogu aeg sellele, kuidas õpitu mulle kasulik on.» Harald arvab, et tudeng, kes tuleb ülikooli ilma uudishimuta, ei saa siit ka innustust, olenemata sellest, kui palju õppejõud teeb. Siit viskab ta õhku ettepaneku, et noored ei peakski ülikooliõpingutega kiirustama ja võiksid tudeerima tulla pigem hiljem, kui õpitut saab päriselt millegagi siduda.\nMagistriõpingute juures andiski palju juurde kursusekaaslaste väga erinev taust. «Pooldan väga seda, et õpitakse koos inimestega, kel on juba mingisugune kogemus mõnelt erialalt, sest nii on võimalus igaühelt midagi õppida,» on Harald kindel. Ta lisab, et kui tal pole kursusekaaslastelt midagi õppida, siis näiteks mõnda Stanfordi ülikooli õppejõudu saab ta ka tasuta Youtube’ist vaadata.\nSeetõttu peab noormees oluliseks, et ka ülikool muutuks oma õppelt praktilisemaks. «Teooriat peab kohe millegi praktilisega siduma, sest kui tudengil ei ole seda mitte millegagi siduda, siis ei ole teooriast kasu.» Õppekavades võiks eksamite asemel olla hoopis projektipõhised ülesanded. «Kogu ülikool võiks olla üks suur inkubaator. Näiteks ajakirjanduses oleks täiesti võimalik korraldada õppetöö nii, et tudengid peaksid mingi aja jooksul töötama välja uue saate vormi, saama sellele piisavalt palju jälgijaid jne. Ja kui üliõpilane ülikooli lõpetab, on tal üks või kaks tegelikku projekti, millega ta saab tööandjale või kliendile oma kogemust ja oskusi näidata.»\nHarald on nüüdseks oma koolitustega inimesi innustanud juba üheksa aastat. Peamiselt tegeleb ta õnne ja enesemotivatsiooni teemadega ning sellega, kuidas luua töökohal head õhkkonda. «Minu huvi on uurida, mis on need moodused, kuidas leida seda sädet olemasolevast tööst, kuidas muuta seisundit ja meeleolu ning selle kaudu tulemuslikkust,» kirjeldab Harald. Noormees räägib oma koolitustel sellest, kuidas probleemide korral mitte ärrituda, vaid suunata energia lahendustele.\n«Näiteks julgustan inimesi mõtlema nii, et kui tekib probleem, siis ei tasu kulutada energiat vihastamisele või muretsemisele, vaid teha teadlikult otsus hakata probleemile lahendusi otsima. Mõelda, et see on «huvitav olukord» ja ilmselt naeran selle üle kunagi tagasi vaadates.»\nHarald ütleb, et muidugi tunduvad need lihtsad nipid ja võib küsida, mis tarkus see on, kuid küsimus on selles, kas inimene suudab näiteks vihastumist pidurdada ja teisiti mõtlema hakata. «Ka see, kui töökaaslased räägivad omavahel midagi ja kui hädaldatakse, siis võiks teist inimest katkestada ja küsida, et aga kuidas sa tahaksid, et oleks.» Nii suunatakse energia pigem lahenduste otsimisele.\nÕnnest rääkides toob Harald välja inimese kehaasendi olulisuse ja õnnekõnni. «Õnnekõnd on üks väga vahva asi! Samuti tänulikkuse päeviku pidamine. Need kõik on lihtsad meetodid, aga kui neid järjepidevalt iga päev teha, siis on need väga võimsad vahendid.» Tänulikkuse päevik tähendab, et igal õhtul kirjutatakse, mis sel päeval hästi läks, mida õpiti või avastati. «Sellise päevikuga saab teadlikult ka oma arengut jälgida. Meie kultuurile ei ole omane, et läheksime näiteks oma sõbrale rääkima, et mis meil täna hästi läks. Aga see on tähtis, et ka need olukorrad kusagile kirja saaksid, et neid hiljem meenutada või neist õppida.»\nHaraldi sõnul on inimloomusele omane pöörata rohkem tähelepanu halvale. «Kui päevas juhtub kümme positiivset asja ja üks negatiivne, siis õhtul räägitakse ikkagi ainult negatiivsest. Siis võibki tekkida tunne, et kogu aeg on elus midagi valesti. Tänulikkuse päevik aitab aga vaimset puhtust hoida,» kirjeldab ettevõtja.\nEla, mida õpetad!\nNoormees ütleb, et tema jaoks on oluline ka põhimõte «Ela, mida õpetad». «Koolitustel ma päriselt jagangi oma «huvitavaid olukordi» ja päriselus teen ka ise õnnekõndi, kas või Raekoja platsis, ei ole probleemi. Ja kui ütlen, et pidage päevikut, siis ma teengi seda igal õhtul.» Harald usub, et peale selle, et need meetodid töötavad hästi ka tema puhul, ei saa koolitaja endaga vastuollu minna ja rääkida asjadest, mida ta ise ei tee või millesse ei usu. «Nii tekivad küsimused ja räägitav ei ole enam lihtsalt usutav.»\nKüsimusele, mida soovitada tudengitele ja õppejõududele, et meel oleks rõõmus ja tööd tehtaks õnnetundega, vastab Harald, et õppejõud võiksid endalt aeg-ajalt küsida, mida nad üliõpilastelt õppisid. «Kui ei ole kuu aja jooksul tudengitelt midagi olulist õppinud, siis on võib-olla tarvis õpiprotsessis asju ümber korraldada. Kui mina midagi oma õpilastelt ei õpi, siis on midagi puudu,» paneb Harald õppejõududele südamele.\nTudengitel soovitab ta aga õpingutesse suure uudishimuga suhtuda. «Kindlasti tuleks kõik koolitööd siduda nii palju kui võimalik enda huvide ja tegemistega. Näiteks lõputöö tasub kindlasti kirjutada teemal, mis ennast väga huvitab ja millega tahetakse end tulevikus siduda. See muudab kurnava ülesande arendavaks väljakutseks.»\nVaata videost, kuidas Harald räägib võimalustest, kuidas õnnetunnet tekitada või tõsta!\ninspiratsioonikoolitaja, Harald Lepisk


B&B La Salamandra Kitchengarden Ischia saar Itaalia - Hotellide suurimad allahindlused\nVia Bocca, 6, Forio, Ischia saar, Itaalia, 80075 - Vaata kaardil\nRohkem majutuskohast B&B La Salamandra Kitchengarden\nPositsioneerudes sobivalt Foro D'ischia's, on B&B La Salamandra Kitchengarden ideaalne koht väljasõitudeks Forio d'Ischia ekskursioonidele. Siit võivad külalised nautida lihtsat ligipääsu kõigele, mida pulbitseval linnal pakkuda on. Oma mugava asukoha tõttu pakub hotell lihtsat pääsu linna kohustuslike vaatamisväärsuste juurde.\nPakkudes hotelli külalistele parimat teenindust ja laia valikut lisamugavusi, võtab B&B La Salamandra Kitchengarden kohustuse tagada, et Sinu sealviibimine oleks nii meeldiv kui võimalik. Hotelli parimate omaduste hulka kuuluvad: tasuta WiFi-ühendus kõigis tubades, 24-tunnine vastuvõtt, pakihoid, parkla, kiirbussi teenus.\nKõigi majutuste tunnusjooneks on läbimõeldud valik mugavusi, et tagada külalistele võrratu heaolutunne. Hotell pakub imelisi puhkuseteenuseid, nagu aed, et teha Sinu siinviibimisest tõeliselt meeldejääv. Naudi B&B La Salamandra Kitchengarden ainulaadset teenindust ja mainekat asukohta.


