Lamí fórum • Zobrazit téma - Recenze: Blackguards 1 (2014)\nRecenze: Blackguards 1 (2014)\nod SteGo_Saur_CZ » pát 20. lis 2020 12:32:07\nKvůli mému pokračování dlouholeté cesty dohrát co nejvíc her z mé steam knihovny podle abecedy, jsem již před nějakou dobou narazil na tahové rpg blackguards. To je od zkušených mistrů z Daedalic Entertainment, takže ohledně kvality jsem neměl pochybnosti. Během posledního víkendu jsem se pustil do grindu a nyní, jeden-dva boje od konce hry a hlavně posledních 10 achievementů od 100% splění, již snad mohu posoudit, jak moc se hra povedla.\nU podobných her to bývá zvykem, ale radši dodám, že hra je rpg s adventurním/příběhovým slepením. Co to znamená: hlavní náplní hry jsou tedy samozřejmě tahové souboje, které však slepuje dohromady rychlé cestování po mapě, interaktivní obrázky žijících měst s npc postavami ke konverzaci a obchodu, a sem tam příběhové cutscény, plus tuším tři digitálně generované filmové scény (nejblíže se podobají filmečkům z Diabla 2).\nNyní konkrétněji. Ohledně příběhu, aby se toho zase moc neprozradilo, se dá hlavně říct, že je ze začátku zmatečný. To je dáno zejména faktem, že hra nečeká, až se rozkoukáte (myšleno právě příběhově) a hned na vás chrlí názvy postav, božstev a lokací. Pokud však tomu dáte svůj čas a hlavně "focus", není problém si užívat nový svět plný fantasy. Zjednodušeně se jedná o hledání pravdy, kdy hlavní hrdina (hrdinka) je nařčen z vraždy, kterou ani neví jestli spáchal - přičemž mrtvou postavu a další důležité postavy zná dobře z minulosti, neboť se s nimi skoro denně vídal. Musíte najít vaši blízkou přítelkyni, která během vašeho uvěznění zmizela, jejího mentora a vrchního alchymisty, který vás i přes vaši známost obvinil z dané vraždy a nakonec musíte najít onu hledanou pravdu celého příběhu. Obecně je příběh fajn a hra dokáže i podávat slušné side questy. Celkově je hra středně dlouhá i s těmi side questy a narazil jsem jen na jeden nedopatchovaný bug, kdy se část jednoho vedlejšího questu spustí dříve, než jeho start, ale i tak ho můžete splnit, jakmile ho odstartujete.\nNyní ohledně bojů. Boje se odehrávají v jakýmsi mezi-interaktivním prostředí na hexagonovém poli. Interaktivní je proto, protože některé boje se odehrávají na místech s interaktivními objekty. Ve hře je například možné - shodit stoh krabic, aby jste si vytvořili krytí, shodit na někoho knihovnu s knihami, pákou na někoho shodit lustr, otvírat klece se zvěří, nebo ničit všechny stoly, bedny, sudy a další. Do toho některé boje po vás vyžadují i jiné věci než jen obyčejné zabít všechny. Nejednou jsem se setkal s nekonečnými zástupy příšer (na mapě vždy po čtyřech max.), které se zastavili až tehdy, až jste zničili ovládací krystali apod. Párkrát bylo cílem i utéct přes bojiště na konkrétní místo a párkrát se i problížit kolem stráží - pokud možno - bez povšimnutí. Hra vás za nesplňění plíživých misí nijak zvlášť netrestala, co jsem si všiml. Co vím, tak akorát si stížíte průchod větším bojem, než bylo původně nutné.\nObecně máte ve hře dva základní typy bojovníků. Kouzelník a nekouzelník. Kouzla se učí a může učit pouze kouzelníci. Všechno ostatní se může naučít kdokoliv. Za vyhrané boje a splněné úkoly dostáváte BD, což jsou v podstatě zkušenosti, které pak můžete utrati do jednoho z pěti stromů. V prvním stromu máte základní charakteristiky jako výši životů, astrální energie (many) a magické odolnosti. K tomu patří dále i šance na úhyb, jak silné máte nervy (závisí na tom, jestli spadnete při přechodu přes kluzkou podlahu nebo jestli vás nevyděsí zombie atd.) a nebo např. dračí smysli, jenž fungují v podstatě jako detekce pastí. V druhém stromu si vylepšujete zacházení s určitými druhy zbraní. Zbraně máte rozděleny na kopí, hole, obouruční sekery a meče, jednoruční meče, kordy a rapíry, jednoruční sekery, ale i luky, kuše a vrhací zbraně. Určitě jsem nevyjmenoval všechno, všeho všudy je toho myslím 11 a jde to do maxima 18, kdy v každé úrovni si navíc ještě můžete vybrat, zda se postava s touto zbraní více zaměřuje na útok nebo obranu. Ve třetím stromu se s pomocí učitelů můžete učit primární dovednosti, jako např. ranhojičství, válečnictví, a další věci, které vám přinášejí bonusové výhody k určitým akcím. Ve čtvrtém stromu se s pomocí učitele učíte kouzla, tedy pokud jste kouzelník. V pátém stromu se s pomocí učitele učíte druhotné schopnosti. Speciální výpad s rapírem, rychlejší obnova astrální energie, větší poškození duálními zbraněmi stejného typu, a další podobné bonusy. Když už jsem třikrát zmínil učitele, ty musíte jako npc najít co nejvíce, protože každý učitel zná a podělí se jen o něco. V základu však stačí si u něj schopnost jen "otevřít" a zbytek už můžete udělovat do schopností sami. Některým učitelům však musíte napřed nějak pomoci, jak už to bývá v podobných hrách zvykem.\nKromě učitelů jsou venku (jako NPC) i obchodníci se zbraněmi, oblečením a předměty, alchymisté s lektvary a jedy, hospodští, u kterých se můžete vyspat a léčitelé, u kterých se léčíte. Ohledně inventáře, velikost je podle mě dost benevolentní, resp. dost toho uneste, i přesto, že má všechno určenou váhu. Zbraně si dáváte do až tří slotů, mezi kterými můžete v boji přepínat. To je důležité, neboť během boje nemůžete manipulovat s inventářem. Pokud máte opasek, můžete si do něj nachystat lektvary, podle úrovně opasku (podobně jako v Diablu). Kromě opasku na sebe můžete narvat, jak už to kalsicky bývá, helmu/klobouk, brnění/oblečení, rukavice a boty. Setové věci vám samozřejmě dávají bonusy navíc. Kouzelníci jsou postihování za nošení těžké zbroje, tím se hra brání proti tankům-kouzelníkům. Což podle mě ani nebylo třeba, neboť kouzla byli na můj vkus ne až tak účinná oproti běžným zbraním. To stejné platilo o střelbě, která běžně nestačila na slušně rychlé zabíjení a v podstatě se jednalo jen o alternativu k čekání na nepřítele, nebo odstřelu schovaného protivníka.\nBěhem boje máte po vzoru Heroes of might and magic 5 na spodní liště obrazovky pořadík iniciativy. Postava, jenž je na řadě má (podle hezky světelně odlišených hexů) určitý počet akčních bodů k pohybu a útoku nebo jen k pohybu. Kromě toho můžete i teda kouzlit, používat schopnosti (např. dračí smysl) nebo čekat, či zrušit tah úplně.\nKouzla tu najdete rozdělena do pěti kategorií: Ničivé, Obranné, Posilující, Zeslabující a Podpůrné. Ničivá kouzla se s úrovní ne až tak projevují zvýšením poškození, ale spíše oblastí působení. Pro příklad: ohnivá kouzla jsou dvě, fireball a proud plamene. Fireball zvyšuje velikost působení pomálu, maximum je kolem 10 hexů, a samozřejmě - nejvyšší účinnost má ve středu působení. Proud plamene jsou jakoby střely, které plachtí k cíli v kuželu působení. Ohled však musíte brát, jestli někomu něco nestojí v cestě apod. Do toho např. zemní kouzlo umí zneschopnit nepřítele na místě a plně vylepšené ledové kouzlo umí zpomalit všechny protivníky na bojišti. Na nějaké slušné kouzlení je však astrální energie docela málo, pokud od ní vyloženě neinvestujete jak posedlý. To se však ale časem zase nevyplatí. Pokud nějaká postava padne v boji, nic se neděje, ostatní pokračují dále. Pokud vyhrajete, postava, jenž padla, se jakoby probere a jedete dále.\nNakonec mě napadá již jen to, že v rozhovorech mluví celá vaše skupina dohromady, takže vám texty kromě odpovědi ukazují i postavu, jenž ji pronese. Efekt to má tehdy, až trochu poznáte vaše bojovníky po stránce charakteru. Některé questy anebo učitele najdete jen s jejich pomocí. Během hry potkáváte postavy, jenž se k vám přidají (nemáte na výběr je odmítnout) a některé od vás odejdou (ehm, spoiler!). Na nedostatek peněz pro obchod jsem si párkrát v duchu postěžoval, ale jinak po každé bitvě můžete dostat i nějaký loot, takže to není tak hrozné. Mapa světa, ve kterém cestujete, mohla být přehlednější. Je totiž naefektovaná do klasického středověkého stylu, a do toho vám tam ještě před ní lítají abstraktní mráčky, jako fakt, že se díváte seshora. Někdy i přes názvy lokací apod. Hra se dělí na pět aktů, kdy po prvním vám zpřístupní skoro celou mapu, po druhém aktu vám vezmou tu první startovní část a po třetím aktu vám ji vrátí. Mezi věci, co potkáte na bojišti se řadí například zombie, vlci, obří slimáci, goblini, enti, ještěřané, ale hlavně lidé. Ve hře existují i elfové a trpaslíci, takže se jedná o klasický portrét fantasy světa.\nHra vypadá na první pohled trochu starší, než říká rok vydání, ale určitě není špatná. Pokud už se trochu vyznáte v taktice, stáčí vám dotoho dát slušný týden hraní a máte hotovo. Pro občasné hraní nebo težkou obtížnost můžete ve hře strávit i měsíc. Hra není náročná a je dobře optimalizovaná. Pokud máte rádi rpg, doporučuji.\nFireball a vůbec ohnivá kouzla jsou hezká na pohled.\nEnti jsou správně vysocí a odolní.\nPřepadení v katakombách se dalo čekat.\nPlusy: taktické souboje s interaktivními objekty; velké možnosti kam udělit svoje zkušenosti; jednoduché cestování; možnost si v boji napřed naklikat, kudy postava půjde a odkud zaútočí; velké možnosti nastavitelných klávesových zkratek pro všechno možné;\nMínusy: mapa je zbytečně nepřehledná; kouzla a ještě více střelné zbraně, jsou celkem překvapivě relativně neúčinné; některé achievementy jsou hodně grindovací a některé zase nedostatečně vysvětlené; deník úkolů buď neumí trackovat jiné než hlavní questy, nebo jsem nepřišel na to jak se to dělá;\nMeh: Quest book má sice něco do sebe, ale určitě nepatří zrovna k mega přehledným. Český překlad textů v rozhovorech je naprosto v pořádku, v questech a achievementech je naopak vidět, že to překládal někdo, kdo hru nehrál. Anglický dabing je ok, nic světoborného, ale ani neuráží. Grafika je, jak jsem říkal, taky tak nějak OK. Síla příběhu je zase spíše průměrná, jeden-dva zvraty, jinak vcelku slušně napsané. Možná to byla původně kniha. To by to vysvětlovalo.\nHodnocení hráče: 76/100


Konec obstrukcí: Instalace veřejných dobíjecích stanic pro elektromobily nebude vyžadovat územní souhlas — Solární Novinky\nPoslanci na konci září schválili dopravní zákon roku. Má zrychlit stavbu dálnic a železnic v České republice. Nově také usnadňuje instalace dobíjecích stanic pro elektromobily. Uvedl to deník Mladá Fronta Dnes.\nZákon zavádí například jednotné závazné stanovisko u záměrů staveb, u kterých se posuzovaly vlivy na životní prostředí. Zároveň stanovuje lhůty pro úřady k vydání rozhodnutí. Novela by měla také umožnit vyhotovování jednoho znaleckého posudku pro více pozemků a staveb k ocenění jejich hodnoty. Využitelné budou až tři roky.\nPoslanci odmítli pozměňovací návrh horní komory, který navrhoval mimo jiné, aby vlastníci rodinných a bytových domů v místech budování dopravní nebo energetické infrastruktury dostávali za své nemovitosti, pokud v nich bydlí, až dvojnásobek odhadní ceny. Státu to umožní stavět ještě předtím, než skončí případný spor o výkupní ceny pozemku.\nNově se má rozšířit i na vodní a energetickou infrastrukturu, pokud jsou vymezeny v územním rozvojovém plánu nebo v zásadách územního rozvoje.\nNávrh dopravního zákona dále zavádí jednotné závazné stanovisko u záměrů staveb, u kterých bylo provedeno posouzení vlivů na životní prostředí. Toto stanovisko by mělo nahradit veškeré správní akty nutné k ochraně přírody, což může podle ministerstva proti současnosti urychlit přípravu staveb až o rok. Lhůta pro vydání stanovisek by navíc měla být 30 dní, ve složitých případech dvojnásobná. Pokud se úřady nevysloví, uplatní se takzvaná fikce souhlasu.\nNovela také počítá i s tím, že budování veřejných dobíjecích stanic pro elektromobily nebude vyžadovat rozhodnutí o umístění stavby ani územní souhlas. Toto by mělo urychlit výstavby sítě dobíjecích stanic, které jsou nezbytným předpokladem pro rozvoj elektromobility v Česku.


