Ten tlak něčeho dosáhnout je obrovský, říká Jan Svěrák. Pocítil vyhoření i únavový syndrom - Super.cz\nJan Svěrák Foto: Televize Seznam\nTen tlak něčeho dosáhnout je obrovský, říká Jan Svěrák. Pocítil vyhoření i únavový syndrom\n22. června 2022 16:41\nObecná škola, Jízda, Kolja, Tmavomodrý svět, Vratné lahve, Po strništi bos... Jen málokdo by neznal režiséra zmíněných filmů Jana Svěráka (57). Kromě Jízdy na všech zmíněných, stejně jako na novince Betlémské světlo, spolupracoval s otcem Zdeňkem Svěrákem (86), s nímž tvoří výjimečně plodné filmařské duo.\nOd svého prvního celovečerního filmu, Obecné školy, je Svěrák uznávaným režisérem. A úspěch, jak přiznal v pořadu Moje místa, který diváci uvidí ve středu ve 20 hodin na Televizi Seznam, pro něj byl určitým druhem závislosti. „Já jsem potřeboval, aby se moje práce lidem líbila, aby mi tleskali. Proto, abych si sám sebe vážil, jsem potřeboval obdiv druhých,“ svěřil.\nHujerem z kultovní komedie si scenáristé pěkně zavařili: Lituju, že jsme nezvolili jiné jméno, říká Zdeněk Svěrák\nPřed pár lety si uvědomil, že už takhle dál pokračovat nechce. „Abych byl naplněný, potřeboval jsem chválu. A to byla chyba. Takže jsem se rozhodl, že se od té závislosti odstřihnu. Řídím se tím, že se musím spolehnout na světlo, které mám zevnitř. Ne se spoléhat na světlo zvenku. Začal jsem více meditovat, věnovat se sám sobě.“\nJako na syna slavného otce na něj byla vždy upřena velká pozornost a cítil obrovský tlak na to něčeho dosáhnout. „To člověk zvládá, když je mladý, ale ve středním věku si už říká, že by z toho mohl mít i zdravotní problémy,“ řekl Svěrák s tím, že kolem čtyřicátého roku opravdu pocítil krátký stav vyhoření a únavový syndrom.\nHouslový virtuos Jaroslav Svěcený promluvil o svém vyhoření a pobytu na psychiatrii: Co ho z depresí dostalo?\n„Nesnáším, když se mě hned po premiéře ptají, co bude dál. Já jsem vymačkaný jako citron a oni si nedají pokoj...“ dodal Jan Svěrák. ■\nJan Svěrák ■\nFoto: Televize Seznam\nS otcem Zdeňkem Svěrákem jsou mimořádně úspěšným tvůrčím duem. ■\nHlavní postavy jejich nejnovějšího filmu Betlémské světlo si zahráli Vojtěch Kotek a Tereza Ramba. ■\nNovinkou v repertoáru Jana Svěráka je muzikál Branický zázrak. Se spoluautorem Tomášem Klusem ■\nNa osmdesát vypadá neuvěřitelně! Paul McCartney oslavil narozeniny na jachtě s manželkou i slavnou dcerou 7 fotografií\nPři vzpomínce na Karla Gotta se rozplakal. Marian Vojtko během vystoupení neudržel slzy Video\nDonna z Beverly Hills by si klidně mohla střihnout i roli plavčice. Herečka provětrala silikony na pláži 5 fotografií\nCo řekla o své nové lásce? Dcera (17) Ivy Kubelkové promluvila o vztahu s Adamem Mišíkem (25) 5 fotografií\nElvis by se dmul pýchou! Tři generace Presleyových se sešly v Hollywoodu pohromadě. Jedna vypadala lépe než druhá 7 fotografií\nPrvní slova o rozchodu s Jaromírem Soukupem. Co řekla Tereza Mátlová na jeho nový vztah s Agátou Hanychovou? Video\nEnergie má na rozdávání: Jaroslava Obermaierová oslavila 76. narozeniny. Podívejte se, jak skvěle vypadá Video\nHouslista Pavel Šporcl se stal obětí hackerů: Ukradli mu účet na sociální síti a on přichází o práci 3 fotografie\nRadovánky s odérem octu: Podívejte se na nejbizarnější milostnou scénu Anny Polívkové Video\nAdam Mišík (25) je zamilovaný až po uši. Sbalil krásnou dceru (17) Ivy Kubelkové 6 fotografií\nTakhle sexy umí být. Lucie Borhyová přivítala léto s plnou parádou 4 fotografie\nZaoblená Mariah Carey je v 53 letech stále za diblíka ve flitrových mini, ale přítel si ji vedl jako princeznu 5 fotografií\nAlice Bendová ohromila kolegy velkou novinkou. S čím se herečka pochlubila? 5 fotografií\nŽádná třešinka, ale pěkně tvarovaná broskev: Blogerka Třešničková dala na odiv své luxusní pozadí 3 fotografie\nPartner jí říkával, že nikdy nebude hubená. Britka (27) mu dala kopačky a místo velikosti 50 má dnes 34 6 fotografií\nPerličky z natáčení komedie Hodíme se k sobě, miláčku…? Brejchová s Brodským manželskou krizi vůbec nemuseli hrát 2 fotografie\nZ Kena přeoperovaná Barbie na sobě předvedla výsledek práce chirurgů. V plavkách dováděla na pláži 4 fotografie\nPartnera Machálková vlastně ani nepotřebuje. Má velkou oporu ve svém synovi Video


Samolepka na zeď motýl nad dlaní / Dekolepky.cz\nSamolepka na zeď motýl nad dlaní\nSamolepky na zeď Podle vzhledu Zvířata motýli Motýl nad dlaní (12262)\nSamolepku na zeď Motýl nad dlaní vyrábíme ze speciálních fólií určených k polepování interiérových stěn. Nálepku nabízíme ve 48 barvách v minimálním rozměru 20×14.8 cm. Samolepka na zeď motýl nad dlaní ozdobí zeď každého bytu či nábytek. Katalogové číslo nálepky: 12262.\nRozměr určuje velikost celé samolepky Motýl nad dlaní po nelepení na zeď. Nikdy neuvádíme rozměr části samolepky nebo jejího segmentu.\nšířka: výška: v cm vaše cena: ... KčMinimální rozměr: 20×14.8 cm (107 Kč). Menší rozměr nelze vyrobit.\nJak vybrat samolepku na zeď Motýl nad dlaní?\nJak se lepí samolepka Motýl nad dlaní na stěnu?\nNálepku Motýl nad dlaní nalepíte na zeď poměrně snadno a rychle. Stačí dodržovat správný postup a nespěchat. Až na některé výjimky, jsou samolepky potaženy přenášecí fólií pro snadné lepení na stěnu. Přenášecí fólie má slabší lepivost, aby neponičila výmalbu stěny – není to její vada, nýbrž vlastnost. Členité samolepky je nutné správným přihlazením přenést z podkladového papíru – chce to trochu cviku, protože díky nižší lepivosti přenášecí fólie to může jít i hůř. Při lepení samolepky Motýl nad dlaní se držte následujícího postupu:\nsamolepku Motýl nad dlaní položte na rovnou plochu podkladovým papírem dolů\nChcete doručiť tovar na Slovensko? Prezrite si motív samolepka na stenu motýľ nad dlaňou\nMotýl nad dlaní\nProhlédněte si, co kupují ostatní zákazníci. Mezi oblíbené motivy samolepek na stěnu kuchyně patří např. Účes z křídel motýlů (1984) ze stejné kategorie, nebo podobný motiv s názvem Sovička na větvi (1643). Tyto nálepky na zeď kupují ostatní zákazníci společně s motivem Motýlci (1567).\nruka, prst, prsty, ruce, motýl, motýli, motýlek, motýlci


Těsnicí pryže - GRAFLEX\n- se svými specifickými odolnostmi a vlastnostmi mají v těsnicí technice nejširší rozsah použití ve všech oblastech a jsou využívány v nejrůznějších rozměrech, tloušťkách, tvrdostech a podle příměsí nebo výplní i oborech činnosti. Jejich teplotní rozsah odpovídá - 40°C až 110-120°C, tvrdost od 40 do 80°ShA.\nJsou vyrobeny z kaučuků (NBR, NR-SBR, EPDM, NBR-SBR, CR, SBR-CR aj.) a příměsí (plnidla, aktivátory, ztužovala apod.). Mají různá označení, zalisovanou síťovinu (aramidová, skelná aj.), opatřeny i lepicí vrstvou. Dodávky v rolích (páskách) o šířce 1200 a 1400 mm (Semperit, Matador), tloušťky 0,5-50 mm.\nNyní se nacházíte na stránce: Úvodní stránka Plochá těsnění Těsnící pryže


Rok 2012 očima nováčka – BeOK.cz\nPublikoval admin v 30. 11. 2012\nPřed říjnem 2011 vystřídal Jaromír řadu brigád, ale žádná z nich mu neumožňovala se dále rozvíjet. Proto čekal na svou příležitost. Ta přišla v podobě inzerátu oblastního ředitele Michala Runda, který v té době rozšiřoval svůj tým. Jaromír se s Michalem sešel a po prvním výběrovém pohovoru měl jasno. V lednu 2012 se stal třetím nejlepším obchodníkem firmy a po roce už z pozice manažera řídí šestičlenný tým.\nJaromíre, před svým nástupem do Broker Consulting jste nikdy nepracoval v oboru financí. Jak jste tehdy coby laik vnímal tuto značku?\nSpolečnost Broker Consulting jsem dříve znal hlavně z reklam na černých autech a z internetu. Stejně jako řada jiných lidí jsem si myslel, že tady všichni jen jezdí v pěkných autech a nemusí nic dělat. (smích)\nKdy jste zjistil, že to tak není?\nObrázek jsem si upravil hned po prvním pohovoru s Michalem Rundem. Velmi mile mě překvapilo, čím vším se Broker Consulting zabývá. Michal mi řekl už na přijímacím pohovoru, že tato práce není pro každého a že tady budu trávit hodně času. Což je pravda, ale zároveň vím, že tady platí pravidlo – čím více pracuji, tím více si vydělám.\nCo jste tehdy před rokem od nové práce očekával?\nČekal jsem, že si finančně polepším, dále jsem chtěl přátelský kolektiv a otevřenou kariéru, kde budu moct postoupit, aniž bych musel čekat, až někdo jiný odejde. Všechno se mi splnilo. Co se týká kolektivu – byť mi bylo při mém nástupu teprve 20 let, přijali mě všichni velmi dobře. Než jsem začal pracovat tady, nezažil jsem, že bychom šli s kolegy někam na pivo, nebo bowling. Tady je to běžné. Otevřená kariéra a možnost růstu je splněná na sto procent.\nFinančně jste si také polepšil podle očekávání?\nMusím říct, že nikde jinde bych si asi takové peníze jako v Broker Consulting nevydělal. Jen mě trochu mrzí, že se o tom nemůžu bavit se svými vrstevníky. Většina lidí se bojí podnikat, chtějí být zaměstnanci a když se bavíme, jak se komu daří, brblají, že si vydělávají kolem 10-15 tisíc. Já jsem nastupoval s tím, že si chci vydělávat nějakých 20 tisíc čistého a to se mi povedlo po dvou měsících. Po roce jsem se dostal v průměru na nějakých 65 tisíc, což je myslím velmi slušné.\nPo jaké době jste si uvědomil, že tuto práci chcete dělat naplno, že je to pro vás to pravé?\nPřišel jsem na to asi po měsíci. Líbil se mi software Finanční plán, přístup firmy k novým lidem – školení a semináře, kde jsem měl možnost se naučit vše o produktech. Po měsíci jsem byl přesvědčený, že je to tady pro mě to pravé a dokážu si představit, že to budu dělat 10, 15 nebo 20 let.\nPřestože jste byl v oboru úplným nováčkem, dařilo se vám už v prvních měsících dosahovat zajímavých výkonů. Odkud jste začal?\nV prvních měsících jsem začal klasicky, jako většina ostatních – u rodiny. Přišla za mnou sestra, že má nějaké smlouvy a chtěla by to zkontrolovat a pak rodiče, kterým jsem udělal kompletní finanční plán. Ve spolupráci s Michalem jsem v prvním měsíci udělal nějakých 140 bodů, což bylo velmi dobré. Pak jsem pokračoval v okruhu svých známých, spoluhráčů z fotbalu, ale i u cizích lidí. Ostatní příbuzné jsem nechal ze začátku stranou a počkal jsem si, až za mnou přijdou sami, což se pak stalo. Osvědčilo se mi, že jsem se setkával se známými jen tak na kafe, na pivo a řekl jsem jim, co teď dělám a až něco budou chtít, ať se na mě obrátí. Po roce vidím, že se to vyplácí. Teď mi volá jeden známý za druhým, že něco potřebují. Sami říkají, že kdybych šel s nimi s nabídkou služeb vloni, tak by se se mnou o tom vůbec nebavili.\nZažil jste během toho roku nějaké neúspěchy?