19-05-2018, 16:45 PM\n(Seda postitust muudeti viimati: 19-05-2018, 16:46 PM ja muutjaks oli olevtoom.)\n20-05-2018, 00:41 AM\n(Seda postitust muudeti viimati: 20-05-2018, 00:42 AM ja muutjaks oli veix__.)\n(Seda postitust muudeti viimati: 20-05-2018, 01:44 AM ja muutjaks oli linnuke.)\n20-05-2018, 15:22 PM\n(Seda postitust muudeti viimati: 20-05-2018, 15:25 PM ja muutjaks oli linnuke.)\n23-07-2018, 19:42 PM\nViimati (selle info põhjal, mida avalikkusele on söödetud) käis inimene Kuu peal 46 aastat tagasi. Kas üldse käis? Miks enam pole käidud?\n23-07-2018, 23:51 PM\nNo seal ju jutt ühene - tulnukate baas , reptiloidid, annunaki ja salastatud info\nTäpsemat infot võid saada raamatust Totu Kuul\n24-07-2018, 00:19 AM\nAga nii teoreetiliselt on ju huvitav mõtiskleda, et kas oleks võimalik, et avalikkusele on jagatud sellist infot mida mingil põhjusel vajalikuks peeti ja mis on hoopis teistsugune kui tegelikult on olnud? Kas läheks (oleks läinud) see läbi?\n24-07-2018, 00:46 AM\n(24-07-2018, 00:19 AM)veix__ Kirjutas: Aga nii teoreetiliselt on ju huvitav mõtiskleda, et kas oleks võimalik, et avalikkusele on jagatud sellist infot mida mingil põhjusel vajalikuks peeti ja mis on hoopis teistsugune kui tegelikult on olnud? Kas läheks (oleks läinud) see läbi?\nKindlasti oleks see võimalik ja kindlasti on seda tehtud korduvalt teiste teemadega, kuid sellise mastaabi juures on asi rohkem kui kaheldav. Samas võib alati ja peabki kahtlema, kuid kahtlusi tuleb ka tõestada. Meie maailm ei ole aus ja õiglane. Valed on tihti ausamad kui tegelikkus. Kõiges tuleb kahelda ja ja kõike kahtluse alla seada, kuid selle kõige juures tuleb säilitada kainet mõistust, mitte unustada füüsikat ning astronoomiat, ja mitte lasta emotsioonidel võimust võtta teemades, mis jäävad ka targematele peadele raskeks lihtsalt asju lahti seletada.\n24-07-2018, 00:59 AM\nSiin oli juttu energia tekkimisest ja mittetekkimisest. Koolipõlves peksti mulle pähe, et energia ei teki ega kao, vaid muundub pidevalt. See nagu seletaks kõik, aga samas nagu jääb midagi kuhugi kripeldama ka.\nOletame, et ühe suure viiekorruselise maja viimasel korrusel tehakse lõhkeainet. Kümnekonnas kilos valminud pulbris on keemiliste protsesside tulemusena talletatud päris suur ports energiat. Kui palju täpselt, polegi hetkel oluline. Kui see pulber panna suurde ühest otsast avatud metallsilindrisse ja süüdata, siis tõuseks leek viiekorruselise maja katusest kõrgemale. Aga ei midagi enamat.\nAga siis võtab üks nooruke naislaborant metallkaane ja keerab silindrile peale. Ühe väikese randmeliigutusega, mis kulutas energiat minimaalselt, muutus tavaline metallsilinder pommiks, mis võib selle viiekorruselise maja purustada. Energiat praktiliselt ei kulutatud, kuid metallsilindrisse surutud pulbri purustusjõud (aga mitte energia?) suurenes oluliselt.\nNüüd tuleb üks palja ülakehaga musklis mees, võtab selle metallsilindri sülle ja tassib trepist alla maja keldrisse. Silinder on raske ja trepp pikk, mees kulutab päris suure hulga energiat ja läheb higiseks. Pommi energia muutus aga hoopis väiksemaks, sest viiendal korrusel asudes oli tal oluliselt suurem potentsiaalne energia kui keldris asudes. Kordame üle - energiat kulus üksjagu, kuid pommi purustusjõud jäi praktiliselt samaks, kuigi ta energia selle suure töö tulemusena hoopis vähenes.\nAga keldris on vesi ja see imbub metallsilindri kaane vahelt silindrisse ning teeb selles oleva pulbri märjaks. Mõne tunni pärast on silindris oleva pulbri purustusjõud olematu. Aga kuhu kadus selles olnud energia?\n24-07-2018, 02:28 AM\n(Seda postitust muudeti viimati: 24-07-2018, 02:36 AM ja muutjaks oli viplala.)\nVeega kokkupuududes ei kadunud ainete reaktsioonidest tekkiv energia mitte kuhugile, sest seda ei tekkinud. Purustusjõudu katusel ja keldris peab vaatlema lähtuvalt taustsüsteemist. Mingite x reaktsioonide tulemusena tekkivad jõud on alati samad kui taust on sama. Me saame massi kaaluda erinevalt, see ei tähenada, et mass oleks teise massiga.\nMa kipun arvama, et siin ja selles süsteemis kus me oleme koos oma molekulidega, need füüsikareeglid kehtivad. Juhul kui me vahetame taustsüsteeme või vaatleme molekulide osakeste algosakesi ning nende omavahelist sättimist, siis võime oodata hoopis teisi tulemusi. Niikaua kuniks laborant käib trepist üles ja alla, oma jõudu raiskab, pommi paneb kuhugile ja see lõpuks lõhkeb, on kõik mõõdetav ja loogiline. Kui me aga hakkame vaatlema plahvatuse sees tekkivate osakeste liikumisi, kiirusi või viime selle plahvatuse kosmose virtuaalsusesse, ehk matriksisse või singulaarsuse teemadesse, saab sellest olema üks vägev pudru ja kapsad.