Neviditelná Olomouc – rukama i čenichem | REMIX\nPříspěvky od katerina.opatrna 26. 2. 2014\nVýstava Neviditelná Olomouc přibližuje návštěvníkům život nevidomých na vlastní kůži. V absolutní tmě si tak prý lze vyzkoušet, jaké to je pohybovat se po rušném městě bez zrakových vjemů, zjistit, jak lze slyšet, cítit i hmatat Olomouc. Organizátorem výstavy je TyfloCentrum Olomouc, o. p. s. Svůj neplánovaný zážitek z této výstavy popsal pro Remix náš dobrovolník.\nPlán na sobotní odpoledne zněl: po obědě vezme Katka, moje žena (vedoucí prostějovského ICM, pozn. red.), Lucii, která přijela z Lyonu do Prostějova na Evropskou dobrovolnou službu, a podívají se na výstavu Neviditelná Olomouc. Já je s naší bíglicí Bonou doprovodím před vchod a pak se půjdu projít do Bezručových sadů.\n„Počkej,“ ozvalo se za mnou, jen co jsem vyrazil, „prý, jestli nechceš jít s námi. Bonu pohlídají.“ A tak jsem šel.\n„Abych vám něco řekla o sobě, vystudovala jsem vysokou školu a ráda vařím, jak vidíte,“ začala zvesela paní průvodkyně v tričku s nápisem Vidím jako krtek. „Teď se seřaďte do zástupu, chyťte se za rameno toho před vámi a jdeme.“ Prošli jsme tmavým závěsem a hned byla všude tma jako v pytli.\n„Nejdřív tu mám pro vás olomoucké památky. Kdo pozná tohle?“ Jdeme od jedné ke druhé. To jsem blázen, Panna Maria Sněžná má přece dvě baňaté věže. Tady je ale jenom jedna. Který kostel v Olomouci může mít jenom jednu baňatou věž? „Koukejte pořádně,“ povzbuzuje mě paní průvodkyně.\nKoukám, koukám, a najednou v dálce světélko. A pak cupitání. Aha, naše Bona přišla za námi a odhrnula při tom závěsy u vstupu.\nDál nás čeká cesta po „městě“, s nohou na vodicí lajně – takové té, co známe od přechodů. Klopýtáme, narážíme do značek, ale nakonec se bezpečně dostaneme na lavičku.\nA už jsou tu historické exponáty. Bono, kde jsi? Co to tam máš? Nech toho lva na pokoji!\nProhlídka se chýlí k závěru, a tak nemůže chybět obchůdek se suvenýry. Prohlížíme si je, jak jinak, rukama. Teď aspoň vím, jak nevidomí vybírají vánoční dárky!\nNaše průvodkyně nás shání zase do zástupu, ruku na rameno toho před námi, půjdeme ven. „Pozor na oči, může to být nepříjemné,“ varuje nás. Světlo opravdu oslňuje.\nNa světle jsme si prohlédli známé i méně známé pomůcky pro slabozraké a nevidomé. Byl tu psací stroj i rámeček na „ruční poznámky“. Lucii nadchl strojek, co hlásí barvu oblečení – prý by se jí hodil na učení český slovíček.\nJeště jsme prozkoumali speciální Člověče, nezlob se, zahráli si hrkací pexeso a rozloučili se. Viděli jsme toho hodně, a nejen očima.\nVýstavu Neviditelná Olomouc můžete navštívit do 31. 1. 2015 na adrese Křížkovského 5, Olomouc. Je dobré si prohlídku zarezervovat! Více informací najdete na www.neviditelnaolomouc.cz.\nPřidej komentář jako první k "Neviditelná Olomouc – rukama i čenichem"


Umřít a přežít to. Poslechněte si dokument o zážitku s jedním z nejsilnějších přírodních psychedelik | Radio Wave\nJak tě napadlo vyzkoušet kouření sekretu ropuchy Bufo Alvarius?\nBěhem procesu objevování sebe sama jsem absolvoval několik psychedelických rituálů s etheogeny, tedy látkami, které můžou vést k bohu, poznání… O Bufo Alvarius se mluví jako o nejsilnějším přírodním psychedeliku. Zajímalo mě, jestli to tak opravdu je a co to dělá, přišlo mi přirozené vyzkoušet a setkat se i s touto medicínou. Četl jsem na nějakém blogu zkušenosti Jirky Charváta, kterého jsem oslovil, stali jsme se přáteli. Vyprávěl mi o tom, jak mu rituál změnil život. Byl jsem zvědavý, co může „medicína změny“ udělat se mnou.\nCo jsi o tom zážitku slyšel předem?\nŽe je nejsilnější, nedá se „očůrat“, že znamená ukázku smrti, že možná dokáže zprostředkovat setkání s tím, co opravdu jsme, vědomím. Taky jsem slyšel, že pár lidí umřelo, jiní se zbláznili, že je důležitá příprava, odevzdanost, důvěra a hlavně integrace toho zážitku. Něco jsem si samozřejmě představoval, ale to jsou vždycky takové blbosti, představit se to nedá. Tím méně pečlivě popsat.\nJak dlouhá doba od zážitku uplynula a jaké teď cítíš výsledky?\nRok a půl. Bezprostřední dopad byl ten, že jsem si mohl a můžu velmi snadno vzpomenout a vyvolat pocit já – můj cíl mnohaletého meditačního hledání v procesu poznávání sebe sama. To, co jsem hledal přes deset let, najednou bylo a je přímo v mém zorném úhlu, je to přirozené a jednoduché. Dodnes se někdy musím smát, jak jsem mohl hledat něco, co je tak zřejmé. Objevení pocitu já a soustředění na něj vede k odpadávání ostatních myšlenek a vtahuje do ticha vědomí.\nDá se ten zážitek srovnat s něčím jiným, co jsi zkusil a zažil?\nNe. Během meditací se můžu dostat za mysl, za emoce, stát se všechno ve všem, ale nikdy jsem nepohlédl sám sebou do sebe sama tak intenzivně a nerušeně. Je to nepopsatelné a nepopsatelně osvobozující. Většina strachů, které nakonec můžou symbolizovat strach z nebytí, je prohlédnuta jako iluze, protože v průběhu zážitku nemůžu, nemám kam umřít. Já jsem. Pořád.\nDoporučil bys to někomu jinému?\nNe. Ano. Legrační je, že v úrovni vědomí nefunguje duální vnímání ano a ne. Černá a bílá, protiklady, protože vědomí je jedno. Najednou, zároveň. Mysl je duální a funguje v tomto módu přitažlivosti a odporu. Musí porovnávat, jinak se nevyjádří. Takže nedoporučil, protože to je opravdu nepředstavitelně silný zážitek, myslím, že i nebezpečný, a rozhodně ne rekreační. Právě i svými následky, integrací, která může být bouřlivá. Spousta lidí pak změnila práci, partnera, všechno. Ale kdy jindy a kde jinde se můžeme setkat s tím, že si prožijeme vlastní smrt? Otázkou je, jestli to chceme. Osobně si myslím, že to je jedno. Kdo se má setkat, se setká, kdo ne, ne.\nNyní tu potřebu necítím.\nV Danově případě předcházela zážitku s Bufo Alvarius dlouhá léta spirituálních praktik. Ačkoliv jsou psychedelické látky v posledních letech často diskutovány v souvislosti s jejich možným lékařským uplatněním v kontrolovaném prostředí, jejich užívání s sebou nese četná rizika včetně přetrvávajících poruch vnímání, a Česká psychedelická společnost nedoporučuje jejich rekreační využití. Poslechněte si jeho zkušenost s psychedelickým zážitkem v dokumentu Umřít a přežít to.\nBrit Jensen je původně z Dánska, ale žije už skoro patnáct let v České republice. Působí jako dramaturgyně v Českém rozhlase, natáčí audiodokumenty pro český i dánský rozhlas nebo pro britskou BBC.\nDo kin právě vstupuje film Bufo Alvarius: The Underground Secret o rituálu s žabím jedem ropuchy coloradské, který je nejsilnějším známým psychedelikem na světě.


Hanka Krawcec – Wikipedie\n13. března 1901\n19. října 1990 (ve věku 89 let)\nJiříkov nebo Filipov\nmalířka, loutkářka a grafička\nPamětní deska na domě, kde ve Varnsdorfu žila a tvořila Hanka Krawcec\nHanka Krawcec (13. března 1901, Drážďany, Německé císařství – 19. října 1990, Filipov (Jiříkov), Československo) byla lužickosrbská výtvarnice – grafička a malířka.\nNarodila se v Drážďanech jako dcera lužickosrbského skladatele Bjarnata Krawce. Vyrůstala v uměleckém prostředí plném hudby a zpěvu a po matce zdědila výtvarný talent. Navzdory nesouhlasu otce, který chtěl, aby se stala sekretářkou, si prosadila své přání stát se malířkou.\nV roce 1916 nastoupila na dvouletou uměleckou přípravku v Drážďanech, poté pokračovala studiem na Uměleckoprůmyslové škole u Arnolda Dreschera a Georga Ehrlera. Po jeho dokončení se vyučila umělecké knižní vazbě v nakladatelství Steingräber v Lipsku.\nV letech 1922–1924 pracovala jako prodavačka. Na konci roku 1924 získala stipendium Lužického semináře a začala studovat na Umělecko-průmyslové škole v Praze. Docházela do speciální třídy užité grafiky k profesoru Františku Kyselovi a navštěvovala večerní hodiny aktu u profesora Karla Špillara. V Praze se setkala s významnými osobnostmi české meziválečné kultury, např. V. V. Štechem, E. F. Burianem nebo Maxem Brodem, seznámila se tu i s dílem Mikoláše Alše, který se stal jejím největším uměleckým vzorem. Během studia také krátce pobývala také v Paříži.\nPo návratu do Německa (1928) pracovala do konce 2. světové války v reklamním ateliéru Egona Judy v Berlíně, kde získala cenné zkušenosti v reklamní grafice, knihařství a modelářství. Tehdy se také úspěšně zhostila grafického zpracování propagace a realizace velké výstavy čínského umění v berlínské Akademii věd. V hlavním městě Německa žila celkem 18 let a během války zde zažila nálety i čelila nacistickým represím.\nPo válce působila v Budyšíně jako grafička organizace Domowina, která usilovala o zachování národní identity Lužických Srbů uprostřed Německa. Připravovala propagační materiály, plakáty a různé pozvánky, navrhla i oficiální symbol organizace – stylizovanou třílistou lípu, která se v základní formě používá dodnes.\nV roce 1947 přesídlila za otcem do Varnsdorfu a zůstala zde až do roku 1986. V roce 1948 požádala o československé státní občanství, které o rok později získala. Roku 1949 také vstoupila do liberecké pobočky Svazu československých výtvarných umělců. V letech 1953–1955 pracovala ve Varnsdorfu jako pokladní, dále se ale věnovala i výtvarné činnosti. Přivydělávala si prodejem drobných grafik a vytvářela první ex libris. Stále také přijímala umělecké objednávky od Domowiny a dalších lužickosrbských institucí a střídavě pracovala pro organizace i soukromé osoby na obou stranách hranice. Mimo vlastní výtvarnou činnost učila nadané děti nebo předváděla různé výtvarné techniky v hodinách výtvarné výchovy na základní škole.\nVýtvarné práci se intenzivně věnovala až do roku 1985. V lednu 1986 onemocněla těžkým zápalem plic a byla hospitalizována v nemocnici v Ústí nad Labem a později v léčebně v Krásné Lípě. Od roku 1988 pobývala v Domově důchodců ve Filipově, kde 19. října 1990 v osamění zemřela.\nAutorka grafických listů, ilustrací, užité grafiky (plakáty, diplomy, exlibris, loga), maleb (kvaš, tempery, malba na skle) a návrhů loutek. Za nejvýznamnější je považován grafický cyklus Člověk by člověku světlem měl být (1961–1975).\nJejí dílo je zastoupeno ve sbírkách Národní galerie v Praze, Národního muzea ad. Značná část jejího díla je uložena ve varnsdorfské pobočce Oblastního muzea Děčín a v Lužickosrbském muzeu v Budyšíně (Serbski muzej, Budyšin). Je považována za první profesionální lužickosrbskou výtvarnici.\nObrázky, zvuky či videa k tématu Hanka Krawcec na Wikimedia Commons\nHAINCOVÁ, Jitka: Hanka Krawcec. Výběr kulturních výročí 2020 [online]. Ústí nad Labem: Severočeská vědecká knihovna, 2020, XLIX(2), 1–5 [cit. 2021-06-24]. ISSN 1803-6953. (obsahuje bibliografii)\nMilan Hrabal: Hanka Krawcec. Varnsdorf 1996. 2. rozšířené vydání Varnsdorf 2001. ISBN 80-238-7019-X (tamtéž rozsáhlá personální bibliografie).\nMilan Hrabal: Hanka Krawcec - výtvarné dílo / tworjace wuměłstwo. Varnsdorf 2011. ISBN 978-80-86409-29-0\nSeznam děl v Souborném katalogu ČR, jejichž autorem nebo tématem je Hanka Krawcec\nISNI: 0000 0000 8160 4260\nWorldCat Identities: viaf-84043395\nPortály: Umění | Lidé | Šluknovský výběžek\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Hanka_Krawcec&oldid=20096975“\nÚmrtí v Jiříkově\nStránka byla naposledy editována 24. 6. 2021 v 09:37.