\nZa svůj jediný neúspěch považuji to, že se mi nepodařilo hned napoprvé udělat závěrečnou zkoušku finanční abecedy. Řada kolegů si mě kvůli tomu pořád dobírá. Já na to odpovídám, že ten neúspěch na Zetku mě naopak nakopl k tomu, abych pracoval ještě více. Dnes po roce musím říct, že mi to asi ve výsledku pomohlo. Když mi to tehdy nedali, byl jsem samozřejmě neuvěřitelně naštvaný, ale týden po tom jsem si uvědomil, že to bylo dobře. Zkoušející se mě tam ptal na věci, se kterými jsem se do té doby nesetkal a týden po Zetku se na stejné otázky ptal klient. Takže se mi to velmi hodilo.\nJak vypadaly vaše první týdny v Broker Consulting?\nHned první den po nástupu jsem absolvoval vstupní školení a odpoledne jsme hned trénovali telefonování a první prodejní rozhovory. Na druhý den jsme měli za úkol si donést studené kontakty, na kterých jsme trénovali telefonování. Musím říct, že telefonování na studené kontakty mě velmi nebavilo, ale když to člověk vidí zpětně, bylo to velmi důležité. Další dny jsem dostal za úkol jít na kafe se známýma a říct jim, co dělám.\nKdy jste začal chodit ke klientům a jak dlouho trvalo, než jste se naučil dělat tuto práci samostatně?\nŠlo to postupně. Od druhého týdne jsem měl domluvené schůzky. Čekal jsem, že se mnou všechny absolvuje můj manažer a byl jsem naštvaný, když jsem tam byl najednou sám. Po dvou měsících jsem opět zjistil, že to bylo dobře. U klientů jsem se musel spoléhat jen sám na sebe. I když to bylo ze začátku hodně těžké, posunulo mě to o level výš.\nJeště v říjnu jsem se učil po sebrání objednávek sestavit finanční plán. S tím mi Michal hodně pomáhal a chodil se mnou také na všechny PR2. Prvních pět PR2 vedl on a od šesté už pak já. Michal na těch schůzkách byl, ale nezasahoval do nich, když to nebylo potřeba. To vše proběhlo během prvního měsíce. V listopadu už jsem finanční plány sestavoval sám a Michal mi je kontroloval a chodil se mnou na PR2. Koučoval mě – co je dobře a co špatně. A od prosince už jsem dělal všechno sám, jen jsem před každou PR2 převedl Michalovi v kanceláři finanční plán stejně jako klientovi. V té době jsem se snažil dát 10 PR1 týdně. Ne vždy se mi to povedlo, ale pod 8 jsem nešel.\nKolik času jste musel strávit telefonováním a kolik schůzek týdně jste absolvoval?\nZe začátku bylo telefonování hodně – 3, 4 nebo 5 hodin denně na studené. Postupem času jsem si sledoval počet navolaných schůzek a od ledna jsem si stanovil na telefonování pondělí a čtvrtek. Ve čtvtrek jsem si navolával schůzky na pátek a začátek dalšího týdne. V pondělí jsem dovolával zbytek týdne. Dnes se snažím mít nějakých 7 PR1 týdně, protože mám na starosti šest lidí v týmu a k tomu řadu přijímacích pohovorů.\nKdy jste začal s budováním týmu a nábory?\nZhruba od února. Nejdříve jsem na přijímací pohovory chodil jen jako posluchač a vedl je Michal, a pak se postupně naše role prohodily. Od června jsem začal dělat pohovory sám bez manažera. V té době jsem absolvoval také první seminář Manažerské akademie I.\nKolik času vám zabere práce?\nPracuji celý rok 8-10 hodin denně. Začínám ráno v osm a kolem šesté, sedmé večer končím.\nKteré okamžiky jsou podle vašeho názoru pro nováčky v Broker Consulting nejtěžší?\nVětšina lidí první měsíc po nástupu obchází příbuzné a známé a tam jim to zpravidla jde. Rodina bez problémů poskytne všechny smlouvy a navrženému řešení zpravidla věří. U rodiny jsou nováčci schopni udělat třeba 100 bodů. Druhý a třetí měsíc pak bývají kritické, protože rodina je vyčerpaná a s cizími lidmi jdou body třeba na polovinu. Tady je důležitá pomoc kolegů, nebo manažera, protože jinak to řada lidí zabalí a myslí si, že to nejde. Když to člověk překoná, tak to jde.\nHodně lidí se bojí také „Céčka“. Tady je skvělá možnost, že Broker Consulting za nováčky zaplatí 10 tisíc, když mají výsledky, což je velký motivátor k práci. Mně seminář firma zaplatila a polovině mých kolegů také.\nVelkou nástrahou je také rychlý výdělek na začátku, který řadu lidí vede k tomu, že přestanou pracovat. Tak to samozřejmě nefunguje, protože když nepracují, nedostanou žádné další peníze. Kdo pracuje pravidelně, ten se těmto problémům vyhne.\nOvlivnil nástup do Broker Consulting nějakým způsobem váš život?\nUž jsem se zmínil o výrazném zlepšení finanční situace, naplnění ambicí a celkové spokojenost s prací. Ale nástup do Broker Consulting měl zásadní vliv také na můj osobní život. Na jaře proběhlo v naší kanceláři školení jedné banky a ze školitelky se pak stala moje nynější přítelkyně, se kterou už plánujeme svatbu. Takže Broker Consulting mi takto nepřímo změnil život dost zásadně (smích).\nZnačky:Jaromír NovotnýkariéraMichal Rundnováček


Evropské trhy zažily slušnou rally: Porsche rostlo o závodních 10 %, Erste přidala 4,4 % - Patria.cz\nEvropské trhy zažily slušnou rally: Porsche rostlo o závodních 10 %, Erste přidala 4,4 %\nEvropské burzy se v úvodu týdne odrazily od svých několikaměsíčních minim, když investoři spekulovali na potenciální akvizice v sektoru automobilek, pojišťoven a energetických společností. Evropský index DJ STOXX 50 posílil o 1,8 %, francouzský CAC 40 přidal 1,9 % a německý DAX zpevnil o 2,8 %.\nV německém deníku Der Spiegel se objevily spekulace, že státní katarská investiční společnost, Qatar Investment Authority, nabídla za podíl v německé automobilce Porsche (46,69 EUR, 10,27%) 7 mld. EUR. Akcie společnosti Porsche tak dnes strmě posílily o 9,8 % na 46,49 EUR.\nPrudký nárůst dnes zaznamenaly i středoevropské burzy, když růst v našem regionu vedl maďarský BUX s 3,4% posílením. Pražský PX posílil o 2,14 %, rakouský ATX přidal 2,17 % a polský WIG 20 zpevnil o 1,27 %.\nVe středoevropském regionu se velmi dobře dařilo bankovním titulům, když výjimkou nebyl více než 3% růst. Akcie maďarské OTP (3170 HUF, 2,72%) Bank posílily o 2,72 %, akcie polské Bank Pekao (108,9 PLN, 3,81%) přidaly 3,81 % a akcie rakouské Erste Bank (468 CZK, 2,86%) vzrostly dokonce o 4,37 % na 18,15 EUR.


» Úvodní stránka » Živočišná výroba » Reprodukce, plodnost...\nRůst je projevem postihujícím změny kvantitativního charakteru.\nVěk zvířat při vyřazení, délka života (roky)\nŽivá hmotnost narozených (vylíhnutých) mláďat\nV průběhu ontogeneze jedince se rozlišují podle probíhajících dějů stádia a období, přičemž poznání jejich zákonitostí má vliv na možnosti ovlivňování člověkem.\nVývin je jednoduché vyjádření stupně růstu a vývoje zvířete v zootechnické praxi.\nVývoj je projevem postihujícím změny kvalitativního charakteru nově vznikajícího organismu.\nSterilizace je zákrok, kterým se zabrání oplodnění při zachování hormonální činnosti pohlavních žláz. Provádí se operativně.\nKastrace je zákrok, kterým se zastavuje gametogenní činnost a hormonální činnost pohlavních žláz\nÚdaje o pohlavním cyklu samic a březosti


První navštívení Francie - Normandie a Bretaň\nDekadentní romantik - Úvodní stránka > Cesto/s/pisy > Zahraniční výlety > Normandie a Bretaň\nPrvní výlet do Francie - Normandie a Bretaň\nPo tradiční snídani, která nás bude po následujících 5 dní provázet, jsme se jeli podívat na jedno z nejkrvavějších bojišť I. světové války. Po lehkém zabloudění a následném návratu na správnou cestu jsme se dostali k památníku pole mrtvých, kde vedle sebe na věčné časy odpočívají křesťané vedle Arabů, Arabové vedle Židů a Izraelci vedle ateistů. Ačkoliv to musel být Saigon nezměrných rozměrů, atmosféra tohoto místa si jistojistě nevyrovnala s ještě otřesnějším místě na planetě Zemi – s polskou Březinkou. Nyní vypadá toto místo docela romanticky, všude stromy, zeleň a bílé památníky. Jsou zde však také umístěny pamětní tabule, které odhalují na historických fotografiích, jak toto místo vůbec vypadalo. To je již jiné kafe…\nTuristé na vinici\nJeště před příjezdem do Remeše jsme se v kraji Champagne zúčastnili prohlídky zdejších vinic. Celá naše expedice (až na jednu ženu) se usadila do silničního vláčku nemajícího WC, ale to dosud nebylo až tak nutné využít jej. Mladá, sympatická, i když ne moc pohledná Francouzka (pardon) nasedla do mašinky, s ní aji náš průvodce, který následně přes mikrofon podával výklad simultálně překládaný. Po objížďce champagnských plání a vinic došlo na (pro většinu lidí) zlatý hřeb dne – ochutnávka a prohlídka vinného sklepa. Připadalo mi to, jako by se cestovka řídila heslem „chléb a hry“. Co už… „Kravaty úsměvy parfém, každý se bavíme po svém…“\nMonet "na katedrále"\nPo odjezdu z Amiens jsme se valili ubytovat do Ruen, kde nás následně překvapí velice velmi překvapující šou, největší highlight našeho výletu, dle mého mínění. Takže zpět do večerního Ruen. Připomeňme si, že zde stojí katedrála Notre Dame, jež proslula tím, že byla zvěčněna na více než 30 obrazech pana Moneta a že zde byla upálena středověká feministka Johanka z Arku. S průvodcem jsme tedy vpadli do města, kde nám ukázal katedrálu, hodiny pouze s jednou ručičkou, náměstí věnované Johance, jemuž vévodí podivná stavba, na kterou je více názorů, co vlastně symbolizuje a poté jsme se domluvili na čase a místě sleziny, abychom se mohli busmo dostat do 7 km vzdáleného hotelu F1. Po rozchodu jsme valili dle mapy, kterou jsme vyfasovali, do parčíku, kde jsem musel odložit přebytečné tekutiny. Ve 22.30 ovšem začínala nejvýraznější axe, která byla zážitkem nad jinými. Šou se jmenuje „From Monet to pixels“ a jedná se o promítání Monetových děl přímo na katedrálu, která tak ožívá do velice zajímavých rozměrů a estetických měřítek.\nSlon v moři\nPrvní dnešní zastávkou je tedy městečko Étretat, které je proslavené lázeňstvím (dosud jsem toto slovní spojení neslyšel, ale budiž), ale také skalními útvary, které byly několikrát namalovány na plátna umělců. Jeden z útvarů, jak se vyjádřil Maupassant, připomíná pijícího slona. Některé z útesů jsou vysoké až 90 metrů, takže jsme byli průvodcem upozorněni, abychom nechodili příliš na okraj srázu a mimo značené stezky, abychom nebyli sfouknuti do ledového (?) moře. Vystoupili jsme na útesy po obou stranách, čučeli na odliv a volaké mořské ptáky a šli prozkoumat, co se ukrývá v městečku. Přes výlohu, resp. ve výloze, Eva uviděla lahváče, a že by jej jako zkusila. Šli jsme tedy do ochodu a stejná písnička…\nV nejnavštěvovanějším místě Francie\nPo tradiční snídani a vyvenčení se na nás čeká druhé nejnavštěvovanější místo ve Francii – Mont Saint Michel. Za připomenutí snad stojí, že toto opatství je založeno o něco později než Velká Morava a na rozdíl od ní stále ještě existuje. Samotné opatství je umístěno na žulové skále a při přílivu je úplně obklopeno mořem, při odlivu pískovou/písečnou planinou. Ne nadarmo novinář J. Šmíd připomínal historku o anglickém řidiči autobusu, který si šel užívat za svou milou (nebo milenkou), zaparkoval autobus na místech, kde moře sahá při přílivu docela fest vysoko. Smůla byla, že si řádně v zápalu milostných hrátek nevzpomněl na bus, a pak již bylo docela pozdě odjíždět s osoleným autokarem, když ani nemohl nastartovat. Snad máme zodpovědnější řidiče, říkám si.