\nE: selle viimasega tahtsin öelda, et see füüsika mis siin meil on, ei pruugi olla lõplik teistes taustsüsteemides. Aga siiani siin see kehtib ja siiani pole seda suudetud ümber lükata, kuigi, nagu ma ennist ka mainisin, siis kahelda tasub kõiges, kuid kahtlused tuleb ära tõestada\n24-07-2018, 21:33 PM\n(24-07-2018, 00:59 AM)kr8nik Kirjutas: Siin oli juttu energia tekkimisest ja mittetekkimisest. Koolipõlves peksti mulle pähe, et energia ei teki ega kao, vaid muundub pidevalt. See nagu seletaks kõik, aga samas nagu jääb midagi kuhugi kripeldama ka.\nVäga, väga hästi trollitud.. minu lugupidamine.\nKõigile neile küsimustele saab vastuse just nimelt elementaarsest kooliharidusest. Kui see puudub, võib tõesti tunduda müstikana mõni elementaarne asi.\n(24-07-2018, 21:33 PM)ivo86 Kirjutas: Väga, väga hästi trollitud..\nMa ei tea misasi see trollimine täpselt on, aga midagi paha ta pidi olema.\nKui see Krooniku lugu oli trollimine, siis las ta olla. Mulle meeldis. Lool oli varjatud iva, mida kõik ilmselgelt ei adunud. Äkki olen mina ka troll ja sellepärast meeldiski ja see koolitarkuse lugu oli trolli meelest hoopis trollimine. Igastahes on enamus kosmoseteemat üks trollide mängumaa.\n25-07-2018, 01:13 AM\n(23-07-2018, 19:42 PM)veix__ Kirjutas: Viimati (selle info põhjal, mida avalikkusele on söödetud) käis inimene Kuu peal 46 aastat tagasi. Kas üldse käis? Miks enam pole käidud?\nMul on selle kohta siiani üks kummitama jäänud mõte.


Musta lipu valguses | tavainimene\n« Abiks Ansipile\nAinetevaheline integratsioon »\nRents said, on 13/02/2012 at 18:35\nMinu varianti ei olegi – piraadin tihti, sest kõik asjad jõuavad siia lootusetult hilja, aga kui ikka meeldib, siis hiljem ostan ka ja piraat läheb nö “reklaami” alla, mille arvelt tootja tegelikult teenib (mõelge: selle vaese näljas häkkeri arvelt, kes näiteks mängule cracki tegi või filmi üles laadis!), kui ma ta tootega rahule jään. Plaate tavaliselt ei osta, aga kui on hea bänd, lähen näiteks kontserdile, ka väljamaale.\nmnjah said, on 13/02/2012 at 20:16\nMihhail Lotmani blogis kirjutas Rein Raud, et failijagamist kui 21. sajandi nähtust ei saa kirjeldada 19. sajandi mõistete abil. Ühesõnaga, failijagamine ei ole sama, mis asja seaduslik ostmine, selge see, aga see ei ole ka vargus. Ei ole päriselt ka laenamine. See on… failijagamine. See tundus mulle väga tabav ja täpne tähelepanek. Aga siis meenusid mulle 1980. aastad, mil riigi tagant varastamine ka oli muutunud millekski üldiselt aktsepteerituks ja seetõttu vanade mõistetega justkui kirjeldamatuks. See ei olnud sama, mis aus teenistus, aga see ei olnud ka vargus (erinevalt eraisiku tagant varastamisest) ega laenamine. See oli lihtsalt võtmine, saamine, toomine. “Kust sa selle lauakoorma said?” – “Ah, töö juurest tõin.” Ometi olud muutusid ja vana mõistesüsteem (jah, lausa igivana, lausa kümnel käsul põhinev mõistesüsteem) osutus ikkagi adekvaatseks. Ma üldse ei imesta, kui 20 aasta pärast tundub kurioosne ka see, et millalgi peeti failide võrgust tõmbamist peaaegu loomulikuks ja lubatavaks tegevuseks.\nkaarnake said, on 13/02/2012 at 21:01\nKui ma oskaksin rääkida, siis just nii räägiksin ka kõigile. See on nii õige ja talupojamõistuslik.\ntavainimene said, on 13/02/2012 at 22:00\nRents said, on 14/02/2012 at 11:31\nMulle meenub seoses selle looga, kuidas ma üritasin tuttavale ameeriklasele selgitada, et õunaraksus käimine ei ole varastamine, vaid see on, noh, raksus käimine. Et kui mina seda oma 26 aastaga teeksin, oleks tiba imelik küll, aga kui seda teevad 12aastased poisid, on see julguse proovile panek ja põnev jne. Ja tema kuulas tuima näoga ja küsis:”Aga õunad kuuluvad siis seaduslikult kellelegi teisele? Nii et tegelikult on see ikkagi varastamine?”\nKeit said, on 13/02/2012 at 20:44\n2 ja 6 variant sõltuvalt sellest kelle toodanguga on tegemist. 4 tavaliselt ei kehti, sest need asjad, mis mulle meeldivad, ei jõua ilmselt kunagi Eestisse müüki ja ilma krediitkaardita netist ostmine on pehmelt öeldses problemaatiline.\nKeit said, on 13/02/2012 at 20:46\nPuudu ka variant: Ei taha endale plast-saasta koju kuhjata ja netis failina ei müüda.\nnotsu said, on 13/02/2012 at 21:37\nPuudub ka minu variant: ei piraadi, sest ei viitsi ega oska (dumbuserina), aga teatud kindlatel juhtudel ei pea seda valeks; nimelt ei suuda ma näha vargust kopeerimises, mille puhul õiguste omanik mitte midagi ei kaota. Kõigi selliste juhtudega on tegemist a) siis, kui omanik n.ö ametlikku versiooni koopia saanud isikule nagunii ei müüks; b) siis, kui koopia saanud isik nagunii ka ostab; c) kui koopia teinud isik on juba originaali ostnud, aga vajab infot mingil muul andmekandjal.\nVariandi c) all pean pean silmas näiteks a) DJ-sid, kes ostavad pidudel mängimiseks seaduslikult MP3d ja kopeerivad need plaadile või kõvakettale või mälupulgale, sest ostetud mp3-d ei ole võrgust lõpmatuseni allalaetavad. Praeguste seaduste järgi on see piraatimine; b) DJsid, kes on ostnud esitamiseks plaadid ja kopeerivad endale muusika playlisti, et oleks lihtsam mängida. Praeguste seaduste järgi on see piraatimine.