Download "12. 9. 2015 27/2015 SBOR CÍRKVE ADVENTISTŮ SEDMÉHO DNE PRAHA VINOHRADY"\n2 PROGRAM SOBOTNÍ BOHOSLUŽBY 12. září Sobotní škola uvádí Sedláček Daniel Společná píseň č. 186 a modlitba Sobotní škola v malých skupinách Sbírka na misijní projekty CASD Společná píseň č. 95 a modlitba Přestávka Bohoslužba s kázáním uvádí Kloudová Pavla Varhanní preludium: Šubrtová Eva Společná píseň č. 279 Sborová oznámení Introit: Ef 1,3-4 Společná píseň č. 1 Přímluvná modlitba: Miškejová Petra 1. čtení z Bible Ž 103,7-14: Náhunková Renata (vsedě) Píseň pěveckého sboru: J. S. Bach: Chorál BWV čtení z Bible Žd 9,23-28: Proroková Marie (vstoje) Modlitba před kázáním: Moravec Antonín Kázání Žalud Miloslav (Některé) Velké myšlenky Dne smíření Společná píseň č. 249 Modlitba: Žalud Miloslav Sbírka pro potřeby sboru Poslání: Lv 16,30 Společná píseň č. 280 Varhanní postludium Odpol. shromáždění s kázáním: Šotola Jaroslav PROSÍME VŠECHNY O VYPNUTÍ MOBILNÍCH TELEFONŮ BĚHEM BOHOSLUŽBY.\n3 OZNÁMENÍ SBORU VINOHRADY 1. Dnes nám kázáním Božího slova poslouží bratr Miloslav Žalud. Při odpoledním setkání promluví bratr Jaroslav Šotola. 2. Příští sobotu budeme trávit v rámci sborového víkendu ve středisku Immanuel u rybníka Dlouhý na Vysočině. Zde na Londýnské se bohoslužba v sobotu konat nebude. Rovněž online vysílání a záznam kázání do archivu nebudou realizovány. 3. Za 14 dní, v sobotu , budeme společně slavit Památku Večeře Páně. Bohoslužba bude začínat v 9.30 h. 4. V pondělí se setká k plánovanému setkání Rada starších našeho sboru, v h. 5. V letním období zůstala ve sboru bílá igalitová taška s červeným nápisem LEISER s několika kusy nového oblečení (cca dětské) a dárkovým kosmetickým balíčkem YVES ROCHER. Taška je uložena u správce sboru Tomáše Chytrého. 3\n5 Úvod OTČE, DO TVÝCH RUKOU ODEVZDÁVÁM SVÉHO DUCHA Lk 23,44-49 V našem společném přemýšlení o Slovech z kříže již zbývají pouze dvě Dokonáno jest a dnešní text. Modlitbu Otče, do tvých rukou odevzdávám svého ducha zaznamenává ze všech evangelistů pouze Lukáš. Matouš a Marek pouze konstatují, že ze sebe vydal mocný hlas a zemřel. Pravděpodobně jejich střídmější pojetí naznačuje čtenáři, aby byl opatrný a brání jeho snaze strkat do všeho nos. Celou situaci doplňuje jeden astronomický úkaz, a sice zatmění slunce. To bývalo ve Starém zákoně tradičně považováno za znamení blízkosti dne Hospodinova, tj. Božího soudu. Jsme upozorněni, že se děje něco zvláštního, mimořádného. Jedná se o mocný projev Boží blízkosti. Bylo už kolem poledne; tu nastala tma po celé zemi až do tří hodin, protože se zatmělo slunce. Chrámová opona se roztrhla vpůli. A Ježíš zvolal mocným hlasem: Otče, do tvých rukou odevzdávám svého ducha. Po těch slovech skonal. Když setník viděl, co se stalo, velebil Boha a řekl: Tento člověk byl vskutku spravedlivý. A ti, kdo se v celých zástupech sešli na tu podívanou, když viděli, co se stalo, odcházeli bijíce se do prsou. Všichni jeho přátelé stáli opodál, i ženy, které Ježíše doprovázely z Galileje a všechno to viděly. Slova jsou ve zvláštním kontrastu k úvodnímu: Bože můj, Bože můj, proč jsi mě opustil? Je nepopiratelné, že Ježíšův vztah k o tci během doby, kdy visel na kříži, prošel vývojem. První slovo o opuštění naznačuje otevřenou krizi ve vztahu mezi Synem a Otcem. v kázání k tomuto slovu jsem mluvil o zvláštním paradoxu. Ježíš se modlil k o tci i přesto, že se cítil opuštěn. Nevíme, zda modlitba o odevzdání ducha vyjadřuje skutečnost, že se otec vrátil. Víme jen to, že uvnitř Ježíše již není výčitka ani protest. To, co Ježíš našel v posledních chvílích svého života je smíření. O smíření kázání ze soboty br. Michalů Balcar Jaromír Nohavica v jedné své písni zpívá o tom, co by chtěl říct kometě, až poletí kolem. A jedna z věcí, o níž by jí chtěl vyprávět, je smrt, se kterou smířit nejde se. A možná, že má pravdu, alespoň v této fázi svého života bych s ním souhlasil. A přesto Ježíš smíření nachází. Jeho způsob, jeho cesta ke smíření, vede skrze odevzdání se Bohu. Nemyslím ani zdaleka, že by tento Kristův výrok znamenal, že jeho duše odletí do nebe k Bohu. Když mluví o svém duchu, mluví o sobě celém. Svou modlitbou vyjadřuje, že v tuto chvíli přestává vzdorovat a jeho jedinou nadějí je to, že ani ve smrti nebude otcem opuštěn. To nám přece připomíná apoštol Pavel v listu Římanům, když říká, že si je jist, že ani smrt ani život nás nedokáží odloučit od lásky Kristovy. Cesta ke smíření je cesta k odevzdání se do Božích rukou. Jedno z největších umění křesťanství je rozpoznat, kdy je čas bojovat a vzepřít se i to Kristus dokázal a kdy 5\n6 je čas s bojem přestat a odevzdat vše do rukou Hospodinových. Kristus stále trvá na tom, že smrt je zlá, ale jeho smíření je v tom, že se odevzdává do rukou otcových, tedy někoho, kdo s ním zůstává i ve smrti a kdo mu může pomoci smrt překonat. Ježíš takový okamžik našel, hledejme ho i my a pomáhejme ho nalézt našim blízkým. Známá thanatoložka Elizabeth Kübler-Ross popisuje jednotlivé fáze vyrovnávání se s vlastní smrtelností takto. Tvrdí, že každý projde nejprve fází popírání, pak hněvu, následně smlouvání. Poté upadne do deprese, aby snad na konci našel smíření. To ale není nijak samozřejmý psychický proces. Ne každý člověk dospěje do poslední fáze, ale Ježíši se to podařilo pomocí unikátní cesty. Odevzdal se do rukou Božích. Centurion Ježíšův vítězný boj zapůsobil na přihlížející natolik, že jeden z nich vyznal svou víru v Ježíše. Nevím, jestli se z něj stal plnohodnotný adventista, ale je jisté, že uvěřil. Nikdo mu nekázal, nikdo ho nepřesvědčoval a přesto uvěřil. Řečeno slovy misijní terminologie šlo o svědectví životem. Jedno z nejpůsobivějších, které je možné. Jenže takové svědectví není opravdové, pokud se stane programem. Pokud nastavuji svým bližním svatější tvář, než jakou ukazuji Hospodinu, nejde o svědectví, ale o pokrytectví. Svědectví životem má smysl pouze jako vedlejší produkt opravdového života víry a nikdy jako cíl. Cíl je žít svou víru dobře před Hospodinem, ne mít dokonalou image. Modlitba je otevřená pro nás Ze všech slov z kříže je myslím toto tím, které nás nejvíce vybízí, abychom se k němu připojili a také se ho modlili. Nejde jen o okamžik před smrtí, ale kdykoli během života. Ježíš cituje Žalm 31,5 a ten nemluví o umírání, nýbrž o životě. Mluví o tom, že v životě nastávají chvíle kdy je třeba modlit se, aby Hospodin vzal do rukou celý náš život. Takové odevzdání se Hospodinu nemusí vést k trpné pasivitě. Takové odevzdání pro nás může být vybídkou k ještě větší aktivitě, k ještě většímu boji. odevzdání dává víru, že je správné činit dobro, i když se nám zdá, že zlo kolem nás je tak silné, že ho není možné porazit. k tomu, že je správné milovat a budovat lásku, i přesto že nevěra je běžnou věcí. k tomu, že je správné pomáhat, i když potřebných je tolik, že jim nikdy nebude dostatečně pomoženo. Pokud se odevzdáme Hospodinu, možná dostaneme odvahu věřit i když je to nemoderní a menšinová věc. Co se s aždým z nás stane, když se odevzdá Hospodinu nevím. To je na Bohu. Nám všem přeji odvahu říci naplno a plným srdcem slova Otče, do tvých rukou odevzdávám svého ducha! AMEN\n8 NAROZENINY OSLAVÍ: Kolbach Nicole Turecká Gabriela Píchová Marta Sedláček Daniel Kvintus Pavel Přejeme vám všem hezký a požehnaný celý týden! Vzpomeňte kdykoli na dnešní poslání Lv 16,30: 30 Protože tohoto dne za vás vykoná obřad smíření, aby vás očistil od všech vašich hříchů. Budete před Hospodinem čistí. Český studijní překlad. 30 For on that day shall the priest make an atonement for you, to cleanse you, that you may be clean from all your sins before the LORD. King James (2000). Fond naléhavé pomoc. Ti, kteří by rádi přispěli na tento účel, mohou zasílat prostředky, které se rozhodli věnovat, na sborový účet číslo: /0800, variabilní symbol Chcete-li přispět jakýmkoli darem, zašlete jej na stejný účet pod v.s Sbor PRAHA VINOHRADY kontakty: KAZATEL SBORU VINOHRADY M. Balcar PRVNÍ STARŠÍ SBORU J. Králová VEDOUCÍ SBORU pro křesťanský domov P. Kloudová STARŠÍ SBORU pro seniory R. Jonczy VEDOUCÍ SBORU pro mládež M. Pavlík TAJEMNÍK R. Vlach SPRÁVCE T. Chytrý Informace o zpravodaji: Příspěvky do zpravodaje zasílejte nejpozději vždy do ČTVRTKA. Na uvedenou ovou adresu můžete také zasílat žádosti o zasílání zpravodaje elektronickou poštou.\nVinohradský zpravodaj č. 33/18 13.10.2018 Sbor Církve adventistů sedmého dne Praha-Vinohrady Londýnská 30, 120 00 Praha 2 www.sborvinohrady.cz Program sobotní bohoslužby 9:30 10:30 Sobotní škola uvádí\nVinohradský zpraodaj č. 29/18 15.9.2018 Sbor Círke adentistů sedmého dne Praha-Vinohrady Londýnská 30, 120 00 Praha 2 www.sborinohrady.cz Program sobotní bohoslužby 9:30 10:30 Sobotní škola uádí Antonín\n26. 12. 2015 42/2015 SBOR CÍRKVE ADVENTISTŮ SEDMÉHO DNE PRAHA VINOHRADY\n26. 12. 2015 42/2015 SBOR CÍRKVE ADVENTISTŮ SEDMÉHO DNE PRAHA VINOHRADY Londýnská 30, 120 00 Praha 2 PROGRAM SOBOTNÍ BOHOSLUŽBY 26. prosince 2015 9.30 10.30 Sobotní škola uvádí Fuksa Josef Společná píseň


Jak na malování na hedvábí? - Poraď.cz\nPoraď.cz > Volná diskuze > Rady a tipy > Návod > Jak na malování na hedvábí?\nMalování na hedvábí je stále populárnější výtvarná technika. Malováním na hedvábí si totiž můžete efektně ozdobit třeba svůj šátek nebo vytvořit originální kravatu. Tím to ale nekončí, můžete vyrábět atraktivní povlaky na dekorativní polštářky nebo poutavé hedvábné obrázky na zeď. Malování na hedvábí není vůbec těžká technika, když by se to mohlo na první pohled zdát. Přečtěte si následující návod a hned se s chutí do malování na hedvábí pusťte!\n•\tHedvábí – hedvábnou látku nebo přímo výrobek určený na malování na hedvábí – šátek, kravata, povlak na polštář apod.\n•\tSpeciální barvy na hedvábí\n•\tGutta – gumová konturovací barva, která zamezí rozpíjení hedvábí v motivech (vyrábí se v mnoha barvách)\n•\tRám na vypínání hedvábí (většinou dřevěný)\n•\tŠpendlíky nebo speciální drápky na hedvábí, které pomohou uchytit hedvábí na rám\n•\tEfektová sůl, můžete použít i obyčejnou kuchyňskou sůl\n•\tMisky na rozdělávání barev\nBěžnou hedvábnou látku zakoupíte v metráži, pokud budete chtít výrobky určené speciálně na malování na hedvábí, budete muset do výtvarných potřeb. Výhodou je, že tam ale zároveň nakoupíte všechny ostatní potřebné věci.\nPředtím, než začnete na hedvábí malovat, napněte hedvábí na připravený dřevěný rám a to pomocí špendlíků nebo drápků na hedvábí. Na hedvábí se Vám bude totiž lépe malovat, pokud se nebude dotýkat podložky. Vypnuté hedvábí zároveň umožní dokonale přijmout barvu. Pokud se Vám nechce hned na začátku investovat do dřevěného rámu, poslouží Vám stejně dobře kartonová krabice s vyříznutým dnem. Případně můžete zakoupit hedvábí, které už bude napnuto na kovovém rámečku.\nMotiv, který budete chtít malovat na hedvábí, si nejprve načrtněte na papír.\nObyčejnou (případně fantomovou) tužkou si na hedvábí překreslete požadovaný motiv. Klidně podle vyrobené šablony. Poté všechny linie velmi pečlivě obtáhněte guttou. Tvořte uzavřené plochy a dávejte si pozor, aby se linie nebyla nikde přerušená - barvy by se pak rozpíjely. Guttu nechte dobře uschnout.\nTeď můžete začít malovat barvami! Je to jako omalovánky. Barvy opatrně nanášejte štětcem na požadované plochy. Doporučujeme postupovat od středu plochy ke krajům. Na obrázku zároveň pracujte odshora dolů, předejdete tím rozmazávání už hotové práce.\nJakmile barvy uschnou, je třeba je zafixovat. Většina barev na hedvábí se fixuje teplem, bude tedy třeba je přežehlit. Žehličku zapněte na 140°C a nastavte na program na bavlnu. Dejte si pozor na to, že se hedvábí a především gutta bude na žehličku lepit. Přežehlujte tedy hedvábí ideálně přes starou bavlněnou látku. Žehlete 3-5 minut.\nNamalovaný hedvábný výrobek ručně přeperte ve vlažné vodě, můžete do ní kápnout trochu octa, a nechte uschnout.\nAť Vám vlastnoručně vyrobený výrobek dělá parádu i radost!\nrozpíjení barev Rady a tipy 0\ngutta se loupe Rady a tipy 0


