Reportáž z členské exkurze Gruzie 2019 – 3. část • Česká společnost ornitologická\nReportáž z členské exkurze Gruzie 2019 – 3. část\nSt 22.5.2019: Národní park Vashlovani\nJe opět chladné ráno, nasedáme do stejných aut jako včera a vyrážíme tentokrát na východ. Zpočátku po dobré silnici, po asi dvaceti minutách jízdy vlevo na sloupu sedí orel, odlétá, ale kolega ho stihl vyfotit. Porovnáváme technicky dokonalou fotografii s atlasem − jednoznačně dospělý orel křiklavý. Dobrá práce.\nProjíždíme staré vojenské letiště, dál už vede jen cesta vyježděná v poli. Zastavujeme asi 40 km od města. Daleko na pásu oranice sedí nějaká divná nahrbená zvířata, až pohled do stativáku odhaluje, že to jsou supi – pět hnědých a šest bělohlavých.\nDál, krajinou bez stromů. U prvního ovčince špačci, mandelík. Pak v kopcích, pastviny nebo pole, z ptáků skřivani – asi hlavně kalandry, strnadi černohlaví, s přibývajícími křovinami se objevují i ťuhýci menší. Kolegové viděli i hejnka špačků růžových. Dostáváme se na území národního parku, do vrchů nesouvisle porostlých křovinami. V pahorkatině bez cest jedeme strží, v podstatě vyschlým korytem nějaké říčky. V severní Africe se tomu říká vádí.\nPrvním dnešním cílem je „vlaštovčí stěna“, tedy ve skutečnosti veliká hnízdní kolonie jiřiček na skále, v přirozeném prostředí. Členitá stěna hostí desítky hnízd. Brzy mezi nimi odhalujeme i vrabce skalní. Důvod, proč provázejí jiřičky, je zřejmý: hnízdí v jejich starých hnízdech, a nejen ve starých − někteří z nás viděli, jak mláďata jiřiček vyhazují. Vysoko na skále si tu udělal hnízdo i brhlík skalní, přilétá a odnáší trus mladých. Pod protější stěnou je v písčité půdě celá skupina mravkolvích trychtýřků.\nVrabec skalní (Petronia petronia), podnájemník v kolonii jiřiček\nBěhem další cesty k jihu je možné v korytě řeky zahlédnout vlhy, orebice čukar i agamy kavkazské. Také želvy žlutohnědé, občas je dojemné vidět, jak se snaží vyškrábat nahoru po téměř kolmé stěně. Zahýbáme doleva, míjíme ovčinec a náhle vjíždíme na rozsáhlou aridní planinu, obývanou chocholouši a bělořity plavými. Náš řidič přebírá vedení konvoje.\nPestré orebice čukar (Alectoris chukar) po spatření vždy hned utíkají do úkrytu, tahle nebyla výjimkou.\nZastavili jsme v pláni asi 50 km jihovýchodně od města, je slunečno, kolem 20 °C, mírný jižní vítr. Daleko od nás, ale ještě před zelenou říční nivou, se pohybuje jedna gazela džejran. Je skvělé, že ji vidíme, i když už se vzduch nad plání chvěje a gazelu nám ve stativáku rozmazává. Z větší blízkosti od nás utíká liška. I tady žijí želvy žlutohnědé. Pod jediným stromem široko daleko někdo objevil hada a svolává ostatní. Je to stejný druh jako včera, tedy zmije levantská, tentokrát ale dospělý exemplář, půl druhého metru dlouhý a silný jako dětská paže. Když se dostávám na místo, had už je bohužel vyplašený a nečekaně rychle prchá z dosahu objektivů. Ve snaze zmiji pozdržet jí Niko zastoupil cestu, had jednou útočí, je to výpad do prázdna, ale nepochybně vážně míněný, hned nato zmije mění směr, zpomaluje a před našima očima se zavrtává do jedné z mnoha zemních děr.\nV půl jedenácté znovu sedáme do džípů a projíždíme pláň cestou necestou jako na safari. Polopoušť je překvapivě barevná, někde udávají tón šedé trsy suché trávy, jinde převládá hnědá nízkého ovsa, jinde šedozelený pelyněk. Vidíme další gazely a třikrát jsme narazili na supa mrchožravého. Z drobných pěvců chocholouši, krmící kalandra zpěvná, také bělořit plavý, který považuje Toyotu za predátora a snaží se ji odlákat od hnízda.\nPláň Eldari, kde žijí gazely džejran. Říční niva v dálce a hory za ní už jsou Ázerbájdžán.\nNa polední přestávku se vracíme do říčního koryta v kopcích. Jiřičky tu houfně z vlhké skály čerpají minerály a z vršku na jejich hemžení dohlíží sameček skalníka modrého. Několik rorýsů velkých, zpěv slavíka, lejsek šedý. A to je vše, na pozorování ptáků už to moc není, je stále slunečno a dělá se opravdu teplo. Přesto mi to nedá a místo odpočinku ve stínu se dál rozhlížím po okolí. Bílé pásy z drobných mušliček ve stěně koryta jsou dle našich paleontologů z miocénu (25-5 milionů let). Fotím agamy kavkazské, i když už si říkám, že jsem jich nacvakal dost. Z vlhké země pijí babočky bodlákové, vypadají perfektně, musely se narodit už tady. Kupodivu tu roste třemdava bílá (Dictamnus albus), naše ozdoba výslunných stráni tady dává přednost řídkému stínu keřů. Náhodou se mi daří „ulovit“ fotky dvou dalších druhů plazů, kterými se pak mohu chlubit ostatním.\nPaještěrka štíhlá (Eremias velox), podle proužků na zádech ještě mládě\nZrovna jsem se u plochého kamene převlékal, když se z keře za mnou ozval šramot…a on to scink Schneiderův (Novoeumeces schneideri), který se rozhodl proplazit do jiného úkrytu.\nPo hodině přestávka formálně končí a vydáváme se na společnou vycházku, má to být jen asi 1,5 km jiným vyschlým korytem vzhůru. Niko nám v písčité půdě dna vyschlého potoka ukazuje vlčí stopy. Psí šlápoty by prý vypadaly stejně, ale kde nejsou ovce, nejsou ani psi. Zpěv pěnice pokřovní, zpívající strnad černohlavý, dva zpívající slavíci. Především ale dál fotím květiny, motýly, další paještěrku štíhlou…\nBělopásek jednořadý (Limenitis reducta). V ČR je tento nádherný motýl klasifikován jako vymřelý.\nPřed námi se objevuje významná překážka v podobě nutnosti překonat asi 2 m vysokou úzkou průrvu. Žádnou zvláštní touhu po dobrodružství dnes necítím a tak se s kolegou vracíme pomalu zpátky. Ve stěně koryta želva žlutohnědá a malý světle šedý had, asi 40 cm dlouhý a na mne rozhodně moc rychlý. Studujeme pak záhadné hnědé sedmihlásky. Ukazují se nám málo a jen chvíli, a mnoho indicií jsme věru nezískali – hnědý s poměrně krátkými křídly, fotka ocásku, prchavý dojem z asi půl minuty zpěvu. Niko mi ale pak pouští různé nahrávky a po této konzultaci jsem si docela jistý, že jsme viděli sedmihlásky šedé. Pozorujeme pak ještě několik mlynaříků, stejného vzhledu/poddruhu jako předtím na severu.\nJeště se na chvíli vracíme ke stěně s jiřičkami, kde se nám ráno tak líbilo (je vlastně „za rohem“). Brhlík skalní stále svědomitě krmí mladé. V houští nedaleko kvete krásná orchidej, podle kolegy je to nějaká pětiprstka (Gymnadenia sp.).\nJedeme zpět. Za domkem rangera nečekaně uhýbáme k západu a pokračujeme zelenou krajinou. Objevují se ťuhýci menší, strnad luční i mandelík. Na jednom místě velím zastavit kvůli celé skupině strnadů černohlavých, kteří se koupou v kaluži na cestě.\nKrátká zastávka na vyhlídce. Obdělávaná pláň náhle končí prudkým srázem, a směrem k jihu se otevírá výhled na moře ostrých hřbetů nesouvisle porostlých stromy či keři. Při hraně srázu rostou kavyly, po zemi pobíhají rychlonozí mravenci rodu Cataglyphis, a informační tabule vypráví o leopardech, kteří tu dříve žili, a nyní jejich přítomnost závisí na stavu populace gazel. Naposledy se prý leopard ukázal ve Vashlovani před 10 lety. Niko ale říká, že jeho stopy našli i loni.\nPo deseti minutách jízdy podél terénního zlomu zastavujeme u jakéhosi stavení. Je to vlastně výchozí bod turistické cesty ve výstavbě „Trail of Eldest Tree“. Na louce vedle jsou strnadi luční a ťuhýk menší, přímo před domem zpívá stehlík. Na programu je vycházka dolů, Niko tam někde potřebuje zkontrolovat fotopast. Sám se jdu jen pomalu projít k tomu nejstaršímu stromu.\nCesta vede po křovinatém svahu dolů a dál pestrou mozaikou luk a lesíků nebo jednotlivých stromů a křovin. Orebice čukar s voláním zapadla někam dolů, zpívají tu strnadi černohlaví. Rostou tu samé plané pistácie (Pistacia atlantica), jako stromy nevysoké, s ještě nezralými plody, ty starší mají často dolní vnější větve suché, ozdobené žlutými lišejníky. Kolem těch nejstarších je ohrádka. Jaké je to ale krásné, požehnané místo! Slavík obecný, u nás takový tajnůstkář, tady zpívá, aniž by se skrýval. Stejně tak pěnice dlouhozobé, včera je Niko pracně vábil, tady se mi ukazuje celý pár. Ťuhýci rudohlaví zrovna tak. Jen volající hrdličku divokou plaší zvuk závěrky i na padesát metrů. Špatné zkušenosti s naším druhem ale jistě nezískala tady. Ozývá se tu i zpěv kukačky, koňadry a žluvy hajní. Dvakrát v trávě u cesty zašustil blavor žlutý (Pseudopus apodus) a ve stínu staré pistácie zeleně září samec ještěrky kaspické (Lacerta strigata). Kdo ví, co ještě by se tu dalo objevit. Ti, kteří šli s Nikem až k fotopasti, viděli bažanta a lelka. A fotopast prý ukázala, že nejhojnější zvěří je tu vlk, medvěd a divoké prase, žije tu také zajíc, rys, a dikobraz. Levhart momentálně žádný, ale jistě by se mu tu líbilo.\nPistáciová lesostep v Národním parku Vashlovani\nČt 23.5.2019: Přesun na jihozápad\nSlunečné ráno, dnes snídáme normálně v osm, cestou do druhého penzionu je zjevné, že tu žije plno vrabců domácích a rorýsů obecných, zpívá žluva hajní, stehlík, pěnice černohlavá i zvonek zelený, kterého si po snídani fotím, proti modré obloze mu to sluší. Po snídani východ Gruzie opouštíme. Bylo tu dobře, zažili jsme několik dní opravdu nabitých pozorováním, nakonec i ubytování bez toalet se dalo přežít a hromady jídla k večeři i snídani nebyly menší než jinde. Čeká nás teď dlouhý přejezd do úplně jiné části země, oč více hodin strávených v autobuse, o to méně času na pozorování. Zkušený cestovatel ovšem tyto přejezdy umí využít k odpočinku.\nTakže, s dalším reportážním vstupem se hlásím až v poledne, z hlavního města. Po několika hodinách jízdy nás autobus vyklopil na velkém tržišti v Tbilisi. Je zataženo a kolem 20 °C. Velmi rušné místo, nepůsobí nijak nebezpečně a místní nás ignorují, pro jistotu ale fotím jen telefonem. Prodává se tu všechno možné, od kuřat, u kterých mne fascinují ponechané běháky trčící vzhůru, až třeba po prodlužovačky. Asi tu nemají Datart, vůbec tento způsob prodeje zjevně představuje důležitý segment zásobování. Nacházím stánek s čurčchelou a s Nikovou pomocí pořizuji několik vzorků. Když už se slézáme na hlavní ulici, na protějším domě se krátce zastavuje hrdlička senegalská, ještě mladý pták bez kresby na prsou. Žijí tedy i v hlavním městě. Přes rušnou a složitou pasáž nás pak vedou někam, kde autobus může zastavit a my nastoupit. Stačilo by se na okamžik zapomenout a v bludišti lidí a obchodů by se našinec zcela beznadějně ztratil. Nikomu se to naštěstí nepovedlo.\nČurčchela na tržišti v Tbilisi. Postup výroby musí být prastarý: ořechová jádra se navlečou na nit a pak se opakovaně pokrývají směsí mouky s hroznovou šťávou a suší. Spíš než mlsání je to energetická tyčinka na cesty. Zavěšená a v suchu prý vydrží i rok.\nDalší zastávkou jsou lesy asi 15 km západně od hlavního města. Je stále zataženo a zřetelně chladněji, což by nemělo překvapit − jsme asi v 1400 m n.m. Niko nám tady má najít brhlíka tureckého. Vstupujeme do převážně borového lesa. Borovice se větví už od země a les tak připomíná smrkový. Kolega upozorňuje na ještě nekvetoucí orchidej okrotici bílou (Cephalanthera damasonium). V lese zpívá budníček menší, kos černý, sýkora uhelníček, pěnkava obecná, sýkora koňadra, později se ozývá také žluna zelená a kukačka. Hned zkraje jsme potkali dvojici šoupálků, z celkem bídné fotky mohu vyčíst, že to byli šoupálci dlouhoprstí (ten druhý tu ani nežije). Pomalu postupujeme do hloubi lesa a z kopce dolů. Motýl běloskvrnáč pampeliškový (Amata phegea), veverka obecná (tady nepůvodní), sojka obecná. Jen brhlík turecký stále nikde… Dole už mezi stromy prosvítá louka a zpěv strnada lučního. Tahle lokalita prý zatím nikdy nezklamala. Zjevně už nervózní Niko nás nechává na místě a sám se jde podívat do lesa vedle. Jak to tak bývá, právě v této chvíli se milý brhlík objevuje. Jeden z našich fotografů ho vyfotil. Hledáme ho, Niko pouští i nahrávku… Je tu, asi krmí mladé, ale jakoby si z nás dělal legraci, přeletuje sem a tam, nerušeně sbírá hmyz na kmenech a větvích borovic, někdy i přímo nad našimi hlavami, nahrávku ignoruje. Nicméně, nakonec snad každý viděl, a mohl si ověřit, že brhlík turecký skutečně má spodinu bílou s oranžovou skvrnou na prsou a docela jinou kresbu hlavičky. Mise splněna, můžeme na oběd.\nDalší krátká zastávka je už v pozdním odpoledni jižně od obce Tsveri, na místě zvaném Čertí jáma. Nevím, který čert tu co dělal, ale propast je to pořádná, hned u silnice budí respekt prudký sráz, dno terénní propadliny nevidíme, jen lesnaté svahy na druhé straně. V jediném exempláři tu vyráží bolševník, tato u nás nechvalně proslulá, hrůzostrašná invazní rostlina pochází právě odtud, na Kavkaze je původní. Zpěv z koruny solitérního stromu prý patří budníčkovi žlutavému.\nJeště je malý, ale vyroste. Bolševník velkolepý (Heracleum mantegazzianum) u Čertí jámy. Tady je doma.\nDál naše cesta vede krásnou krajinou. Lesnaté kopce se zdají bez konce, louky plné květů, pastviny. Kolegovi to připomíná Bílé Karpaty, včetně orchidejí. Od určitého místa jako když utne, kopce jsou všechny odlesněné, samé pastviny, jen někde borové lesy, evidentně vysázené. Při průjezdu vesnicí dvě straky, pak z autobusu vidíme ještě čápa černého a supa mrchožravého. Také stáda ovcí a koz nebo krav, provázená s honáky na koních.\nPo půl sedmé vystupujeme na okraji obce u horní hrany ohromné skalnaté a křovinaté rokle jménem Dashbashi, která dole ukrývá vodopád stejného jména. Zdá se mi, že máme časový skluz a klidně bych tohle místo vynechal, ale když už tady jsme… U hrany svahu rostou krásné, nízké fialové kosatce a zpívají lindušky lesní. Scházíme po cestě ve strmém svahu, postupně zaznamenávám, většinou jen dle hlasu/zpěvu, sýkory uhelníčky, kosa černého, pěnice černohlavé, budníčky žlutavé, červenku a hýla rudého.\nDole podél překrásného potoka/řeky Khrami překonáváme trochu obtížnější úsek cesty po kamenech, ale nic srovnatelného s Lagodekhi to není. Vodopád Dashbashi je úchvatný, nepravděpodobně, kýčovitě krásný jako fotka do drahého kalendáře. Voda v mnoha stružkách stéká přes mechem porostlou skálu jako rozhozená luxusní krajka, vše rámuje bujná svěží zeleň, řeku zdobí trsy bílých květů a její průzračná voda na hlubších místech nabývá tajemně modrozelené barvy. K dokonalosti chybí jen skorec vodní – ale ne, i ten tu je, na kameni u protějšího břehu, tak nehybný, jako by také patřil do obrazu v kalendáři. Náhle se objevuje i druhý, tokají, pár desítek vteřin vzrušeného třepotání a jsou oba pryč. Jen pocit z krásného pozorování zůstává. Čas vylézt zpátky k autobusu, nahoře do seznamu druhů přidávám ještě kukačku. Niko si chvilku hrál s místním psem a ten by za ním šel klidně až do busu. My jsme všichni náležitě poučení a od těchto vořechů se držíme nejméně na délku paže (někdo má i pepřák), v některých případech (ne vždy!) jistě zbytečně.\nTokající skorci (Cinclus cinclus)\nPrůjezd Tsalkou už za soumraku a pod těžkými dešťovými mraky, rovnou k hotelu na břehu stejnojmenného jezera. Hotel je zvláštní, dvoupatrový zelený paneláček ze sovětských časů. Všechny pokoje mají balkon, koupelnu a WC, postupně se ale přichází na různé drobné vady – někde pípá alarm, jinde smrdí odpad, protéká záchod nebo se klíč v zámku zasekává. Zrovna u nás ale vše funguje jak má. Večeře je u jezera mimo hlavní budovu, ve tmě není orientace jednoduchá, ale místní, a těžko říci jestli patří k personálu nebo k dalším ubytovaným, nás tam ochotně pomáhají dovést.\nPá 24.5.2019: Jezera Javakhetie\nPřed pátou jsem na chvíli vylezl na balkon. Chladná noc, vítr honí mraky přes ubývající měsíc. Z prostranství před hotelem, které slouží jako parkoviště, se ozývá typické volání křepelky polní. Kolem přeletěl netopýr. Noční chór z lesíka v pozadí je docela jiný než bych čekal u nás, převládá zpěv skřivana lesního a hlasy sýkor.\nK odjezdu se scházíme kolem osmé, je skoro zataženo a jen asi 12 °C (není divu, jsme v asi 1500 m n.m.). V lesíku teď zpívá pěnkava obecná. Jezera Tsalka jsme si vůbec neužili, ale prý ornitologicky zajímavé není. Dělám pár rychlých fotek, na břehu jsou straky a také sameček ťuhýka obecného.\nPo nedostavěné silnici jedeme k západu. Projíždíme obcemi s čapími hnízdy, je možné zahlédnout ťuhýka obecného, kosy černé, rorýse a vlaštovky. Během jízdy vidíme i oba druhy bramborníčků.\nProjíždíme Malým Kavkazem, částí země jménem Javakhetie. V 17. století odtud islám vyhnal Gruzínce, SSSR zase odsunul Turky, a dnes je většina populace arménská. Celkově chudá a izolovaná oblast se špatnou infrastrukturou.\nStoupáme do hor. Nějaké borové lesy, pak holiny, kamenité horské louky. Dostáváme se nad 2000 m n.m. Stádo ovcí, pastevectví je asi jediné, čím se tu dá uživit. Rozestavěný železniční tunel v horském sedle. Hejno kavek obecných ve vesnici u jezera Paravani. Od silnice jsme vyplašili lišku a řidič na ni rozpustile troubí.