\nnotsu said, on 13/02/2012 at 21:50\nKüsimus: kuidas suhtud raamatukogus avariiuli-kirjanduse ja -ajakirjanduse lugemisse (teatavasti ei saa õiguste omanikud sellise lugemise pealt laenutustasusid)?\nPean valeks ja häbenen, aga loen ikka, sest ostmiseks pole raha.\nEga ta teoreetiliselt päris õige ei ole jah, aga ma olen sellega nii harjunud, et ei viitsi põdeda.\nLoen, sest ei viitsi oodata, kuni asi müüki tuleb. Kui meeldib, siis mõnikord maksan ka.\nMa ei kavatsegi maksta millegi eest, mida on võimalik ka tasuta saada.\nLoen raamatukogus teadlikult, protestiks kogu selle ahne kapitalistliku süsteemi vastu.\ntavainimene said, on 13/02/2012 at 21:58\nNo kui ma oleks autor ja raamatukogu paneks minu romaani määramata ajaks avariiulile ja sätiks selle riiuli kõrvale koopiamasina koos virna tasuta paberiga ja ütleks, et paljundage kõik lahkesti nii endale kui oma sõpradele, siis mul vist ikka läheks kulm kortsu. Isegi kui kõik paljundajad mulle jumalakeeli kinnitaks, et ega nad seda raamatut raha est ei ostaks niikuinii :)\nnotsu said, on 13/02/2012 at 22:03\nVõi millessegi veelgi hulllemasse: tuttavate käest nende ostetud raamatute, filmide jms laenamisse? sest neile ei ole seda ju müüdud arvestusega, et see kellelegi teisele sellepärast müümata jääb.\nnotsu said, on 13/02/2012 at 22:07\n(Sellest, kuidas Jeesus viiest leivast ja kahest kalast piraatkoopiad tegi, pole mõtet rääkidagi. Pagarid-kalurid saaks saamata jäänud tulude pärast vinge kohtuasja, olgugi et neid sel hetkel, kui toitu vaja läks, seal koha peal seda müümas ei olnud.)\nnotsu said, on 13/02/2012 at 22:20\nDJ-de probleemide kohta link ka.\nTsiteerin DJ variante (minu paksendus):\n“* Mängid ainult originaalplaate (CD, vinüülid) – sinuga on kõik korras. Kui asutus kus sa parajasti mängid, on kõik vajalikud muud autoritasud maksnud (jah ka klubi peab veel omakorda maksma), on kõik korras. Või vähemalt ei puuduta sind. Miinus: pead kõiki oma plaate kaasas kandma ja sured lõpuks seljavaludesse.\n* Oled teinud oma meeletust plaadikogust endale isiklikud koopiad ja mängid neid koopiaid. Plussid: saad igalt CD-lt või vinüülilt endale kõrvetada vaid selle ühe või kaks lugu, mida sa reaalselt ka mängida kavatsed. Miinus: need plaadid on juba koopiad, mida sa ei tohi esitada. Seega oled juba seadust rikkunud.\n*Ostad muusikat Beatpordist ja kõrvetad need plaatidele või mängid muusikat otse arvutist. Ka see on ebaseaduslik. Sa oled teinud serveris asuvast failist koopia (ei tee nalja), mida avalikult sa esitada ei tohi. Seega tubli, et oled ostnud kõik oma muusika digitaalselt, mängida seda ei tohi. Sama käib Seratoga mängimise kohta. Isegi kui sul on kõik need lood kodus ilusti riiuli peal olemas ja tahad oma vinüüle mitte ribadeks kulutada, ei tohi nende koopiaid mängida.\nSeega mängida tohib ainult füüsiliselt kaasas olevaid originaalplaate. Kuid. Mina mängin Traktroi ja midikontrolleriga enamasti Beatpordist, Junost või mujalt ostetud MP3sid. /…/ Enamus uut muusikat on pärit erinevatest blogidest kuhu lugude autorid on ise need saatnud, et au ja kuulsust koguda. Mis on lahendus?\nSee tähendab, et aasta lõpus saadad neile aruande, mis olid need 300 lugu mis sa aasta jooksul kokku mängisid. Ehk siis leping põhineb su enda aususel. Ning mõneti on tegu indulgentsiga: pole vahet kas sa oled iga plaadi ostnud ja oma viimased kroonid vinüülidele kulutanud või kõik ühe õhtuga torrentist tõmmanud – kui litsensitasu on makstud oled igati “puhas poiss”.”\nMis omakorda tähendab, et netist muusika seaduslikult ostmisel polekski sellisel juhul justkui mõtet, maksma pead niikuinii.\nSelliste asjade peale mõeldes avastasin ma, et minu põhiprobleem ACTAga ei ole mitte see, et ma kardaks sealt hirmsaid muudatusi, vaid hoopis see, et ma kardan, et selliseid Eesti intellektuaalomandi õiguses eksisteerivaid mõttetuid ranguseid ei saa siis nii kergesti ära kaotada.\nKeit said, on 13/02/2012 at 22:42\nAga mul tekkis küsimus jälle näiteks filmide kohta (kuigi sama käib põmst ka muusika ja muu kohta).\nOletame, et üks inimene ostab filmi DVD. Tüdib sellest ära mingil hetkel ja annab selle tasuta sõbrale edasi (filmi kinkimine pole ju keelatud). Too annab jälle omakorda teisele sõbrale. Jne. jne. Tavaliselt ju üht filmi ikkagi rohkem kui korra ei vaadata, eksole.\nTorrenti ülespanija on ka enamasti filmi ostnud, sellest koopia teinud ja nüüd jagab seda. Täpselt samamoodi nagu reaalse DVD puhul, vaatavad filmi allalaadijad seda tõenäoliselt vaid korra ja seejärel kustutavad, sest kõvaketta maht on piiratud ja kes seda plasti ikka viitsib nurka tolmama koguda.