Rozhodnost | k47.cz\n26. 6. 2006 (před 13 lety) — Ivan Bortel (♪)\nSeděl ve své rozlehlé kanceláři s nohama vyloženýma na stole tak, jak to dělával v poslední době. Nevzpomněl si už, jak dlouho to trvá, jestli několik měsíců či několik let. Pozoroval vířící sloupce prachu odhalené loučemi pozdně odpoledního letního slunce, které mu svou činností, alespoň si to právě teď myslel, přivozovalo stále větší apatii.\nZjistil, že celý podnik funguje bez něj, že jen stačí, aby tu seděl. Každý má pocit, že o něm ví veškeré informace. Každý se ho bojí. Kdysi to tak bylo, vše o všech věděl a věci jemu nelibé trestal. A přísně. Teď za něj vše udělá strach nebo lhostejnost, které zapříčinila dokonalá byrokracie vlastní jak jeho podniku, tak celému světu. Už jsem také její součástí, neřídím ji, jsem její dělník bez vztahu ke své práci, ke svému životu. Spíš otrok, který nemá nic na práci. Zasmál se s ironickou intonací svému protimluvu a uvědomil si, že vůbec neví, proč se celý život hnal tak bezhlavě za vysokými cíli, které mu přinesly jen nutnost přítomnosti ochranky.\nV decentní přiopilosti způsobené řezavými paprsky slunce a sklenkou drahé lihoviny hledal příčiny svého dosavadního snažení a nenacházel nic určitého. Přišlo mu, že si pamatuje jen pocity – a to matně. Asi to byl vzdor. Jako mladík jsem přeci býval dobrák, možná trochu blbec. Ale všem to bylo jedno! Když jsem žádal, ať berou ohledy na ostatní, nechápali to. Nebyli zlí, jen to nechápali. Prostě se sami sobě odcizili už jako děti. Mně se to podařilo až teď, tudíž si to bohužel uvědomuji. Pousmál se. „Neštvalo mě to, tak jsem se stal sviní, ale naschvál. Chtěl jsem jim všem ukázat. Nebýt lhostejný, ale být parchant.“ Mumlal si šeptem, aby si lépe uvědomil své myšlénky.\n" A měl jsem na to ideální podmínky", pokračoval v samomluvě a napadlo ho, jestli netrpí psychickou poruchou, když celé měsíce, možná už roky den co den sám sobě nebo fiktivní osobě vypráví ten samý příběh. Možná se snažil najít výmluvu pro své snažení, pro svůj život, ačkoliv výčitky nikdy nepocítil. Měl vždy pocit, že veškerá ta svinstva má obhájená tím, že se kdysi zkoušel chovat dle zásad, ale prostředí mu to nedovolilo, nabil si.\nTak otočil o sto osmdesát stupňů a měl na to ideální podmínky. Vládl tehdy totiž poněkud slabomyslný a stihomamem stižený premiér, který býval boxer a jeho inteligence i schopnosti odpovídaly počtu ran do hlavy, které utržil. Toto bezvládí dovolilo nejen vznik jeho impéria, ale i rozložení chapadel napříč celým státem, napříč všemi společenskými třídami. Následkem tohoto období pro něj i teď, mnoho let po odchodu slaboduchého nepodařeného premiéra, byly zákony jen cárem papíru do sběru, má-li ekologické cítění.\nVzal si ženu, která na jeho činnost nic neříkala, ovšem časem zjistil, že neříká vůbec nic. Ovšem, že jen jemu. Tak se rozvedli. od té doby neviděl ji ani děti, ke kterým si nedokázal vypěstovat jiný cit než lítost.\nTeď neměl, co dělat. Mohl si zavolat poddajnou pohlednou podřízenou podle svého vkusu, jak to kdysi dělával. Ale ani to už ho nebavilo.\nZvedl sluchátko a přikázal: „Pošlete mi Terezu, jestli má čas. Může bez klepání.“ A už věděl, že to udělá. Vyndal si pero a papír, rozhodl se, že bude psát rukou, aby každý viděl, že to byl on.\nNáhle a bez klepání se v kanceláři objevila Tereza. Na tváři měla obvyklý výraz skrývající opovržení. „Víte“, začal, „pozoruji vás už dlouho a nějak mi tu nesedíte. Jako jediná jste si tu uchovala charakter a oprávněně námi opovrhujete.“ Na tváři se Tereze vyrýsoval křečovitý úsměv a on pokračoval: „Nepatříte sem. Trpíte tu. Jako jediná opravdu něco děláte, ačkoliv neděláte vše, co chceme. Máte výpověď. Jste jediná, koho si vážím, proto to dělám. Šel jsem celý život nahoru a teď nemám kam jít. Plavu na hladině a létat neumím. Už Vám nemám co říct. Zbytek zjistíte sama. Časem. Ať se Vám daří. Rád bych Vám podal ruku, ale urazil bych Vás. S bohem.“ Tereze se objevil na tváři výraz, který už nic neskrýval. Soucitné a opovržlivé pochopení. Se sarkastickým tónem se rozloučila stejnými slovy.\nVzal si pero a psal celé odpoledne. Psal vše – jména, data. Už se rozhodl a to ho vyhecovalo k heroické aktivitě. Když dopsal, zničil všechny záznamy o Tereze a z anonymního účtu jí poslal slušnou sumičku. Sbalil si kartáček na zuby, pastu a ručník a vypařil se vedlejším vchodem. Vše s úsměvem na tváři.\nS úsměvem na tváři musel donutit policii, aby ho vzala do vazby. Předal jí svou výpověď, ale organismus, který před lety vytvořil fungoval dál bez něj. Úsměv, který ho doprovázel celý proces, nezakolísal, přestože byl jediným odsouzeným. Cítil se konečně šťastně. Ale jeho chobotnice, ten dokonalý organismus fungoval dál. Bez něj.\nštítky: #povídky #tvorba #Ivan Bortel\npublikováno 26. 6. 2006\npříbuzné články: Mlha, MNQHQ, Život Briana, Deník grafika, Sedm roků samoty - hodnocení, Trhliny skutečnosti\nsem odkazují: Bilance roku 006, Zpověď člověka zasaženého bleskem


Kryt na AirPods - vlastní obrázek | CASESHOP.CZ\nDomů / MOTIVY / Kryt na AirPods - vlastní obrázek\nVytvoř si vlastní kryt na AirPody. Doporučený formát pro vlastní obrázek je 1:1 pro 1. a 2. generaci. Pro model PRO a 3.generaci je doporučený formát 2:1 na šířku. Obrázek nahraj ve vysokém rozlišení níže pomocí přílohy. Obrázek je z obou stran krytu, můžeš tak nahrát klidně obrázky dva a my ti každý potiskneme z jedné strany.\nKryt je kompatibilní se sluchátky AirPods 3.generace (rok uvedení 2021). Sluchátka lze nabíjet v krytu pomocí USB. Pokud chceš nabíjet bezdrátově, je potřeba AirPody vyjmout z našeho ochranného krytu.


Hledat - ZdravePamlsky.cz\nKošík - 0 ks\nDomů PřihlásitRegistrovatMůj účetNákupní košíkObjednat\nPečené sušenky pro psy\nCo je dobré vědět, než objednáte\nSuroviny, které používáme\nTak na kuřecí chodím naší čivavce dokonce i já :-) Doporučuji, malá ji má společně s králičím jako nejmilej ..\nVyhledat: Všechny kategorie Pečené sušenky pro psy Sušené maso Vyhledávat i v podkategoriích\nHledat i v popisu pamlsků\nPamlsků na stránku: 10 25 50 75 100\nHovězí aorty (čistý kolagen)\nAorty hovězí, které obsahují čistý kolagen prospívají na klouby, vaziva a kůži. Kolagen je velmi důležitý pro stavbu chrupavek, kloubních pouzder, vazivových tkání, kostí i srsti. Zejména jsou aorty vhodné pro štěňata, malé psy, starší psy a psy v zátěži. Velikost aort se pohybuje od 20 do 25 cm. Balení obsahuje 1 ks. Vše v potravinářské kvalitě! Surovinové složení: Hovězí aorty (čistý ..\nBez daně: 26,09 Kč\nHovězí aorty (čistý kolagen) - hvězdičky\nHovězí aorty - hvězdičky, které obsahují čistý kolagen prospívají na klouby, vaziva a kůži. Kolagen je velmi důležitý pro stavbu chrupavek, kloubních pouzder, vazivových tkání, kostí i srsti. Zejména jsou aorty vhodné pro štěňata, malé psy, starší psy a psy v zátěži. Balení obsahuje 1 ks. Vše v potravinářské kvalitě! Surovinové složení: Hovězí aorty (čistý kolagen) - hvězdičky 100% ..\nBez daně: 21,74 Kč\nSušená hovězí játra 100%\nSušená prvotřídní hovězí játra. Sušené maso patří mezi dietní pamlsky s bohatým zdrojem energie a velkým množstvým plnohodnotných bílkovin. Maso pochází výhradně od regionálního zpracovatele masa a je vždy čerstvé. Vše v potravinářské kvalitě! Surovinové složení: sušená hovězí játra 100% Analytické složky: hrubý protein 62%, hrubé oleje a tuky 11,7%, hrubý popel 4,4% a vl..\nBez daně: 25,22 Kč\nSušené hovězí maso 100%\nSušené prvotřídní hovězí maso vlastní výroby. Sušené maso patří mezi dietní pamlsky s bohatým zdrojem energie a velkým množstvým plnohodnotných bílkovin. Maso pochází výhradně od regionálního zpracovatele masa a je vždy čerstvé. Vše v potravinářské kvalitě! Surovinové složení: sušené hovězí maso 100% Analytické složky: hrubý protein 83%, hrubé oleje a tuky 3%, vlhkost 12%..\nBez daně: 62,61 Kč\nVepřové aorty (čistý kolagen)\nVepřové aorty, které obsahují čistý kolagen prospívají na klouby, vaziva a kůži. Kolagen je velmi důležitý pro stavbu chrupavek, kloubních pouzder, vazivových tkání, kostí i srsti. Zejména jsou aorty vhodné pro štěňata, malé psy, starší psy a psy v zátěži. Balení obsahuje 3 ks. Vše v potravinářské kvalitě! Surovinové složení: Vepřové aorty (čistý kolagen) 100% Český výrobek od č..\nBez daně: 23,48 Kč\nCopyright © 2013 ZdravePamlsky.cz. All rights reserved.