\nKonec světa, co se pevniny týče\nTento den, spíše tedy noc, bude poslední, kterou strávíme na ubytovacím zařízení. Co se dne týče, je předposlední, který nám začíná snídaní skládající se z bagety, toastu, nugetky a přesnídávky. Po naložení veškerých věcí vyrážíme na nejzápadnější pobřeží kontinentální Francie. Naším cílem má být mys Pointe du Raz, který je v těsné blízkosti „Zátoky utonulých“ – snad nerozšíříme řady pomyslných křížků. Každopádně západním směrem kromě oceánu již není nic než „Nový svět“. ...Nacházíme se na „konci světa“ a kromě souše a oceánu tu toho opravdu moc není. Ovšem širé pláně obrostlé, resp. porostlé, vřesy, mají pro mě své kouzlo a já na oplátku nezastírám svůj obdiv. Opětovně se vrátím k turistickému průvodci, který výstižně popisuje náturu zdejších obyvatel. Ukázka pojednávající o nebezpečných vlnách a využívání zrádných vod domorodci v minulosti je vtipný, až z něj mrazí: „…těžko se v takových proudech dostávalo do přístavu. Obyvatelé věděli a bouřka často bývala jejich úrodou. Na kterémsi ostrově měli takovou modlitbu: ,Pane, nežádáme na tobě, abys způsobil ztroskotání. Ale kdyby měla některá loď přece ztroskotat, pak Tě prosíme, aby se to stalo na našem pobřeží, protože Tvoje děti nemají co jíst…´“\nU carnackých "šutrů"\nZase jsme nastoupili do busu a valili jsme směrem ke kamenným pláním u vesnice Carnac. Šutry obklopující vesnici Carnac jsou roztroušeny na čtyřech polích a kamenů má být na pět tisíc. No my je nepočítali, takže nevím. Je mnoho spekulací, cože to vlastně bylo za účel postavit takový „les“ kamenů. Někteří říkají, že je to zařízení k pozorování oblohy či nejodvážnější tvrzení, které považují carnacké kameny za velký přijímač kosmických signálů. Myslím si ovšem, že nejlíp tuto lokalitu popsal Flaubert, který prohlásil, že „…kameny carnacké jsou prostě velké kameny.“ No není toto zdůvodnění překrásné?\nNa to se mu dostává odpovědi od jedné z mladších turistek, že jsme měli SKVĚLÉHO průvodce, což mohu pouze potvrdit. Pak již následoval jen výstup, sebrání věcí (pokud možno vlastních) a odjezd domů. Tím naše dovolená skončila – příjezdem domů asi kolem půl osmé večerní.\nFotogalerie: Normandie, Bretaň\nPirát z Karibiku na brigádě Pont Aven Samé šutry\nNekonečné linie kamenů Ostrov mnichů - jeptiška? Roseta\nU zdi Dvířka do zahrady U hřbitovní zdi\nU hřbitovní zdi II Ostrov mnichů II Odliv\nOstrov kříže Vannes I Vannes II


Vyhledávání podle autority: Forma/žánr hesla = kompaktní desky\nSherlock Holmes : Hitlerův posel smrti / Petr Macek ; načetl Jan Přeučil, Jiřina Bohdalová, Vladimír Brabec\nNakladatelské údaje: Praha : Studio Grant, 2016\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, česká tvorba, detektivky, Holmes Sherlock, Hitler Adolf (1889-1945), špionáž, nacistické Německo\nPoklad na Stříbrné mělčině / Philippe Diolé, Jacques-Yves Cousteau ; načetl Jiří Kadlec\nNakladatelské údaje: Praha : Knihovna a tiskárna pro nevidomé K.E. Macana, 1978\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, kanadská tvorba, cestopisy, výzkumné výpravy, podmořské výzkumy, potápění, Stříbrná mělčina, podmořské poklady, ostrov Haiti, Karibské moře\nOšklivá vévodkyně Markéta Pyskatá / Lion Feuchtwanger ; načetla Alena Pávková\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, německá tvorba, historické romány, Markéta Korutanská, 1318-1369, Jan Lucemburský, český král, 1296-1346, dějiny\nLichožrouti navždy : nahrávka vznikla podle knihy Pavla Šruta a Galiny Miklínové Lichožrouti navždy / Pavel Šrut ; načetla Barbora Hrzánová\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, stopáž 57, česká tvorba, literatura pro děti, humor, příběhy\nPraga Piccola / Miloš Urban ; načetl Martin Myšička\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, stopáž 43, česká tvorba, automobilky, automobily Praga, konstruktéři, rodina Neumannů, první republika (ČSR), společenské romány\nZlaté mříže / Philippe Hériat ; načetla Hana Rychetníková\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, francouzská tvorba, rodinné ságy, společenské romány, měšťácká společnost, kritiky společnosti, romány pro ženy\nStopařův průvodce galaxií sci-fi / Douglas Adams\nStaročeský pitaval : výlety po stopách zlých činů / Petr David, Vladimír Soukup ; načetla Hana Benešová\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, česká tvorba, průvodce, historie, tragické příběhy, vraždy\nSuperhlubinný vrt a tři blondýnky / Vojen Kettner ; načetla Barbora Kouklíková\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, česká tvorba, detektivky, sci-fi, špioni, KGB\nPralinky / Barbara Nesvadbová ; načetla Barbara Nesvadbová\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, česká tvorba, povídky, fejetony, romány pro ženy\nMycelium : Kniha druhá : led pod kůží / Vilma Kadlečková ; načetl Jaroslav Plesl, Klára Issová atd.\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, česká tvorba, sci fi, drogy, mocenské boje, církev\nPikantní astrologie / Daniela Fischerová ; načetl Ivan Trojan, Daniela Fischerová atd.\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, česká tvorba, populárně-naučná literatura, astrologie, horoskopy\nVe zvířecí rodině citový život zvířecích otců a mláďat / Jeffrey Moussaieff Masson ; načetla Bohdana Majerová\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, americká tvorba, populárně-naučná literatura, zoologie, zvířata, chování zvířat\nBabička drsňačka David Walliams ; načetl Jiří Lábus\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, literatura pro děti, humorné příběhy, příběhy dětí, anglická tvorba\nClass ACT / Danièle Bourdais and Sue Finnie\nBourdais, Danièle, 1962-\nFinnie, Sue, 1952-\nNakladatelské údaje: Peaslake : Delta Publishing, 2014\nTy / Caroline Kepnes ; načetl Jan Zadražil\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, americká tvorba, thrillery, chorobná posedlost, láska\nNěžná je noc Francis Scott Fitzgerald ; načetl Alois Švehlík, Eduard Cupák, Zlata Adamovská a další.\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, americká tvorba, psychologické romány, americká společnost, společenská smetánka, mravní hodnoty\nNejtemnější hodina / Barbara Erskinová ; načetla Bohdana Majerová\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, anglická tvorba, romány pro ženy, milostné romány, válečné období, druhá světová válka, 1939-1945, bitva o Británii, malířky, minulost a současnost\nDěs / David Hidden ; načetl Jiří Žák\nHidden, David, 1979-\nKlíčová slova: MP3, zvukové knihy, americká tvorba, horory, science fiction


Benefiční koncerty pro varhany v Hajnici pokračují, Jaroměřsko\nBenefiční koncerty pro varhany v Hajnici pokračují\nRedakce, Karolina Václavíková / 10.04.2018\nNedělní odpoledne 8. dubna 2018 se konal další z řady koncertů k podpoře financování opravy varhan v kostele sv. Mikuláše v Hajnici. Posluchači, kteří přišli podpořit varhany dobrovolným vstupným a nezalekli se ještě chladného vzduchu v interiéru kostela, byli odměněni opravdu krásným hudebním zážitkem. České filharmonické kvarteto, které zde vystoupilo již na podzim roku 2016, si pro ně připravilo výběr z českých i světových skladeb.\nNávštěvníky nejdříve krátce přivítal starosta obce Petr Červený, po něm promluvil organizátor záchrany varhan pan Vít Havlíček, který objasnil, jak sbírka až doteď proběhla a jakým způsobem bude pokračovat. Poté už se prostorem kostela rozezněl potlesk, který přivítal Štěpána Pražáka – 1. housle, Viktora Mazáčka – 2. housle, Jiřího Posledního – viola a Jakuba Dvořáka – violoncello. Po krátkém úvodním slovu Viktora Mazáčka České filharmonické kvarteto - Hajnice - 8. 4. 2018 se rozezněly tóny výběru skladeb z Divertimenta D dur od W. A. Mozarta, bohatě odměněné potleskem. Následoval opět výběr skladeb ze Smyčcového kvarteta F dur, op. 96 od Antonína Dvořáka, na něž navázal smyčcový kvartet Z mého života od Bedřicha Smetany. Poté se rozezněly jemné tóny z díla Leoše Janáčka Po zarostlém chodníčku v úpravě pro smyčcové kvarteto. Následovalo Crisantemi od Giacoma Pucciniho a program zakončovala skladba od E. Elgara Salut d´amour. Diváci ale interprety tak snadno nepustili, dvakrát je přivolali svým potleskem a vychutnali si dva přídavky.\nNedělní odpoledne se tak do podvečera přeneslo krásnou hudbou, která vyplnila prostor hajnického kostela a proměnila ho svou slavnostní atmosférou. Na dobrovolném vstupném se vybrala částka 7.080 Kč. České filharmonické kvarteto si také adoptovalo píšťalu z hajnických varhan v hodnotě 5.000 Kč. Výtěžek z nedělního odpoledne je tedy 12.080 Kč.\nDěkujeme nejen Českému filharmonickému kvartetu, ale i všem návštěvníkům a těšíme se na další benefiční koncert.\nÚspěšný benefiční koncert s recitací Josefa Somra na záchranu varhan v Hajnici\nNa koncertu Jiřího Stivína a Václava Uhlíře pro hajnické varhany se vybralo přes dvacet tisíc korun\nV Hajnici se po mnoha letech rozezní varhany na benefičním koncertu s recitací Ondřeje Kepky – skončila první etapa opravy\nV hajnickém kostele se po dlouhé odmlce opět rozezněly varhany\nJarní sérii benefičních koncertů pro varhany v Hajnici zahájí České filharmonické kvarteto 8. dubna 2018\nVáclav Hudeček zahraje na benefičním koncertu pro varhany v Hajnici 3. června 2018\nNa koncertu Václava Hudečka pro varhany v Hajnici se vybralo přes 18 tisíc korun\nSlavnostní koncert na nově opravené varhany v Hajnici 18. listopadu 2018 ozdobí člen České filharmonie\nVíc než půl milionu korun šlo letos na opravy varhan na Královédvorsku z grantů Královéhradeckého kraje


Rusko má celkem přes 15 000 nakažených | EuroZprávy.cz\nRusko má celkem přes 15 000 nakažených\nAktualizováno 12.4.2020, 17:39 12. dubna 2020, 11:52 — Autor: Libor Novák / EuroZprávy.cz / ČTK\nV Rusku se koronavirus za posledních 24 hodin nově potvrdil u dalších 2186 lidí, počet nakažených v zemi tak stoupl na 15.770. Jedná se o nejvyšší denní přírůstek nakažených od počátku pandemie v zemi. S odvoláním na ruské úřady o tom informovala agentura TASS.\nZatím rekordní počet nakažených země hlásila za čtvrtek, kdy během 24 hodin přibylo 1786 infikovaných.\nNemoci covid-19 nově v Rusku podlehlo 24 osob, celková bilance obětí je 130. Ruské nemocnice k dnešnímu dni propustily 1045 lidí, 246 z nich v posledních dnech.