\nErinevus on seega vaid tasuta jagamise kiiruses ja mahus (vaevalt et üks reaalne DVD tuhandeid vaatamisi vastu peaks), süsteem aga mõhimõtteliselt sama.\nnotsu said, on 13/02/2012 at 23:15\nMuide, näiteks raamatukogule ei tohi filmi kinkida, mul ongi jama, mida selle plastihunnikuga teha. Muusikaplaate võib.\nKeit said, on 13/02/2012 at 23:56\nMhmm, mis siis erinevus on? mõlemal ju autoriõigused, tootja õigused jne??\nKeit said, on 14/02/2012 at 00:01\nA ja veel üks variant – saad küll netist DVD osta, aga vaadata ei ole kuskil, sest see on nt. “Region 1” (USA, Canada) st. DVD ei sobi su mängiaga, mis toodetud teises regioonis.\nnotsu said, on 14/02/2012 at 00:20\nJa kui sa ta ära ripid, et saaks vaadata, oled juba õigusi rikkunud.\nnotsu said, on 14/02/2012 at 00:28\nÜks vaatenurk veel.\ntavainimene said, on 14/02/2012 at 06:34\nMis puudutab filmi või raamatu sõbrale kinkimist või laenamist — noh, sõbrale võid ka õhtul pärast kella 22 või hommikul enne kella 10 pudeli veini müüa :)\nnotsu said, on 14/02/2012 at 14:17\nKas see on kriminaalkuritegu? Minu teada mitte.\nHundi ulg said, on 14/02/2012 at 07:44\nEsimese vastusevariandi sõna “kasutamine” on minu jaoks problemaatiline. Ma olen veendunud selles, et autor peab saama tasu oma teose eest. Teisalt leian ma, et internetis olev materjal ongi nn. vabakasutuses. See kui mina taaskasutajana paigutan “vabakasutuses” oleva materjali uuesti internetti, ei saa olla käsitletav kuriteona autorite (loe: õiguste omaniku) vastu. Kui tahetakse leida tõelist kurjategijat, siis leitakse see ka ülesse, s.t. isik, kes oli süüdi esmases varastamises.\nKogu asjas on minu jaoks peamine hoopis see, et pealtnäha võideldes näiliselt interneti piraatluse vastu, anname me hoopis hoovad tunduvalt suuremale asjale. Selleks on nuhkimine, jälitamine ja muu seesugune. Ma olen nii vana, et mind põrmugi ei häiri kui minu asjades soritakse. Tegude suhtes, mida ma häbenema peaksin iternetiga seoses,polegi niiväga häbenemisväärsed. Samas, pikka elu jooksul arvan teadvat, mida see endaga kaasa toob.\nRents said, on 14/02/2012 at 11:42\nSamas on iga olukord erinev. Näiteks mina olen korra teadlikult teinud viimast varianti, st piraatinud nö manifestina, et “kätte maksta ahnetele kapitalistidele”, sest Austraalias teatati ühes tunnis, et igaühel peab tunnis olema prantsuse keele õpik – st IGAÜKS PEAB õpiku ostma. Poleks probleemi, eks, olengi nii mõnegi õpiku ostnud ja kui on hea õpik, pole kahju 300-500 krooni või nüüd siis suisa 50 eurot maksta (kui ikka väga hea õpikuga tegu on). See õpik maksis aga (ja ma ei tee nalja) 150 DOLLARIT – tollal oli Austraalia dollari kurss kümne kanti, tiba peale, mina elasin Eestist saadud stipist, nii et ma oleksin nende meelest pidanud maksma 1500-1600 krooni raamatu eest, mis pole mitte mingit pidi rariteetne või teistest õpikutest kuidagi parem (mul on üsna grammatikakeskne lähenemine ja selle nurga alt on see isegi kehvem, kuigi plussiks oli see, et seal tutvustas erinevate riikide prantsuskeelset kirjandust). Nii et ma paljundasin endale selle õpiku (kuigi seal oli iga paljundusmasina juures silt, et üle mingi % teosest on keelatud paljundada [äkki kuni kümme prossa võis, ilma et see veel vargus ei oleks]) ja teatasingi tuimalt klassis, et minu meelest on see õpik räigelt ülehinnatud ja see, et õpiku omamine on igaühele kohustuslik (st ei tohtinud teha nii, et näiteks pinginaabrid kahepeale ostavad), aitab autoril põhjendamatult suurt kasumit teenida.\nindigoaalane said, on 14/02/2012 at 14:57\nMa olen ilmselt ka ebateadlik dumbuser, aga ma ei oska näha seda kohta, kus ma peaksin ülekande tegema. Leian nt youtubest meeldiva laulu ja tõmban faili mp3 mängijasse? Kõik lehed mida ma selleks tegevuseks kasutan on (vist?) legaalsed. Pangalinki kusagil pole. Ma ei taju seda küll vargusena.\nPm võiks ju öelda, et mida sa riputad internetti asju, mida sa maailmaga jagada ei taha. Ja kui tahad selle eest raha saada, siis pane see ka suurelt kirja.\nKaristatav peaks olema see, kui keegi paneb autori teadmata asja netti. Aga see, et asi sealt edasi liigub pole mu meelest enam kuritegu. Internet on avalik asi.\nRents said, on 14/02/2012 at 16:26\nNoh, teoreetiliselt on keegi teine selle ilmselt juutuubi ebaseaduslikult üles pannud ja kui selle sealt alla tirid, on see nagu varastatud jalgratta varastamine, kuigi esialgsele omanikule sa maksta ei saakski.\nnotsu said, on 14/02/2012 at 15:06\nkriitikale vahelduseks leidsin ühe konstruktiivse ettepaneku (mismoodi internetielu võiks käia). Ettepaneku tegijad ootavad arutelu.\ntavainimene said, on 14/02/2012 at 23:15\n“Igaühel on õigus interneti ligipääsule ja selle kasutamisele. Seda võib piirata vaid kohtu otsusega /…/”\nSee ilmselt välistab ka TTÜs plaanitud arvutikasutuskeelu loengu ajal. Ja riigieksamil kehtiva keelu kasutada abimaterjale.