Černá a bílá - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Deníčky » Snažení » Černá a bílá\nKdyž život není lehký, když neexistuje jednoduchá odpověď, když to není jen ano/ne, tak se člověk cítí beznadějně. Pak nezbývá, než se rozhodnout a jít tou cestou, jít a modlit se, aby jeho rozhodnutí bylo správné.\nKdyž chcete dítě, je to mnohdy naprosto jednoznačné, je to to jediné, co je jisté, co je pevné… Ta touha je prostě nezlomná, neotřesitelná, jste si jisti, že dítě je to, co v životě chcete, za čím jdete, co má váš život naplnit. Jste si jistá, že jste se nezrodila ani pro kariéru, ani pro cestování, ale proto, abyste byla mámou. Je to tam, ten pocit, že chcete dítě, že ho musíte mít, protože když ho nemáte, jste nešťastná.\nJenže jako mnoho věcí v životě není růžových, tak mnoho věcí v životě není prostě bílých, nebo černých. A tak zvažujete, zvažujete kvůli sobě, kvůli svému vztahu s manželem, kvůli dítěti samotnému. Zvažujete, zda jste dostatečně finančně zajištěni, zda máte pevný vztah se svou polovičkou, zda máte podporu v rodině a zda máte praxi, zda máte kde bydlet, zda… zda… zda.\nPak si to nějak zhodnotíte a víte, že podporu v rodině nemáte, ale taky víte, že se to nikdy nezmění. Ok, takže tohle vypouštíte, protože to byste děti neměla nikdy. Takže jedna zelená fajfka, tenhle řádek, tuhle odrážku, odškrtne jako vyřešenou, ne proto, že by vás to netrápilo, ale protože se nechcete trápit něčím, s čím nejde nic dělat. Reálně je to nevyřešitelná věc, protože nemá smysl, aby to vstupovalo do rovnice rozhodující o tom, zda mít nebo nemít dítě. Takže žádné hlídání, žádná láska prarodičů, žádná finanční pomoc, žádné rady, žádná jistota, žádná pomoc… tak ať.\nNastává problém školy, no jo no, nemáte dostudováno, a i když vás by to tolik netrápilo a říkáte si, že byste to nějak zvládla i těhotná, váš muž na to má jiný názor. Prvně tedy dodělat školu. Asi je to tak správně, přece jen nemůžete rozhodnout o něčem, co se týká i jeho, sama. A navíc, když se to stane, nedá se to odestát. První červený křížek u jedné z odrážek. Takže čekáte, čekáte dva tři roky, doděláte školu a křížek u téhle odrážky se mění v zelenou fajfku.\nPromoce, bomba, takže problém studia se vyřešil, hurá na dítě. O ou, je tu další odrážka. Mateřská, nechcete o ni přijít. Přece jen bez rodiny za zadkem je pak problém, když není dostatek peněz. Nechcete být vdaná matka samoživitelka, která sice neživí, ale jinak je na tom obdobně jako ty, které živí a jsou samy. Nechcete mít chlapa v práci od nevidím do nevidím a chcete dát tomu malému spokojený život s tátou. Takže se to zase odkládá, už vás to rve na kusy, ale jo, jdete do práce a jsou tam na vás zlí, děláte za pakatel a odpočítáváte měsíce. Jste tam rok, tahle odrážka se vyřeší a vy začínáte řešit další.\nPraxe. Je rok praxe dostatečný? Ne, není. Ale dost, už vás to nebaví, přece nebudete rozhodovat o dítěti podle poťouchlé rovnice. Stačí, to už stačí! Už jste čekali dost dlouhou. Kašlete na praxi, to byste musela dělat pět let, aby to někdo bral jako dostatečnou praxi. Nechcete pak ve třiceti nebo později brečet, že jste ten čas prošvihla a dítě nejde. A co peníze za IVF apod. Nemáte na to a vůbec, nejsou v tom přece jen ty praktické věci, chcete pro sebe trošku štěstí, chcete to po čem toužíte tak dlouho. Takže jo, berete pomyslnou gumu a tenhle řádek mažete. Kašlete na praxi a začínáte řešit bydlení.\nNechcete bydlet s dítětem v maličkém bytě. Takže prodáváte byt, najdete kupce a čekáte, až se najde něco pro vás, kam byste se přesunuli. Nic se nedaří najít. Do toho zdravotní problémy, co se táhnou strašně dlouho. Sbíráte odvahu, chce to obrovský kopec odvahy, který bude úměrný, nebo vyšší intenzitě bolestí. Zdravotní stav řešíte dlouho a víte, že není pomoci, takže je to jen o tom, zadržet dech a skočit. Skáčete a opravdu, na testu jsou dvě čárky. Obrovská radost!!! Je to tady.\nA hned vzápětí nemocnice a problémy a měsíce depresí a strachu a vůbec to není takové, jaké jste to čekala, a pak konec, srdíčko nebije. Mele se to ve vás, vyčítáte si, že jste asi nebyla připravená po fyzické stránce, doktoři tvrdí, že je to hloupost. Vyčítáte si, že jste to zdržovala řešením financí, mateřské a nevíte čím vším ještě a že teď jste „stará“ a po potratu.\nVyčítáte manželovi, že chtěl, abyste dodělala školu, protože jinak by vaše dítě už chodilo do školky a vy byste nebyla „stará a bezdětná“. Přijde období otupělosti, pak období pláče a truchlení, pak psycholog, nakonec návrat do práce. A opět se vrací ty zdravotní problémy, které jste v těhotenství nevnímala, protože jste měla úplně jiné problémy. A v práci je to zase naprd. Takže dáváte výpověď a do toho vám umře nejlepší kamarád. A vy cítíte obrovskou bolest nad ztrátou dítěte a kamaráda v jednom jediném roce.\nA pak je to tady, po dlouhém roce najednou cítíte zase touhu po mateřství a je to silné jako tenkrát, jen někde vzadu v hlavě je pokora a strach, který tam poprvé nebyl. A tak zvažujete zda ano, zda ne a bojíte se, že to zase špatně skončí. Řešíte své nekonečné zdravotní problémy a konečně víte, co vám je. Je to tu, konkrétní diagnóza, jenže… zánět se nedaří vyléčit, usadil se v rameni a nechce zmizet. Gynekoložka radí otěhotnět, protože tělo je prý připraveno jako nikdy, ale ten zánět se musí vyřešit a ono to nejde. Spousta spolykaných prášků a nic z toho.\nPak jiskřička naděje, vyřeší se bydlení a vy se stěhujete do většího, trošku máte výčitky, protože se z velké části vyřešilo kvůli tomu, že vám zemřel nejlepší přítel. Připadáte si jako byste tancovala na jeho hrobě, a tak z toho stěhování ani nemáte radost.\nA je to tu, je to tu zase, to přemýšlení, zda se snažit, nebo zda čekat, až se uzdravíte, abyste mohla nastoupit do práce a pak odpracovat a pak se teprve snažit. Je to nekonečné boogie, je to zápas v boxu mezi srdíčkem a hlavou. A kdo to vyhraje? Nebo nakonec hodíte bílý ručník do ringu? Jeden den vítězí hlava, pak zase srdce a pak držíte v ruce ručník a říkáte si, hodím ho a pak to nechám na osudu. Ale nehodíte.\nA všichni to sledují a dívají se na vás jako na blázna. A nakonec… nakonec stejně vyhraje srdce… protože ta nezlomná touha, o které jsem psala na začátku, je opravdu nezlomná, ta přežije všechno utrpení, každou bolest, každé neštěstí… ta prostě nezmizí.\nA tak jediné, co zvažujete, je, zda zvládnete těhotenství ve vašem zdravotním stavu, to je jediná proměnná. Kašlete na práci, kašlete na rodinu, kašlete na mateřskou, na praxi, řešíte jen zdraví. A zase jste tam, stojíte, chystáte se zadržet dech… a skáčete!\nHodnotilo 36 lidí. Score 3.5.\nUkecaná baba ;) 2036 příspěvků 10 inzerátů 25.09.15 00:09\nZlato ať to výjde a je vše v pořádku jak to jen půjde - u tebe i u budoucího mimuška. Moc vám držím palce!\nNeúnavná pisatelka 16910 příspěvků 25.09.15 07:13\nZajímavě napsáno. Snad je líp.\nUkecaná baba ;) 1025 příspěvků 25.09.15 07:16\nJe to velice zajomave psany denicek. Fakt krasny. Ale byt Vami, neresim nic a necham to osudu. Ono ty neplanovane radosti jsou lepsi, nez ty planovane.\nUkecaná baba ;) 1165 příspěvků 25.09.15 07:52\nMoc hezky psany denicek, je mi z toho uplne smutno moc drzim palce at to brzy vyjde.ja otehotnela rok pred bakalarkou, takze skolu jsem nedodela, nedostala jsem ani materskou ani nic ani bych se nemela kam vratit do prace tze taky nic moc pocit..urcite jste se dobre rozhodla protoze kdybyste nahodou zustala sama s ditetem, bez pomoci rodicu byste to mela v takove situaci opravdu tezke financne..ja pomoc rodicu mam velikou. Moc drzim palecky\nZávislačka 2760 příspěvků 25.09.15 08:33\nMoc peknej deníček! po jeho dočtení se člověk opravdu zamysli. Preji Ti aby si Te Tve miminko našlo a vse proběhlo v poradku\nKecalka 421 příspěvků 25.09.15 08:45\n@sunshinegirl krasne napsano! mam pocit, jako kdybys mi mluvila z duse.. drzim ti moc moc moc pesti, at se k tobe stesti obrati celem a ty jsi nejstastnejsi\nsunshinegirl 25.09.15 09:09\n@cucik14 @Izzz @sebaanez @mattez @andilek2766 @petramarkech Díky moc. Ulevilo se mi. Vypsala jsem se, šlo to přímo ze mne, takový nutkavý pocit, že to prostě musím napsat a mozek ani nepřemýšlel, prostě ruce psaly samy.\nKecalka 217 příspěvků 25.09.15 09:12\nKdyž jsem začala číst první odstavec, tak mě to zasáhlo. Tak hřejivě, že to někdo má stejně. Ja jsem ještě na škole a všichni si ze mě dělají blázna. Jsem ráda, že si napsala tento deníček. Necítím se být sama. Děkuju\nsunshinegirl 25.09.15 09:13\n@theressapoch Nejsi sama…je nás víc…musíme tomu věřit, že na nic v životě není člověk sám, že není jediný, kdo se tím něčím trápí a že to dopadne dobře. Někdy je to strašně těžké a stojí to slzy a strach a úzkost, ale třeba ta trnitá cesta pak přinese tu nejhezčí růži.\nKecalka 184 příspěvků 25.09.15 10:00\nKrásně napsáno a je přesně vidět, kam nás dnešní doba tlačí…vystudovat vysokou, pak mít +- dva roky odpracované a nejlíp úvazek na dobu neurčitou. Člověk než se naděje tak je mu skoro 30.A pak když to nejde, tak musí dávat nehorázné peníze za ivf místo toho, aby tyto peníze byly použity třeba na výbavu pro dítě. Po pravdě řečeno mě tento směr, který civilizace nabírá děsí. Bohužel jsme bezmocné s tím něco dělat, pokud chceme žít aspoň trošku na úrovni…\nKecalka 229 příspěvků 25.09.15 10:00\nDržím moc palečky, ať vyjde přesně to, co si opravdu přeješ…\nDeníček jsem přečetla jedním dechem, taky jsem se v něm našla. Dělala jsem školu při práci a pak na rok přerušila kvůli mimču - je to pak opravdu věc vůle to dokopat k promoci…\nUrčitě je fajn na začátku školy a vztahu a bydlení a všeho okolo nechat vyhrát racionálně uvažující hlavu - a teď je čas na srdíčko…\nTak tfuj tfuj tfuj…\nPříspěvek upraven 25.09.15 v 10:01\nNafrněná 25.09.15 10:09\nTento deníček mě hodně zasáhl, já jsem přeskočila hodně věcí a rozhodla se mít dítě, myslím, že jsem daleko šťastnější i bez velkého bytu a pracovní praxe než ty, které mají kariéru i vilu ale bez dítěte…\nale to je život, nemůžeme mít vše..\nAle proto když se tady objeví diskuze o tom, jestli si má mladá žena i bez bůhvíjakých financí pořídit dítě, tak já ji podpořím, pokud má chlapa a teplo domova.. Ostatní se vyřeší samo v nejlepším případě.\nMoc vám držím palce, ať se brzy dočkáte\nNafrněná 25.09.15 10:11\n@sebaanez přesně tak\nUkecaná baba ;) 2036 příspěvků 10 inzerátů 25.09.15 10:11\n@Mišulka86 Mluvíš mi z duše Přesně to se mi taky honí hlavou, když o tom člověk tak přemýšlí…Doba nás nutí do toho všeho abychom mohli miminku dopřát a nenaděješ se a máš na krku třicítku…Pak si ještě vláda stěžuje na nízkou porodnost, když není schopná trošku slušně zabezpečit zaínající rodinu\nKecalka 152 příspěvků 25.09.15 10:51\nPřeji kupu zdraví, ostatní není (tolik) důležité. Bývala jsem před pár lety v podobné situaci, co se školy týče. Ovšem velikou výhodou byla a je podpora rodiny - ne každodenní hlídání a pokrývání našich výdajů, ale pocit, že kdyby bylo jakkoli ouzko, máme se na koho obrátit. Teď čekáme druhé. Já jsem sice stále bez mateřské a bez praxe, ale šťastná. Před prvním porodem jsem alespoň stihla Bc. a věřím, že snad nikdy nebudu litovat toho, že jsem dala dítěti/dětem přednost. To je totiž nejvíc. Vyřeš zdraví tak, aby to nebylo pro případné těhotenství nebezpečné a pak už jen otevři srdce a na nic nehleď, jen na sebe…na ostatní už jsi brala ohled víc než dost, je na čase naplnit vlastní touhy\nKecalka 386 příspěvků 25.09.15 11:47\n@Nafrněná Pokud by to fungovalo tak, že by pozdější mateřství na úkor několika let praxe, znamenalo kariérismus a bydlení ve vile, byla by to nádhera.\nZnám spoustu těch (včetně mě), co založily rodinu až po třicítce a kariéru ani vilu nemá ani jedna - pouze mateřskou a jakousi potenciální jistotu návratu do zaměstnání, případně o něco lepší výchozí pozici, pokud si budou práci po mateřské znovu hledat.\nOno je to spíš o jakémsi základním zajištění pro případ, že by se s otcem něco semlelo a z matky se stala samoživitelka…\nNafrněná 25.09.15 11:54\n@Urtica-dioica určitě jsem to nemyslela doslovně, to ani náhodou, jen jsem chtěla zvýraznit ten kontrast\nZávislačka 4446 příspěvků 2 inzeráty 25.09.15 13:38\nNo..myslím že by to byl hezký deníček, kdyby to nebylo psáno formou druhé osoby množného čísla…vždy když jsem na to „vykání“ narazila, říkala jsem si - jak já? Jinak náplň deníčku je zajímavá. Jen ta čitelnost obtížná držím palce ať jsi brzy šťastná.\nPříspěvek upraven 25.09.15 v 13:39\nKecalka 218 příspěvků 25.09.15 14:12\nDržím pěsti at jsi brzo šťastná\nUkecaná baba ;) 1264 příspěvků 1 inzerát 25.09.15 16:50\n@Mišulka86 děsit vás to může, ale mám bohužel v rodině případ - bez praxe v 21 letech čeká 2. dítě s Romem…nemá pracovní návyky, ani korunu v kapse a jde po nich sociálka, protože si v bytě nechali rozlézt štěnice…vyhrabat se z toho bude hodně těžké. Dnes bez peněz a práce prostě dítě neuživíte, pokud nemáte na kontě několik milionů…\nUkecaná baba ;) 1264 příspěvků 1 inzerát 25.09.15 16:53\n@cucik14 ono j hezké, když vláda zabezpečí mladou rodinu, ale když něco někomu dáme, tak ten člověk se nenaučí pomoci si sám…podpora ano, ale ne někomu něco dávat zadarmo\nCaramelkaa 25.09.15 17:49\nSuper deníček, také se ve spoustě věcí poznávám\nKecalka 147 příspěvků 25.09.15 18:01\nČakať, až bude všetko dokonalé zmysel nemá… Nejde mať všetko. V určitom bode sa človek proste musí rozhodnúť, aké sú jeho priority. Inak, je pozoruhodné, čo všetko sme schopní zvažovať pred takým rozhodnutím Akože, uvažovať racionálne je výborné, ale kalkulácia by to byť nemala\nUkecaná baba ;) 2480 příspěvků 25.09.15 18:50\nSuper, moc dobře se mi to četlo. Mělo to spád a hezký, otevřený konec. Držím palce a tesim se na porodní deník\nLenka 80 25.09.15 19:03\n@Nafrněná plne s tebou souhlasim. hezky jsi to napsala.\nLenka 80 25.09.15 19:05\nKrasny denicek. preji hodne stesti a uz nic neres a nad nicim nepremyslej a skoc do toho nech to osudu.ja nemohla otehotnet 10 let.\nStálice 65 příspěvků 25.09.15 20:11\nMoje kamarádka říká, že na dítě není nikdy vhodná doba.. Vždycky je nějaké ale… A něco na tom bude.. Držím palečky a drž se\nNeúnavná pisatelka 17620 příspěvků 26.09.15 07:17\nTa forma mi taky neseděla, nesouzněla jsem a to oslovovani rušilo. Nicmene mě napadlo, ze skryte záněty v těle mi vyřešil zelený jecmen, třeba to pro tebe bude důležitá zpráva. Preju, aby se narodilo zdravé miminko zdravé mámě.