\nJezero Paravani je v Gruzii největší. Zastavili jsme u jižního břehu, je tu louka s krtinami a pryskyřníky, také zorané políčko a potůček, v okolí pastviny. Oblačno a chladno celkem odpovídající nadmořské výšce 2047 m. Z oblohy zní důvěrně známý zpěv skřivanů polních, sedají i na zorané pole. Kolem potůčku létají nejméně tři břehule, a poprvé za celou cestu Gruzií to nejsou břehule skalní, nýbrž říční. K jezeru, nad kterým létají velcí racci, jsem nedošel, velmi mne totiž zaujali asi čtyři konipasi luční pobíhající v oranici. Samci mají hlavičku úplně černou (ssp. feldegg).\nKonipas luční (Motacilla flava feldegg)\nJedeme dál k jihu. Před další vesnicí na břehu Paravani luňák hnědý, také kormorán velký letící nízko nad hladinou. Stále horské louky s pryskyřníky. Během další cesty vidíme také pochopa rákosního a u krav na pastvině další kavky.\nOkolí městečka Ninotsminda, správního centra celé oblasti, je zřetelně úrodnější, bohatší kraj. Žluto od pampelišek, okraje zoraných políček lemují suché bolševníky. Další čápi bílí, u jakéhosi malého jezera pochop rákosní, na řece pět kormoránů velkých.\nPrůjezd obcí Gorelovka, která proslula sektou duchoborců. Neobvyklá hustota osídlení, velký počet domků svědčí o minulém vzestupu, jejich špatný stav zase o následném úpadku. Ale ptáků je tu spousta: vlaštovky, kavky, špačci, straka, nejméně šest čapích hnízd, dokonce jeden hýl rudý. Za obcí pak další černohlaví konipasi luční. V Gorelovce jinak definitivně končí asfalt, po rozestavěné cestě můžeme dál jet jen krokem.\nNenápadná vodní plocha u silnice, spíš jen rozliv řeky než opravdové jezero, pasoucí se kůň, a kolem něj sedm špačků – všední obrázek, zvlášť tady. Jenže tři z těch špačků jsou špačci růžoví! To je samozřejmě víc než dostatečný důvod k zastavení, konečně tyhle nevyzpytatelné cirkusáky vidíme zblízka. Plašani to opravdu celkem jsou a na rozdíl od špačků obecných nám brzy mizí, ale i jinak je to tu zajímavé. Na vodě máme dospělého pelikána kadeřavého a dva kormorány velké. Také dvě lysky černé a dva kačery kachny divoké, jasně že toto jsou běžné druhy, ale v Gruzii jsme se s nimi dosud nesetkali. Z osamělé potápky na hladině se při bližším pohledu vyklubala potápka rudokrká. Louku naproti oživují strnadi luční i konipasi luční, létají tu vlaštovky a kavky, občas se objeví patrolující velký racek. Pelikán odlétá, zato přibývají dva lovící rybáci obecní.\nJen krátký přejezd už nás pak dělí od našeho primárního cíle. Veliké, krásné jezero Madatapa leží u hranic s Arménií v nadmořské výšce asi 2100 m n.m., a dnes je to soukromá ptačí rezervace. Rozhlížíme se z mírné vyvýšeniny nad severozápadním břehem. Zpívá tu skřivan polní a přeletují pochopi rákosní. V určitém smyslu podobné místo jako předchozí, především ale mnohem rozlehlejší …království za stativák! Na hladině jezera jsou nejhojnější lysky černé následované potápkami roháči, je tu i několik potápek rudokrkých, na ostrově hnízdní kolonie racků (arménských?) a daleko na protějším břehu jezera pár jeřábů popelavých – jeden na hnízdě, další se pase v okolí. Měl by to být ssp. archibaldi (bez červené na hlavě), na takovou vzdálenost to ovšem není doopravdy vidět. Pozorné prohlížení hladiny odhaluje i další druhy: tři poláci velcí, pár kopřivek, dva kačeři hvízdáka eurasijského. Našel bych i další, ale stojí za mnou Niko, kterému nevadí, že jsem si přivlastnil jeho dalekohled a přenesl ho k jezeru, ale to, že stojíme příliš blízko hnízda potápky rudokrké. Potápka sice varovala, ale zároveň své hnízdo zamaskovala až příliš dobře, takže jsem nic neviděl. Samozřejmě se okamžitě vzdalujeme. Nad břehem jezera zakroužil orel nejmenší (světlá forma), nacházíme tu spoustu děr od hlodavců a také jednu díru velkou − doupě lišky. Některé horské květiny si tu netroufám pojmenovat ani rodem.\nPotápka rudokrká (Podiceps grisegena) na jezeře Madatapa\nVracíme se zpět, krokem po stejné nezpevněné silnici. Znovu míjíme místo, kde jsme předtím viděli špačky růžové – a jeden se vrátil, fotím ho aspoň přes okenní sklo. V Gorelovce ty samé druhy jako předtím, koukám hlavně po čápech. Až teď jsem si všiml domů se střechou z trávy. Za Gorelovkou je asfalt a můžeme zrychlit. Samice pochopa letí vpravo paralelně s námi.\nNa oběd zastavujeme v Ninotsmindě. Až tak moc možností tu není, volíme něco jako místní fast food. Kulturně jsme už v Arménii – vůbec například nemají chačapuri, což by jinde v Gruzii bylo bezpochyby nemyslitelné. V pohostinnosti ale nijak nezaostávají. Na konec jsme dostali misku jahod jako pozornost podniku, spropitné odmítl.\nPak míříme k dalšímu jezeru jménem Khanchali západně od města. Cestou vidíme daleko na pláni celé hejno asi 40 čápů bílých. U jezera Khanchali jsme v půl čtvrté, ale přichází bouřka, vítr následovaný deštěm opravdu pozorování nepřeje. Niko a několik nejskalnějších i tak vyběhli v pláštěnkách k jezeru, ale brzy byli zpátky. Sám jsem jen z fyziologických důvodů navštívil blízký borový lesík a sledovat, jak kolem mne silný vítr kýve s kmeny borovic ne nahoře v korunách, ale hned u země, byl také docela zážitek. Nedá se nic dělat, tady to vzdáváme.\nO hodinu a půl později je zase polojasno a my zastavujeme u menšího (asi 800 m), ale hezkého jezera za obcí Vachiani. Stále jsme v asi 1730 m n.m. Stojíme na severozápadním břehu jezera a společně ho prohlížíme, dost času, abychom se u stativáků všichni vystřídali. Je to další oligotrofní horské jezero, společnost na jeho hladině opět tvoří především lysky černé a potápky, nejvíc je roháčů, o něco méně rudokrkých a jen jediná potápka malá. V malém počtu se vyskytují i další druhy, zde pět poláků velkých, kačer čírky modré, samice poláka malého, nejméně dva kormoráni velcí, tři čápi bílí. Devět volavek popelavých a dokonce i jedna volavka červená (tu jsem ve vší skromnosti objevil já) se skrývají ve vegetaci na protějším břehu. Nad hladinou kromě vlaštovek a břehulí říčních poletují i rybáci bělokřídlí. Kolem jezera zase pochopi rákosní, na druhé straně se zdržuje jeden dravec ještě větší, vypadá to na orla křiklavého. Na naší straně jezera zpívá strnad luční, dají se najít konipasi luční i pěnice hnědokřídlá. A samozřejmě ani velcí racci nechybí. Stejně jako na všech předchozích dnešních lokalitách jde o racky arménské, jen moje duše až tady dochází míru ohledně jejich identifikace. I tady jsou poměrně daleko, přece jen se mi ale daří postřehnout důležité znaky: u přeletujících minimální rozsah bílé na konci křídel, u sedících kulatá hlava, tmavé oko, bělavá špička jinak žluto-červeného zobáku. Poslední případné pochybnosti rozptyluje Niko, když říká, že jiný druh tu v hnízdní době není.\nSo 25.5.2019: Skalní město Vardzia\nTuto noc jsme strávili v příjemném penzionu severně od obce Tmogvi v nadmořské výšce „jen“ 1240 m n.m. Do pokojů se vchází zvenčí a před penzionem je hezké jezírko vroubené rákosím. Nespavci tentokrát mohli naslouchat volání výrečka. Nebyl daleko, slyšel jsem ho i přes zavřené okno.\nJezírko před penzionem si ráno samozřejmě říká o ornitologický průzkum. I dnes je slunečno, vylezli jsme dle instrukcí v sedm, ale organizovaná vycházka se nekoná, tak se jdeme projít jen tak. Někteří si přivstali ještě víc a dle jejich vyprávění se zdá, že nejzajímavější ptáci už jsou pryč a na nás počkala jen šedivka a straky u silnice. Ale jak se ukázalo, o nic jsme nepřišli.\nJezírko je asi 300 m velké a s rákosím okolo připomíná naše rybníky, i když o žádný chov ryb tady jistě nejde. Obývá ho potápka malá i slípka zelenonohá. Také žáby, patrně opět skokan maloasijský. Zpívá tu rákosník obecný, zní vrzavěji než u nás. Rákosník proužkovaný hledá hmyz v rákosí úplně tiše, v jedné chvíli ho ale dobře vidíme. Cetii jižní zase pro změnu jen slyšíme, její zpěv je ovšem nezaměnitelný a nepřeslechnutelný. Kolem přeletěl mandelík a na pastvině nad silnicí startuje ke zpěvu za letu skřivan lesní. Dvakrát přeletělo hejno špačků růžových, tedy aspoň myslím, že byli růžoví. Na obloze létají vlaštovky, břehule říční i skalní. V okolí jezírka jsme zastihli pestrého samce bělořita okrového, na drátech posedávají vlhy pestré a spolu s nimi i jeden strnad viničný.\nVlhy pestré (Merops apiaster) u Tmogvi\nSkalní město Vardzia je po všech stránkách pozoruhodné místo. Je to klášter, který král Jiří III a pak jeho dcera královna Tamar nechali ve 12. století vytesat do skalní stěny nad řekou. Ovšem v měřítku, které současníky přivádělo v úžas a udivuje i dnes − umělých jeskyní v sopečném tufitu udělali tisíce, tolik, že v nich mohlo žít až 50 tisíc lidí.\nNejprve zastavujeme na protější straně údolí, dobrý nápad, celkový pohled na skalní město vyžaduje odstup. Pak čekání dole před branami, až v deset skalní město otevřou. Nahoře krouží mladý sup mrchožravý, tady dole zpívá pěnkava obecná, pěnice pokřovní a sýkora koňadra.\nKe skalnímu městu je samozřejmě třeba vylézt. Je slunečno a už zase teplo, stoupání po serpentinách do strmého skalnatého a křovinatého svahu je sice namáhavé, ale zároveň poskytuje příležitost k řadě pozorování. Jsou tu dva brhlíci, které nám Niko představuje jako brhlíky dlouhozobé. Opravdu? Mají černý proužek širší za okem, zobák ale rozhodně dlouhý nevypadá…Niko připouští, že by to mohli být i kříženci s brhlíkem skalním. Na obloze krouží dvě káně lesní ruské. Jeden z keřů obývají vrabci polní, vlastně vůbec první, které v Gruzii vidíme. Mezi motýly jeden starý známý − okáč zední (Lasiommata megera). Zpívá tu sameček rehka domácího, pak pěnice hnědokřídlá, která zpívá na skále, jako kdyby také byla nějaký rehek, na keři nebo v letu, neskrývá se. Fotím zelenou ještěrku, jako vždy opatrně, abych ji nevyplašil. Je to ale docela zbytečné, je mrtvá. Druh tentokrát ještěrka obecná (Lacerta agilis), tady na východě vypadají ještěrky obecné jinak než u nás, samečci jsou mnohem zelenější. Ale to už se dostáváme do skalního města, které navzdory turistickému ruchu obývají agamy kavkazské, břehule skalní, hnízdící jiřičky a ovšem i jejich nájemníci vrabci skalní.\nZáhada ve Vardzii: proužek za okem silný, ale zobák docela krátký – je to brhlík dlouhozobý (Sitta tephronota)? Mohl by to být i kříženec s brhlíkem skalním, ale možná, že tady na severním okraji svého areálu brhlík dlouhozobý (ssp. obscura) takhle prostě vypadá.\nNásledovala prohlídka skalního města s místní průvodkyní. Jak jsem pochopil, během minulých staletí zemětřesení velkou část umělých jeskyní shodila, takže dnes návštěvník vidí ty původně nejhlubší části. Místo mělo vůbec pohnutou historii, v 16. století bylo vypleněno Peršany a pak Turky tak důkladně, že bylo úplně opuštěno. Velmi působivý je centrální kostel s obrazy na stěnách, které zachovaly pro budoucnost podobu královny Tamar i jejího otce krále Jiřího III. Pro Gruzínce asi svědectví o vrcholném věku jejich historie, možná i duchovní srdce země. Navíc, nástěnné malby jsou mistrovské, připomínají italskou renesanci. Na jednom místě musela průvodkyně strpět téměř úplný rozklad naší pozornosti, když přímo nad její hlavou létali vrabci skalní do jiřiččích hnízd.\nJeště dlouho po výkladu bychom asi mohli sami objevovat skalní město, procházet jednotlivé prostory a hádat co k čemu sloužilo, nebo fotit pohledy na údolí. Obloha se ale změnila, a blížící se bouřka nás nutí k co nejrychlejšímu sestupu. Dole u stánků se suvenýry jsme právě v poledne, zpívá tu stehlík a zase svítí slunce, bouřka si vybrala jinou cestu.\nV té chvíli se to nezdá, ale naše pozorování v Gruzii tímto vlastně končí. Krátce potom odjíždíme a po celý zbytek dne už jen cestujeme do hlavního města. Jedeme krásným a nekonečným říčním údolím, pak přes město Borjomi a kolem stejnojmenného národního parku, kde by to také jistě bylo zajímavé. Náš poslední gruzínský oběd v místě zvaném Akhaldaba. Za ním začíná dálnice, asi jediná v Gruzii, po ní už pak rychle míjíme město Gori, rodiště J. V. Stalina, kde prý místní bránili odstranění jeho sochy až do roku 2010, a sporné území jižní Osetie. Pod těžkými mraky hrozícími deštěm, od půl šesté doopravdy prší, stejně jako pak celý večer v Tbilisi.\nTeď už je ovšem jedno, že prší. Důležité je, že nám počasí, a vlastně i vše ostatní, přálo v předchozích dnech. Nikomu se nic nestalo, viděli jsme asi vše, co jsme chtěli a měli, a mnohem víc. Nelze dost ocenit našeho průvodce, Niko byl naprosto skvělý. A sama Gruzie? Za sebe mohu říci, že moje jistě informovaná a dost vysoká očekávání byla ještě překonána. Země jako z pohádky, hory bez konce, pralesy i (polo)pouště, horská jezera, vodopády… Příroda ještě podobná naší a pro našince čitelná, ale mnohem pestřejší a divočejší. Navíc, a snad to nebyl jen náš klamný dojem, to není jen terénem a nižší „rozvinutostí“. Gruzínci do své národní hrdosti a svébytnosti zahrnují i krásy své přírody, a snaží se ji chránit. Tak, ať se jim to daří!\n2. část reportáže\nSeznamy pozorovaných druhů\nHusice rezavá Tadorna ferruginea\nTetřívek kavkazský Lyrurus mlokosiewiczi\nVelekur kavkazský Tetraogallus caucasicus\nFrankolín obecný Francolinus francolinus\nOrebice čukar Alectoris chukar\nPelikán kadeřavý Pelecanus crispus\nVolavka stříbřitá Egretta garzetta\n? Kvakoš noční Nycticorax nycticorax\nOrlosup bradatý Gypaetus barbatus\nSup mrchožravý Neophron percnopterus\nSup hnědý Aegypius monachus\nSup bělohlavý Gyps fulvus\nOrel křiklavý Aquila pomarina\nOrel nejmenší Aquila pennata\nOrel královský Aquila heliaca\nOrlík krátkoprstý Circaetus gallicus\nMoták lužní Circus pygargus\nKáně lesní ruská Buteo buteo vulpinus\nKáně bělochvostá Buteo rufinus\nJeřáb popelavý Grus grus archibaldi\nRybák bělokřídlý Chlidonias leucopterus\nRacek arménský Larus armenicus\nHolub skalní domácí Columba livia f. domestica\nHrdlička senegalská Streptopelia senegalensis\nSýček obecný Athene noctua\nLelek lesní Caprimulgus europaeus\nRorýs velký Apus melba\nMandelík hajní Coracias garrulus\nStrakapoud bělohřbetý Dendrocopos leucotos\nPoštolka jižní Falco naumanni\nŤuhýk menší Lanius minor\nŤuhýk rudohlavý Lanius senator\nKavče žlutozobé Pyrrhocorax graculus\nKavče červenozobé Pyrrhocorax pyrrhocorax\nSojka obecná Garrulus glandarius atricapillus\nVrána šedá Corvus cornix\nChocholouš obecný Galerida cristata\nSkřivan ouškatý Eremophila alpestris\nSkřivánek krátkoprstý Calandrella brachydactyla\nSkřivánek menší Calandrella (Alauda) rufescens\nKalandra zpěvná Melanocorypha calandra\nBřehule skalní Ptyonoprogne rupestris\nCetie jižní Cettia cetti\nMlynařík dlouhoocasý Aegithalos caudatus major\nBudníček kavkazský Phylloscopus lorenzii\nBudníček žlutavý Phylloscopus nitidus\nPěnice vlašská Sylvia nisoria\nPěnice černolící Sylvia mystacea\nPěnice dlouhozobá Sylvia crassirostris\nSedmihlásek šedý Iduna pallida\nZedníček skalní Tichodroma muraria\nBrhlík turecký Sitta krueperi\nBrhlík skalní Sitta neumayer\nBrhlík dlouhozobý Sitta tephronota\nŠoupálek dlouhoprstý Certhia familiaris\nŠpaček růžový Pastor roseus\nKos horský Turdus torquatus\nPěvec ryšavý Cercotrichas galactotes\nLejsek malý Ficedula parva\nLejsek černokrký Ficedula semitorquata\nRehek domácí Phoenicurus ochruros ochruros\nRehek zahradní Phoenicurus phoenicurus samamiscus\nRehek bělokřídlý Phoenicurus erythrogastrus\n? Skalník zpěvný Monticola saxatilis\nSkalník modrý Monticola solitarius\nBramborníček černohlavý Saxicola rubicola variegatus/maurus\nBělořit plavý Oenanthe isabellina\nBělořit okrový Oenanthe hispanica melanoleuca\nPěvuška podhorní Prunella collaris\nVrabec pokřovní Passer hispaniolensis\nVrabec skalní Petronia petronia\nKonipas luční Motacilla flava feldegg\nLinduška horská Anthus spinoletta coutellii\nHýl rudý Erythrina erythrina\nHýl velký Carpodacus rubicilla\nKonopka obecná Linaria cannabina\nKonopka žlutozobá Linaria flavirostris\nZvonohlík královský Serinus pusillus\nStrnad viničný Emberiza cia\n? Strnad rákosní Emberiza schoeniclus\nStrnad černohlavý Emberiza melanocephala\nŠakal obecný Canis aureus\nGazela džejran Gazella subgutturosa\nKozorožec dagestánský Capra cylindricornis\nZajíc polní Lepus europaeus\nVeverka krátkouchá Sciurus anomalus\nVeverka obecná Sciurus vulgaris\nPískomil rudoocasý Meriones libycus\nŽelva žlutohnědá Testudo graeca\nŽelva kaspická Mauremys caspica\nAgama kavkazská Paralaudakia caucasia\nJeštěrka gruzínská Darevskia rudis\nJeštěrka Darevskia derjugini\nJeštěrka kaspická Lacerta strigata\nJeštěrka obecná Lacerta agilis\nPaještěrka štíhlá Eremias velox\nScink Schneiderův Novoeumeces schneideri\nUžovka podplamatá Natrix tessellata\nZmije gruzínská Vipera dinniki\nZmije levantská Macrovipera lebetina\nRopucha zelená Bufotes viridis\nRopucha kavkazská Bufo verrucosissimus\nSkokan maloasijský Rana macrocnemis\nPrevious ArticleReportáž z členské exkurze Gruzie 2019 – 2. část\nNext ArticleOrnitologové snížili hnízda čápů v Moravskoslezském kraji