\n“nende õiguste kaitset reguleeritakse nii, et see sobituks interneti kui terviku põhimõtetega”\nNeed “interneti kui terviku põhimõtted” on küll üks suur küsimärk.\n“Arvamuse avaldamist ei või piirata, välja arvatud seaduses sätestatud juhtudel vaenu õhutamise takistamiseks”\nMina loodan, et veebiväljaannete omanikele, toimetajatele ja moderaatoritele jääb õigus piirata ilmselge grafomaania, mõttetu möla ja labase sõimu avaldamist. Teisest küljest — hea vähemalt, et ei nõuta anonüümse arvamise absoluutset vabadust.\n“Igaühel on õigus saada nii kodaniku kui külalisena riigi ja omavalitsuste teenuseid elektrooniliselt”\nVõimalik, et tuleb teenuste loetelu täpsustada. Näiteks et ehitusloa taotlust elektrooniliselt esitada saab, aga põhiharidust omandada esialgu veel mitte.\n“Igaühel on õigus turvalisele, riigipiire ületavale e-kaubandusele, lepingute sõlmimisele ja raha edastamisele interneti kaudu.”\nRaha edastamine interneti kaudu? Siis internetipankade kaudu?\n“Igaühel on õigus saada kinnitust, et tema kasutatavad avalikud interneti-teenused vastavad siin loetletud põhimõtetele”\nAvalikud teenused selles mõttes, et …? Ja kellelt või mis vormis see kinnitus peaks tulema?\n“ja iga inimene peab oma tegevusega kaasa aitama nende õiguste ja vabaduste austamisele.”\nVast piisab, kui ma ei kahjusta ega takista, tegudega kaasa aitamise kohustus on juba natuke karm.\nnotsu said, on 15/02/2012 at 00:48\nÄkki lähed ja arutled siis seal?\nRaha edastamine käib ka odavamate kanalite kaudu kui netipangad, Paypal on vist kõige kuulsam, aga osa kirub seda kangesti, ei olevat töökindel jne; Moneybookersist ei ole halba kuulnud.\nPanga kaudu maksmisega sain just halva kogemuse, kui valuuta ülekandetasu läks maksma rohkem kui ülekantav summa, nii et edaspidi peabki vist mingi Moneybookersiga tutvuma.\ntavainimene said, on 15/02/2012 at 06:51\nOle nüüd, seal arutlevad pädevad eksperdid ja hinnatud arvamusliidrid, mina olen tavainimene.\nPayPal eeldab vist ka krediitkaardi olemasolu? Moneybookersit ma ei tea. Aga idee selles, et tegu on ju erasektori teenusega, st kui igaühel on õigus raha edastada, siis kas pankadel on kohustus igaühte teenindada? Aga kui nende teenustasu tundub mulle liiga kõrge, siis kas minu õigusi on juba piiratud? Aga kui ma olen rahapesukahtlustusega vahi all, mul on ärikeeld või minu konto on arestitud vms?\nnotsu said, on 15/02/2012 at 14:27\nNo minu arust sa võikski just sellised argumendid seal letti lüüa, kui ma viimati pilgu peale viskasin, oli seal kriitikat juba omajagu ja Daniel Vaarik tänas kõiki kriitikuid ja ütles, et selle dokumendi mõte oligi, et arutelu käima läheks.


16. jaan 2008 19:26\nTere, selline küsimus, et lendame Easyjet`ga Berliini (ma isegi hetkel ei tea mis lennujaama see maandub)aga et kuidas/millise rongi, bussiga kõige paremini kesklinna (Kuhrwührstendamm tn lähedale) saaks?\n16. jaan 2008 19:59\nbussiga 1-1,5 tundi või väike ots bussiga ja siis metrooga u.20minutit, pilet 2.10euri mõlemal juhul. ostad pileti bussile ja see kehtib 2 tundi.\n16. jaan 2008 21:27\nEasyjet maandub Berliinis Schönefeldi lennujaamas, mis asub kesklinnast üpris kaugel. Kohe lennujaama lähedal asub raudtee, kuhu ei ole vaja bussiga sõita, vaid max 4 min jala käija:)\nSealt saab metroo ehk S-Bahniga või Regionalbahniga kesklinna sõita. Et siis S9, mis sõidab u 60 min või RB7 või RB14, mis sõidab 35 minutit jaama nimega Zoloogische Garten, kust Kurfürstendammile saab jala, bussi või U-Bahniga :)\n14. veebr 2008 18:46\nNimelt küsimus siis selles, et kas ja kui kalliks läheks maksma taksosõit Schönefeldist kesklinna!\n14. veebr 2008 22:19\nHinnakalkulaator on siin:\nBerliini kesklinn on muidugi suur ja lai, aga mina sain hinnaks umbes 33 eurot - meie rahas ca 500 krooni\nAga üldiselt sõbralik soovitus - kasuta rongi, S-Bahn käib nagu kellavärk, parasjagu tihti ja sellega saab enamvähem igale poole.\n15. veebr 2008 14:16\naga metroo on U (ehk Untergrund) -Bahn.\n15. veebr 2008 18:31\nMetrooliinid ei ulatu SXF-i (Schönefeld, lennujaam, kuhu Easyjet lendab).\n15. veebr 2008 21:00\nTeoreetiliselt ei ole vahet, kas S- või U-bahn. Tegu on sama transpordisüsteemi rongidega ja pilet kehtib nii Berliini busside, trammide, rongide ja metroorongide peal ühtemoodi.\nSchönefeldist läheb tõesti S-bahn ja sellega saab nii siis edasi liikuda, et õigetes kohtades ronge vahetades saad ükskõik kuhu Berliinis.\n28. märts 2008 19:50\nKas ma pean 6aastasele lapsele pileti ostma?\nKui jah, siis kui kallis see on?\nSirvisin küll netti, aga põhjalikum info oli ikka saksa keeles, mida ma kahjuks ei oska.\n29. märts 2008 09:48\nNoh, tegelikult õppisin ma prantsuse ja vene keelt... Aga see alla kuue tähendab siis, et kuuesele peab ostma, ma saan aru.\nVõi siis seda,et seitsmesele peab ostma?