Policejní souprava na kartě jen za 153 Kč - Hračky-CZ.cz\n4.9/5(29 hodnocení )\nNeodoláte: Policejní souprava na kartě značky - tento hit získáte v neopakovatelné akci za 153 Kč. Dělá nám radost, že naše akce dělají radost vám! Stačí naplnit košík zbožím nad tisíc pětset a dopravu NEPLATÍTE. Záleží nám na tom, abyste ušetřili.\nNo a tohle chcete: Policejní souprava na kartě od známé značky - tento artikl pořizujte v akci za 153 Kč. Počet kusů na zákazníka může být omezen. Pokud nechcete platit dopravu, stačí vytvořit objednávku v minimální hodnotě 1500 Kč. Pokud budete spokojeni, doporučte nás prosím svým známým.\nPolicejní souprava je určena pro všechny malé chlapce, kteří se chtějí stát na chvíli ochránci pořádku ve svém okolí. Tato sada jim poskytne veškerou potřebnou výstroj, která je potřebná při plnění tak důležité úlohy. Je vyrobena z plastu. Při hře s ní zažijí chlapci mnoho hodin zábavy.\npistole na šipky / délka 23 cm\n3 ks šipky s gumovou přísavkou\nPistole na kulky 15\nSamopal 48 cm


studium v Austrálii | www.vycestovat.cz\nlevná dovolená luxusní dovolená exotika dovolená v Rakousku studium angličtiny v zahraničí dovolená Francie netradiční cestování dovolená v USA cestování cestovaní po Evropě dovolená Jižní Amerika netradiční dovolená Eurovíkendy dovolená studium v Austrálii cestopisy exotická dovolená studium v zahraničí tipy na dovolenou Ubytování\nAustrálie patří mezi nejnavštěvovanější lokality, a proto studium v Austrálii naleznete v každé kvalitní nabídce. Obecně platí, že nejefektivnější způsob, jak se učit cizímu jazyku, je jet přímo do země, kde se jím mluví, a právě proto je Austrálie tak oblíbená. Studium v Austrálii zároveň táhne nadšence, kteří chtějí okusit odlišnou kulturu protinožců a zažít i trochu dobrodružství v divoké australské buši. To je samozřejmě jen jedna z možných podob studia v Austrálii. Můžete totiž vyrazit například do Sydney, rušného velkoměsta, užívat si noční život a krásné pláže. Právě díky ohromné rozmanitosti tohoto kontinentu je studium v Austrálii tak oblíbené, a pokud si chcete zlepšit Vaší angličtinu, přemýšlejte o něm. Jedná se obvykle o dlouhodobější pobyty, na druhou stranu nebudete litovat, že jste studium v Austrálii vyzkoušeli.\nZa australskými nej do Queenslandu\nNejvětší písečný ostrov na světě, národní parky, Velký bariérový útes - toto jsou hlavní symboly státu Queensland na východním pobřeží Austrálie. V této části Austrálie si zajisté každý najde to své. Místní kolorit vás udiví svou pestrostí.


Kostel svatého Jiljí v Jirkově – cokolivokoli.cz\nIvo Šafus 25. 4. 2022\nDominantou Jirkova v nepravidelně trojúhelném prostoru ulice Kostelní je kostel svatého Jiljí s přiléhající městskou věží.\nPamátkově chráněn je celý areál, tvořený objektem kostela a přiléhající městskou věží. Původně raně gotická stavba z doby kolem roku 1300 byla roku 1510 doplněna o renesanční věž. V následných letech stavby prošly komplikovaným stavebním vývojem.\nO samotném kostele stručně: Původně raně gotický orientovaný kostel s jednou obdélnou valeně zaklenutou lodí, který splývá s presbytářem, pochází z r. 1300. V r. 1510 došlo k přístavbě kruchty a věže a v roce 1650 Rathenhauské kaple. Na konci 18. st. byl kostel barokizován.\nJednolodní orientovaná stavba se severní věží. Loď obdélná, valeně klenutá, splývá s presbyteriem. Stěny členěny mělkými pilastry s kompositními hlavicemi. V severozápadní části přistavěna obdélná kaple sv. Jana Nepomuckého, uzavřená plochým stropem. V západní části lodi třístranná kruchta nesená pilíři, podkruchtí křížově sklenuto. K severní straně přistavěna třípatrová věž s ochozem, uzavřená jehlancovou střechou; sakristie sklenuta křížově, s kostelem spojena sedlovým portálem. Portál ve věži prutový, raně gotický. Jižní kaple Rathenhauská je obdélná, s valenou klenbou se štukovou výzdobou. Ve štukových polích nástěnná malba znázorňující výjevy ze života Kristova. Okna lomená, bez kružeb. Střecha sedlová, tašky. Kostel původně raně gotický z doby kolem r. 1300, r. 1510 přístavba kruchty a věže, kolem r. 1650 přistavěna Rathenhauská („Červenohrádecká“) kaple. Obnovován v l. 1538, 1590 (naposledy protestanty), 1661 a 1777, kdy barokizován (klenba, okna). R. 1748 přistavěna kaple sv. Jana Nepomuckého, poslední opravy 1919 a 1947.\nKupodivu víc než v Památkovém katalogu je ke čtení na wiki:\nKostel svatého Jiljí je pozdně gotický římskokatolický kostel zasvěcený svatému Jiljí v Jirkově v okrese Chomutov. Od roku 1963 je chráněn jako kulturní památka. Stojí v centru města v Kostelní ulici. Součástí kostela je přístupná věž z poloviny 16. století, která slouží jako rozhledna.\nPrvní písemná zmínka o farním kostelu v Jirkově pochází ze 14. století. Kostel byl zbudován na opevněném ostrůvku v řece Běle a byl přístupný jen po mostě. Stávající kostel však vznikl přestavbou staršího objektu v roce 1538 a později, v letech 1542–1545, k němu byla přistavěna věž. Poté proběhly dvě opravy a v letech 1660–1661 byl kostel upraven v barokním slohu. Kromě jiného byla přistavěna Červenohrádecká kaple a odstraněna většina opevňovacích prvků. Okolo kostela se nacházel hřbitov ohrazený zdí, která stála ještě v 18. století.\nHlavní budova kostela je obdélná, zesílená odstupňovanými opěráky a doplněná řadou mladších přístavků. Vstupuje se do ní portálem v západní stěně nebo bočním gotickým lomeným portálem ze severu, kde je k lodi přistavěná předsíň s náhrobními kameny Kryštofa z Karlovic (1578) a Jana z Veitmile (1532). Presbyterium není od lodi oddělené a ukončuje ho trojboký závěr, který jen mírně předstupuje před východní stěnu lodi. Do sakristie umístěné v přízemí věže se vstupuje valeně zaklenutou chodbou opatřenou dvojicí gotických portálů. Samotná sakristie je také zaklenutá valenou klenbou a vede z ní schodiště na kazatelnu a do prvního patra věže, kde se nachází klenotnice, v jejíž východní zdi se dochovala dvojice klíčových střílen.\nKromě předsíně stojí u severní strany kostelní lodi také obdélná kaple svatého Jana Nepomuckého a 29 m vysoká hranolová věž. První dvě podlaží jsou přístupná přes přízemní sakristii a do druhého patra se vstupuje po točitém schodišti umístěném ve válcovém rizalitu u severní strany lodi. V šestém patře dříve bydlel věžný, ale předělovací příčka jeho bytu byla zbourána. V posledním sedmém patře stojí zvonová stolice původně určená pro pět zvonů. Zvonové patro osvětluje čtveřice obdélných oken ukončených půlkruhovými záklenky.\nZ jižní strany byla k lodi v roce 1660 přistavěna tzv. Červenohrádecká kaple s náhrobními deskami Jindřicha z Rottenhannu, jeho manželky Gabriely, rozené Černínové (1836), a jejich dcery Gabriely Buquoy a mramorová deska Jana Nepomuckého z rodu Trattmannsdorffů (1846). Kapli s obdélným půdorysem ukončuje půlkruhový uzávěr.\nA ještě vytěžit dostupné zdroje a přiblížit historii:\nJaroslav Pachner, Hugo Sedláček: Opevněné kostely na Chomutovsku – oblastní muzeum v Chomutově 2013\nRostislav Křivánek: Příběh hrdého města Jirkova – město Jirkov 2013\nPůvodní farní kostelík (dnes děkanský kostel sv. Jiljí) z doby kolem roku 1300 byl v pozdějších letech přestavěn, ale i jeho dnešní podoba zůstává v jádru gotická. Jedná se o jednolodní stavbu s mohutnou předsíní. Ještě v 18. století byl kostel společně s farou obehnán vysokou zdí s bránou a areál v málo opevněném městě představoval dobře bránitelné útočiště.\nV roce 1516 po sobě majitel panství Lorenz Glatz zanechal testament, v němž mimo odkazu hmotného dědictví dceři Anně a jejímu manželovi Šebestiánu z Veitmille zároveň uložil, aby oba společně nechali u jirkovského kostela postavit věž. Muselo uplynout třicet dva let, než se začal dosavadní kostelík na jirkovském náměstí přestavovat do podoby, jakou známe dnes. Kostel byl přestavěn roku 1538 s použitím staršího zdiva. Za další dva roky byly položeny základní kameny ke stavbě věže, přimknuté k severní straně kostela. Její výstavba trvala pět let (1540 – 1545) a věž byla vždy majetkem města. Zpřístupněna byla poprvé až v roce 1582, kdy byl kostel nově zastřešen (včetně věže). Jejím úkolem bylo nejen sloužit jako zvonice, ale hlavně chránit město – odhalit požáry i nepřátele.\nV roce 1640 byl ve věži osazen první zvon. Mohutná vichřice tehdy strhla celou kostelní kopuli, a proto se objevila v roce 1642 kopule nová, ale již bez historické korouhve. Alespoň jednou za století probíhala oprava kostela i věže, či její cibulovité báně. Tak tomu bylo v roce 1777 a potom roku 1843. Při opravách byla sejmuta i hlavice, která byla na radnici otvírána, a písemné i věcné doklady v ní předtím uložené byly doplňovány. V roce 1843 byla připravena nová zlacená makovice a spolu s obnovenou korouhví, replikou historické korouhve z roku 1582. Nad věž byly opět zasazeny v roce 1844. V roce 1855 ji zasáhl blesk, proto byla o rok později znovu sňata a uschována a od roku 1882 byla ochraňována na městské radnici. Na místě korouhve se objevil moderní hromosvod. V roce 1862 obdržel hodinář Sommerrucher z Prahy objednávku, aby instaloval na jirkovskou věž hodiny, což se také ve stejném roce stalo. Nová generální oprava věže začala roku 1909. Tehdy byly v makovici nalezeny zápisky i předměty s datací minulých oprav, nejstarší z roku 1661. O pět let později vypukla válka. 21. října 1916 od pravého poledne po celou jednu hodinu naposledy vyzváněly věžní zvony za dosavadní válečné oběti i za příští mrtvé. Pak byly dva sejmuty a odvezeny k roztavení na zbraně.\nK předposlední opravě věže došlo v roce 1992. Při opravách byla opět sejmuta makovice, doklady zdokumentovány a doplněny materiály novými. Pak byly 25. září zapečetěny a opět v makovici uloženy. Nejnovější rozsáhlé opravy tělesa věže, bez oprav střechy a makovice, proběhly v zimě a na jaře roku 2003. Vedle vkladu města Jirkova k opravě věže významně přispěly i finanční prostředky z programu Phare. Od června roku 2003 je Městská věž otevřena veřejnosti.\nVěž je necelých 29 metrů vysoká, stěny věže jsou kamenné, směrem vzhůru se zužují, v prostoru ochozu jsou pak zděné a vyztužené pilíři. Od vstupních dveří vede do prvního podlaží dřevěné točité schodiště. Věž má šest podlaží, v pátém je zvonice. Ve věži pod zvonicí původně býval byt věžného. Ukončující patro s původně otevřeným arkádovým ochozem je mírně odsazené. Prostor pod prvním podlažím je zvenčí nepřístupný, je propojen s kostelem sv. Jiljí a využívá jej děkanát. Věž je po výšce členěna kamennými římsami. Část otvorů má ve fasádě kamenná ostění. Na severní stěně věže je umístěna plastika městského znaku Jirkova.\nPřed kostelem stojí sloup se sousoším piety.\nSeries Navigation << Bývalá synagoga v JirkověHrobová kaple rodu Hohenlohe u zámku Červený Hrádek >>


Napínací potahy - decoDoma - Oříšková, Modrá, Křeslo s dřev. rukojeťmi, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, Povlaky na polštářky 2ks, INFINITO, MEDITERRANEO, OCEANO\nNapínací potahy Oříšková, Modrá, Křeslo s dřev. rukojeťmi, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, Povlaky na polštářky 2ks, INFINITO, MEDITERRANEO, OCEANO\nZobrazeny výsledky pro: Barva potahu: OříškováBarva potahu: ModráTyp sedačky: Křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: 2křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: Povlaky na polštářky 2ksKolekce: INFINITOKolekce: MEDITERRANEOKolekce: OCEANO


Dále můžete svíce použít kdykoliv, ale v tomto období je potřeba se před aplikací svíce a někdy i po ní dostatečně napít vody. Jak svíce „saje“, může se někomu udělat i nevolno. Zvlášť v těch případech, kdy svíci použijete na oblast hlavy a také srdce. Buďte proto opatrní a v případě jakýchkoliv dotazů pište. Jsme za Vaše příspěvky moc ráda. (editlp)\nTeď máme období, kdy se na nás začíná sluníčko usmívat. Hned je nám veseleji, když je více slunečního svitu. Jenže to sebou přináší i nějaké ty problémy. Málo kdo si uvědomí, že je teplo JEN do 10°… Lidé chodí rozhalení, někteří jen v triku… ale ona je pořád „zima“. Takže je toto období plné smrkání a kašle. Pokud se nám to také stane, první záchranou je horký čaj a… svíčka. Na rýmu ji použijeme na čelo a jeho dutiny. Pokud kašleme, tak jako první si uděláme průdušky. Nezapomínejte, že svíci musíte umístit mezi žebra… jinak bychom nic neudělali, pokud by jsme ji měli umístěnou a kosti. Tak, jak na čele se svící pohybujeme zleva do prava, tak u průdušek měníme umístění svíčky kolem hrudní kosti z jedné i druhé strany mezi žebry. Zde chci připomenout, že na hrudník můžete dát maximálně 3 svíce po sobě. Jsme blízko srdíčku, tak abychom ho neoslabili. Ti, kteří disponují bioenergií, nebo Reiki jich mohou použít, kolik chtějí a potom by měli danou osobu posilnit. (editlp)\nTaké děkuji i dalším, kteří mi píší své zkušenosti. Roční období si nevybírá…stávají se úrazy a často končí i v nemocnici. Jak někteří psali, použili svíčky na jizvy po šití. Svící „klouzali“ těsně kolem šití…rychle se uzdravovali, jizva nebyla zarudlá a i páni doktoři se divili, jak jim šit rána rychle srostla. Používáte svíce na naražené části těla, na bolesti zad a funguje to!\nJaro nás trochu přeskočilo…stromy budou už odkvetlé, teplo je, jako na začátku léta…Neznamená to však, že bychom se neměli očistit od nánosů zimy, sezení doma a málo pohybu. Je dobré, že více můžeme chodit ven a to na delší dobu. Je nádherně teplo a my můžeme svou „jarní“ detoxikaci zkombinovat se svíčkami. Za posledních pár týdnů u mě bylo více lidí se zanešenými čelními dutinami a s prochlazenými ledvinami. I když je teplo, není vše ještě prohřáté, jako třeba na konci května. Na to se rádo zapomíná, když jsme rádi za teplo a slunce po ponuré zimě…i když letos skoro žádná nebyla.\npočet návštěv : 555224