Sportovní organizace mohly fungovat za podmínky, že budou pod německým vedením.\nVšechny zkoušky složené v české řeči měly pozbýt platnosti. Do veřejné služby nemohl být přijat žádný zaměstnanec bez důkladné znalosti německého jazyka.\nNa českém území měly být vytvořeny četné silné německé vojenské posádky a tábory Říšské pracovní služby. Česká mládež měla být na dva a půl roku odváděna do Říšské pracovní služby a tam po malých skupinkách vyčleněna mezi německé příslušníky. Služba ve zbrani v německé armádě měla být pro Čechy „vysoce kýženou ctí“, dosažitelnou až v příštích generacích.\nČeští důstojníci a mužstvo, kteří se osvědčili v rakouské armádě měli být preferováni, stejně jako rakousky smýšlející úředníci.\nNa českém území měl být zaveden říšskoněmecký pracovní řád. Počítaje s pracovním nasazením Čechů v říši a s výhodami pro Němce, kteří se rozhodnou přesídlit do českých zemí.\nV šestém, závěrečném článku se popisovala další opatření pokládaná za nezbytná. Především měl být v českém národě vyvolán stav deprese, který měl být neustále udržován. Všechny pokusy o odpor měly být krutě potlačovány a trestány. Plán obsahoval ještě nějaká další opatření k odnárodňování Čechů.\nGrundplan je otřesná četba. Byl to scénář, jak pozornému čtenáři jistě neušlo, podle kterého se začalo jednat. Napadne vás: Měli autoři a realizátoři tohoto plánu vůbec morální právo hovořit o nezadatelnosti práva národů na sebeurčení? A ještě něco: Jestliže Češi tak velice utlačovali Němce, jací byli v tomto oboru břídilové ve srovnání se sudetoněmeckými nacionalisty.\nRozhlasové provolání k soukmenovcům bylo odvysíláno. Sledujme, jak pokračovalo plnění jednotlivých položek Základního plánu.\nV Hitlerově směrnici pro útok na Československo se pravilo (ve stati 5e): „Všechny přípravy k sabotáži a k povstání provede vrchní velitelství branné moci… podle potřeb jednotlivých složek branné moci tak, aby jeho činnost (tj. činnost sudetoněmeckého obyvatelstva) byla ve shodě s operacemi pozemní armády a letectva.“\nNa jiném místě směrnice (stať 2, předposlední odstavec) se pamatovalo na způsob zahájení války: „Z vojenského i politického hlediska nejvhodnějším způsobem je bleskurychlá akce, která by následovala po incidentu, jímž bude Německo nesnesitelně vyprovokováno a pro který alespoň část světového mínění nám přizná mravní oprávnění k vojenskému zákroku.“ Záznam Hitlerova pobočníka majora Schmunda o rozhovoru führera s generálem Keitelem 21. dubna 1938 prozrazuje, že za takovou provokaci bylo zvoleno zavraždění německého vyslance v Praze, spojené s protiněmeckými demonstracemi, které měli vyvolat nejspíš pražští Němci. Prozatím však Hitler hrál sudetoněmeckou kartou.\nSedmnáctého září podepsal rozkaz k utvoření Sudetoněmeckého Freikorpsu. Jeho velitelem ustanovil Konráda Henleina. Zástupcem byl jmenován K.H. Frank. Jako poradce a svého styčného důstojníka přidělil Henleinovci podplukovníka wehrmachtu Koechlinga.\nŘíšský rozhlas vzápětí vysílal Henleinovu výzvu:\n„Sudetští Němci! Dne prvního října 1933 byli sudetští Němci povoláni Konrádem Henleinem do Sudetoněmecké vlastenecké fronty v poctivém úmyslu, aby byla zabezpečena Němcům v českém státě životní práva spravedlivým vyrovnáním s českým národem.\nPo pět let podávali Němci důkazy tohoto úmyslu. Dnes musí být konstatováno, že všechny snahy nalézt toto vyrovnání ve smírné práci ztroskotaly na ničivé zvůli českých držitelů moci.\nZatímco jsme se nažili posílit u sudetských Němců ochotu k soužití, byla na české straně plánovitě rozdmýchávána nenávist vůči všemu německému. Zatímco pražská vláda neustále předstírala v projevech, slibech a jednáních nejlicoměrnějším způsobem ochotu k vzájemnému porozumění, stupňovaly české strany bezměrný šovinismus českého národa. Zatímco se česká vláda pokoušela řečmi, sliby a bezvýznamnými ústupky plánovitě zmást světovou veřejnost, pokračoval současně nejbezohlednější vyhlazovací boj proti nečeským národnostem za použití všech státních prostředků, pomocí orgánů téže vlády a četných bojových svazů, jímž se dostalo od ní cílevědomé podpory a pomoci. Avšak v posledních týdnech odhodili čeští držitelé moci svou masku. Pražská vláda již není pánem situace proti bolševicko-husitským živlům českého národa.\nPan Beneš obelhává a podvádí v tomto okamžiku svůj národ o skutečné situaci. Je příliš zbabělý, než aby doznal před českými sedláky a dělníky zhroucení své politiky. Svou poslední naději vidí v evropské katastrofě.\nV plném vědomí následků pouští bolševicko-husitské hordy v uniformě v podobě české soldatesky plné nenávisti na bezbranné sudetské Němce. Bezmezný žal vstoupil do naší sudetoněmecké vlasti. Desettisíce soukmenovců, kteří neučinili nic jiného, než se přiznali ke své národnosti, musely uprchnout přes hranice, aby ušli ztrátě svého života nebo zavlečení jako bezbranná rukojmí. Milióny však zůstávají ještě napospas cizímu násilí.\nStav nejvyšší nouze nastal.\nChápeme-li se zbraní, a zřizujeme sudetoněmecký Freikorps, uplatňujeme pro sebe nárok na právo obrany z nouze, používané národy za všech časů.“\nTo už na zámku Fantazie v Dorndorfu, poblíž bavorského Bayreuthu, shromažďoval hlavní štáb Freikorpsu. Osmnáctého září byl vydán rozkaz č. 1 s podrobnými pokyny pro organizaci jednotek, podepsaný K.H. Frankem a haupmannem Antonem Profgnerem jako náčelníkem štábu.\nÚčelem Freikorpsu bylo zúčastnit se na osvobozování vlasti v souladu s časovými a prostorovými opatřeními německé branné moci. Úkol jednotek: Před vypuknutím války znepokojování Čechů menšími bojovými akcemi na hranicích – přepady, jimiž se měla současně „budit důvěra u soukmenovců, kteří zůstali v ČSR.“ Po vyhlášení války se měl Freikorps připravit na vpád do Československé republiky spolu s jednotkami wehrmachtu, aby prováděl čištění území od nepřítele, policejní službu, pomocné služby v německé armádě nebo jiný úkol v její prospěch, popřípadě, aby doplnili ztráty wehrmachtu.\nStejnokroj: černá plochá čepice s bílou lemovkou a hákovým křížem z bílého kovu uprostřed, šedá nebo hnědá košile s černou vázankou, černé rajtky, vysoké boty, šedivá blůza střihu SA, šedivá větrovka. Na levé paži páska s hákovým křížem, na rukávech a na rameni označení hodnosti…\nVýzbroj: puška, pistole, ruční granáty, kulomety. Převážně ze skladů bývalé rakousko-uherské armády.\nPlánovaný početní stav: 40 000 mužů (čtyři skupiny po deseti tisících), I. skupina se organizuje ve Slezsku (velitelství Breslau), II. skupina v Sasku (velitelství Drážďany), III. skupina v Bavorsku (velitelství Bayreuth), IV. skupina v Rakousku (velitelství Vídeň).\n19. září 1938 vydalo velitelství Freikorpsu příkaz oddílům a skupinám, aby v noci na 20. září na všech úsecích hranic podnikly četné rozsáhlejší akce. Tam, kde hranice nebudou střeženy, měly proniknout až k četnickým stanicím, vyvolat zmatek, zakládat požáry a zajišťovat rukojmí. Od 20. září se přepadové akce měly organizovat i ve dne. Teroristické skupiny vybavené trhavinami měly být připraveny k zvláštním akcím.\nNěkteré oddíly Freikorpsu zahájily bojovou činnost ještě před vydáním tohoto rozkazu.\nV noci ze 17. na 18. září napadly oddíly Freikorpsu palbou z kulometů a ručními granáty stanici Finanční stráže v Nových Domech u Aše. Do celého Ašského výběžku hromadně pronikaly úderné a teroristické skupiny. Příslušníci československých ozbrojených sil se všude octli v ohni. V noci z 21. na 22. září vstoupily do Ašského výběžku dokonce říšskoněmecké oddíly SS a SA a obsadily celou oblast i s městem Aš.\nPředtím 19. září v noci přepadové oddíly FS obklíčily Habartice poblíž Frýdlantu. Na celnici útočilo asi 80 henleinovců. Celkem čtyřikrát. Pokaždé byli odraženi. Obránci měli tří lehce zraněné. Z útočníků bylo sedm raněno těžce, z toho dva zemřeli. Na místě byly po boji zjištěny kaluže krve, rýhy po nosítkách, sedm odhozených pušek Manlicher, jeden nevybuchlý granát, 26 ostrých nábojů a dvě stě nábojnic.\nHned následující den henleinovci útok na Habartice opakovali. V Jablonci a Frýdlantu se současně pokusili obsadit všechny veřejné budovy. Jejich akce byla zmařena zásahem vojska. Útok na československou strážní jednotku byl podniknut ve Starostně na Broumovsku.\n20. září podnikli diverzanti útok kulomety a granáty na celnici v Horní Malé Úpě v okrese Maršov. Budova byla zapálena. Archivy prozrazují podrobnosti: „Na silnici hlídkovala dvojice četníků Eduard Šiman a Jan Samko. O půl čtvrté ráno vyšel na verandu celnice pomocný dozorce F. Řeřicha, zdravil se s oběma strážmistry, kteří procházeli kolem budovy. V tom práskl výstřel a po něm se rozpoutala divoká palba. Z německé strany útočilo nejméně 30 postav. Řeřicha se Světlíkem, Smejkal, Sebroň a Fendrych opětovali palbu z oken. Do obrany se zapojili i oba četníci. U stěn budovy vybuchovaly granáty. Přesto se obráncům podařilo první nápor odrazit. Henleinovci se zformovali k dalšímu útoku. Začal o páté ráno. Příkopem se proplížili do těsné blízkosti celnice a házeli granáty. Výbuchy duněly na verandě, v chodbě i místnostech, z nichž se střelbou bránili příslušníci Finanční stráže. Světlík, raněný na krku, stačil ještě zatelefonovat do Maršova, co se děje. Zraněn byl i Sebroň. Ležel v bezvědomí na podlaze. Útočníci pálili jako zběsilí ze samopalů, pušek i z kulometu. S výšlehy ohně a dýmu explodovaly granáty. Začala hořet střecha a plameny se rozlézaly po stěnách. Obráncům navíc docházela munice. Když začaly povolovat stropy a muži, vystavení nesnesitelnému žáru, na sebe už pro hustý dým ani neviděli, dal kdosi rozkaz k ústupu. V tom okamžiku byl zraněn i Šmejkal. Přesto se mu podařilo společně se Světlíkem a Sebroněm uniknout z hořící budovy. Řeřicha s oběma četníky se octl v kritické situaci. Po letech vzpomíná: „Já jsem vyběhl z místnosti na chodbu a zde jsem upadl do bezvědomí. Kus ode mne nehnutě ležel Šimon a Samko. Němci nás kopali a plivali na nás. Henleinovci se na nás z hotelu chodili dívat. Pažbami porazili hraniční sloup, řvali Heil Hitler…“\nŘeřicha s oběma četníky tedy padl do zajetí. Jeden z četníků byl, jak se ukázalo, mrtev. Všechny tři je odvezli autem do německého Schmiedebergu na velitelství SA. „Vodili nás po svém sekretariátě. Vypadali jsme hrozně – samá omítka a vápno. Svlékli nás z uniformy a dali nám trestanecké hadry. V kapse mi našli ruční granát, za ten mě hrozně zbili. V jedné zahradní restauraci nám konečně dali za celou dobu poprvé najíst. Lékař mi tam obvázal prostřelenou nohu a prohlédl i mrtvého Šimana. Henleinovci nám tam spílali, že jsem jim na Grenzbauden zastřelili v boji čtyři soukmenovce. Nakonec jsme skončili v hirschberské věznici…“\nÚtoky Freikorpsu ve shodě s vydanými rozkazy neustávaly. V noci na 22. září došlo k přepadu celních úřadů v Kunštátě, Bartošovicích u Rychnova nad Kněžnou, v Rozvadově u Přimdy, v Hnaticích u Znojma.\nV jednu hodinu ráno zaútočili henleinovci ručními granáty na budovu celnice ve Varnsdorfu. Družstvo Stráže obrany státu rázným zásahem útočníky zahnalo. O půl jedenácté dopoledne však došlo k srocení na nádraží. Henleinovci vyvlékali z kanceláří české zaměstnance. Vnikli do budovy četnické stanice a četníky donutili vydat zbraně. Příslušníci Finanční stráže pod vedením inspektora Marvana se museli dát na ústup. V Dolním Gruntu zfanatizovaní henleinovci zastřelili dozorce Finanční stráže Václava Kozla a těžce zranili dozorce Miroslava Bernarda. Respicient Teichman byl zákeřně zastřelen henleinovcem Stounerem. U Svatého Jiřetína Marvanova skupina narazila již na příslušníky SA a SS, kteří do Šluknovského výběžku napochodovali ze Saska. V celém Šluknovském výběžku od rána zuřily útoky henleinovců na pozice Stráže obrany státu po celé délce hranic. Několik celních úřadů a četnických stanic bylo obsazeno a jejich osazenstvo odzbrojeno a odvlečeno do Německa (Horní Jindřichov, Georgswalde).