Girls choice 1/2/3\nKujutage ette, et žürii koosnebki ainult tüdrukutest. Selles nominatsioonis omavad ainult tüdrukud õigust valida üritusel enim meeldinud projekti. Antud nominatsioonis on väljapandud kolm auhinda.\nLihtsalt kujutage ette, et olete naisterahvas… Mõelge mida ta hindaks Teie projekti juures?\nMingeid reegleid ei ole. Panustage emotsioonidele. Täiesti võimalik, et võidab kõige meeldejäävam projekt.\nBest club stand 1/2/3\nMeie üritusel avaneb Teile võimalus tutvustada ennast, enda klubi või kommuuni läbi oma kujundatud auto stendi.\nIga klubi, ürituse partner, kommuun või igaüks kes soovib võita antud nominatsioonis.\nOrienteeritust enda auto promomisele, ürituse promomisele või enda huvitav idee\nKoha kujunduse keerulisust\nRahva huvi ja tunnustus (külastatavus)\nKui palju elemente oli kasutatud koha kujundamisel\nVäga raske on öelda kas kujundatud koht on hea või halb. Ole loov, näita oma iseloomu, näita oma olemust.\nKindlasti on abiks mitmed videod mida saab leida kasvõi Youtubest. Mõtle mida sa tahad oma ekspositsiooniga näidata, milliseid elemente kujundamisel kasutad? Mis võivad teised teha? Sa võid tuua valuveljed, panna paar klapptooli, teha mini auktsiooni, tuua telekas - kõike selleks, et teha oma ekspositsioon võimalikult atraktiivseks. Mõtle miks inimestele peaks meeldima just sinu ekspositsioon?\nBest wheels, awarded by STANCE.LV\nIgaüks teab, et veljed on üks nendest olulistest elementidest auto juures mis teeb auto ilusaks. Otsime ägedaimad veljed üritusel.\nKui haruldased on sinu veljed?\nKas stock, OEM+ või aftermarketi toode?\nKas momoblockid, kahe,kolme või enam osalised?\nPuhtus (arvestatakse auto ekspositsiooni eripäraga)\nTöö keerukus (haruldane värv, poleeritud või mitte, etc)\nÜldine sobivus autoga + fitment\nAuto kirjeldus (auto ajalugu/kasutatud erilised osad. A4 esiklaasi taha)\nSelles nominatsioonis tuleb ainult üks võitja. Kindlasti see saab olema väga raske valik žurii jaoks. Arvestades kõiki ülal toodud kriteeriumeid paneb žurii punktid kokku ning saab tulemuse.\nTäiesti võimalik, et teil võib olla huvitav tehasest tulnud interjöör, OEM+ istmed või enda järgi valmistatud interjööri detailid. Sa võid vabalt näidata oma interjööri külastajatele ja osaleda antud nominatsioonis.\nKui haruldane sinu auto interjöör tegelikult on?\nMis seisukorras on sinu auto interjöör? Kas seal on suitsukoni augud istmetes, sigarettide lõhn autos, kulunud interjööri osad? Kõik see vähendab märkimisväärselt võimalust võita.\nMillist materjali on kasutatud ja selle kvaliteet\nOriginaalne või aftermarket?\nKas tehtud terve interjöör või ainult selle üks osa?\nPuhas või must?\nSoovituslik auto kirjeldus (auto ajalugu/kasutatud erilised osad. A4 esiklaasi taha)\nVeenduge, et žurii saab hinnata teie auto interjööri ja pääseb autole ligi (ka autosse). Kindlasti see saab olema väljakutse leida kõige ägedama interjööriga auto üritusel. Selles nominatsioonis tuleb ainult üks võitja.\nSeekord midagi erakordset tüdrukutele. Nagu saite nominatsiooni nimetusest aru on selles nominatsioonis võitja naisterahvas. Selles nominatsioonis vaadatakse kõike, mida võib leida teistest nominatsioonidest, velgedest kuni interjöörini välja.\nTüdrukud kes on V.A.G omanikud\nMida hinnatakse ja mida tuleb arvestada:\nSa pead olema autoomanik (mitte kaasreisija), seega ole valmis näitama oma auto dokumendid ja isikut tõendav dokument.\nSul ei ole midagi kaotada, otsi Googli kaudu ideed – valmista ennast, ole kohal ja võida. Arvesta, et arvesse võetakse absoluutselt kõik. Selles nominatsioonis tuleb ainult üks võitja.\nKõik kabriod saavad osaleda, ei ole oluline Audi, VW, Porche või hoopis midagi muud – tähtis, et oleks V.A.G grupi all toodetud kabrio.\nV.A.G. grupi markide kabrio omanikud\nKuidas võita ja mida arvestatakse?\nAuto peab olema kabrio\nKui haruldane Su auto on?\nKontrollige kas lahtikäiv katus on korras ja puhas. Arvestage, et võidab ainult üks aga võita tahavad kõik.\nKõik VW bussid saavad osaleda antud nominatsioonis. Pole vahet kas see on T1 või T6, multivan või doka.\nKõik VW bussid\nMida tuleb arvestada:\nStock või OEM+\nInterjöör (kas stock, isevalmistatud, lastud valmistada, kvaliteet, puhtus, sobivus etc)\nHaruldased osad/ üldine haruldus\nKas tehase värv või ülevärvitud\nAuto kirjeldus soovituslik (auto ajalugu/kasutatud erilised osad. A4 esiklaasi taha)\nHinnatakse kõik komplektselt. Selles nominatsioonis tuleb üks võitja.\nBest engine bay 1/2/3\nKvaliteet ja kasutatud osad\nKa selles nominatsioonis tuleb üks võitja. Üritage teha kapotialune nii atraktiivne kui on võimalik.\nBest Grandpa of VAGSTER 1/2/3 (50-84)\nKõik V.A.G autod 1950-84 vahel (84. kaasarvatud) Mida hinnatakse? Stock või OEM+ Eksterjöör Interjöör (kas stock, isevalmistatud, lastud valmistada, kvaliteet, puhtus, sobivus etc) Haruldased osad/ üldine haruldus Üldine välimus Kas tehase värv või ülevärvitud Soovituslik auto kirjeldus (auto ajalugu/kasutatud erilised osad. A4 esiklaasi taha) Soovitused: Selles nominatsioonis tuleb kolm võitjat, seega tasub pingutada kõikide jõududega. Auto projekti puhul hinnatakse sisuliselt kõike.aKes? Kõik V.A.G autod 1950-84 vahel (84. kaasarvatud)\nSelles nominatsioonis tuleb kolm võitjat, seega tasub pingutada kõikide jõududega. Auto projekti puhul hinnatakse sisuliselt kõike.\nBest Father of VAGSTER 1/2/3 (85-95)\nKõik V.A.G autod 1985-95 vahel (95.kaasarvatud)\nBest Son of VAGSTER 1/2/3 (96-16)\nKõik V.A.G autod 1996-2016 vahel (16. kaasarvatud)\nSpecial award by STANCE.LV & FitmentLab-Best stance project at the event