Pronájem aut v Chandler od 5 EUR denně\nVyberte místo / zadejte první písmeno Chandler (quebec)\nAutopůjčovny v Chandler Porovnejte sazby všech hlavních poskytovatelů autopůjčoven v Chandler, Kanada\nRentcargroup nabízí srovnání cen všech společností půjčovny aut v Chandler, Kanada. Proč trávíte hodiny výzkumem, zatímco vám ukážeme kurzy, podmínky loďstva a autopůjčovny všech společností na pronájem automobilů ve společnosti Chandler, Kanada.\nChandler Srovnání autopůjčovny | Nabízíme srovnání cen všech dodavatelů autopůjčoven v Chandler, ale vybíráte si pronájem automobilů na základě ceny, agentury pronájmu vozů a volby vozového parku.\nPůjčovna aut v lokalitě Chandler - vyberte svou polohou v poli nabídky\nChandler - (quebec) Autopůjčovna\nViz níže 5 recenzí od zákazníků. Naši zákazníci hodnotili Chandler pronájem automobilů v průměru na základě hodnocení 0.


Domů Články Historie jezdectví\nViktoriánská jízda v období 1881–1902: Dragouni\n10. 2. 2022 Edgar Pachta\nV tomto a přinejmenším jednom dalším článku se podíváme za koňmi na Britské ostrovy v posledních dvou dekádách vlády britské královny a indické císařovny Viktorie (1819–1901, panovala od 1837). Bylo to období valčíků, velkolepých plesů a recepcí, ostře kontrastujících s neuvěřitelnou bídou chudinských čtvrtí velkoměst. V té době řešil spletité zločiny A. C. Doylův hrdina Sherlock Holmes a doprovázen věrným dr. Watsonem stíhal zlosyny s využitím páry, především však – koňské síly.\nHistorie jezdectví 467 ×\nJezdectvo římských imperátorů II\n24. 11. 2021 Edgar Pachta\nPřed téměř dvěma tisíci let se v končinách na sever od Dunaje, skrze současnou rakousko-českou hranici, až k Hulínu, Olomouci a Jevíčku, ozývalo ržání a dusot kopyt koní římské kavalerie, která přispívala k udržení klidu nad Dunajem, a snad se měla podílet na rozšíření Impéria dál na sever vybudováním nové provincie Marcomania. Tak to možná plánoval moudrý císař Marcus Aurelius. Jeho nástupce Commodus (a po něm další) se však pokračování v bojích obával a raději dal přednost vyjednávání a uplácení náčelníků. S jejich jezdectvem se seznámíme v závěru tohoto příspěvku.\nHistorie jezdectví 730 ×\nJezdectvo římských imperátorů\n20. 10. 2021 Edgar Pachta\nNení pochyb o tom, že noha římského legionáře vstoupila i na území České republiky, přesněji na mnoho míst v jižnějších částech Moravy. Dělo se tak především v době markomanských válek císaře Marka Aurelia (jejich ofenzivní část probíhala v l. 172–180 n. l.), a prokazatelně zde vedle pěšáků harcovali i římští jezdci.\nHistorie jezdectví 751 ×\nJezdectvo Unie za války Severu proti Jihu\n8. 9. 2021 Edgar Pachta\nV souvislosti se 160. jubileem americké občanské války (1861–1865) jsme se v minulém článku seznámili s kavalerií armády jižanských Konfederovaných států. Přestože jízda armády Unie za svými protivníky zpočátku markantně zaostávala, do poloviny konfliktu se od „Johnye Rebba“ mnohému přiučila a získala kvalitní velitele i personál. Z těchto i z mnoha dalších důvodů získávala čím dál větší převahu. Objevily se zde také jednotky, které na americkém kontinentu působily poněkud neobvykle, ačkoli tvořily nedílnou součást jízdních sil většiny států Evropy.\nHistorie jezdectví 745 ×\nJezdectvo Konfederace za války Severu proti Jihu\n28. 7. 2021 Edgar Pachta\nV tomto roce si připomínáme 160. výročí od vypuknutí nejkrvavějšího konfliktu v dějinách Spojených států amerických, tzv. americké občanské války. Hlavním cílem této ozbrojené konfrontace byla snaha celkem 13 států z jižní části USA o sebeurčení, k čemuž bylo základním předpokladem odtržení (secese) od Unie; proto je konflikt známý i pod názvem „válka Severu proti Jihu“.\nHistorie jezdectví 863 ×\nJezdectvo Velkých Mughalů\n9. 6. 2021 Edgar Pachta\nJménem Velcí Mughalové (též Mogulové) se označovali panovníci, jejichž původ sahal k samotnému Tamerlánovi (Timur Lenkovi), kterýžto byl velkým chánem mongolským. Je zajímavé, že expanze Timurovců do Indie začala v době, kdy následníci slavného dobyvatele prožívali úpadek. Tehdy, v 15. století, totiž Uzbekové vyvrátili jejich mocenská centra – Transoxánii a Chórezm. V článku s také dozvíte o koních, které si bojovníci chovali.\nHistorie jezdectví 1213 ×\nBengálští jízdní kopiníci\n28. 4. 2021 Edgar Pachta\nPod označením 1. jízdní pluk (Skinnerův jízdní) dnes figuruje součást Obrněného sboru indických ozbrojených sil. Jeho původ sahá k jezdeckému pluku z období Východoindické společnosti, který následně sloužil v Britské indické armádě a po osamostatnění země až dodnes existuje jako čtvrtý nejstarší pluk Indické národní armády.\nHistorie jezdectví 677 ×\nPrinc Philip a koně\n12. 4. 2021 Lenka Gotthardová\nJeho královská Výsost princ Philip, vévoda z Edinburgu, patřil mezi nejvýznamnější a zároveň nejoblíbenější monarchy minulého i tohoto století. Byl nejdéle působícím prezidentem Mezinárodní jezdecké federace (FEI), velice se zasloužil o její rozvoj a rozšíření. Sám byl aktivním a dlouholetým jezdcem póla a soutěží spřežení, získal medailová místa v družstvech na mistrovstvích světa a Evropy. V roce 1996 navštívil Kladruby nad Labem. Koním se věnovala velká část jeho rodiny.\nHistorie jezdectví 1107 ×\nFrantišek Zobal a Limit\n25. 3. 2021 Lenka Gotthardová\nVětšina jezdců má svého životního koně – na kterém se učila jezdit, kterého milovala nebo s ním dosáhla vynikajících úspěchů. Takovým koněm byl pro pana Františka Zobala anglický plnokrevník Limit, se kterým v roce 1976 vyhrál Velkou pardubickou. K tomu ve VP získali ještě krásné druhé, třetí a páté místo. Vítěz VP František Zobal oslaví 25. dubna 2021 již 70. narozeniny – a stále je v sedle, ve stáji a ve víru dostihového dění.\nHistorie jezdectví 1227 ×\nNapoleonovi Tataři (II)\n17. 3. 2021 Edgar Pachta\nPříběh litevských Tatarů, kteří byli na podzim 1812 zařazeni do Napoleonovy gardy, je hrdinský i tragický, stejně jako osudy jiných jednotek Grande armée, účastnících se nešťastného tažení do Ruska. Na počátku roku 1813 francouzské linie u Poznaně (Posen) překročilo pouze 30 Tatarů – vše, co zbylo z někdejší eskadrony. Jejich téměř sto kamarádů, včetně velitele majora Achmatowicze, našlo smrt na zasněžených pláních Rusi, mnozí až ve finálním boji před litevským Vilnem (10. až 12. prosince 1812). Ačkoli se pravoslavní kozáci pokoušeli muslimské potomky Zlaté hordy zcela vyhladit, zachovala si četa těch, kteří přežili, solidní bojeschopnost.\nHistorie jezdectví 647 ×\n18. 2. 2021 Edgar Pachta\nLéto 1812. Major Mustafa Murza Achmatowicz přichází za generálním guvernérem Litvy, hrabětem van Hogendorpem, císařovým pobočníkem, se zajímavým návrhem. Sděluje mu, že může do řad francouzské armády přivést až tisíc Tatarů žijících na Litvě, potomků Čingischánovy Hordy, bravurních jezdců, za předpokladu, že se stanou součástí Císařské gardy. Napoleon, který akutně potřebuje kavalerii, tento projekt okamžitě přijímá a svěřuje jeho realizaci generálu van Hogendorpovi. V prvé řadě se však nabízí otázka, jak se Tataři dostali až na území pobaltské Litvy.\nHistorie jezdectví 844 ×