\nV noci byla přepadena i policejní strážnice ve Františkových Lázních. Silná přestřelka se strhla v Hrádku nad Nisou. V Ústí nad Labem se henleinovci neúspěšně pokusili převzít moc. V Rumburku během dopoledne začalo srocování davů. Na domech se objevily německé prapory s hákovými kříži. Tlupy ordnerů spolu s příslušníky SA obsadily postupně celé město. Vojenská posádka se organizovaně stáhla do Krásné Lípy. Při odchodu byli vojáci ostřelováni z domů. V celé oblasti během dne propukaly boje. Do štábu FS došlo hlášení o sedmi mrtvých ve Varnsdorfu a o raněných v Rumburku a Krásné Lípě...\nOd 20. záři se nepřetržitě odehrávaly srážky také na severní Moravě. V noci na 22. září skupina ordnerů přepadla stráž v Třeboni na Hlučínsku. Od 22. záři se vraceli funkcionáři SdP a členové FS z lesů do svých obci a podle pokynů říšskoněmeckého rozhlasu se ujímali pořádkové služby v očekávání příchodu jednotek wehrmachtu. Docházelo k přepadům a odzbrojování československých četníků a policistů. Na Frývaldovsku obyvatelstvo začalo hromadně odstraňovat československé znaky na státních budovách…\nČeskoslovenská vláda zatím 20. září odpověděla odmítavě na britsko-francouzskou nótu z předchozího dne. Nátlak západních velmocí však neustává. 21. září ve dvě hodiny ráno vyslanci Velké Británie a Francie vzbudili prezidenta Beneše, aby mu odevzdali společnou demarši, oznamující, že jejich země kvůli Československu do války s Německem nepůjdou.\nBeneš je otřesen postojem spojenců, hlavně Francie. Vláda se po dramatickém jednání podvoluje nátlaku. 21. září 1938 odpoledne herec Zdeněk Štěpánek truchlivým, rozechvělým hlasem předčítá v rozhlase zprávu, že Československo kapituluje před požadavky velmocí.\nV celé zemi se rozpoutala bouře nesouhlasu. V mnoha městech vypukly demonstrace. Skandovalo se: Hanba Francii a Anglii! My chceme zbraně!\nV Praze mohutný průvod rozhořčených demonstrantů v čele s populárním hercem a písničkářem Karlem Hašlerek přitáhl na Hrad. Tisíce lidí zpívaly hymnu a volaly: „Pryč s vládou! Generál Syrový k moci!“\nNazítří, 22. září, se konala mohutná demonstrace před parlamentem, na níž komunistický poslanec Gottwald oznámil za hřímavého jásotu pád Hodžovy vlády.\nNová vláda, vedená jednookým generálem Janem Syrovým, ověnčeným slávou legionářského vojevůdce, byla příslibem mužného odporu.\nToho dne jednal britský premiér Chamberlain v Godesbergu znovu s Hitlerem a odjížděl rozčarován neomaleností nacistického führera, který nebyl přístupný k žádným kompromisům a žádal neústupně, aby Československo okamžitě odstoupilo Německu celé své pohraničí.\nDne 23. září večer se britský a francouzský vyslanec znovu dostavili na Hrad Tentokrát sdělili prezidentovi, že jejich vlády Československu radí, aby vyhlásilo mobilizaci. Chamberlain s Daladierem se zřejmě obávali, aby přílišnou povolností vůči Hitlerovi neztratili tvář. Chtěli nyní na československé konto vyvinout na Hitlera určitý tlak. Československá vláda této rady okamžitě uposlechla. Ve 22.30 se po harfové znělce Vyšehradu ze Smetanovy Mé vlasti ozvala v rozhlase historická slova:\n„Prezident republiky nařizuje podle paragrafu 23 branného zákona všeobecnou mobilizaci československé branné moci. Na základě mobilizační vyhlášky se povolávají z celé oblasti Československé republiky do činné vojenské služby všichni důstojníci, rotmistři a mužstvo v záloze a náhradní záloze…“ Do zbraně bylo povoláno 1 250 000 mužů. Kromě toho armáda zrekvírovala 24 000 motorových vozidel a 78 900 koní.\nNástup záložníků probíhal za nevídaného nadšení a bojového odhodlání neobyčejně rychle a spořádaně. Republika se chystala k obranné válce, vedené zarputile a všemi prostředky. K dispozici byly čtyři armády. První měla bránit většinu území Čech, druhá severní Moravu a Slezsko, čtvrtá část jižních Čech a jižní Moravu, třetí byla svěřena obrana Slovenska a Podkarpatské Rusi. Mimo to mělo hlavní velitelství vyčleněno osm divizí ústřední zálohy, rozmístěné ve východních Čechách a na střední Moravě.\nSudetští Němci nacionalistického smýšlení, kteří podléhali Henleinovu vlivu, mobilizaci sabotovali. U některých složek nenastoupila z mužstva až 90% německých záložníků. V průměru dosahovala dezerce Němců 50%. Zběhové se buď skrývali v lesích jako takzvané zelené kádry, podnikající záškodnické akce, nebo uprchli přes hranice a vstupovali do oddílů Freikorpsu. Dalo se očekávat, že z Němců, kteří do armády nastoupili, značná část zběhne při nejbližší příležitosti. Vytvářely se z nich proto jen pomocné pracovní jednotky, konající službu beze zbraní. Byly však naproti tomu dost četné příklady loajálního, odhodlaného postoje německých demokratů a antifašistů, většinou z řad sociálně demokratického a komunistického hnutí, kteří se dožadovali zařazení do bojových jednotek a byli rozhodnuti se zbraní v ruce bojovat při obraně republiky.\nTakové dobrozdání vydává Němcům ve svých pamětech i generál Ludvík Svoboda: „Asi třetina při mobilizaci vůbec nenastoupila, i ti, kteří však svou občanskou povinnost k republice splnili, překvapili mě tím, že ve své většině nevypadali na nějaké fanatické henleinovce. Někteří se dokonce dali slyšet, že se venkoncem v Československu narodili a že je to přece jenom jejich vlast. Nechtělo se nám tuze plýtvat důvěrou, a tak bylo z bezpečnostních důvodů rozhodnuto, že Němce nebudeme zařazovat k těžkým kulometům a jiným důležitým zbraním. Svěřovali jsme jím podřadnější úkoly.\nByl to druhý den po příjezdu do Kounic, tuším 30. září, když přišel pokyn, abychom obnovili přísahu. Vydal jsem rozkaz, vojáci nastoupili, jeden po druhém předstupovali a slavnostně stvrzovali svou přísahu, že budou kdykoliv a kdekoliv do posledního dechu bojovat za svou vlast, za republiku… Sotva akt přísahy skončil, přišla za mnou delegace vojáků Němců, kteří složili předtím přísahu ve své mateřštině. Žádali, aby směli být zařazeni na bojová stanoviště k těžkým kulometům a protitankovým zbraním, pro jejichž obsluhu jsou vycvičeni. Ujišťovali mě, že to myslí s republikou dobře, že budou bojovat stejně jako Češi a Slováci a že nám to v boji dokážou, abych jim dal k tomu příležitost. Něco takového jsem nečekal. Neubránil jsem se radostnému pohnutí, ale současně jsem cítil i trapnost toho, že sám o své vůli nemohu daný rozkaz změnit.\nSnažil jsem se aspoň smysl celého opatření rozumně vysvětlit. Volil jsem proto co nejohleduplnější slova. Víte, co se v pohraničí děje, říkal jsem, mnozí Němci vystupují jako nepřátelé, není snadno poznat, komu můžeme důvěřovat a komu ne. Vážím si toho, že jste za mnou přišli, a věřím vám. Tím spíše vás ale žádám, abyste zůstali na místech, kam jste byli určeni. Bude to tak nakonec lepší. Vždyť by pro vás nebylo snadné střílet na vojáky stejného jazyka a krve. Tím, že pochopíte, co vám říkám, a budete plnit své povinnosti tam, kde jste, prokážete nejlépe upřímnost svých slov.\nOdcházeli srozuměni s tím, co jsme řekl.“\nKaždým dnem se čekal nepřátelský útok.. Hitler zuřil. 26. září promluvil v berlínském Sportpalastu. Z jeho slov čišela žízeň po krvi: „To je poslední požadavek, který musím předložit Evropě. Je to však požadavek, od něhož neustupuji a na němž trvám… Nenechal jsem již žádných pochybností i tom, že německá trpělivost je u konce… tam je pan Beneš, a tu jsem já. A my jsme dvě různé osoby… Pan Beneš má 7 milionů Čechů, zde však stojí národ 75 milionů lidí. V této hodině celý německý národ je sjednocen se mnou… V těchto chvílích všichni se staneme jedinou svatou sjednocenou vůlí! Jsme rozhodnuti. Pan Beneš ať si nyní volí!“\nPovstání henleinovců v českém pohraničí bylo různými akcemi vojska rychle potlačeno. Jednotky armády obsadili opevněné pásmo. Teroristické akce henleinovců však neutuchaly. Do 24. září bylo zaznamenáno na 300 takových akcí, při nichž přišlo na české straně o život na 110 lidí. 50 jich bylo raněno a na 2 000 odvlečeno na německé území.\nPrávě 24. září se udála vražda ve wünschendorfské celnici u Nového Města pod Smrkem.Vstoupili dva mladíci. Prokázali se pasy vystavenými v Jablonci nad Nisou. V kanceláři seděli dva příslušníci Finanční stráže. Když se sklonili nad pasy, aby je prohlédli, Němci je zezadu zastřelili pistolí. Třetího celníka, který přispěchal kamarádům na pomoc, těžce zranili.\n26. září v Šonově na Broumovsku půl stovky příslušníků Freikorpsu, kteří pronikli z Německa na československé území, napadlo v noci postavení družstva Stráže obrany státu nad obcí Wünschendorf. Strhla se prudká přestřelka. Družstvo pod vedením respicienta Reimana granáty a palbou útočníky odrazilo. Po půlhodinovém boji je zahnalo na útěk. Před postavením zůstali dva mrtví nacisté. Třetího našli při pronásledování asi kilometr od místa boje.\nV knize Oty Holuba Finanční stráž čteme o případu, který je dokladem vražedné nacionalistické nenávisti.: „27. září krátce po poledni zašel do Schremmerova hostince v Černé Vodě u Žacléře respicient Finanční stráže Eduard Novotný. Přisedl ke stolu, kde seděli mladí henleinovci Steidler, Feest a Fiedler. Steidler znenadání vytrhl z kapsy automatickou pistoli a nic netušícího respicienta střelil do břicha.“\nSituace je vážná. Vážnější, než si kdo z Čechů mohl pomyslet. 29. září ve 12 hodin 45 minut v Mnichově začala konference nejvyšších představitelů čtyř velmocí, Německa, Itálie, Francie a Velké Británie. Jednalo se o Československu. Jeho zástupcům bylo velkomyslně povoleno čekat v přilehlém salónku, jak se velmoci o něm dohodnou. Co mohli očekávat. Britský premiér v předvečer tohoto setkání na nejvyšší úrovni prohlásil: „Třebaže velmi sympatizujeme s malým národem, stojícím proti svému mocnému sousedu, nemůžeme za žádných okolností dopustit, aby se celé britské impérium dostalo do války jenom kvůli němu. Máme-li bojovat, musí to být z vyšších důvodů, než je tento…“\nHitler s Mussolinim sehráli před Chamberlainem a Dladierem komedii, kterou si předem domluvili v salonním vlaku, když spolu cestovali do Mnichova. Německý führer nejprve tvrdým, rozhodným hlasem vylíčil neudržitelnou situaci Sudet. Odkládat řešení problému by bylo zločinem. Jen na přímluvu pana Mussoliniho odložil o čtyřiadvacet hodin mobilizaci a nástup německé armády. „Sešli jsme se zde, jako odpovědní evropští státníci, abychom problém Sudet sprovodili ze světa. Nesrovnalosti mezi námi jsou minimální. Všichni se shodujeme, že sudetské území musí být odstoupeno Německu. A já prohlašuji, že Německo si nečiní nároky na žádné jiné území.“\nChamberlain zářil spokojeností. Takové ujištění je vrchol úspěchu. Byl rád, že německý vůdce nechce použít násilí a má v úmyslu se dohodnout. Všem jde přece o mír a pořádek. Poté se ujal slova Mussolini ve smluvené roli nezajatého zprostředkovatele schůdného řešení. Vytasil se s návrhem konkrétního postupu. Návrh vypracovali Němci, Göring, Neurath a Weizsäcker, ale Hitler usoudil, že bude lépe působit, když jej předloží zdánlivě nestranná Itálie. Západní státníci souhlasili se všemi body. Daladier vyjádřil své naprosté uspokojení: „Návrh duceho je proniknut duchem objektivity a realismu.