OHMYGOSSIP – Inimese keha on justkui “supermasin”. Teinekord kipume me seda unustama, seetõttu on vahel hea neid asju endale meelde tuletada. Toome välja 10 fakti, mis kinnitavad, et oled ainulaadne, eriline ja hämmastav. Hooli sellest! 10) Inimese luud on 4\nSurnukeha 26 astet — kuidas inimesest saab kest ja lõpuks jälle muld\n“See postitus on kindlasti väga ootamatu, samas ka nagu ebasobilik, võigas, imelik, tahumatu jne. Surm on paratamatu teema ja absoluutselt igaüks meist puutub sellega elus kokku. Kahjuks puutusin selle teemaga lähedalt ja ootamatult alles hiljuti kokku. Pidin tegema ka postituse\nAutismi tunnused varieeruvad inimeseti, kuid lisaks kolmele peamisele häirete valdkonnale (vt. Autistlik triaad) võib autistlike inimestel esineda: ♣ rutiinilembust; ♣ sensoorset ülitundlikkust; ♣ erilisi huvisid; ♣ õpiraskusi.RutiinilembusÜks autistlik nooruk käis päevahoius. Ta saabus alati taksoga, kõndis päevahoiu ukseni, koputas


Südame aordi aneurüsm - Arütmia\nEbaselge, sageli aeglaselt kasvava kliiniku tõttu provotseerib haigus ägedaid tüsistusi, mis ohustavad patsiendi elu.\nMeeste esinemissagedus on 4–5 korda suurem kui naistel. Asümptomaatilist kulgu täheldatakse 15% -l patsientidest. Sõltumata protsessi lokaliseerimisest on kõik patoloogia tüsistused ägedad ja potentsiaalselt surmavad..\nEsinemissagedus on 18-20 juhtu 100 000 elaniku kohta, aastane esinemissageduse kasv on 38%.\nProgrammi Tervislik eluviis aordi aneurüsmi kohta:\nPõhjustava teguri mõjul tekivad aordi seinas mittespetsiifilised düstroofsed nähtused. Düstroofsed muutused avalduvad järk-järgult hõrenemisena, vaskulaarseina dissotsiatsioonina ja pöördumatute fibrootiliste muutustena..\nMõjutatud piirkond venitatakse verevoolu mõjul, mis viib aordi läbimõõdu lokaalse suurenemiseni, mis on aneurüsm.\nKardioloogia kinnitab järgmist statistikat: kõhu aordi osakaal kõigist haigusjuhtudest on 37%, tõusva aordi avaldumise tõenäosus on 23%. Ülejäänud 40% määratakse aordikaare, rindkere piirkonna, segatüüpide aneurüsmile.\nKõhu aordi aneurüsm, rebenenud ja rebenemist mainimata I71.3, 171.4 Kõhu eesmise seina pulseerimine, naba lähedal asuv valu, mis pole seotud toidu tarbimisega Rebenemise korral on iseloomulik "ägeda kõhu" kliinik, verine väljaheide, uriini kadumine Sagedane osalemine neeruarterite tasandil või hargnemine\nRindkere ja kõhu aordi aneurüsm, rebenenud ja rebenemist mainimata I71.5, 171.6 Pulsatsioon rannanurga tasemel või selgroo küljelt, kõhuvalu valud, mis jäljendavad pankreatiiti Iseloomustab kahjustuse suur ulatus ja kiire kihistumine Kardialgia ja soolekoolikute rünnakud puhkeseisundis, väljaheidete häired, kõhu valulik palpatsioon\nRiskitegurid ja ohumärgid\nAordi aneurüsmi iseseisvalt ära tunda on äärmiselt keeruline. Võttes arvesse kõiki riskitegureid, eriti vanemas eas, on väga oluline läbida rutiinsed uuringud, mis välistavad peamised riskid ja hoiavad ära aordi rebenemise.\nTe ei pea isegi kõige ilmekamaid sümptomeid tähelepanuta jätma ja ennast ravima. Mõnikord võib ravimite kontrollimatu tarvitamine olukorda halvendada ja viia ettearvamatute tagajärgedeni..\nKuidas aordi aneurüsm avaldub ja milliste märkide abil saab selle tekkimise võimalust tuvastada? Haigusele viitavad sümptomid:\nRadiograafia. Aordikaare kõverus, tõusva sektsiooni läbimõõdu laienemine, sümptom "munakoor" - märk aordi aneurüsmi lubjastumisest röntgenpildil;\nEKG. Konkreetsed märgid puuduvad. Aordi aneurüsmi kaudsed sümptomid EKG-l - suurenenud R-laine pinge, tahhükardia, üksikud ekstrasüstolid, arütmia;\nUltraheli. Meetod aitab tuvastada aordiseinaga seotud ja vedelikuga täidetud väljaulatuvat osa, kuid ei erista seda teistest vedeliku moodustistest (tsüstidest);\ntrauma, mille tagajärjel pigistab rindkere aneurüsmi, jättes südame normaalseks verevarustuseks.\nAvatud - kahjustatud piirkonna resektsioon koos proteesi paigutamisega;\nSeejärel tõmmatakse osa proteesist tagasi, sellesse lõigatakse auk välja ja kaare harudega tehakse anastomoos.\nIntravaskulaarne proteesimine on tunnistatud ohutumaks ja tõhusamaks meetodiks - operatsioon proteesistentide paigaldamiseks läbi reiearteri valendiku..\nPrognoos on suhteliselt ebasoodne. Kavandatud sekkumiste korral on suremus 3-5%, hädaolukordades 45%. Taastusravi komplitseerib kaasuvate haiguste esinemine.\nElukvaliteet väheneb pika taastumisperioodi, kõrge operatsioonijärgsete komplikatsioonide riski tõttu.\nPatsiente jälgivad kogu elu kardioloog ja südamekirurg. Peaksite välistama halvad harjumused (alkohol, suitsetamine, ülesöömine), aktiivselt ravima kaasuvaid haigusi.\nRasedate naiste haiguse kulgu komplitseerib veremahu suurenemine ja südame suurenenud stress. Seda silmas pidades soovitatakse haigetel naistel ravi läbi viia raseduse planeerimise etapis..\nAordikaare aneurüsm on aordi lokaalne laienemine üle 3 cm läbimõõduga vasakpoolse unearteri ja alamklavia päritolust.\nKardiotokograafia (CTG) on sünnieelne diagnostiline meetod, mis võimaldab teil määrata loote seisundit ja emaka toimimist. Kombinatsioonis ultraheli ja Doppleri ultraheliga võimaldab kardiotokograafia teil tõhusalt ja kiiresti tuvastada raseduse patoloogiaid ja võtta nende parandamiseks vajalikud meetmed.