Jak ušetřit na výbavě na lyže | Zajímavosti | AkcniCeny.cz\n> Zajímavosti > Jak ušetřit na výbavě na lyže\nJak ušetřit na výbavě na lyže\nVšude kolem nás mrzne až praští a hory se pyšní nejen pohádkovou atmosférou, ale i bohatou sněhovou nadílkou. Využijte zimní sezóny, která je v plném proudu, a vyrazte vydovádět se na hory. My vám rádi poradíme, jak ušetřit na výbavě na lyže.\nPokud jezdíte na hory pravidelně, určitě se vám vyplatí sázka na kvalitu. Lyžařská výbava vám totiž vydrží nejen jednu sezónu, ale navíc si můžete být jisti, že jste pro svoje zdraví a bezpečí udělali maximum.\nKdyž už se vydáváte na nákupy, je dobré začít tzv. od podlahy. Bez pevných a dobře padnoucích lyžáků to nejde. Navštívíte-li některou ze specializovaných prodejen (například Sportisimo, Decathlon a Intersport), tamní školený personál vám rád poradí a vy si můžete být jisti, že nesáhnete vedle. Fundované rady se vám zde samozřejmě dostane i v případě samotných lyží. Nevybírejte pouze očima, důležitější než barva lyží, je jejich funkčnost. Nezapomeňte při výběru na fakt, pro koho lyže jsou, na váhu a výšky osoby, která bude na sportovním náčiní sportovat.\nPokud nejezdíte na hory pravidelně, ale pouze výjimečně. Zvažte možnost si lyže půjčit. Nejen ve vašem městě, ale i na horách naleznete nejednu půjčovnu, kde bezesporu naleznete to, co hledáte.\nAť už jste začátečník nebo pokročilý jezdec, zapomínat byste neměli ani na bezpeční a ochranné prvky. Samozřejmostí by měla být dobře padnoucí helma, a to pro děti i dospělé. Při tvrdých pádech oceníte i chrániče kolen, loktů či páteře.\nPokud máte v plánu na svahu strávit celý den, určitě oceníte teplo a sucho, které vám poskytnou prvotřídní lyžařské bundy a kalhoty. Prodejci nabízí širokou škálu barev i materiálů.\nVydáváte-li se na nákupy právě teď, určitě oceníte sezónní výprodeje. Bohatou nabídku zlevněného zboží můžete prozkoumat prostřednictvím akčních letáků (například Sportisimo, Decathlon a Intersport).


