Recenze prvnch dvou dílů tv. filmu NAPOLEON\nTelevizní seriál NAPOLEON, aneb co nás nejspíš čeká i v naší Tv Ve druhém týdnu roku 2003 jsem náhodou zachytil na televizním kanálu ZDF 1. díl nejnovějšího francouzského televizního seriálu „Napoleon“. Zanechal ve mně tak silné dojmy, že jsem se o ně nejprve podělil mailem s přáteli. Leonid Křížek, který mezi ně patří, mě požádal, abych mail poněkud upravil do podoby recenze. Zatím ZDF odvysílala 2. díl, z nějž vznikl mail další a z nich obou pak následující nesouvislé řádky. Díl třetí ohlásila ZDF na sobotu 11.1.2003 ve 20.15 a pravděpodobně není ještě poslední, jeho posouzení však nechám na těch, kteří jej budou moci shlédnout. Pokud nebudete, musíte vydržet, až jej zařadí veřejnoprávní televize ČR (nebo vzhledem k obsahu spíše TV NOVA). Plakat netřeba, stačí že ve Francii plakal už renomovaný znalec Napoleona Jean Tulard. Scénář k filmu dodal neméně renomovaný francouzský spisovatel Max Gallo a jeho pětidílný román „Napoleon“ (ach, že nezůstal u „Andělské zátoky“ a „Noci dlouhých nožů“...). Pokud jde o první díl (jehož první minuty mi unikly), mohli militaristé vidět skvělý útok na most u Arcole (podobal se závěru „Manželů z roku II.“, kde byl lepší...) a uronit kroupu nad umírajícím Muironem. V Egyptě se neválčilo, tam naši hoši došli husím pochodem (bylo jich asi 25) na dohled ke Gíze, kde je Bonaparte v roli turistického průvodce instruoval, že tohle jsou pyramidy a dívají se na ně... Měli kliku, ani jediný mameluk jim cestu nezkřížil. Pak maličký mor (nebojte, žádné drsné scény jako cholera v „Husaru na střeše“!) a šup zpět do Francie, hurá na 18. brumaire. Tam se v Oranžérii pokusí jeden zvrhlý senátor Bonaparta probodnout, quel malheur! Že to byl jen výmysl bratra Luciena? Co na tom! Alpy a Marengo jsme vynechali, oblékli červený frak, ostříhali si vlasy, usmířili se s Josefínou, co nám vytrvale zahýbala s jedním dragounem, a vyjeli na bál kolem pekelného stroje, zapáleného s dojemným diletantstvím (kolečkový zámek jak z renesance, šňůra od doutnáku, vše podobné budícímu stroji z němých komedií s Benem Turpinem). Ohromné bum, naštěstí umřela jen malá holčička (což je pravda, kromě jiných obětí), co s ní náš generál o minutu předtím lidsky pohovořil (což pro změnu pravda není). Ležela něžně mrtvá a konzul se smutně díval. Divácké city reál neobtěžoval; neměla jako historická Marianne Peusol utrženou ruku a nebyla zohavená natolik, že Fouché několik dní pátral, kdo to vlastně je. A pak zlý Talleyrand (John Malkovich) a ještě zlejší Fouché (zhublý Gérard Depardieu) způsobí přivlečení prince d´Enghien, kterýžto s psíkem v náruči čelí popravčí četě, což je asi tak nejlepší scéna. Konec, pokračování příště. Bonaparte (bohužel) není ani Abel Gance, ani Rod Steiger, ale jen sluha z „Návštěvníků“, v nichž byl jeho pán Jean Reno od několik tříd lepší. Ani za to nemůže, pro herecké výkony není ve scénáři mnoho místa a všichni tudíž hrají stejně. Takže jsem nakonec sledoval hlavně ženské. Josefína byla plnoštíhlá tmavovláska s uvadajícím poprsím, nádechem dusné erotiky a pikantními ďolíčky ve tvářích. Na Paulině se daly oči nechat, bohužel ukazovala jen tvář (to pro ty, co by čekali, že se objeví tak, jak ji vytesal do mramoru Canova). Hortenzie de Beauharnais, odmítající vzít si Ludvíka a toužící po nevlastním otci, ovšem byla krásná mladá dívka (ve filmu)... Oblíbení militarističtí hrdinové nedostali mnoho šancí, objevil se tu (kromě Muirona) jen Joachim Murat ve fádní myslivecké uniformě, s tváří jak