22LR pro sebeobranu? - Stránky 15 - Fórum GunShop.cz - zbraně, střelivo, optika\nPrávě je 12 čer 2021 21:52\nPříspěvek od Milan.M » 12 srp 2006 13:07\nAlfonss píše: Nauč se číst laskavě. Já sem nepsal že se dostanu do průseru a vyřeším to střelnou zbraní. Jen sem reagoval na to Tvoje neustálý zdůrazňování, že je malá šance že se do průseru dostaneš. Ano, malá šance to je, ale šance to je.\nTy jsi napsal, že když se dostanu do průšvihu beze zbraně nebo s malorážkou, tak jsem v prd... Z toho jse pochopil, že když budu mít něco s ráží od 9mm výš, tak útočníka pravděpodobně sundám. A tak jsem tu hodil příklad, kdy můžeš mít třeba houfnici a bude ti stejně platná jako ta malorážka. Proto tady řeším možné přepadení a jakou budu mít šanci zbraň použít.\nPříspěvek od Ares » 12 srp 2006 13:38\nTo Marc: Ono je blbý, že ji můženosit těch 750 let a nebo se mu to může stát (doufám že ne) třeba hned zítra\nPříspěvek od Marc » 12 srp 2006 13:58\nJá vím, jen jsem to chtěl oživit trochou statistiky. Na člověka číhá v životě spousta nebezpečí a těch, které může odvrátit střelnou zbraní je počertech málo. Což je rozhodně škoda.\nPříspěvek od Ares » 12 srp 2006 14:01\nPřesně tak, člověk se může připravovat na spoustu věcí, ale pak se najde třeba ožralý kokot v autě, který tě sundá a ani o tom třeba nebude vědět.\nPříspěvek od Jimi » 12 srp 2006 14:59\nNaštěstíjsem zbraň nikdy nepotřeboval ale mám dobrého kamaráda, který ji použil už 3x. Vždy naštěstí stačilo pohrozit. To jenom k té pravděpodobnosti, že se mi na ulici něco stane. On tady ještě totiž platí zákon schválnoti...určitě ho znají řidiči v mnoha podobách. Nekdo čeká 750 let, jiný si to "užije" víckrát. Až se mi dle statistiky stane ta pramálo pravděpodobná věc, že me přepadne odhodlaný bad boy (a nesejme mě rovnou trubkou do týla) Budu rád, že mám něco čím mám věčí šanci útok zastavit. Třeba i při náhodném zasažení stehna...je tam hodně velkých cév, případně se zlomenou stehenní kostí se běhá blbě. Rozhodně tam ale nebudu mířit primárně a rozhodně toho nedosáhnu 22LR.\nOtec před lety operoval psychiatra, kterého jeho pacient střelil krátkou sportovní 22 LR. Střelil ho do zad a kulka mu uvízla v srdečním svalu. přišel do špitálu po svých.\nPříspěvek od Marc » 12 srp 2006 18:10\nTřikrát je opravdu hodně... Jestli ten kamarád, jak se říká, nechodí tomu štěstíčku naproti. Ale vážně. Já jsem zažil zbraň "pro osobní obranu" v akci několikrát a nikdy nebyl její majitel ohrožen. Vždy byl spíše ve značně podroušeném stavu a buď se chlubil nebo naprosto nezvládl situaci. A pokud někdo tasí v situaci, kdy mu strejci chtějí dát pár facek, protože kibicuje u mariáše, tak je samozřejmě zcela mimo mou, jinak velmi seriózní, statistiku. Rozhodně to nemusí být případ tvého kamaráda, ale je to pouze má osobní zkušenost.\nPříspěvek od cmk » 12 srp 2006 18:23\n2 Marc (a verze 1:240.000) - mozna mas pravdu, ale ze uz tu nekdo psal - tohle ve finale neni ani o pravdepodobnosti, ale proste o ty smule... Mam kamarada, co zbran v zivote tahal 4x - vzdy opravnene - nastesti zatim strilet nemusel a dalsiho, co uz strilel... K tve "pravdepodobnosti" bych musel znat 480.000 lidi\n2 Milan.M - kdyz tvrdis, ze staci zbran vytahnout, ze to jako "prezentace sily" bude stacit, proc teda nenosis plynovku? Ano, opet - v 99.9% to stacit bude, ale pri trose smuly... Taky nemusi...\nTo bych ti ve finale mohl rict - proc tedy uznavas .22LR jako obranny naboj, kdyz jednim dechem rikas, ze je vlastne jedno co mas v ruce, hlavne kdyz to utocnika zastrasi? Neni pak lepsi ta plynovka nebo air-softova maketa, kde by zloduch koukal primo do temer pulpalcovyho laufu?\nPříspěvek od Jimi » 12 srp 2006 18:51\n2 marc. Chápu, ale v jeho případě opravdu nešlo o opilecké extempóre, ani nic jiného. Z těch tří případú tasil jenom jednou a to když stavěl pána, co mu utíkal z krámu s videorekordérem a nějak zapomnel zaplatit. On si pak stěžoval policajtum jak si nekdo může dovolit na nej tahat buchnu...neuspěl), Pak to byla partička naší nejmenované menšiny, kterým se líbíla jeho bunda (v které měl denní tržbu) když ji sundal tak že prý to byl jen vtip. No a naposled doprovázel dvě slečny z plesu a dvoum skínům přišlo, že má nějak moc ženskejch...taky stačilo ukázat, že má i železo. Při té smůle měl velké štěstí.\nNaposledy upravil(a) Jimi dne 12 srp 2006 18:56, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvek od Jimi » 12 srp 2006 18:56\nA ještě něco. Co tak situace, kdy hrozí útok př.: udělaný chlap tě slovně napadá, vyhrožuje a přibližuje se k tobě. Ty chceš demonstrovat sílu a vytáhneš .22 LR , načež útočník vytáhne 9L, ... .45 ACP. I když začneš pálit jako první máš s 22 daleko menší šanci vyváznout bez zranění.\nPříspěvek od Milan.M » 12 srp 2006 18:59\ncmk píše: 2 Milan.M - kdyz tvrdis, ze staci zbran vytahnout, ze to jako "prezentace sily" bude stacit, proc teda nenosis plynovku? Ano, opet - v 99.9% to stacit bude, ale pri trose smuly... Taky nemusi...\nTaky jsem napsal, že když nepomůže postrašit, tak výstražný výstřel do země už by pomoct mohl. To bych plynovkou nebo air-softovou pistolkou udělal jak?\nPříspěvek od Marc » 12 srp 2006 22:27\nJimi píše: A ještě něco. Co tak situace, kdy hrozí útok př.: udělaný chlap tě slovně napadá, vyhrožuje a přibližuje se k tobě. Ty chceš demonstrovat sílu a vytáhneš .22 LR , načež útočník vytáhne 9L, ... .45 ACP. I když začneš pálit jako první máš s 22 daleko menší šanci vyváznout bez zranění.\nNo já to nechci moc hrotit, ale tahle modelová situace se stát může a také stává. Ale časem zjistíš, že opravdu "udělanej chlap" (myšleno tím ten, který se opravdu umí prát, což není zdaleka totéž) tě slovně napadá zpravidla jen v situaci, kdy je sám napaden a u toho většinou zůstane, protože on si nic dokazovat nemusí. Výjimku tvoří novopečení kulturisté postpubertálního věku. Horší to je u těch, kteří příslušné fyzické vybavení postrádají a tato situace je pro ně přirozeně stresová. Na vyrovnání tohoto handicapu se vyzbrojí, což je samozřejmě v pořádku. Ne každý se s tím ovšem dokáže rozumně vyrovnat. Většina totiž těžce nese, že fakt nabité zbraně v podpažním pouzdře ostatním zpravidla uniká a okolí ho nevnímá s patřičnou "úctou". A to se často projevuje po náležité dávce alkoholu. Jinak jak sám uvádíš, tak ukázání zbraně fungovalo u tvého kamaráda ve všech případech zcela bez problémů. Z toho lze dovodit, že na ráži asi příliš nezáleží.\nTa hypotetická přestřelka, kterou zmiňuješ je krajně nepravděpodobná. Buďto tě totiž někdo napadne s úmyslem ti způsobit vážnou újmu na zdraví a zbraň použije hned, (není totiž důvod, aby si při tom rozbil klouby, obzvláště když má v kapse devítku) nebo ten divoce gestikulující chlap je naštvanej, protože jsi mu nacouval do auta a rozbil reflektory. . Pokud na něj ovšem vytáhneš zbraň v této situaci, tak bude zcela jistě per plex a ty si koleduješ o pořádný problém. A na ráži opět příliš nezáleží.\nPříspěvek od Jimi » 12 srp 2006 23:14\nNo šlo mi spíš o konfrontaci 22 x vyšší ráže. Možná jsem nevolil nejvhodněší opis situace...\nAno stačilo zbraň ukázat...jak jsem psal, měl velké štěstí.\nTaké beru, že ve vysokém (nebudu spekulovat o konkrétním čísle) procentu případů stačí pohrozit, nanejvýš vysřelit do bezpečného prostoru (pokud je k tomu čas).\nZbývá ten méně pravděpodobný scénář, kdy bych rozhodně chtěl mít něco víc než 22 LR... a taky mám. Nechce se mi hledat v předchozím jak velkou a těžkou zbraň nosíš, já se pohybuji v nabitém stavu 750g, hlaveň 2 až 3 palce, 7,65 nebo .38 SP - podle toho co si vezmu.\nTato debata je jak se zdá nekonečná, přirovnat lze asi pistole x revolver, 9L x .45 ACP ... takže přeji každému ať se nikdy nedostane do situace odpovídající §13 TZ a pokud ano tak ať vyvázne živ a zdráv.\nPříspěvek od Marc » 13 srp 2006 12:35\nNejlépe to vystihují asi na wikipedii. Tam se může člověk dočíst, že dvaadvacítka je přes malý výkon jako zbraň pro sebeobranu oblíbená, protože je lehká a snadno dostupná.\nJá si osobně myslím, že převážnou většinu situací se s ní vyřešit dá. Kdo chce ovšem mít jistotu nebo se s nebezpečnými situacemi díky svému povolání setkává častěji, tak tam už bych doporučoval něco většího. Ale názorů je tu dost, takže vybrat si může každý dle svého gusta.\nPříspěvek od LOV21 » 14 srp 2006 07:56\nCo se týká velikosti a váhy pistole ve 22 oproti ostatním rážím. Opravdu jsou 22 tak malé a lehké? Já si myslím, že to tak není. Já osobně mám názor, že když už něco nosit, tak opravdu větší ráži. Pro mne je optimum 9 mm. Opravdu - spoléhat se na to, že ono to nějak vyjde nelze. Spoléhat se na 22 když jde o zdraví,nebo o život?\n22 patří na střelnici a je použitelná pouze pro sportovní střelbu.\nPříspěvek od Alfonss » 14 srp 2006 13:19\nI velkorážný zbraně máš malý a lehký. Proto si já osobně myslím že nosit 22tku je prasečina.