1. semestr na VUT FIT | Hrivnah.cz\n1. semestr na VUT FIT\nPublikováno 9.2.2012 | Autor: Jan Hrivnák\nShrnutí prvního semestru na VUT FIT v Brně. Ani ne tak popis co se zde probírá, jako spíš moje zážitky a postřehy. Jeden důležitý postřeh v závěru!\nBohužel tento příspěvek píši až rok po dokončení prvního semestru, a již si nepamatuji některé úplné detaily. Pro detailnější pohled na tento semestr psaný hned po jeho skončení se podívejte třeba na stránky spolužáka.\nOde mne aspoň to co si pamatuji a body/známky pro představu. Nebudu zde popisovat, co se v jednotlivých předmětech bere. To se dozvíte všude možně, budu zde popisovat svoje pocity a zajímavosti z našeho ročníku.\nPřednášky bohužel nic extra záživného nejsou. Poslouchat, jak funguje jedna instrukce za druhou ve čtvrtek v 7 ráno opravdu nebylo nic moc. Byl jsem na několika přednáškách, ale nic moc jsem si z nich neodnesl, takže už se mi pak vstávat nechtělo. Mnohem více jsem se naučil na cvičení, kde si člověk těch pár instrukcí vyzkoušel.\nPrvní půlka předmětu pro mne byla víceméně jednoduchá, neboť jsem před půlsemestrálkou pochopil „princip“ a způsob zápisu instrukcí v asembleru (vyžaduje to trošku jiný přístup než klasické programování v C apod.) za což mi byla odměnou moje dosud jediná 100% půlsemestrálka za 20 bodů a také body na cvičení se získávaly snadněji, když člověk tušil, co dělají aspoň ty základní instrukce. Potom i vyhledávání zbytku právě probrané látky bylo jednodušší, než když někteří spolužáci museli zkoušet metodou pokus-omyl celý program.\nI na zkoušku se mi poté učilo celkem dobře, když jsem zjistil, že chápu princip a jenom se bylo potřeba naučit cca 3xA4 instrukcí co která dělá. Na zkoušce jsem si na většinu z nich v pohodě vzpomněl, ovšem 1 příklad snad za 35 bodů byl celkem překvapení. V dřívějších letech byl podobný příklad, ale rozdělený do dvou otázek, takže člověk si krokoval každý zvlášť. My to měli v jednom, takže nebylo vůbec těžké se ztratit. První polovina šla v pohodě, ale část s vzdáleným instrukcí jsem se moc neučil a tak jsem tam něco napsal, ale věděl sem, že to kompletně dobře být nemůže.\nNa tento příklad jsem se jako zatím na jedinou konzultaci šel podívat i po zkoušce a byl hodnocen opravdu zajímavě. Postupně u každé „těžké“ instrukce, kterou jsem použil dobře, byla malá 1 jako bod za správně. celkem jich tam bylo tak deset a pod tímto příkladem v kolečku velkým 20b. Podle mne tedy jedničky byly jenom na okrasu a počet bodů byl „od oka“ podle toho jak se opravujícímu zdálo, že daný kód má hlavu a patu. Osobně jsem čekal bodů o něco více, ale hádat se nemělo cenu, když bych stejně nebyl ani na konzultaci kód napsat správněji.\nSlušná pomsta byla, když se na zkoušce vyskytla otázka na FitKit. Nikdy dříve tam nebyla a tak se to myslím nikdo neučil. Nevím, jestli to byla pomsta za nízkou návštěvnost přednášek, ale na druhou stranu, byla to otázka jenom za 5 bodů. Takže ti co si pak stěžovali, jako kdyby to byl největší podraz na celým studiu, a že kvůli tomu neudělali předmět, mi přišli spíše směšně. Osobně jsem hned při rozdávání zadání zaslechl z davu přes půl třídy něco o číslech registrů, tak jsem to tam zkusil napsat a vyneslo mi to aspoň půl bodu 😀 Podvádět se nemá, ale když to bylo slyšet přes celou D105…\nBody: Půlsemestrálka : 20/20\nZkouška: 40/60 (minimum 25)\nCelkem: 76 C\nPro většinu studentů naprostá španělská vesnice. Bohužel dodnes bych asi nedal dohromady jedinou srozumitelnou definice a budu se s tím ještě docela prát při učení na státnice.\nPůlsemestrálku jsem bohužel dost podcenil a tak sem se na ni učil pouhý jeden večer před ní. Poprvé (a naposledy!) jsem se učil opravdu non-stop až do rána. vypil jsem 4l coca-coly a ráno když jsem v 8 odjížděl z domu do Brna tak jsem se třepal jak zdrogovaný, neboť jsem na takovou dávku kofeinu nebyl vůbec zvyklý. Že jsem si z posledních 5 hodin učení nezapamatoval, snad nic asi říkat nemusím. Povolený tahák se hodil jenom velmi málo a u většiny příkladů jsem pořádně ani netušil, co se po mě chce. Dnes už si ani nepamatuji kde jsem vyhrabal 8 bodů z 15.\nNejvětší záchranou tohoto předmětu je jeho garant. Doc. Kovár si je naštěstí vědom obtížnosti a „pochopitelnosti“ svého předmětu a tak se snaží nestát studentům ještě více v cestě, za což mu patří velké díky. Určitě by nebyl problém na tomto předmětu hned první semestr vyházet velkou část studentů. Měl jsem ho i na cvičení, ze kterých jsem si alespoň odnesl několik vyřešených domácích úkolů, které stačilo v hodině navrhnout, a za chvíli byly vyřešené na tabuli. Odevzdávali se na až na konci semestru a s hodnocením jeden příklad za bod se moc vymýšlet nedalo, takže kdo něco odevzdal, většinou dostal všechny bodu. U ostatních cvičících to bylo jinak a většinou se muselo odevzdávat postupně.\nNa zkoušce jsem „řešil“ a ani sem pořádně nevěděl, co to píšu. Hodnocení opět hodně mírné takže předmět udělají všichni, kdo mají nějakou snahu.\nBody: Půlsemestrálka : 8/15\nPC cvičení: 10/10\nCelkem: 71 C\nPředmět zajímavý hlavně kvůli svému garantovi, jehož historky jsou již pomalu legendární.\nJá bohužel elektro a HW moc nemusím, takže to pro mne bylo pouze nutné zlo, které jsem pouze přežíval. Naštěstí se mi hodně povedla půlsemestrálka za 16 bodů z 20 a vánoční projekt za plný počet bodů nebyl problém udělat. Dost mě tak štvalo minimum na zkoušce, kdy jsem kvůli němu musel získat místo původně potřebných 19b minimálně 32.\nDříve víceméně „datelná“ zkouška, ale všechny překvapila. Snad žádný příklad se moc nepodobal těm z dřívějších let a většinu studentů tak překvapil. U mě asi zasáhla vyšší moc, a přestože například počítání diferenciálních rovnic jsem úplně vzdal (na zkoušce byly nakonec pouze za cca 5 bodů, takže jsem v té době udělal dobře) tak se mi muselo povést napsat dobře snad všechno, co jsem v písemce uvedl a dostal jsem 39 bodů z 65. V dřívějších letech by to bylo velmi průměrný výsledek, ale vzhledem ke změněnému zadání to byla asi 50. nejlepší písemka v ročníku! Celková úspěšnost prvního termínu byla pouhých 20%! Naštěstí se poté docent Kunovský zachoval velmi přátelsky a před dalšími termíny se nechal pozvat na demonstrační cvičení, kde se studenty příklady ze zkoušky vyřešil a díky podobnému zadání dalšího termínu se úspěšnost velmi zvedla a naopak uspěly téměř všichni kteří se nějak připravovali podle řádného termínu.\nZpětně mě asi i mrzí, že jsem řádný termín „nějak prolezl“. Z předmětu jsem si tak totiž odnesl mnohem míň, než kdyby mě opakování donutilo se více připravit a naučit. Asi není náhoda, že mi body vyšli přesně na 70, za což panu docentovi děkuji, ale myslím, že kdybych psal opravný termín tak by to dopadlo ještě lépe, neboť většina studentů si na něm nabrala dost bodů na A nebo B a moje Cčko již nevypadalo nijak výjimečně 😀 Ale stále se můžu chlubit, že jsem ho získal napoprvé…\nBody: Půlsemestrálka : 16/20\nZkouška: 39/65 (minimum 32)\nCelkem: 70 C\nPředmět, který většina studentů ocení až mnohem později, než v prvním semestru. Na druhou stranu aspoň dobře profiltruje studenty, kteří se neumí/nechtějí nic drtit nazpaměť, hned ze začátku.\nNeříkám, že to bylo lehké, ale naučit se to dalo. Hromada definic zpaměti, ale i na to si člověk musí zvyknout.\nDost mi pomohly zkušenosti ze střední školy z tvorby databází, takže tvorba ER diagramu pro mne nebyla jak na zkoušce, tak v projektu žádný větší problém. Na zkoušce se sice objevil malý chyták, když v zadání byla věta „každá provozovna má své unikátní jméno“ a většina lidí ve spěchu (na zkoušce není nikdy moc času na dlouhé přemýšlení) automaticky tvořila Primární klíč. Z hodnocení jsme pak zjistili, že ono jméno bylo unikátní pouze v rámci jedné firmy, ale ne v rámci DB takže Primárním klíčem mělo být ID. Ale jelikož to byla moje snad jediná chyba tak jsem si na body z ER-ka stěžovat nemohl. Teoretické otázky jsem většinou nějak napsal a body odpovídaly zhruba tomu, co jsem očekával.\nBody: E-learning: 5 / 5\nDokumentace z IZP: 9 / 10\nProjekt 3 – Model informačního systému: 18,5 / 20\nZkouška: 39 (22 teorie, 17 z 19 ER) / 65 (minimum 30)\nCelkem: 71,5 C\nProgramátorský vrchol prvního ročníku.\n4 projekty, které by mi dnes sice nezabraly více jak dvě odpoledne, ale tehdy mi každý z nich zabral minimálně týden práce. První jsem psa stylem, že jsem měl neustále otevřenou vedle sebe doporučenou knížku od p. Herouta a studoval, jak se která konstrukce správně zapisuje. Při druhém projektu jsem ji již nepotřeboval a využil jsem ji jednou pro napsání struktury (tu jsem v prvním projektu nepotřeboval). Dříve jsem programoval ve Visual Basicu, takže pojmy jako proměnná atd. mi nedělali žádné problémy, ale myslím, že není takový problém zvládnout programování i „od základu“ pokud tomu člověk věnuje dostatek času (a má buňky na toto myšlení, což je ale základ na této škole).\nV některém z příštích článků možná zveřejním svoje zdrojové kódy.\nZajímavý byl snad jenom můj boj o jeden prémiový bod hned z prvního projektu. Napsal jsem rozšíření, které fungovalo, ale bod jsem za něho nedostal neboť asistent Rozman trval na svém, že musím mít nejdříve plný počet ze základu, aby mohl hodnotit rozšíření. Já argumentoval, že základní program mi také prošel testy v pořádku, ale bod mi byl stržen za drobnosti v kódu (použití nekonečného cyklu, odsazování..) . Po mailu jsme to řešili celkem dlouho, ale nakonec jsem si bod vyhádal, byť se slovy „Já vám ho tedy dám, ale furt si myslím že na něho nemáte nárok“ 🙂\nPoslední projekt jsem dopisoval jenom z nutnosti, že jsem byl srab odevzdat něco jenom za bod, ale už jsem neměl sílu po více než měsíci projektování něco dělat. Nakonec jsem část rozchodil a 5 bodů z 8 odpovídalo mému nasazení.\nPůlsemestrálka byla plná chytáků a dost mě dostaly otázky u chybně napsaného kódu (nebylo těžké poznat kde je chyba, ani ji opravit), ale otázka zněla „Jak se program bude chovat“ a z možností, že bude vypisovat blbosti, spadne za běhu, skončí chybou při překladu nebo skončí chybou při kompilaci, jsem nebyl schopen tipnout správnou možnost (za špatnou se odečítalo).\nZkouška již byla celkem v pohodě pro toho kdo psal projekty a tedy už uměl něco v C. Pár teoretických otázek tuším taky nebyly žádné velké podpásovky.\nBody: Projekt 1: 4 / 5 (+1 prémiový)\nProjekt 2: 9,5 / 10\nProjekt 3: 7,5 / 10\nProjekt 4: 5 / 8\nPůlsemestrálka: 7 / 12\nZkouška: 42 / 55 (minimum 30)\nIFS – Fyzikální seminář\nTento předmět jsem si zapsal jenom kvůli 2 kreditům zadarmo. Dávají se jenom za účast na přednáškách. Bohužel se mi po dalších registracích kryly povinné cvičení z IAS s těmito přednáškami, a tak jsem se prostě rozhodl sem nechodit s tím, že nedostanu 2 kredity a nic se nestane. Tehdy jsem bohužel nevěděl nic moc o řádech na FITu a nedošlo mi, že si tímto úmyslným failnutím volitelného předmětu zablokuji kreditový strop pro další semestr.\nPokud nesplníte volitelný předmět, tak pro další období vám zůstane základní kreditový strop 65!!!\nMě to bohužel postihlo dost zásadně, neboť strop se zvyšoval na 70 za splnění všech povinných předmětů (tady je povolen dokonce jeden FAIL), a vzhledem ke známkám C-C-C-C-C a průměru 2,0 bych tedy měl strop zvýšen dokonce až na 75. Takhle mi zůstal jenom ten základní, do kterého se mi vlezla jenom angličtina BAN a pro další semestr jsem tak zůstal bez volitelného předmětu, které si tedy budu muset postupně dát až spolu s bakalářkou v 6. semestru. Co se dá dělat…teď už bych byl chytřejší.\n3. semestr na VUT FIT\n5. semestr na VUT FIT\nPříspěvek byl publikován v rubrice VUT FIT se štítky fit, hodnocení, semestr, vut a jeho autorem je Jan Hrivnák. Můžete si jeho odkaz uložit mezi své oblíbené záložky nebo ho sdílet s přáteli.\nPřidal jsem tvoje odkazy na hodnocení semestrů na http://www.fit-ug.eu 🙂


Bramboráčky s uzeným masem a nivou recepty - Recepty.eu\n👩🍳 Recept bramboráčky s uzeným masem a nivou\nRecept bramboráčky s uzeným masem a nivou\nVyberte si recept na bramboráčky s uzeným masem a nivou a připravte si chutný a výjimečný bramboráčky s uzeným masem a nivou pokrm, lahůdku nebo nápoj. Pro váš skvělý chuťový zážitek jsme zde vybrali pouze ty nejlepší bramboráčky s uzeným masem a nivou! Načerpejte inspiraci pro přípravu, postup a zpracování v naší databázi s desetitisíci recepty včetně bramboráčky s uzeným masem a nivou.\nOsmaženou cibuli a maso promícháme s hotovými haluškami.. Vše dáme do zapékací mísy, postrouháme nivou a na chvíli dáme zapéct do trouby.\nUzené maso, když je vcelku, nakrájíme na malé kostičky.. Já kupuji už nakrájenou uzenou rolku (mají ji po balíčkách v Kauflandu).Na kostičky připravené uzené\nPak k bramborám přidáme vymačkané kysané zelí, na kostičky nakrájené uzené maso a všechny ostatní přísady. Smícháme těsto, které klademe do rozpáleného tuku, vidličkou rozetřeme a opékáme bramboráčky dohněda.\nUzené maso nakrájíme na plátky a opečeme na pánvi na rozpuštěném sádle.\nKuřecí maso nakrájíme na tenké nudličky, osolíme a orestujeme na oleji.. toastovači opečeme několik plátků toastového chleba, topinky poklademe masovou směsí a posypeme nastrouhanou nivou\na kysané smetany.Máme-li rádi pikantnější jídlo, do Nivy můžeme přidat kousek feferonky.. Nivu můžeme nahradit brynzou. Kuchařka: Hella\nvařit špagety v dostatečném množství osolené vody.V hlubší pánvi rozehřejeme máslo a opečeme kousky uzeného. masa a kolečka zelené cibulky.V misce smícháme žloutky, jemně nastrouhanou nivu, mléko a pepř.Hotové


Aktuální nabídka Sady, vinice Branky denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si Sady, vinice Branky než Vás někdo předběhne.\nKategorie Sady, vinice Branky se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele Sady, vinice Branky neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je Sady, vinice Branky právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné Sady, vinice Branky\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii Sady, vinice Branky, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující Sady, vinice Branky, a to Sady, vinice na prodej Branky, pronájem Sady, vinice Branky, dražby Sady, vinice Branky.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii Sady, vinice Branky nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích Sady, vinice Branky, Sady, vinice na prodej Branky, pronájem Sady, vinice Branky, dražby Sady, vinice Branky.\nNehledáte Sady, vinice Branky ?\nPokud jste v této kategorii Sady, vinice Branky omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí Sady, vinice Branky\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii Sady, vinice Branky, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr Sady, vinice Branky. Určitě lépe naleznete Sady, vinice Branky, který hledáte.


Kapitán Patera dotáhl Kladno k výhře 3:1 nad Libercem — Hokej — ČT sport — Česká televize\n12. 10. 2008 20:33, autor: ČT24\nKladno - Kladno porazilo ve 14. kole O2 extraligy Liberec 3:1. V posledním utkání čtyřzápasové domácí série se tak jeho hokejistům podařilo konečně získat tři body. Hrdinou večera byl domácí kapitán Pavel Patera, který byl u všech branek domácích, neboť zaznamenal dvě branky a jednu asistenci. Během slavnostního úvodu převzal dres s osmistovkou na zádech zkušený útočník Středočechů Radek Bělohlav.\nČíslo samozřejmě symbolizovalo počet zápasů, které sehrál v nejvyšší české soutěži. Svěřenci trenéra Müllera působili od začátku živějším dojmem, ale obě branky Patery byly spíše z kategorie náhodných. Nejdříve jel kladenský kapitán s Divišem na jediného obránce, dostal se až do nulového úhlu a puk nastřelil směrem na svého bývalého spoluhráče Hniličku.\nOd jeho zad se puk odrazil do sítě. Při druhém gólu zase vystřelil od modré Hájek, jeho pokus tečoval Kašpařík a puk se obloukem odrazil přímo na Paterovu hokejku, před jejíž majitelem zívala téměř prázdná branka. Vedení ještě mohl navýšit Kalla, ale v dobré příležitosti střílel vedle. Když po 24 vteřinách druhé části hry Diviš po Paterově střele propasíroval puk za záda hostujícího gólmana, zdálo se být rozhodnuto.\nLiberec prakticky nezlobil, jedinou šanci promarnil ještě za stavu 0:2 Blatný, když ve vlastním oslabení ujel domácím obráncům, ale Kopřiva prokázal svoji velmi dobrou formu. Ve 37. minutě podrazil Modrý ve vyložené šanci Tenkráta. Sám postižený však při nařízeném trestném střílení selhal a na Hniličku nevyzrál.