“\nChamberlain poznamenal uznale: „Sám jsem přemýšlel o vyřešení sudetského problému v podobném duchu.“ Oba se bláhově domnívali, že zachraňují evropský mír. Kdyby tak věděli, že během společné cesty ve vlaku do Mnichova řekl Hitler Mussolinimu: „Dnes s nimi ještě společně zasedneme k jednacímu stolu. Ale už není daleko doba, kdy budeme proti Anglii i Francii bojovat.“\nDohoda, kterou všichni podepsali, hned v úvodu diktuje Československu: 1. Vyklizování započne 1. října. 2. Spojené království, Francie a Itálie se shodují v tom, že vyklizení bude provedeno do 10. října, a to bez ničení jakýchkoli existujících zařízení, a že československá vláda je odpovědna za to, že vyklizení bude provedeno bez poškození uvedeného zařízení. 3. Podmínky vyklizení podrobně určí mezinárodní výbor, složený ze zástupců Německa, Spojeného království, Francie a Československa…\nDaladier ještě ujistil vůdce, že francouzská vláda v žádném případě nestrpí v této věci průtahy. Nevile Chamberlain pak pravil na závěr, že nemá námitek proti navrženým lhůtám, neboť „česká otázka je evropskou otázkou a její řešení je pro velmoci nejen právem, ale i povinností.“ Ony se musí prý také postarat o to, aby česká vláda z nerozvážnosti a z umíněnosti neodmítla vyklizení území.\nTřicátého září 1938 připadlo skoro symbolicky na pátek. Nešťastný den. Již o páté ráno doručil chargé d´affaires německého vyslanectví v Praze Hencke ministru zahraničí Kroftovi text mnichovské dohody i s mapou, do níž byla zakreslena území, jež mají být odstoupena Německu. Ve tři čtvrtě na deset se v Kolovratském paláci sešla vláda, aby zaujala stanovisko. Vyslanec Mastný, který právě přijel z Mnichova, podal podrobný výklad o jednání a výsledcích konference. V solónku hotelu Regina se on a dr. H. Masařík po jejím skončení sešli s francouzskými a britskými diplomaty. Chamberlain bezostyšně zýval. Mastný se otázal Daladiera, jestli vůbec očekává nějaké stanovisko či souhlas československé vlády. Francouzský premiér nevěděl, co říci. Britský diplomat Frank Ashton Gwatkin na rozhořčené námitky Mastného popuzeně vykřikl: „Nemá smysl o věci diskutovat. Nemáte jinou volbu než dohodu přijmout. Je vám to jasné?“ „Ale jaká je to volba, „protestoval bezmocně Mastný, „mezi vraždou a sebevraždou!“\nMinistři v Kolovratském paláci vzrušeně diskutují. Někteří dávají přednost válce. Ano, bude hrozná, vyžádá si nezměrné oběti, ale bude zachráněna čest a zdravé sebevědomí národa. To váží víc než porážka. Odpůrci vykřikují: Chcete riskovat úplné zničení národa?\nUvažovalo se o možnosti požádat o pomoc Sovětský svaz. Převážil realistický pohled. Příchod Rudé armády by u nás nastolil vládu bolševismu a vedl by k závislosti na Sovětském svazu, ne-li přímo k ztrátě samostatnosti. Západ by se od definitivně odvrátil. Na tom něco bylo. Potvrdil to pozdější osud pobaltských republik.\nVláda nakonec nenašla jiné východisko než sklonit se před diktátem velmocí v naději, že poskytnou Československu slibované garance.\nNásledovalo jednání na Hradě. Prezident Beneš ještě před čtyřmi dny byl naplněn krajním odhodláním. Náčelníkovi své vojenské kanceláře generálu Bláhovi řekl: „Tato válka bude hrozná. Nakonec se u nás s Němci budou bít všichni, uniformovaní i neuniformovaní, muži i ženy. I když velcí spojenci půjdou s námi, nebude to tak rychlé, ani hned na počátku tak rozhodné, abychom německému vpádu do republiky mohli zabránit. Ale budeme se bránit do posledního dechu a musíme jít až do konce, děj se co děj. Já zůstanu se svou vojenskou družinou stále u vojska. Ale ať to víte i vy, i hlavní velitel a předseda vlády: Budu ustupovat s vojskem jen po jistou dobu. Až se budeme muset zastavit, území už dál neopouštět a bít se s nepřítelem až k smrti, tož já jako prezident republiky nesmím být zajat. Zůstanu s těmi, kteří se budou bít doopravdy až do poslední chvíle, a pak padnu s nimi. Nyní však byl zjevně vyčerpaný a skleslý. Jednal s generály, jednal s představiteli politických stran. Většina radila bránit se, bojovat. Je to vůle armády, vůle všeho lidu!\n„Já nemohu brát v úvahu jen to, co cítí lid a armáda,“ namítá prezident, „já musím vidět celou naši situaci, vnitřní i mezinárodní, všechny složky toho, oč nyní jde, a všechny důsledky, které by naše eventuální kroky měly za následek…“\nVýsledek mučivých úvah, rozčílených debat, naléhání a přetěžkého rozhodování československých státníků je znám. 30. září Československo kapitulovalo…\nTvrdí se, že Adolf Hitler samou radostí poskakoval kolem konferenčního stolu. Nemýlil se. „Naši protivníci,“ prohlásil, „jsou malí červíčci. Viděl jsem je v Mnichově.“ Existují však i náznaky, že jeho radost zase nebyla veliká. Chamberlain mu sice mírovou iniciativou daroval Sudety, ale přitom mu trochu pokazil hru. Hitlerovi přece nešlo jen o Sudety. Chtěl Československo. Celé. Zhruba za rok, 29. listopadu 1939, se k tomu přizná. „Od prvního okamžiku mi bylo jasné, že se nemohu spokojit se sudetoněmeckým územím. Byla to jen část celkového řešení…“ Starý velkoněmecký program z roku 1848, který nebyl nikdy zapomenut ani vložen do archívu, nabýval nové průraznosti. (Palacký věděl, čeho se obával, když odmítl jet na sněm do Frankfurtu.) Však také vůdce, jen co zvládne vmontování Sudet do státní mašinérie říše, ihned (21. října 1938) vydá příkazy k přípravě konečné likvidace Československa.\nKdo je určitě zklamán, to jsou dychtiví válečníci ze sudetoněmeckého Freikorpsu. Snili o hrdinských činech při dobývání českých zemí. Přáli si vztýčit prapor s hákovým křížem nad podmaněnou Prahou. Už vědí o závěrech mnichovské konference, ale doufají, že Češi dohodu odmítnou. Poslanec Franz May prohlásil na ranní velitelské poradě: „Vojenská situace zůstává pro nás i po výsledcích mnichovské konference nezměněna. Nutno počítat s odporem Čechů. Bylo by to také žádoucí, abychom jim mohli všechno odplatit!“\nZa daných okolností však 30. září vojenské osvoboditelské poslání Freikorpsu končí. Vůdce jej vyňal z pravomoci wehrmachtu a podřídil jej velení SS a německé policie. Náčelník štábu Pfrogner vydává rozkaz číslo 30: „Vůdce zvítězil. Naše německá vlast bude v několika hodinách úplně svobodná. Freikorps může být hrdý, že vydatnou měrou přispěl k osvobození. Budeme mít teď čestnou úlohu pochodovat po boku branné moci říše na osvobozené území naší vlasti. Bojové akce je však nutno zastavit! Předčasný nástup je zakázán… Mužstvo nechť je poučeno, že jakýkoli způsob soukromé války je zakázán. Stejně tak je zakázáno jakékoli svévolné zabavování majetku.“\nTouha po pomstě si však dá jen stěží nasadit ohlávku. Tajný rozkaz č. 208 vydaný následující den, 1. října, s tím počítá: „Rudé a Čechy vyřídit na útěku.“\nDoma v říši\nHistorikové neradi slyší úvahy na téma, co by se stalo, kdyby… Některá fakta však k takovým úvahám nutkavě vybízejí. Wheeler-Bonnet tvrdí: „Německý lid byl vyděšen vyhlídkou na válku. Spontánní shromáždění, která pozdravila Chamberlaina při jeho příletu na mnichovské letiště 15. září 1938; dusné mlčení, s nimiž Berlíňané přihlíželi, jak tankové kolony projíždějí po Wilhelmstrasse, to nebyly náhlé nálady. V týdnu norimberského sjezdu strany od 6. do 12. září, kdy führer otrávil ovzduší svým nenávistným projevem, se usadil v srdcích hluboký strach z války; a to neplatilo jen pro nestraníky… strach zachvátil i stranické veterány kolem rytíře von Eppa, neboť pochybovali, že by Německo bylo s to vyjít vítězně z velké války.“ Dusné mlčení Berlíňanů při vojenské přehlídce na Wilhelmstrasse potvrzuje i nacistický diplomat Erich Kordt: „Aby bylo zvláště berlínské obyvatelstvo ovlivněno, nařídil Hitler, aby pozdě odpoledne dne 27. září projela po Wilhelmstrasse jedna motorová divize. On sám se odebral na balkón, aby vykonal přehlídku… Berlínskému obyvatelstvu bylo málo zajímavou formou předvedeno válečné nebezpečí. Namísto obvyklého potlesku zachovali přítomní ledové mlčení. Hitler ustoupil nato do svého pokoje, nechal zhasnout světlo a prohlásil lítostivě jednomu členu svého doprovodu: S tímto národem nemohu ještě vést válku.“\nV Německu mimo to existovala silná generálská opozice proti Hitlerovi, která se chystala vůdce a jeho mocenskou kamarilu svrhnout v okamžiku, kdy nebezpečí války dosáhne kritického bodu. Jeden ze spiklenců, který se představil jako generál pověřený invazí do Československa, navázal ve Švýcarsku spojení s bývalým nacistou Ottou Strasserem, který z pražské emigrace řídil odboj proti Hitlerovi. Generál ho ujišťoval, že Hitler bude zatčen „v okamžiku, kdy vydá rozkaz k nástupu proti Československu“, za předpokladu ovšem, že se Československo bude bránit. Svěřil prý Strasserovi podrobnosti pláni spiknutí, v němž měla sehrát důležitou roli divize generála Hoepnera, která měla odříznout Berlín od Mnichova. Strasser po návratu do Prahy získané informace svěřil vůdci německých sociálních demokratů Wenzelu Jakschovi. Ten se postaral, aby se o všem prostřednictvím Huberta Ripky dozvěděl prezident Beneš.\nJiný emisar spiklenců pruský statkář Ewald von Kleist-Schmezin navázal v Londýně styk s představiteli britské vlády a tlumočil jim důvěrný vzkaz generála Becka: „Dejte mi určitý důkaz, že Anglie bude bojovat v případě,, že Československo bude napadeno, a já učiním konec hitlerovskému režimu.“\nGenerálská opozice byla zajisté vážným nebezpečím pro nacistický režim. Schleichera, prvního z generálů, který se Hitlerovi vzepřel, nacisté zavraždili v „noci dlouhých nožů“. Povážlivou roztržkou mezi Hitlerem a generalitou byl nesouhlas, který Blomberg a Fritsch vyslovili 5. listopadu 1937 s vůdcovými válečnými plány. Opoziční nálady v generálských kruzích zesílily 4. února 1938, kdy Hitler osobně převzal vrchní velení wehrmachtu, náčelníkem štábu jmenoval poslušného generála Keitela, velitelem pozemních vojsk generála Brauchitsche a kdy na šedesát generálů poslal pro nespolehlivost do penze.\nV květnu roku 1938 náčelník štábu pozemního vojska generálplukovník Beck zpracoval memorandum, v němž varoval před plánem útoku na Československo. Nevedly ho k tomu žádné sympatie k naší republice, kterou považoval stejně jako nacisté za výtvor versailleského diktátu, pro Německo nepřijatelný, obával se však, že přepadení ČSR vyvolá události, které koneckonců přivodí zkázu Německa. Beck v srpnu odstoupil a připojil se k civilní protihitlerovské opozici, jejíž hlavou byl Goedeler. V té době dozrával plán na sesazení Adolfa Hitlera a svržení nacistického režimu. Tehdejší velitel III. vojenského okruhu Berlín-Brandenburg generál von Witzleben a velitel postupimské posádky hrabě Erich Broecdorf-Ahlenfeld měli v součinnosti s berlínským policejním prezidentem hrabětem Helldorfem obsadit svými jednotkami hlavní město a všechny úřady. Do příprav puče byl zapojen i zmíněný generál Hoepner, velitel tankové divize dislokované v Durynsku. Souhlas s chystanou akcí vyslovil i náčelník generálního štábu generál Halder a šéf špionáže admirál Canaris.\nDne 28. září 1938 se protinacističtí spiklenci sešli v budově vojenského velitelství na Bendelstrasse. Generál von Witzleben naléhavě žádal generála Haldera, aby jako náčelník generálního štábu dal okamžitě pokyn k zahájení revolty. Převládl však nakonec názor, aby se ještě vyčkalo, co podniknou velmoci. Ty však, jak víme, sedly Hitlerovi na lep a československé vládě i prezidentovi se podlomila kolena. Pučisté z Bendelstrasse odložili akci na neurčito.