Na Plzeňsku muž (†70) postřelil manželku (33) i sebe. Doma s nimi bylo malé dítě | TN.cz\nNa Plzeňsku muž (†70) postřelil manželku (33) i sebe. Doma s nimi bylo malé dítě\nAktualizováno 14:49, 30. 4. 2022 30. 4. 2022, 12:33\nVe Vochově nedaleko Plzně v pátek večer byla slyšet střelba. V jednom z tamních domů měl 70letý muž postřelit svou 33letou manželku i sebe. Oba skončili v kritickém stavu v nemocnici, kde muž svým zraněním podlehl. V době hrozivého činu s nimi doma byla i jejich šestiletá dcera, která je podle dostupných informací v pořádku.\nPolicisté i záchranáři vyjížděli do Vochova okolo deváté hodiny večerní. V domě, odkud byla slyšet střelba, našli dva těžce zraněné lidi. Podle informací portálu Krimi-Plzeň se mělo jednat o manžele Milana a Veroniku, přičemž oba byli v kritickém stavu převezeni do plzeňské fakultní nemocnice.\nPLZEŇSKÝ KRAJ- Prověřujeme případ násilného charakteru, ke kterému došlo dnes večer na severním Plzeňsku. Dvě zraněné osoby, z nichž je jedna podezřelá z tohoto protiprávního jednání, byly převezeny do nemocnice. Na místě činu jsme zajistili střelnou zbraň.#policieplk pic.twitter.com/2eKufgtBXZ\nPolicie potvrdila, že jeden z postřelených je zároveň z činu i podezřelý. "Vše prozatím nasvědčuje tomu, že se jednalo o předchozí neshody v domácím prostředí," uvedla v pátek policejní mluvčí Veronika Hokrová.\n"Kriminalisté zahájili úkony trestního řízení pro podezření z pokusu o vraždu a dalšími okolnostmi se nadále intenzivně zabývají," dodala o den později.\nTři mrtví na Prostějovsku. Policie zadržela mladíka, který měl zabít otce a sourozence\nSedmdesátiletý muž se měl podle webu Krimi Plzeň nejprve pokusit zabít svou 33letou manželku, poté zbraň obrátil proti sobě. Jejich šestiletá dcera je v pořádku. Měli si pro ni přijet její prarodiče, u kterých se aktuálně nachází. "Policii snad měla zavolat právě jejich dcerka," řekl jeden ze sousedů webu Novinky.cz. Sousedé také potvrdili, že se manželé často hádali.\nSvým zraněním měl muž v noci podlehnout. Jeho postřelená manželka je naživu a v nemocnici podstoupila operaci.\nJednalo se o druhou rodinnou tragédii za jediný den. Od pátečního odpoledne policie vyšetřuje trojnásobnou vraždu v Kostelci na Hané na Prostějovsku. Mladík, údajně trpící schizofrenií, měl zabít svého otce a dva sourozence. Policisté ho ještě ten den zadrželi, nyní se nachází v cele.\nVe stejný den došlo také k tragédii na Prostějovsku:


Ve svých textech jste vyostřeně antirasističtí a vystupujete proti náckům. Člověk by si myslil, že tento dinosauří druh je již na pokraji vyhynutí. Vy problém rasismu vnímáte jako akutní? Je v Praze ze strany náglů nějaký pres? Cítíte se býti ohroženi nějakými pouličními střety nebo bojůvkami či pohybem po jejich čtvrtích, knajpách atp.?\nNáckové už nejsou tak často vidět převlečení za skinheady, nenapadají punkové a jiné akce a pouliční rvačky s nima klesly na minimum. To ovšem neznamená, že zmizeli. Byť vyměnili šatník a rétoriku, jejich přítomnost ve společnosti, na ulicích, barech či fotbalových stadionech je stále patrná. Aktuálnost problematiky rasismu se ovšem bohužel netýká jen primitivních násilníků v ulicích a hospodách, ale celé dnešní společnosti. Ta je, i kvůli práci některých politických špiček v čele s prezidentem a tlaku určitých médií, silně rasistická a xenofobní. Problém tkví dle mého názoru v tom, že lidé neustále žijí ve ze strachu z něčeho, co tu není, ale mohlo by přijít. Mnoho lidí, s podporou mnohých politiků a médií, si v hlavě maluje nejčernější scénáře, co bude až… Lidé se tak neustále topí ve strachu z budoucnosti a zapomínají žít přítomností. Každý totalitní režim, a tady je jedno, jestli se jednalo o nacistické Německo nebo bolševický Sovětský svaz, uměl dokonale s tímhle strachem v lidech pracovat. A bohužel se mi zdá, že se v dnešní době našlo mnoho nových politických elit, které to ovládají neméně dobře. Boj proti uprchlíkům, přistěhovalcům či romům se stal politickým tématem číslo jedna a v rukou šikovných politiků je klíčem k úspěchu ve volbách. A proti těmhle tendencím se my jako kapela vymezujeme.\nV songu „Děti ulice“ je ke konci takový „streetový“ proslov. Těžko se rozeznává koncept tohoto sdělení slovo po slově. Můžete ho posluchačům nějak přiblížit? O čem pojednává, jaké je jeho poslání…\nSong Děti ulice pojednává o životu, který není zatížený honem za penězma, kariérou, luxusním domem s bazénem a naleštěném autě. Je o přátelství, upřímnosti k sobě samému, o životě tady a teď. Na okraji společnosti, která nás odmítá stejně, jako my odmítáme její pohled na svět. Skinheadi, punkeři, crusteři či HC kids nikdy nebudou součástí většinového marastu přetvářky a představy, že nejlepší způsob jak prožít život je nevystupovat z řady, po škole nastoupit do práce, zadlužit se za bydlení, a pak po zbytek života vydělávat peníze a žít stereotypem domov-práce-domov. Ta písnička je o životě mimo stereotypy a rámce většinové společnosti a o tom je i rapová část, se kterou nám pomohl Eurodel z kapely Pio Squad.\nVzhledem k songům jako „Obsaď a žij!“ či „Destroy all borders“ máte blízko k autonomii, squatterství, anarchismu. Koncertovali jste s Bull Brigade, tuším že i s Non Servium. Což jsou bandy z rynku antifašistického, ale hlavně socialistického. Vy se radikálně deklarujete jako SHARP. Hrajete tedy na škatulky? Nebo vás neurazí, když o vás budou (ostatní) mluvit jako o Redskinech, RASHácích, komouších nebo levičácích…?\nJsme SHARP kapela, a jako kapela se hlásíme k téhle jediné škatulce. Každopádně je pravdou, že kromě klasických skinheadských témat nás zajímají i témata spojený s rovnoprávností ve společnosti, squattingem, jakožto způsobem, jak ukázat na problém s bytovou politikou, či spravedlivým sociálním systémem. V kontextu dnešní doby na nás asi mnozí mladí skinheadi čumí jak na pošuky, když máme v textech témata jako je squatting, pravdou ale je, že my nebereme skinheadskou subkulturu jako skupinu, která žije sama pro sebe, ale jako součást různých pouličních kultur, které žijí spolu v harmonii, nebo jak se dřív více používalo, „UNITED“. Za mého mládí bylo zcela běžné, že skinheadské kapely hrály o podobných tématech. The Protest hráli mimo jiné na legendárním squatu Ladronka a Operace Artaban zase na Miladě, přičemž zpívala o házení molotovových koktejlů na hlavy nácků. Dneska je nejspíš trochu jiná doba, ale my to cítíme takhle a proto to máme i v textech. Chceme, aby se v nich zrcadlily věci, o kterých si myslíme, že by se o nich mělo mluvit, bez ohledu na to, zda to jede v čistě skinheadských kolejích či nikoliv.\n„Polizia Merda“ je brilantní song útočný jako sviňa! Máte s ACABi nějakou osobní zkušenost, která vás motivovala napsat takto výstižně hněvivou píseň? Nebo jen držíte basu a solidaritu s oběťmi jejich systému a jejich otrockého jednání pramenící z jejich vlastní frustrace slouhů systému?\nŘekl bych, že osobní zkušenost s policií ať už českou či jinou má téměř každý. Songem jsme se ale především pokusili ukázat na fakt, že policie byla, je a vždy bude nástrojem státu a jeho režimu k udržení statu quo. Policista se hrdě prohlašuje za ochránce pořádku a demokracie, ale ve chvíli, kdy by se k moci dostal nějaký nový Hitler či Pol Pot, dost možná ten samý policista by ochraňoval jeho nový režim, bez ohledu na své vlastní názory. Prostě jen prosazuje to, co stát chce. A mnohdy při tom prosazování umírají lidé. Jako to bylo v případě Carlo Giulianiho v Itálii, kterého Carabinieri zastřelili a pro jistotu ještě dvakrát přejeli… To je jeden z důvodů, proč se v songu objevuje Italština včetně vzkazu pro zmíněné Carabinieri.\nJak si představujete svoji vysněnou společnost? Myslím, že když řeknu společnost na bázi anarchie (komun), tak nebudu dalek od pravdy. Společnost bez předsudků s osobní svobodou, kde svojí svobodou nenarušuji ostatní? Kde si v rámci společnosti vy osobně budete razit skinheadskou identitu? :-D\nVysněnou společnost vidí každý jinak. I kapela Aculeos má plus mínus pět členů a každý má svojí představu možná trochu jinou. Ale asi se shodneme, že ideální prostředí pro život je takové, kde jsou si všichni rovni, bez ohledu na barvu pleti či toho, do jak bohaté rodiny se kdo narodil. Každý by měl mít stejná práva, povinnosti i možnosti. Stát ani nikdo jiný by neměl nikomu omezovat jeho osobní svobody a všichni by měli mít stejnou startovní čáru i pravidla hry.\nS jakými kapelami (českými i zahraničními) byste si rádi zahráli a s jakými určitě ne a proč…\nNezahráli bychom nikdy s kapelou, která otevřeně propaguje některý z politických extrémů či režimů, které ve svůj prospěch zotročovali a vraždili lidi. Odmítáme hrát i s kapelami, které se zasazují o šíření strachu ve společnosti či rasismu. Nicméně takové kapely by zase nechtěly hrát s námi, takže v tomhle ohledu to máme vlastně v pohodě.\nV jakých kapelách jste působili před Aculeos? Jaké vztahy máte s Thalidomide, V.A.P., Saints and Sinners a Haymaker :-D. Chodíte do Bulldog shopu?\nRespektujeme všechny kapely, pokud nehlásí jakékoli extremistické názory, což ani jedna ze zmíněných kapel, co vím, nedělá. Se Saint and Sinners nás navíc váže osobní přátelství. Do Bulldog shopu nechodím, v dnešní době pro nákupy hadrů využívám internetových nákupů, ale v době mého skínského rození, jsem si tam koupil své první boty a hadry, to ten obchod ale ještě sídlil v Bělehradské ulici a prostory sdílel s klubem Utopia.\nTaké vám připadá, že ve společnosti mizí svoboda? Že státní aparát pomalu ukrajuje a sílí jeho tlak? Např. zásahům na „nazi extremisty“ můžete tleskat, ale jedním dechem se třeba dodat, že dalším krokem budou zásahy proti dalším „jinak smýšlejícím“. Jak se bránit proti útlaku ze strany státního aparátu?\nStátní aparát, a je vlastně lhostejno, jakého režimu, působí tak, jak si to přeje lid. Minimálně tedy do doby, než začne vládnout totalitně. Většinová společnost si často ukrajování svobody sama přeje, protože je vládnoucí režim neustále přesvědčuje, že je to nutné pro záchranu kultury, demokracie, identity atd… Souvisí to s tím, co jsem říkal na začátku. Lidi často nežijou přítomností, ale strachem z budoucnosti, a tak když chce režim prosadit trošku větší pravomoci pro policii, rozmístit více kamer, zlegalizovat sledování, odposlouchávání či například schraňování osobních dat apod., vždy se najde odůvodnění, že to potřebuje pro ochranu společnosti před hrozícím nebezpečím či pro stabilizaci stávajícího stavu demokracie… No a pak třeba přijde prezident s tím, že by chtěl zvýšit také svoje pravomoci a když už, tak rovnou i prodloužit svůj mandát… A než se člověk naděje, má tu doživotního diktátora, kterému jeho pozici demokraticky odkývala většinová společnost daného státu.\nSkinRead děkuje za rozhovor!\nS.H.AR.P. as a razor, R.A.S.H. as a knife!


Festival Mezipatra ukazuje vnímání sexuality v minulosti i sci-fi | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Kultura / Film | Související témata: film Mezipatra queer homosexualita\n17:04 10. listopadu 2011 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nMezipatra 2011 | Foto: Festival Mezipatra\nLetošní ročník se věnuje hlavně historii. „Je to historie, která byla dlouho skryta. To, že filmy, literatura, dějiny, umění a společenské aktivity měly svůj queer podtext a svoje důležité queer postavy, protože to bylo dlouho tabu, není o nich vůbec nic známo. Rozhodli jsme se přinést zpátky queer dějiny a v doprovodném programu koukáme i na možnosti budoucnosti,“ říká dramaturgyně festivalu Lucie Kajánková.\nHostem Světa o osmé byla dramaturgyně festivalu Lucie Kajánková\nPorota, v níž zasednou mimo jiné socioložka Jiřina Šiklová, vedoucí kulturní redakce České televize Petr Fischer, filmový kritik Boyd van Hoeij nebo videoumělec a filmař Tom Kalin, zvolí vítězný snímek.\nQueer je termín, který zahrnuje lidi s odlišnou orientací a sexuální identitou a zároveň je to vymezení – otevření se alternativám vůči nastavenému heterosexuálnímu korektnímu mainstreamu.\nMezipatra zahájí nový ročník filmem Sametová extáze režiséra Todda Haynese, který je také hlavním hostem přehlídky. Inspirací k postavám příběhu o glam-rocku 70. let mu byli muzikanti David Bowie a Iggy Pop. V hlavních rolích diváci uvidí Ewana McGregora a Jonathana Rhyse Meyerse.\nMezipatra nabízejí divákům adoptovat film. „Poskytujeme divákům možnost stát se adoptivními rodiči, ale jak víte, v České republice není možno pro homosexuální páry si adoptovat dítě, takže si mohou adoptovat film. Pošlou částku, která začíná na 500 korunách na náš účet a před projekcí a na webových stránkách budou mít uvedeno svoje jméno jako adoptivní rodiče,“ dodává Kajánková.\nMezipatra otevře Samotová extáze\nPro zahájení vybrali organizátoři festivalu film Sametová extáze. Jeho režisér Todd Haynes bude mít na festivalu malou retrospektivu a osobně se ho zúčastní.\nProgram pražské části queer festivalu Mezipatra shrnuje redaktorka Eva Rajlichová\n„Letošní retrospektiva je věnována hnutí New Queer Cinema, což jsou nezávislé filmy začínající v 90. letech. Přijedou dva významní tvůrci Tom Kalin, který předsedá mezinárodní porotě, a Todd Haynes,“ říká ředitel festivalu Mezipatra Aleš Rumpel.\nLetošní mezipatra tak trochu cestují časem. „Přes soudobé i retrospektivní filmy se vracíme do různých epoch, různých okamžiků 20. století nebo třeba do středověku. Předkládáme ke queer čtení klasiku československé nové vlny Údolí včel a zajímá nás, jak žili lidé, kteří milují osoby stejného pohlaví v různých historických obdobích,“ uvádí šéf festivalu.\nMezipatra už mají za sebou brněnskou část a poputují i do dalších českých měst. Za 11 let existence se na některou z projekcí přišlo podívat na 85 tisíc lidí.\n„Publikum je velmi různorodé, ale nejvíc chodí lidé ve věku 24 až 27 let. Asi polovina návštěvníků jsou heterosexuálové a potěšilo by nás, kdyby více chodili i starší lidi,“ dodává ředitel festivalu Aleš Rumpel.\nVladimír Kroc, Eva Rajlichová, Michaela Vydrová, Mirko Kašpar Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nFestival Den poezie začne na hřbitově