3. ročník - Podkrkonošské hudební léto 2019 | www.hudebni-leto.c\n3. ročník - Podkrkonošské hudební léto 2019\nAno, s příchodem podzimu se může vloudit do duše smutek nebo i nostalgie. Ale 3. ročník festivalu klasické hudby Podkrkonošského hudebního léto byl tak bohatý, obsažný, nápaditý a veselý, že rozhodně nezklamal žádného posluchače v lůně nádherné podkrkonošské přírody.\nUž úvodní koncert - Open Air na hradě Pecka - potěšil návštěvníky originálním provedením jazzu na hradbách. Slavnostního zahajovacího koncertu v secesním sále hotelu Centrál se ujala vynikající ruská klavíristka žijící v Londýně Alissa Firsova spolu s organizátorkou celého festivalu houslistkou Ludmilou Pavlovou.\nO další hodnotné hudební lahůdky se podělila houslistka rovněž na tradičním poutním koncertě u příležitosti slavnosti Nanebevzetí Panny Marie v kostele v Nové Pace.\nZcela nečekaná „bomba“ ovšem byla účast a ohlasy na vystoupení pěveckého čtyřlístku Quator Nachtigal v kostele sv. Vavřince ve Staré Pace 10. srpna 2019. I přes nepřízeň počasí byl kostel úplně naplněn, mnozí i stáli. Nechtěli si totiž nechat skladbybarokní až po současné v interpretaci krystalicky čistého čtyřhlasu. Pro tento den byla stvořena také modlitba „Otče náš“ skladatelem Jiřím Slabihoudkem, která zde měla premiéru.\nV neposlední řádě je třeba poděkovat za přijetí pozvání na festival od čínského klavíristy Haiou Zhanga, který spolu s houslemi v rukách Ludmily Pavlové potěšil nadšené posluchače v sále Městského muzea ve Dvoře Králové sonátami velikánů jako jsou E. Grieg, L. van Beethoven a W. A. Mozart.\nO uvolněný závěr festivalu se postaral Moravský večer s cimbálovou muzikou, kde se i tančilo a slavilo blížící se vinobraní ochutnáváním pravého moravského vína.\nS poděkováním všem, kdo zajistili 3. ročník festivalu PHL finančně, odborně i organizačně, se již nyní můžeme těšit na ročník příští, jehož dramaturgie je již nyní připravována.\n„Krásná hudba, z.s.“


Blanensko: boom mateřských center - Blanenský deník\nBlanensko: boom mateřských center\nBlanensko – Časy, kdy byly ženy na mateřské dovolené uvázané u dítěte doma, jsou pryč. Na Blanensku vznikají v této době nová mateřská centra. Ta přitom nestíhají pokrýt poptávku maminek a jejich ratolestí.\nKurzy keramiky pro děti i dospělé. Ilustrační snímek. | Foto: DENÍK/ Burda Michal\nTanec, cvičení, vzdělávání v cizích jazycích či u počítače, hlídání dětí. To všechno nabízí rodičům a dětem mateřská centra. V celém Jihomoravském kraji jich je dvaatřicet. „Z toho asi sedm mateřských center působí na Blanensku. V poslední době jich tu vzniklo hodně a přitom nestačí pokrýt poptávku,“ přiblížila situaci Markéta Horáková, která má na starosti mateřská centra v celém kraji a vede také lysické Jablíčko. Právě v Lysicích tuto neděli slavnostně otevřou nové prostory. Centrum funguje dva roky, dosud se však rodiče s dětmi scházeli ve farním sále. „Tam jsme si vždy museli přinést hračky, pak všechno uklízet. Nyní nechal pan farář zrekonstruovat první patro fary,“ pokračovala Horáková s tím, že Lysičtí brzy využijí velkou místnost, herničku pro děti, kuchyňku či toalety.\nPŘEČTĚTE SI: Lysice mají titul Obec přátelská rodině 2009\nMateřské centrum v Lysicích je zapsané v celorepublikové síti těchto center. Loni tak každý z těchto podniků mohl získat až třicet tisíc korun z krajského úřadu. „Naši sponzoři zase dali před Vánocemi maminkám samoživitelkám dárek v hodnotě jednoho tisíce korun,“ dodala Horáková. Podle ní žije Jablíčko svým životem čtyři dny v týdnu. Pokud některá z maminek potřebuje něco vyřídit, může nechat své dítě v centru další mamince na hlídání.\nS dvěma dcerkami míří často za zábavou a vzděláním do Jablíčka Jitka Fojtová z Lysic. „Je fajn, že se tam mohu vzdělávat a setkávat s novými lidmi. Také je to dobré pro děti. Když je odmítnou vzít do školky, najdou si kamarády v mateřském centru a vstup do školky je pak pro ně snazší,“ míní maminka.\nNové mateřské centrum vzniká v Rájci–Jestřebí. Motýlek se zrodil loni v říjnu. „S malými školáky jsme tvořili a hráli loutkové divadlo. Teď se k nám přidají maminky na mateřské dovolené s dětmi. Byla totiž velká poptávka,“ řekla Alena Hrbková z Motýlka. Podle ní bude mateřské centrum v chodu odpoledne i dopoledne. Kromě pestrého programu, tam maminky budou moct své děti občas ponechat na hlídání.\nUž osm let baví rodiče s dětmi mateřské centrum v Boskovicích. I zde si užijí lidé nejrůznějších kroužků, přednášek či akcí. „Velký zájem je o hlídání. Bohužel si je nemůžeme dovolit. Podle pravidel bychom museli vést školeného pracovníka na živnost,“ je líto jedné z vůdčích osobností centra Šárce Kostíkové.\nMateřská centra matkám pomáhají. Tvrdí to vedoucí odboru školství v Blansku František Alexa. „Tuto pomoc uvítají třeba matky, jejichž dítě se nedostalo do školky. Ty jsou všechny naplněné i letos,“ řekl Alexa.\nAž osmdesát dětí navštěvuje další neziskovou organizaci, blanenský klub Matýsek. Ten nabízí osm druhů cvičení, plavání či bazárek pro maminky s dětmi. Přesto je existence Matýska v ohrožení. „Vznikli jsme loni v srpnu a nedaří se nám sehnat sponzory. Na dotace z ministerstva také nedosáhneme, podporují totiž pouze ta mateřská centra, která fungují přes rok. Navíc jsme v komerčním nájmu, takže poplatky, které vybíráme od rodičů dětí, na jeho pokrytí nestačí,“ mrzí Moniku Kubovou. Ta hledala podporu u blanenských radních, pak se chtěla domluvit s vedením klubu Ulita. Byla však odmítnuta. „Vhodné prostory se stále snažíme najít,“ uzavřela.\nBlansko /FOTO/ - Najít místo k zaparkování a pak bezpečně odjet domů je na parkovištích u…\nTip na pátek 18. října: V Letovicích zahraje Veselá trojka\nLetovice – Řízné tóny heligonky a akordeonu se ponesou kulturním domeme v Letovicích.…\nBoskovice zdražují. Za vyřešení přestupku chtějí čtyři a půl tisíce\nBoskovice – Obcím na Boskovicku zřejmě podraží vyřizování přestupků. Agendu pro většinu z nich…\nUspěl mezi 130 tisíci snímky. Jedovnický fotograf…\nPeugeot 207 koupeno v CZ Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka Volkswagen T-Roc první majitel, servisní knížka Volkswagen T-Roc první majitel, servisní knížka Volkswagen Golf první majitel, servisní knížka Volkswagen Sharan první majitel, servisní knížka Volkswagen Passat první majitel, servisní knížka\nKunštát, Brněnská Prodej bytu 3+1 Boskovice, Komenského Pronájem bytu 2+1 Olomučany Pronájem bytu 3+kk Blansko, Zborovec Prodej domu Křetín Prodej domu Kunštát, Hliníky Prodej domu Letovice Prodej domu 3+kk Lipůvka Prodej domu


Kyjov, Kostelec, Žádovice, Lovčice, Ždánice, Dambořice\nZemědělská a vinařská obec Vlkoš byla svou zámožností a podnikavostí obyvatel v době první republiky v čele zemědělského pokroku v oblasti. A u bývalého mlýna ve Vlkoši, nedaleko barokní kaple z 2. poloviny 18. století začíná i trasa Kyjovské vinařské stezky. Na konci Kelčan zatáčí stezka směrem na Žádovice a Ježov, kde kolem původně gotického kostela svatého Jakuba, který si dodnes uchoval šindelovou střechu, míří do Skalky. Mezi Ježovem a Skalkou se nachází chráněné území přírodní památka Hošťálka. Půlhektarová louka je domovinou řady vzácných druhů teplomilných rostlin.\nChloubou obce Skalka je sklepní areál Drahy. Začal vyrůstat koncem 19. století, většina sklepů v kolonii pochází ze 30. let minulého století. Přes Labuty a Vřesovice, kde se trasa stezky přiblíží nadohled Chřibům, se od Josefínského dvora vrací zpátky do vinorodého kraje. Prokličkuje sady a vinicemi nad Moravany a po sjezdu vinařskou uličkou v obci nabízí dvojí volbu. Odbočením doleva a cestou kolem nové rozhledny nad moštěnickým zámečkem a půvabnou hýselskou sklepní kolonií se můžete vrátit do Vlkoše. Po odbočení vpravo následuje krátké vystoupání nad Moravany a dvojitý zhup do Čeložnic, které jsou předehrou k atraktivní cyklistice plné táhlých stoupání a prudkých sjezdů. V Čeložnicích si prohlédněte památkově chráněnou zvonici na návsi. Lidovou patrovou stavbu z roku 1854 doplňuje socha sv. Jana Nepomuckého a sluneční hodiny.\nCesta do Chřibů vede kolem chatové oblasti Pastviny a postupně vystoupá do nadmořské výšky 450 m. Na námahu spojenou se šplháním k nejvyššímu bodu etapy pod Lenivou horou zapomenete při dlouhém a strmém sjezdu zeleným tunelem ke Zlámalově samotě. V Bohuslavicích odbočuje stezka pod železniční viadukt, překračuje Kyjovku a zvedá se k Bukovanům. Bohuslavice, obec kde se po staletí na jižních svazích Chřibů pěstuje charakteristické víno, jsou místem, které si vyžaduje zastávku. Okolí obce je bohaté na archeologické nálezy z doby předslovanské, zastoupeny jsou také nálezy z období slovanského včetně kostrových mohyl. Jednolodní kostel sv. Filipa a Jakuba z roku 1408 patří k nejstarším církevním stavbám v regionu, jeho současná podoba je z let 1697-1700. Stáří kostela potvrdil nedávný objev gotické nástěnné malby Ukřižování Krista v zazděném výklenku presbytáře. Přírodní památka Bohuslavické stráně je chráněnou rezervací, kde se v suché a teplé oblasti strání uplatňují především trávy a teplomilný hmyz.\nZ Bukovan vede Kyjovská vinařská stezka po silnici přes Ostrovánky do Nechvalína, obce ve které bylo v polovině 80. let minulého století objeveno 179 hrobů z doby laténské a slovanské. Podle překvapivých nálezů zbraní a šperků se dá soudit, že Nechvalín patřil k významným opěrným bodům velkomoravské obranné linie. Cestu do Lovčic a Ždánic, procházející okrajem Ždánického lesa, lemují vinice a ovocné sady, směrem na jih poskytuje daleké výhledy do krajiny. Ve Ždánicích doporučujeme návštěvu Vrbasova muzea v původně renesančním zámku rodu Kouniců.\nPo silnici pokračuje stezka do Žarošic, poutního místa s kostelem Panny Marie z r. 1801, za obcí odbočí doleva a po krátkém úseku po státní silnici, zamíří nejdříve terénem, později po silnici do Dambořic. Obec zažila největší rozkvět příchodem habánů v r. 1550, od 16. století existovalo v městečku rovněž významné židovské osídlení. Pozdně empírová synagoga byla sice v roce 1948 zbořena, památkou na život židovské komunity však zůstala ulice podél potoka zvaná Mezi židma a hřbitov založený v 17. století čítající asi 400 náhrobků.\nNa zpáteční cestě do centra oblasti se v obci Násedlovice trasa stezky ještě jednou rozděluje. Jižní větev pokračuje přes Karlín a polní cestou mezi vinicemi kolem přírodní rezervace Hovoranské louky do Čejče. Kratší cesta do Kyjova začíná stylovým průběhem stezky přes Násedlovice, křivolaké uličky s kočičími hlavami ji přivádí do sklepní kolonie s několika pěknými ukázkami nadsklepních domů. Následující členitý terénní úsek v sousedství potoka Trkmanka vede do Želetic. V katastru obce, po stezce směrem na Nenkovice, se nachází národní přírodní památka Na Adámcích. Na svazích kopce Homole představuje teplomilná stepní společenstva s výskytem ohrožených a chráněných druhů rostlin a hmyzu. Přes Nenkovice a Stavěšice dospívá stezka pod vrchol Babího lomu do Strážovic. Na místním hřbitově je hrob malíře Jano Köhlera, nábožensky orientovaného umělce tvořícího především na Moravě. Köhler je autorem mnoha monumentálních fresek ve stylu neorenesance se secesní stylizací a barevností, v roce 1911 opatřil sgrafity i kyjovský zámeček.\nUbytování "U Kulky"