\nJe sobota 1. října 1938. Nacističtí hodnostáři, říšští vedoucí, ministři, župní vedoucí a místodržící, stojí seřazeni na peróně Anhltského nádraží v Berlíně. Dostavili se k uvítání vůdce, který právě přijel zvláštním vlakem z Mnichova.. Povely. Řízný vojenský pochod. Vztyčené pravice. Vůdce zvolna, přísně vykračuje kolem dlouhé řady, přehlíží své věrné. Nejvěrnější z věrných. U Konráda Henleina se zastavil s dlouze, nápadně dlouze mu tiskne ruku.\nJeště dnes bude vydán Výnos vůdce a říšského kancléře o správě sudetoněmeckých oblastí. V jednom z devíti paragrafů se dává na vědomí: „Říšským komisařem pro sudetoněmecké oblasti jmenuji vůdce sudetských Němců Konráda Henleina.“ Ve Výnosu je také řečeno: „Říšský komisař je podřízen přímo mně.“\nHenlein je v sedmém nebi. Splnilo se mu, več doufal. Trochu ho mrzí, že se nebude domů do Sudet vracet pozítří jako osvoboditel ve vůdcově suitě. Dostal rozkaz odjet okamžitě, připravit všechno na vůdcovo náležité uvítání a očekávat jeho příjezd na hranicích ve Wildenau. Nevadí. Hlavní je, že v něm vůdce vidí prvního muže Sudet a dává mu zcela zjevně přednost před Krebsem i Frankem, o dalších ani nemluvě.\nNa československých hranicích se už řadí pochodové proudy wehrmachtu i oddíly Freikorpsu, které si nechtějí nechat ujít slávu vítězného návratu do svobodné domoviny. Rozkaz vydaný generálem Keitelem ukládá velitelům: „Vpochodování musí být plánováno tak, aby mohlo být snadno proměněno v operaci Grün.“ Zasvěcenci vědí, co to znamená. Obsazení celého Československa.\nVe 14 hodin se na rozkaz generála von Leeba dávají do pohybu jeho jednotky na jižních hranicích Čech a Moravy. Vojáci v přilbách s bujarým povykem vyvracejí červenobílé hraniční závory, kácejí sloupy se státním znakem Československé republiky. Místní Němci jim horlivě pomáhají.\nKolony pancéřových vozidel, motorizované pěchoty i pěší útvary se valily přes hraniční čáru. Vítají je prapory s hákovým křížem, girlandy a transparenty přes celou silnici: Zdravíme naše osvoboditele! Ženy v dirndlech, muži, starci, mládež a děti v hustých špalírech lemují silnici, zdraví vojáky frenetickým skandováním: Sieg Heil! Sieg Heil!\nNěmecké vojsko obsazuje první pásmo, sahající přibližně do hloubky 20 až 40 kilometrů. Od Čech se oddělují Volary, Kaplice, Český Krumlov, města i obce narychlo vyklizované československou státní správou. S nepatrným předstihem před jednotkami wehrmachtu odchází vojsko, policie, četnictvo, železničáři, stěhují se státní úřady, někde i školy. Odcházejí či spíše prchají i tisíce českých běženců. Jsou jich plné silnice, nádraží i vlaky. Ti šťastnější si na selské povozy či nákladní auta stačili naložit pár věcí ze svého majetku, peřiny kredenc, šicí stroj, čtyři židle… Většina vleče jen rance, odřené kufry, krabice převázané motouzy. Někteří mají ještě v očích hrůzu z toho, co zažili a čemu unikli. Je slyšet pláč dětí. Ale i mnozí dospělí si utírají oči.\nHordy henleinovců posedlé pomstychtivou zuřivostí přepadají české vojáky, četníky, policisty a finančníky, nebo je aspoň provokují posměšným syčením kšš…kššš, nadávkami, pliváním, výhružnými gesty. Rabují české obchody, drancují příbytky. Bijí Čechy, kteří nestačili nebo nechtěli uprchnout. Dochází i k těžkým zraněním a vraždám. Prchají i protihenleinovští Němci a Židé.\nHle, setba nenávisti, která bohužel po letech vzklíčí a přinese žalostné plody. Počátek násilí, pro které se za pár let najde neúčastně znějící výraz odsun, ale které ti, co toto násilí zažili, pojmenují výstižněji slovem vyhnání. Už jednou, vzpomeňte si, ještě za Rakouska schönererovští nacionalisté vyháněli Čechy z pohraničí, aby bylo ryze německé. Už tenkrát násilím a bezohledně, ale přece jenom ještě ne tak brutálně. Henleinovci svou nacionální zášť zdokonalili. Jsou důslednější a krutější než jejich dědové.\nTohle se ve vztazích Čechů a Němců nemělo stát. Ne, to se nemělo stát.\nNásledující den začal zábor 2. pásma. Od Zhořelce vnikaly do Čech sbory generála von Bocka. Obsazovaly Frýdlantský a Šluknovský výběžek, postoupily až za Děčín a Liberec. V kronice četnické stanice Moldava (Mikulov) na Teplicku nacházíme záznam: ,,Několik Čechů v Mikulově usedlých nechtělo opustit svoje domovy a teprve v posledním okamžiku odcházeli, provázeni posměchem Němců s křikem kšš, kššš. Tito Češi. zanechali ve svých bytech veškerý majetek a s holýma rukama prchali do nitra Čech...“\nV kronice jiné stanice, ve Velvetech, je zapsáno: "V obci Lysec a připojených osadách Lbině a Pytlíkově došlo v noci před okupací pohraničního území vojskem k násilnostem ze strany Němců proti příslušníkům české národnosti. Českým občanům byla vytloukána okna a bylo jim vyhrožováno zabitím. Tutéž noc byI ubit ve svém bytě pro své přátelství k Čechům německý sociální demokrat Josef Perner z Lysce. Vražda byla spáchána zuřivými příslušníky strany SdP Maxmilianem Kaiserem, Františkem Reichlem, Josefem Kočím, Ignácem Teichem, Františkem Faberem . a Františkem Böhmem z Lysce. Této noci měli být ubiti i jiní loajální občané německé národnosti a většina Čechů."\t"\nMarně upozorňoval ve svém tajném rozkaze náčelník štábu Freikorpsu Pfrogner: "Ti, kteří plení, budou postaveni ke zdi!" Zakročit se pokoušel i Henlein: ,,Zakazuji všechny samostatné akce Freikorpsu. Každé neuposlechnutí tohoto rozkazu se bude co nejpřísněji stíhat!" Patrně to nemyslel, vážně. Vždyť sám tuto zuřivou nenávist pomáhal rozdmychávat.\nCtižádostivý K. H. Frank jezdí po obsazeném území z místa na místo po trase chystaného Hitlerova zájezdu do Sudet. Bude to grandiózní divadlo a on je hlavním režisérem. Všechno musí bezvadně klapnout. Výzdoba, jásot vděčného lidu, školní děti, stařečkové a stařeny, rázovité lidové kroje, uniformy, ranění soukmenovci z nedávných bojů... Na nic se nesmí zapomenout. I Frank, starý provokatér, výtržník a rváč, byl nucen vzhledem k řádění henleinovských banditů vydat nařízení, podle něhož zatýkat nepohodlné lidi a zabavovat jejich majetek je oprávněno pouze gestapo. Při obsazování sudetské župy totiž, jak uvede K. H. Frank ve své poválečné výpovědi, "přistěhovala se s vojskem silná Einsatzkommanda SD a gestapa, která byla později převedena na mírový stav a stala se jednak vedoucími úřadovnami, jednak vedla nově zřízené venkovské úřadovny." K jejich činnosti vypoví toto: "V měsících po obsazení docházelo ke stálým zatýkáním levicově orientovaných Čechů a Židů státní policií, přičemž nižší místa strany přisluhovala udavačstvím. Přitom docházelo také k plenění a ničení českých a židovských obchodů. Tím se mělo dosíci vyčištění území od těchto lidí... Také do české jazykové oblasti byli dosazeni němečtí úředníci. Většina českých škol byla uzavřena a české děti poslány do německých škol. Veškeré české nápisy byly odstraněny, ochrana menšin pro české obyvatelstvo nebyla.“ Takhle rozuměli henleinovci právu na sebeurčení jiných národů. Ale to předbíháme.\t.\nTřetího října 1938 začaly jednotky generála van Reichenau obsazovat 3. pásmo, které zahrnovalo západní Čechy až po linii Čerchov-Bezdružice-Kadaň. Ten den byl pro sudetské Němce v těchto končinách dnem, o jakém snili. Přijíždí sám vůdce a říšský kancléř Adolf Hitler, doprovázený svými spolubojovníky a druhy H. Göringem, J. Goebbelsem, W. Keitelem, R. Heydrichem, K. Daluegem, H. Himmlerem... Dlouhá kolona zastavuje u celnice Wildenau. Symbolicky se zvedá závora. Vůdce vystupuje z vozu (šedý mercedes s číslem WH 32 288 a s praporkem SS). Hlášení velitele XVI. armádního sboru generála Guderiana. Henlein, který tu i s manželkou a dvěma dětmi čekal v hloučku vedoucích představitelů Sudetoněmecké strany, s Frankem, Kundtem, Wollnerem, dr. Sebekowským a dalšími, vítá vůdce na osvobozené sudetoněmecké půdě. Dechovka hřímá Deutschland, Deutschland über alles... a hned nato hymnu nacistické strany Horst Wessellied. A už propuká ohlušující nadšení. Sieg Hei! Sieg Heil!\nVzácní hosté opět nasedají do vozů, kolona se rozjíždí. Všude kolem cesty rozjásaní lidé volají, házejí na vůdcovo auto květiny. Vlajkosláva, za okny ověnčené podobizny vůdce. Noviny budou psát: "...pomalu vjíždí květinami obsypané auto do Aše. Starci na pojízdných křeslech se zvedali, jako by byli zdrávi a mladí, a natahovali ruce k vůdci... Ženy padají do mdlob, přemoženy štěstím."\t.\nZastávka na ašském náměstí za hlaholu zvonů. Transparenty: Vůdce, děkujeme ti, že jsi nás osvobodil. Lidé jsou nadšením bez sebe.\nVydalo Křesťanskosociální hnutí ve spolupráci s Nezávislou skupinou Věrni zůstaneme, Kruhem občanů ČR vyhnaných v r. 1938 z pohraničí a Českým národním sdružením jako svou 363. publikaci určenou pro vnitřní potřeby vlasteneckých organizací. Praha, prosinec, 2010.


Veterán Velík dostal kamennou medaili - Žďárský deník\nVeterán Velík dostal kamennou medaili\nVysočina - Devadesátiletý vojenský veterán Jan Velík ze Žďárska je držitelem nejvyššího ocenění Kraje Vysočina - kamenné medaile.\nKamenná medaile (největší) je ručně tesaný artefakt z mrákotínské žuly o průměru 261,8 milimetru. Autorem je sochař Radomír DvořákFoto:\nJe určena tomu, kdo se svojí dlouhodobou prací zasadil o významný prospěch obyvatel Vysočiny. Skleněné medaile, které jsou druhým nejvyšším oceněním, získaly na slavnostním večeru v Horáckém divadle v Jihlavě další čtyři osobnosti.\n„Velík vyniká mimořádnými morálními zásadami, které veřejně prezentoval i v době normalizace s vědomím hrozících i skutečných perzekucí a šikany,“ řekla Ivana Šteklová z krajského úřadu.\nKolekce krajských medailí z jeřábu ptačího, skla a mrákotínské žuly jsou zasazené do originální kazety. Medaile jsou nejvyšším oceněním, kterým kraj vyjadřuje uznání a respekt k významným osobnostem kraje. Během čtyř ročníků bylo uděleno 29 medailí.Všechny typy medailí jsou zpracovány unikátní technologií, která je v některých případech i výtvarně nezvyklá a byla vyvinutá přímo pro tento účel. Zároveň se artefakty vyznačují vysokým podílem ruční práce a samy jsou tak hodnotným uměleckým dílem.


Nutrikaše probiotic s banány 3x60 g | Dr. Max lékárna\nCena za 100 g: 36 Kč\nNutrikaše s banány je nutriční strava určená pro podporu organismu se zaměřením na konzumenty s výživovým omezením při intoleranci laktózy kravského mléka, nesnášenlivosti lepku a pro zájemce o zdravé stravování. Obsahuje 10 vitaminů a minerálních prvků (biotin, niacin, vitamin C, B12, B6, B2, E, mangan, zinek a železo). Vhodná pro seniory a rekonvalescenty.\nkousky lyofilizovaných banánů\nRozmíchejte obsah celého sáčku ve 150 ml horké vody o teplotě 80 °C a dobře promíchejte (nepoužívejte vřelou vodu, která může znehodnotit probiotickou kulturu). Po 3 – 5 minutách je kaše vhodná ke konzumaci. S ohledem na hodnoty obsažených látek je doporučené užití maximálně 3 porcí denně.\nInstantní rýžová mouka 34,2 %, glukózový sirup, částečně ztužený sójový olej, fruktóza 8,4 %, vláknina inulin 6,4 %, modifikovaný kukuřičný škrob, sójový bílkovinný izolát, mrazem sušený banán 2 %, kaseinát sodný, stabilizátor E 340, jedlá sůl, vitamínový a minerální komplex, probiotická kultura Bacillus coagulans (5 mld / porce), aroma, protispékavá látka E 551, emulgátor E 471, barvivo karoteny.\nEnergie 1758 kJ/418 kcal, tuky 12,0 g, nasycené mastné kyseliny 2,4 g, sacharidy 70 g z toho cukry 14,0 g, vláknina 6,4 g, bílkoviny 4,3 g, sůl 0,97 g.\nAlergeny: Obsahuje sóju a kasein.