Firma přiznala, že rozházela na poli u Brna jed na hraboše - Novinky.cz\nNovinky.czDomácíFirma přiznala, že rozházela na poli u Brna jed na hraboše\nHraboš polní na poli v Blatničce na Hodonínsku. Foto: Václav Šálek, ČTK\n15. 8. 2019, 9:39 • Aktualizováno 15. 8. 2019, 11:46\nSpolečnost Bonagro minulý týden na některých polích v okolí Brna rozházela jed Stutox II proti hrabošům. Ředitel firmy Roman Zvěřina tvrdí, že ohlašovací povinnost byla splněna. Myslivci v minulých dnech zaznamenali u Šlapanic šest desítek mrtvých zajíců. Zda má aplikace jedu souvislost s jejich úhynem, ukáže analýza Státního veterinárního ústavu v Olomouci, kam byly odeslány vzorky.\nPředseda mysliveckého spolku Brno-město Zdeněk Živěla řekl, že podle výpočtů se aplikace jedu uskutečnila 5. nebo 6. srpna. „Podali oznámení oficiální cestou 9. srpna,“ uvedl Živěla.\nPlošné použití Stutoxu II proti přemnoženým hrabošům povolil minulý týden Ústřední kontrolní a zkušební ústav zemědělský (ÚKZÚZ).\nPo vlně kritiky ministerstvo zemědělství platnost povolení zhruba po týdnu pozastavilo. Odpůrci varovali, že dojde k úhynu ptáků, zvěře i psů a koček, kteří by mohli jed pozřít. Nyní lze aplikovat přípravek jen do nor hlodavců.\nSpor o způsob oznámení a datum aplikace\nPodle Živěly bylo už laboratorními testy předběžně potvrzeno, že za úhyn asi šesti desítek kusů zvěře může skutečně přípravek Stutox II. „Kdyby to aspoň aplikovali v jinou dobu, kdy zvěř může brát ještě jinou potravu, ale když je bída a zvěř nic nemá, tak sežere granuli na poli. Kdyby to aplikovali do děr, nemuselo k tomu vůbec dojít,“ posteskl si Živěla.\nPodle mysliveckého předsedy navíc zemědělci nedali dopředu vědět, že aplikaci přípravku chystají. „Jako uživatelé honitby jsme o ničem nebyli informováni. Kdyby nám to řekli, mohlo se ještě něco udělat. Navíc na to pole má přístup i veřejnost, mohl tam jít někdo se psem. Měli informovat i příslušný obecní úřad, tohle není žádná oplocená vinice, kdy by to pak bylo něco jiného. S panem Zvěřinou už mám sjednanou schůzku, upozornil jsem ho, že z jejich strany došlo k velkému pochybení. A tady to se pod koberec zametat nebude,“ upozornil Živěla.\nVeterináři ve čtvrtek potvrdili, že u dvou zajíců v Žatčanech byly nalezeny zbytky fosfanu, což může svědčit o požití jedu na hlodavce.\nÚKZÚZ podle mluvčí Lucie Pytlíkové momentálně prověřuje, zda a kdy byla aplikace jedu nahlášena. Ministerstvo zemědělství minulý týden v pátek uvedlo, že jed zatím nikdo nepoužil.\nSad ve Velkých Bílovicích je prošpikovaný děrami od hrabošů\n„Dělali jsme předtím některé agrotechnické postupy, které však k omezení hraboše nevedly. Jed je bohužel poslední možnost, která nám zbývala, i když z toho nejsme šťastní,“ řekl Zvěřina.\nPodle něj aplikace proběhla za dodržení všech náležitostí. „Bylo tam pětidenní okno, než se povolení k aplikaci stáhlo. Ohlášení myslivcům podle mých informací proběhlo, stejně jako oznámení na ÚKZÚZ. Nutné označení při použití se týká jen veřejných pozemků, jako jsou třeba hřiště,“ řekl Zvěřina.\n„Aplikace se uskutečnila na základě legislativního povolení a po pečlivém zvážení všech pro a proti. Na té ploše jsme sklidili asi 20 procent sklizně, teď tam probíhá zásev další plodiny, která by dopadla stejně. Proto jsme se na ten pozemek rozhodli po vyčerpání jiných možností, jako je třeba hloubková podmítka, použít tento postup. A tohle není standardní věc, ten přípravek je totiž hodně drahý,“ dodal předseda.\nZemědělci mluví o hysterii\n„Použili jsme pět až sedm kilo na hektar, limit byl deset kilo. Aby se zajíc otrávil, potřeboval by sežrat 50 až 70 granulí. I myslivci vědí, že zajíci teď po sklizni strádají a šíří se mezi nimi choroby, jako je například tularémie,“ přemítal Zvěřina.\nPostup myslivců, kteří své zjištění umístili rovnou do médií, považuje za nešťastný. „Dosud jsme spolu vycházeli dobře, spolupracovali jsme. Nyní, kdy kolem hrabošů panuje hysterie, mi jejich jednání nepřijde šťastné,“ řekl Zvěřina.\nZemědělství na obtíž? Často přemýšlím, čím jsou živi lidé společenského statusu „zemědělský inkvizitor“. Zemědělec je...\nZveřejnil(a) Bonagro fotky dne Úterý 13. srpna 2019


Poté, co americký prezident Joe Biden navrhl největší změny v danění velkých nadnárodních firem za mnoho desítek let, přitáhlo toto téma opět pozornost světových i českých médií. Komplikovanou otázkou jak přesně by měla reforma danění mezinárodních korporací probíhat, se posledních několik let zabývá více než 130 zemí koordinovaných OECD.\nU nás se tomuto tématu dlouhodobě věnuje náš kolega Petr Janský, který na svůj výzkum v této oblasti získal v loňském roce prestižní grant Junior Star a o současných škodlivých daňových praktikách měl prezentaci mj. v Evropském parlamentu.\nZa podpory jím nedávno spuštěného projektu CORPTAX už vyšel working paper o tom, jak se nadnárodní společnosti vyhýbají placení daní přesouváním zisků do daňových rájů, který je pro současnou globální diskusi o otázkách spravedlivého danění přínosným zdrojem. Tento týden z něj převzal graf týdeník The Economist a tématu věnovaly značný prostor také Hospodářské noviny: Petr Janský v nich problematiku přehledně shrnuje zde a představuje i výzkum s konkrétními návrhy, co se současnou situací mohou ČR i ostatní země dělat. Cituje jej a jeho výzkum zmiňuje ve svém článku i redaktor Ondřej Houska zde. Oba články jsou pro vás odemčeny v plném znění.\nPokud vás téma zaujalo podrobněji, doporučujeme k poslechu i podcast s Petrem Janským v roli hosta zde.


Apartment Emilija - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Dubrovnik\nApartment Emilija – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě Mokosica,je hotel Apartment Emilija skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Apartment Emilija, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Během ubytování v tomto nádherném zařízení si hosté mohou vychutnat Wi-Fi zdarma ve všech pokojích, Wi-Fi na veřejných místech, parkoviště, přeprava do hotelu / na letiště, pronájem auta.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Apartment Emilija je vaším místem pro kvalitní hotelové ubytování ve městě Mokosica.


Do Counter-Striku po 17 letech přibyly různé druhy počasí - iDNES.cz\nDo Counter-Striku po 17 letech přibyly různé druhy počasí\n29. listopadu 2016 13:57, aktualizováno 13:57\nVe střílečce Counter-Strike: Global Offensive je díky sadě komunitních map možné bojovat ve větru i dešti. Dva fanoušci totiž vytvořili upravené verze úrovní Dust 2, Mirage, Overpass a Cache.\nHra při startu každého kola náhodně volí počasí. Zažít tak můžete akci třeba během písečné bouře či v prostředí zahaleném mlhou. Autory projektu jsou Luke Millanta a Lewis Palfrey, kteří upravené mapy zveřejnili ve Steam Workshopu.\n„Všimněte si, že jsme chování jednotlivých typů počasí věnovali značnou pozornost. Nejpatrnější to je během dešťů, kdy se na mapě objevují kaluže a podchody zaplavuje voda,“ napsal Millanta. Cílem tvůrců bylo demonstrovat, čeho lze s technologií pohánějící Global Offensive dosáhnout.\nOverpass za různého počasí\nExistuje celkem deset typů počasí. Patří mezi ně bouřky s malou viditelností a četnými blesky, těžký déšť se střední viditelností a zamračeným nebem, ale i lehký déšť s normální viditelností.\nZažít také můžete písečné bouře o různé intenzitě, odlišně hustou mlhu a mapu po dešti, kdy ji ozvláštňují jen kaluže. A nechybí pochopitelně ani výchozí počasí, s jakým mapy znáte z jejich původní verze.\nJednotlivé druhy počasí proměňují dynamiku akce. Při husté mlze je například odstřelovací puška nepoužitelná a atraktivita brokovnic stoupá. A zatopení některých cest může vést k odlišným taktickým volbám.\nDust 2 za proměňujících se podmínek.\nJako komunitní mapy jsou jednotlivé úrovně dostupné pouze na vybraných serverech. Řada lidí však volá po jejich oficiálním zahrnutí do hry. Série ostatně existuje 17 let a proměňující se počasí může být zajímavou novinkou.\nMillanta jinak do Counter-Strike: Global Offensive vytváří vzhledy zbraní na zakázku, například pro firmu Razer či profesionální tým Fnatic.\nNáhodné počasí v Mirage.\nTémata: kaluž, Razer, Počasí, technologie, Steam


4. 3. 2015 | Jitka Čechová\nP l z e ň – Hokejisté Mladé Boleslavi vykročili do sfér, v jakých ještě nikdy v historii nebyli, tou správnou nohou. V prvním zápase předkola play-off porazili 5:4 Plzeň a ač se v závěru ještě báli o výsledek, jejich poctivá a týmová hra jim nakonec první bod vynesla. Kapitán Mladé Boleslavi David Výborný si v tomto utkání připsal čtyři kanadské body (2+2) a trenér Jelínek jej označil za rozdílového hráče. Přesto čerstvý čtyřicátník kroutil hlavou a prohlásil, že jeho výkon za moc nestál.\nDavide, dovolím si začít maličko odlehčeně: Když jsme spolu naposledy mluvili po pátečním zápase s Vítkovicemi, prohlásil jste, že „jdete na Plzeň“. Tehdy jsem to pochopila tak, že myslíte pivo, ale teď to vypadá, že umíte věštit…\n(úsměv) Prorok nejsem. Ale faktem je, že nějaké tušení, možná pocit, tam byly. Říkal jsem si, že Plzeň by pro nás z těch týmů, se kterými jsme do předkola mohli jít, tím nejtěžším možným soupeřem. A myslím si to pořád.\nTakže Plzeň jste vyloženě nechtěl?\nMyslím, že se každému určitě vybavily ty dvě dardy, které jsme od Plzně dostali. Když to tak nějak shrnu, byly to jedny z těch největších potup, jakými jsme si museli letos projít. Takže jak říkám, prostě aktuálně nejtěžší možný soupeř.\nPanovala velká nervozita? Přeci jen Boleslav v play-off, nebo tedy v předkole, ještě nikdy nebyla…\nMusím přiznat, že na rozbruslení nějaká ta nervozita znát byla. Přeci jen tam máme spoustu kluků, kteří tohle nikdy nehráli. Ale vstoupili jsme do toho dobře. Například perfektně zahrála ta mladá, čtvrtá lajna.\nVzdor tomu, že se oba týmy letos už čtyřikrát potkaly, první třetina byla tentokrát hodně opatrná. Jako kdybyste se teprve oťukávali…\nJe to tak. Ono se to sice dost často jen tak říká, ale je to tak – tohle je jiná soutěž, začíná se od začátku. A tak prostě nikdo nechtěl udělat tu první chybu. Nikdo nechtěl dostat ten první gól.\nNa co jste si řekli, že si musíte dávat největší pozor?\nVěděli jsme, že jsou hodně šikovní v přesilovkách. Což se potvrdilo, dali nám v nich tři góly. Nechtěli jsme moc chodit do oslabení. A hlavně jsme Plzeň nechtěli pustit do vedení.\nNatřikrát jste šli do vedení, dvakrát Plzeň dokázala prakticky okamžitě vyrovnat. To trochu podtrhne nohy, že?\nJe to tak, sami sebe jsme sráželi. Vždycky jsme je po nějaké minutě hry nechali vyrovnat. Ale myslím, že jedna z těch pozitivních věcí, které bychom si z tohohle zápasu měli odnést, je ta, že nás to nepoložilo. Že jsme v sobě pokaždé dokázali najít sílu a dát další gól, a že jsme se drželi své hry.\nCo jste si říkali před třetí třetinou, do které jste šli s vedením 4:2, ale která byla nakonec ještě hodně dramatická?\nŽe se nám nesmí stát to, co se nám nakonec stalo. (hořký úsměv) Trenéři nás na to upozorňovali, měli jsme to odehrát jinak, lépe. Nechtěli jsme to rozhodně honit na rozdíl jednoho gólu. Vlastně zaplaťpánbůh, že jsme dali ještě ten pátý.\nCo si z toho všeho odnést dál?\nPonaučení z té třetí třetiny. Pak si dávat větší pozor na jejich přesilovky. A hlavně zůstat nohama na zemi.\nBruslaři v západočeské metropoli přebývají v Parkhotelu Plzeň.\nVy sám jste zaznamenal čtyři kanadské body, z toho dva parádní góly. Řekl byste, že jste ten typ hráče, který v play-off ještě maličko naroste?\nIronií je, že já se v tomhle zápase necítil vůbec dobře. Nebyl jsem ve své kůži. K těm gólům jsem přišel tak trochu jako slepý k houslím. Vždycky jsem byl ve správnou dobu na správném místě.\nMnohé překvapila poměrně nízká návštěva domácího publika, díky čemuž byli dobře slyšet fanoušci Boleslavi. Zaznamenali jste to?\nJo, zaznamenali. Naši fanoušci jsou skvělí. Hrozně věrní. Chceme vyhrávat kvůli nim.\nCo vás po prvním zápase v Plzni čeká?\nSpíme tady, takže nějaká rehabilitace, kolo, výběh… Přejezd na hotel, večeře, jedna Plzeň a jdeme spát.\nZačátek toho předkola začal možná až nad očekávání. Panuje tedy spokojenost?\nMožná tak na chvíli, na hodinu nebo dvě po zápase… Déle už nemá smysl to řešit. Plzeň je pořád favorit a bude to strašně těžké.\nVe čtvrtek si ale určitě půjdete pro druhý bod?


Saw palmetto, Palma sabalová, Fructus serenoae, Serenoa repens\n> Byliny>Ostatní byliny>Saw palmetto>Saw palmetto plod mletý 1000 g\nSaw palmetto plod mletý 1000 g\nSerenoa repens (Saw palmetto) je malá palma, nazývaná též Palma trpasličí rostoucí na Atlantickém pobřeží Severní Ameriky. Užívání Serenoy repens ocení hlavně muži při potížích v oblasti močopohlavního ústrojí, především při benigní hyperplazii prostaty, nebo zánětu prostaty.\nPalma sabalová - Fructus serenoae - Serenoa repens (Saw palmetto) je malá palma, někdy nazývaná též Palma trpasličí s tmavými plody v podobě bobulí rostoucí na Atlantickém pobřeží Severní Ameriky. V historii používali bobule ze Serenoa repens jako léčebný prostředek indiáni Severní Ameriky. Užívání Serenoy repens ocení hlavně muži při potížích v oblasti močopohlavního ústrojí, především při benigní hyperplazii prostaty, nebo zánětu prostaty. Má mírně močopudné účinky a působí jako antiseptikum. Mimo to má také účinky sedativní a je používána jako afrodiziakum.\nDávkování: Tradičně se používá 3x denně odvar připravený povařením půl až jednoho gramu usušených plodů ve 150 ml vody po dobu 5-10 minut. Jinak lze mletý plod užívat i přímo jako prášek zapíjený vodou. Nutno podotknout, že pozorovatelný účinek se dostaví obvykle nejdříve po čtyřech týdnech užívání.


Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm cena od 79 Kč - Srovname.cz\nSrovnání cen » Domácnost a kancelář » Kuchyňské spotřebiče » Srovnání cen Články o Recenze Napsat recenzi pro Informace o Poradna Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm\nTescoma sítko do dřezu nerezové PRESTO ø 7 cm - Zabraňuje vniknutí nečistot do výlevky dřezu, umyvadla apod. Vyrobeno z prvotřídní nerezavějící oceli, vhodné do myčky. 3 roky záruka. TESCOMA Sítko do dřezu nerezové PRESTO ¤ 7 cm za nízkou cenu zakoupíte na www.dostal.cz TESCOMA Sítko do dřezu nerezové PRESTO ¤ 7 cm ...a dál?\nProdukt Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm neprodává žádný obchod s kamennou pobočkou. Zobrazte si všechny obchody.\nProdukt Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm nemá žádný obchod skladem. Zobrazte si všechny obchody.\nProdukt Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm neprodává žádný obchod s možností platby kartou. Zobrazte si všechny obchody.\nDo obchodu » Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm 4home.cz\nSrovnání cen Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm\nDo obchodu » Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm eshop.Tescoma.cz\nSpecifikace Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm\nSítko do dřezu PRESTO značky Tescoma zabraňuje vniknutí nečistot do výlevky dřezu, umyvadla apod. Vyrobeno z prvotřídní nerezavějící oceli. Záruka 3 roky. ... a dál?\nPorovnat ceny Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm\nTescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm - parametry\nTescoma sítko do dřezu nerezové PRESTO ø 7 cm - Zabraňuje vniknutí nečistot do výlevky dřezu, umyvadla apod. Vyrobeno z prvotřídní nerezavějící oceli, vhodné do myčky. 3 roky záruka. TESCOMA Sítko do dřezu nerezové PRESTO ¤ 7 cm za nízkou cenu zakoupíte na www.dostal.cz TESCOMA Sítko do dřezu nerezové PRESTO ¤ 7 cm Vám doručíme až domů nebo do firmy po celé České republice. Nakupujte zboží kvalitní značky TESCOMA u odborníků. Zabraňuje vniknutí nečistot do výlevky dřezu, umyvadla apod. Vyrobeno z prvotřídní nerezavějící oceli, vhodné do myčky.\nRecenze Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm\nPřidat recenzi pro Tescoma Sítko do dřezu nerezové PRESTO 7 cm\nVynikající pro vodotěsné uzavření dřezů s výlevkou až do ¤ 9 cm. Vyrobeno z prvotřídního silikonu, odolává vřící vodě. Po použití uchyťte na boční stěnu dřezu pomocí přísavky. Vhodné do myčky. 3 roky záruka. Tato skvělá zátka slouží pro vodotěsné »


Tak mi Kulich sežral nabíječku | Lucienne Delfína Poláková\nTak mi Kulich sežral nabíječku\n16 pro 2011 Lucienne\t5 komentářů\nTo vám je takovej lump! Partyzán jeden. Já tady pomalu nezvednu tělo a on to tady demoluje.\nTak jsem ho zavřela do koupelny a sčítám škody.\n2 řady shozených knih\nVytvořené tři kupky prádla z prádla naskládaného\nPřekousnutý drát k nabíječce\nProkousaná igelitka s léky\nShozené tři knihy z poličky\nMohla bych pokračovat i dál, ale je to zbytečné.\nJe to prostě záškodník diverzant dočasně zavřený v koupelně.\nPředchozí příspěvekTeploměr na dobíháníDalší příspěvekTak antibiotika zabrala a hrabu se z toho nejhoršího\n5 komentářů: „Tak mi Kulich sežral nabíječku“\n16 pro 2011 (17:17)\nMáš náhradní, nebo mám zkusit nějakou sehnat?\n16 pro 2011 (22:22)\nNáhradní jsem úplnou náhodou, ale opravdu úplnou nenadálou náhodou našla. Máma mi koupila další v době, kdy jsem mezi svými nabíječkami hledala tu náhradní (mizera mě stál 250Kč), ale vzhledem k aktuálním koníčkům mého zlobidla bych potřebovala alespoň pět nabíječek. Aspoň že telefon se nedá sežrat.\n19 pro 2011 (12:23)\n….zdemolovaná koupelna, ne, to tam zatiaľ není? 😉\nbacha aby to nehryzal, keď je to v elektrine……\n19 pro 2011 (19:22)\nKe koupelně se zatím myšlenkově nedostal :)))Problém je, že někde telefon nabíjet musím a on je to tichošlápek, jako každá kočka. Teď se pustil do šňůry od lampičky. Je to hroznej lump, ale co můžu dělat? Přece nebudu všechno vyhazovat z elektřiny? Mám tu spotřebičů jako každej v normální domácnosti. Jediné, co pomáhá, je být bdělý a když je někde ticho, okamžitě hledat kocoura 🙂


Ideologická válka dvou těžkých vah v malém světě | Investičníweb.cz\n21. 5. 2019 18:00 | redakce\nObchod je pouze zbraň, kterou je spor veden. O obchod ve skutečnosti nejde. Spojené státy a Čína reprezentují dva odlišné přístupy k politice, byznysu i společnosti. A Čína se navíc posouvá od rozvíjející se k rozvinuté ekonomice, což představitele USA značně dráždí.\n"Při zběžném pohledu se může zdát, že spor USA-Čína bude vyřešen ve chvíli, kde se dvě největší světové ekonomiky dohodnou na podmínkách vzájemné obchodní výměny. Ve skutečnosti ale sledujeme souboj, který jen těžko určí vítěze. Jádro sporu přetrvá," upozorňuje Dalio.\n"To, že Čína ekonomicky dožene Spojené státy relativně brzy, je zřejmé. Stačí srovnat hospodářský růst těchto dvou zemí. Proto se Washington pustil do konfrontace s Pekingem. Spojené státy potřebují zbrzdit růst svalů Číny, zatímco ta by naopak potřebovala klid," pokračuje.\nSpor země draka a USA může podle Dalia skončit pouze dvěma způsoby. "Čína bezpochyby Spojené státy dožene, takže současný spor rozhoduje jen o tom, kdy se tak stane. Z mého pohledu může konfrontace Washingtonu a Pekingu dopadnout jen dvěma způsoby, a to buď s pozitivním dopadem na světovou ekonomiku (pochopí-li obě země, že win-win dohoda je lepší než lose-lose válka), nebo s negativním dopadem na světové hospodářství (budou-li obě strany trvat na tom, že ta druhá musí převzít její ideologii)," dodává Dalio.\nIdeologická válka dvou těžkých vah v malém světě Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) / LGA1151 / H110 / DualDDR4-2133 / SAT | Mironet.cz\nFormát Thin Mini ITX / Řada H - H110 / Patice LGA 1151 / Až 32GB RAM - 2x DDR4 SO-DIMM 2400MHz / 1x PCI-Express x4 / 2x SATA III / Ethernet / DisplayPort, HDMI\n3 459,- 2 859,- bez DPH\nTaiwanská společnost Gigabyte, specializující se na výrobu počítačového hardwaru, byla založena v roce 1986. Patří k největším výrobců základních desek na světě. Její produkty patří k tomu nejlepšímu, co se dá na trhu pořídit. Gigabyte se vyznačuje svým prozákaznickým přístupem a vysokou kvalitou i spolehlivostí svých produktů. Deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) není výjimkou.\nZákladní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) patří do produktové řady Gigabyte Ultra Durable, a může se tedy pochlubit vysokým důrazem na odolnost i ochranu vašeho systému před poškozením. Integruje technologie, které desku chrání před vlhkostí a zkraty, což se projevuje i skvělou trvanlivostí. Deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) je zkrátka sázkou na jistotu.\nZákladní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) v ultrakompaktním Thin Mini ITX formátu je vhodná jako základ do vašeho All-in-One počítače, HTPC nebo stolního minipočítače. S rozměry pouhých 17x17 cm se vejde opravdu kamkoliv.\nČipset Intel H110, osazený v základní desce GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) je skvělou volbou pro méně náročné uživatele. To ovšem neznamená, že by byl tento čipset méněcenný - stále podporuje všechny důležité technologie. Oproti dražšímu čipsetu Intel H170 nabízí nižší maximální počet SATA III a USB portů (stále jich má ovšem víc než dost pro většinu uživatelů). Mezi další podporované technologie patří DDR4, NVMe nebo Intel Rapid Storage.\nPři volbě základní desky je vhodné se zamyslet, pro jaký účel bude počítač využíván. Není totiž nic horšího, než pořídit desku, která je pro vaše potřeby zcela nevhodná. Pamatujte při tom, že základní deska je jedním z nejdůležitějších komponentů, který může v případě poruchy poškodit i všechny ostatní, a proto se nevyplatí na ní šetřit. Desku GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) doporučujeme pro následující použití:\nPro domácí PC – deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) se skvěle hodí jako základ domácího multimediálního počítače. Nabízí všechny potřebné a důležité funkce, které u takového počítače můžete potřebovat.\nZákladní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) podporuje nejnovější operační paměti typu DDR4, které ve srovnání s DDR3 nabízí podstatně vyšší rychlost. Na rozdíl od pevných disků či SSD jde o extrémně rychlou volatilní\nDeska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) také podporuje následující speciální paměťové funkce, které dokáží posunout vaše PC na úplně novou úroveň.\nRozšiřující sloty na základní desce GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) slouží k připojení grafických, zvukových, síťových či jiných karet, které rozšiřují možnosti desky a celého systému. Základní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) je vybavena následujícími sloty a jejich speciálními funkcemi:\n2x mini PCI Express - je zmenšenou verzí klasických PCI Express slotů. Je užitečný pro připojení praktických Wi-Fi modulů nebo rychlých SSD disků.\nDůležitým kritériem při výběru základní desky jsou dostupné konektory pro připojení úložných zařízení a technologie s tím související. Základní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) nabízí následující konektory a technologie:\nKaždá základní deska v současnosti disponuje USB porty. Při výběru desky je tudíž důležité zhodnotit, jaké typy a množství USB portů potřebujete. Základní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) nabízí následující USB porty:\nV případě, že budete využívat integrovanou grafickou kartu, je důležité zvážit, jaké grafické výstupy deska nabízí. Základní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) disponuje následujícími grafickými výstupy:\nK běžnému užívání počítače neodmyslitelně patří i zvukový doprovod. Ať už budete chtít poslouchat z externích reproduktorů, nebo si zvuk pouštět soukromě do sluchátek, oceníte přítomnost zabudované zvukové karty. Při výběru základní desky je důležité zvážit, jakým zvukovým řešením disponuje, a zda vyhovuje vašim potřebám. Deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) nabízí následující:\n2x 3.5 mm jack - deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) je vybavena dvojicí standardních 3.5mm audio jacků pro připojení reproduktorů, subwooferů, sluchátek, mikrofonů či jiných audio zařízení.\nTato deska může kromě výše uvedeného vybavení nabídnou i další funkce a konektory, které jsou při výběru desky neméně důležitým kritériem. Dokáží totiž podstatně ovlivnit, k čemu bude možné či nemožné desku použít. Základní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) je vybavena následujícími konektory a funkcemi:\nCOM (sériový port) - hlavičku na základní desce GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) můžete použít k připojení rozšířujícího COM slotu. COM konektor slouží k zapojení starších periférií, jako jsou modemy či tiskárny. V současnosti se používá pro připojení profesionálních zařízení, zejména čteček čárových kódů či CNC ovladačů.\n2x PWM FAN (4-pin) konektor - pro chlazení komponent a proudění vzduchu ve skříni má základní deska GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) dva PWM 4-pinové konektory. Výhoda PWM konektorů oproti 3-pinovým je ta, že rychlost otáček je regulovatelná v BIOSu či softwarově.\nPočet mini PCI-Express 2\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) :\nTechnické specifikace pro produkt GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o GIGABYTE H110TN (rev. 1.0) ?


Ubrus na stůl z měkkého skla 60x130 cm - Kenex s.r.o.\n› Dům a zahrada › Ubrus na stůl › Ubrus na stůl z měkkého skla 60x130 cm\nUbrus na stůl z měkkého skla 60x130 cm\nUbrus na stůl z měkkého skla 60x130cm\nKód produktu 18909/FOL Ubrus: Folie s texturovaným povrchem Skladem 864 Kč\nKód produktu 18909/PRU Ubrus: Průhledná lesklá folie Skladem 864 Kč\nKód produktu 18909/FOL2 Ubrus: Fólie 2. jakost Skladem 515 Kč\nKód produktu 18909/LES Ubrus: Lesklá bílá fólie Skladem 903 Kč\nKód produktu 18909/LES2 Ubrus: Lesklá černá fólie Skladem 903 Kč\nKód produktu 18909/FOL3 Ubrus: Fólie se vzorem květin Skladem 903 Kč\nUbrus na kulatý stůl z měkkého skla pr. 110 cm Maximální šířka je 120 cm, délka je na vyžádání....\nUbrus na stůl z měkkého skla 45x85 cm Maximální šířka je 120 cm, délka je na vyžádání....\nNovinka Kód: 21520\nUbrus z měkkého skla 35x50cm Maximální šířka je 120 cm, délka je na vyžádání. Vystřihneme podle...\nNovinka Kód: 25223/FOL\nUbrus na stůl z měkkého skla 60x113 cm\nUbrus na stůl z měkkého skla 60x113 cm Maximální šířka je 120 cm, délka je na vyžádání....\nE Kalkulace Ell 23.9.2020 22:29\nDobrý den, mohu prosím kalkulaci na stůl o rozměru 80x180? Moc dekuji\nD Drahomira 6.11.2019 19:35\nDobrý den měla by zájem o 160cm\nML vetsi rozmer Michal Lukša 5.10.2019 08:14\nDobrý den, měl bych zájem o rozměr 180 x 80 cm a pokud možno rohy po celem obvodu o výsce 4cm je možno ?? jaká by byla cena a termín dodání ? Děkuji Lukša\nP Ubrus Petr 3.12.2018 18:51\nDobry den jiz po druhe jsem vam psal o ubrus o rozmerech 90*180 mam o vyrobu zajem