Polanka nad Odrou | Výtah z povodňového plánu\nDokument doplňuje povodňový plán městského obvodu Polanka nad Odrou.\nmapu městského obvodu\n2) PK městského obvodu Polanka nad Odrou, SO ORP Ostrava a PK Moravskoslezského kraje\nMěstský obvod může dostat informaci od:\nobcí a měst ležících výše na toku - Klimkovice a Kyjovice (Polančice), od obcí ležících výše na toku Odra např. obce Albrechtičky\nInformace o vývoji povodňové situace předává povodňová komise městského obvodu Polanka nad Odrou:\npovodňovým komisím městských částí Ostrava - Jih, Svinov a Stará Bělá, které se nacházejí na vodním toku pod městským obvodem\nfyzickým a právnickým osobám na území městského obvodu, které jsou ohroženy povodní s využitím sirény a místního informačního systému, případně osobním předáním - pochůzkou (v případě selhání ostatních možností doručení zprávy)\nViz Plán spojení na důležité organizace, povodňová služba informuje starostu příslušného městského obvodu, v případě jeho nepřítomnosti místostarostu městského obvodu.\nSměrodatné limity pro nastání a vyhlášení jednotlivých stupňů povodňové aktivity na území městského obvodu Polanka nad Odrou\nHlásný profil kat. A Svinov (Odra) 310 460 520\nHlásný profil kat. C Polanka nad Odrou (Polančice) 125 135 155\nZprávu o vzniku jednotlivých SPA může obdržet povodňový orgán městského obvodu Polanka nad Odrou:\nod obcí a měst ležících výše na toku - Klimkovice a Kyjovice (Polančice), od obcí ležících výše na toku Odra např. obce Albrechtičky\nZahájení činnosti povodňové komise městského obvodu Polanka nad Odrou včetně důvodů se musí vždy zapsat (datum a čas) do povodňové knihy a vyrozumí se o tom:\npovodňové orgány městských částí Ostrava - Jih, Svinov a Stará Bělá,, které se nacházejí na vodním toku pod městským obvodem\npovodňový orgán ORP Ostrava\nsprávce vodního toku - viz. Správci vodních toků\nČinnost PK městského obvodu před povodní\nČinnost PK městského obvodu před dosažením a při dosažení I. SPA\n5 Dosažení I. SPA na hlásném profilu Navázat spojení s PK městského obvodu (na toku nad obcí). Hlásná služba\n6 Dosažení I. SPA na hlásném profilu Informovat PK městského obvodu (na toku pod obcí). Hlásná služba\nČinnost PK městského obvodu před dosažením a při vyhlášení II. SPA\n4 Vyhlášení / stav II. SPA Varovat obyvatele na území městského obvodu a informovat o vzniklé situaci Určený člen PK\nČinnost PK městského obvodu při vyhlášení III. SPA\n1 Vyhlášení III. SPA Svolání PK městského obvodu. Vyrozumění občanů městského obvodu o vyhlášení III. SPA. Členové PK\n4 Další vzestup hladin s nepříznivou prognózou Svolání krizového štábu městského obvodu. Předseda PK IBC MSK\n6 Další vzestup hladin s nepříznivou prognózou Řízení záchranných a likvidačních prací krizovým štábem městského obvodu podle zákona č. 240/2000 Sb. o krizovém řízení a přechod PK do KŠ městského obvodu. Předseda PK Členové KŠ městského obvodu, složky IZS, fyzické a právnické osoby\nČinnost PK městského obvodu po povodni\n10 Bez příznaku Vyžádat kontrolu statiky zaplavených a poškozených objektů a Průběžná foto-dokumentace následků povodně. Určení členové PK\nČinnost PK městského obvodu při přívalové povodni, bez vyhlášení SPA\n1 Přívalová povodeň Svolání PK městského obvodu. Vyrozumění občanů městského obvodu o nástupu povodně. Předseda PK Členové PK\n4 Další vzestup hladiny s nepříznivou prognózou. Svolání krizového štábu městského obvodu. Předseda PK IBC MSK\n6 Další vzestup hladiny s nepříznivou prognózou. Řízení záchranných a likvidačních prací krizovým štábem městského obvodu podle zákona č. 240/2000 Sb. o krizovém řízení a přechod PK do KŠ městského obvodu. Předseda PK Členové KŠ městského obvodu, složky IZS, fyzické a právnické osoby.


5 mýtů o sólo cestování - který drží doma vás? - Blog by Anna\nChcete vycestovat do zahraničí, ale nemáte s kým? Litujete se a sedíte doma, protože se bojíte odjet sami? Chyba! Sólo cestování může být úžasný zážitkem, bohužel kolem něj panuje dost mýtů a předsudků, takže to většina lidí radši vůbec nezkusí. Vybrala jsem 5 mýtů, se kterými se nejčastěji setkávám, a ukážu vám, v čem jsou úplně mimo.\nJak to celé myslím\nNechápejte mě špatně, nechci tady všechny tlačit do sólo cestování. Je mi jasné, že ne každý chce cestovat, a ne každý umí být chvíli o samotě. Chci jen ukázat lidem, kteří sní o cestování, že nemusí čekat na dokonalého travel parťáka. (Který se třeba taky nikdy neobjeví.) Místo toho můžou mít skvělé zážitky a vzpomínky díky sólo cestám.\nJá osobně jsem vždy chtěla navštívit spoustu míst a došlo mi, že když stále budu spoléhat na ostatní, moc toho neuvidím. Samozřejmě jsem se zpočátku bála a věřila jsem děsným bludům o sólo cestování…\nKdybych ale stále žila ve svém strachu, nikdy bych…\nNestudovala půl roku v Koreji\nNenavštívila spoustu krásných míst v Evropě a Asii\nNepomáhala zachránit mořské želvičky\nNepotkala kamarády z celého světa\nTak co, chcete taky svůj strach překonat?\n5 mýtů o sólo cestování – kterému věříte vy?\n1. Nezvládnu to\nZvládnete. Opravdu. Nejtěžší je překonat strach a udělat první krok – rozhodnout se, že někam sami pojedete, a pak už to jde samo. Pro začátek je lepší začít něčím jednodušším – jet třeba na prodloužený výlet někde po Evropě. Díky tomu získáte představu, jestli vám sólo cestování vyhovuje. 🙂\nDalší možností jsou třeba jazykové, či dobrovolnické pobyty v zahraničí – jsou fajn v tom, že je o vás částečně postaráno. Když nastane problém, agentura či organizace vám ho pomůže vyřešit. O tom, jaké to je být dobrovolníkem, jsem psala tady.\nKdyž cestuji, jezdím vždy sama na vlastní pěst. V dnešní době to není nic super náročného. Já si své cesty plánuji dopředu – zajednám si dopravu a ubytování (většinou přes booking či Airbnb). Přečtu si cestopisy z dané lokality, aby mě pak už nic nepřekvapilo. Plánování je super v tom, že zmírní stres (alespoň u mě to tak funguje). 😊\nChápu ale, že to nemusí být pro každého. Jestli si nejste jistí svými organizačními či jazykovými schopnostmi, můžete jet s cestovkou. Existují i agentury, které se zaměřují na sólo cestovatele, tak proč to nezkusit.\n2. Při sólo cestování budu pořád sám\nTo určitě ne. Pokud se tedy nezabarikádujete na svém hotelovém pokoji. 😊 Když totiž cestujete sami, víc vás to nutí komunikovat s ostatním cestovateli a místními lidmi.\nNaposledy, když jsem cestovala sólo po Pobaltí, jsem polovinu dní strávila s lidmi, které jsem potkala v hostelu. Hostely jsou úžasné místo k seznámení, protože většina lidí tam také cestuje sólo. Pokud vás neláká soužití s tolika lidmi, je fajn sehnat si ubytování přes Airbnb. Díky tomu máte možnost potkat místní lidi a dozvědět se víc o kultuře a lidech v dané zemi.\nNa zajímavé lidi ale můžete narazit skutečně kdekoliv – třeba ve vlaku. Takhle jsem se bavila se spoustou zajímavých lidí – mimo jiné s budoucími kněžími z Rakouska. 😀\nPokud nechcete nic nechávat náhodě můžete jít seznámení naproti. Na FB jsou různé cestovatelské seznamky a skupiny pro cizince v dané zemi. Další možností je také účast na akcích od Couchsurfingu. Potkala jsem i dost lidí, co k seznámení na cestách používají Tinder, nebo jiné seznamky – do toho bych já osobně nešla, protože mi to nepřipadá úplně bezpečné.\n3. Je to jen pro extroverty\nTeď si možná říkáte, že všechno to seznamování na cestách je jen pro extrovertní a mega přátelské lidi. To si nemyslím. Já sama jsem spíš introvert a stydlín – šance, že někoho oslovím a začnu se s ním bavit první, se rovná nule. Přesto jsem se při každé cestě do zahraničí s někým novým seznámila. Jak je to možné? Prostě se asi tvářím mile a lidí se nestraním. Seznámit se s někým v hostelu není vůbec těžké: stačí jít do společenské místnosti/ kuchyně a tvářit se přívětivě. Většinou pak za vámi někdo přijde a začne rozhovor. 😊\n4. Nemůžu s nikým sdílet zážitky\nTenhle problém řeší dost lidí a já úplně nevím proč. Přijde mi to jednoduché: buď budete mít zážitky bez možnosti sdílení, nebo nebudete mít zážitky žádné. Mně osobně přijde sympatičtější ta 1. možnost. 😀\nNavíc nikdy nevíte, koho na cestách potkáte. Třeba narazíte na svou spřízněnou duši a hned můžete své zážitky s někým sdílet. 😊\nDnešní doba plná technologií nabízí nepřeberné množství možností, jak být v kontaktu s blízkými, i když jsou třeba na druhé straně světa. Já třeba sdílím věci na sociálních sítích FB a IG (tak mě tam koukejte sledovat). 😀 O některých cestách píšu na blog a z každé cesty si pak vedu deníček.\n5. Je to nuda\nI tenhle důvod, proč necestovat sám, jsem slyšela. Upřímně to moc nechápu. Když člověk jede někam sám a nudí se – může si za to jen a jen on sám. Nepamatuju si, že bych se někdy na svých sólo cestách nudila – vždy mám plný program. Navíc si vždy můžu vybrat to, co mě zajímá, nemusela jsem se podřizovat ostatním a ztrácet tak svůj drahocenný čas. 😊\nTeď vidíte, že některé problémy jsou možná jen ve vaší hlavě. Nejtěžší je udělat první krok, a pak už to jde samo. Jako každý výstup z komfortní zóny, je i sólo cestování zprvu trochu náročné, ale určitě stojí za zkoušku. Všechny ty krásné zážitky totiž stojí za to.\nNapadá vás nějaký další mýtus o sólo cestování? Připište ho do komentářů!\nOznačeno inspirace, sólo cestování\n4 thoughts on “5 mýtů o sólo cestování – který drží doma vás?”\nSrpen 8, 2019 (6:03 pm)\nJá se teď rozhodla sama vyjet na rok do zahraničí – někteří lidé to možná nejspíš odsoudí, protože to je nad jejich chápání, ale dovedu s tím žít. O to víc se pak těším na další cestování ve dvou. 🙂\nSrpen 9, 2019 (9:51 am)\nTo zní bezvadně, přeju hodně štěstí na cestách.:)\nLidi pořád někoho soudí… Akorát ti závidí tvou odvahu.\nTo věřím, cestování ve dvou// ve skupině je vždy super zážitek. 🙂\nSrpen 18, 2019 (7:19 pm)\nSuper článek 😉 Sama jsem přesně ten typ, co se klidně sbalí a vyrazí sám a rozhodně k tomu nepotřebuji nutně jet “s někým”, ať už je to kamkoliv – na výlet, na procházku, do ciziny, na festival etc. Ale mám okolo sebe dost lidí, co jako odpověď, proč někam nevyrazí, mají právě “když já nemám s kým” – a já se pokaždé divím, proč vůbec podmiňují jakoukoliv cestu oním “někým”… a kolikrát pak nejsou schopni ze sebe vymáčknout aspoň trochu smysluplný důvod jako třeba některý z mýtů, který zmiňuješ.\nHodně krásných cest přeji,\nSrpen 19, 2019 (7:59 pm)\nDíky 🙂 Moc mě těší, že je nás víc takových “nezávislých” žen. Taky znám hodně lidí, kteří sami nedají ani ránu… Každý to asi má nastavené jinak.\nTobě také přeju mnoho krásný cest a zážitků. 🙂