měsíček od Lady a s výkonem srovnatelným s Hawkinsovým Neyem v Bondarčukově „Waterloo“ (tedy bída). Zapřísáhl jsem se, že druhý díl sledovat nebudu, že půjdu raději, jak bývá ve středu mým zvykem, s kytarou do hospody. Leč hostinská onemocněla, hospoda byla zavřená a já neodolal. Dobře jsem učinil, dojmy z pokračování zastínily první část. Zde je stručné dějové schéma: John Malkovich-Talleyrand kulhá po chodbách a přemlouvá Bonaparta, aby sáhl po koruně, což republikánský konzul nechce a nechce. Jenže, slabota, povolí; pak už chodí Talleyrand jen po chodbách a poslouchá u klíčových dírek, jak se v rodinném kruhu chystá posvěcení. Papež nejdřív šlápne do bláta a pak nám v Notre-Dame požehná, načež musí chudák David domalovat do obrazu císařovnu matku. Josefína nám už nezahýbá, zato my zahýbáme jí; v tomto případě stojí za dveřmi u klíčových dírek voyeur Depardieu-Fouché. Pak hurá do Boulogne, chystá se nám tu armáda na Angličany, alespoň mám ten dojem, nebo? z ní je vidět jen minipeloton vojáků, co právě popravuje zlé anglické špióny. Čelem vzad, pochodujeme do Německa, protože nám Talleyrand stručně vysvětlil, co nám odtud hrozí. Modré uniformy zaplavují obrazovku, švenk,vida, jede něco bílého, vypadá to jako Kavalergardský pluk, asi naznačuje, že někde v dálce k nám míří stařík Kutuzov... Dáme Josefíně pusu na čelo, vezmeme ji s sebou do Štrasburku, pápá a hurá na Kaiserlicky . Ulm jen letmo zmíníme a už stojíme před Austerlitzem, Muratovi vysvětlíme, jak je to geniálně jednoduché a čekáme, až vyjde ve vlahém podzimním dnu slunce. Berthier tu naštěstí vůbec není, to je dobře, co s náčelníkem štábu, jen by do toho zbytečně mluvil. Ouha, budeme útočit do hodně strmého kopce. Opřeme si na to dalekohled pobočníkovi o rameno a čekáme, až vyjde slunce. Dole v ďolíku je něco, co asi bude nepřítel, takže hurá vpřed a vzhůru do kopce. Jde to ztuha, stráň má sklon jako Říp, nepřítel se hne a trochu nás žene nazpátky. Kdopak to je? Bílou není vidět, asi Rusové... Jsou to Rusové! Vyběgáli iz mašíny času, trochu se spletli, na hlavách mají kivéry, co budou nosit až v roce 1812... A už běží nazpět. Velíme: "Soulte, teď ty!" "Lannesi...!" Chudák Lannes aby se roztrhl, je vedle Napoleona a aby teď pádil k Santonu? Nu což, stejně máme vyhráno, projdeme bojiště, ke Spálenému mlýnu nepojedeme, co tam, co ve filmu s nějakým rakouským císařem, že?! Radši na nádvoří slavkovského zámku, svítí tam sluníčko, jen ten pacholek Talleyrand nám kazí radost z dobytých praporů, které nám vojáci házejí k nohám... Vyndá z kapsy moc pěknej hrníček, je na něm Marie-Louisa, nutí nám ji, chomout nám chce v zájmu monarchie navléknout, Josefínu vyhnat, holoubek! My ale Josefínu milujeme, s hrnkem třískneme o dláždění a je vymalováno. Ten se ale na to tváří, ďábel jeden kulhavej... Hurá do Paříže, abychom milované Josefíně zase trochu zahnuli, projeli se v jízdárně na koni (jde nám to skvěle, jak mohou pamětníci tvrdit, že často padáme ze sedla!), zatímco nám Caulaincourt líčí, jak pruská královna obléká kalhoty, přehlíží pluky a chce je vést na Paříž. Et voila, jsme nad Jenou, nádherný slunečný den, viditelnost až do Salcburku, kdo to psal, že tu pro mlhu nebylo vidět na deset kroků? Stojíme na kopečku, dole v údolí jede bryčka, odkud se bere? Aha, to jsou Prajzové a v kočárku královna Louisa. Už utíká, nebo teprve povzbuzuje? Seběhneme z kopce, Prušáci utíkají do protisvahu, kočár uprostřed jede dál, ano, teď, teď, vážení přátelé, královna prchá a Prajzové se kácí jak obr Koloděj!!! V Paříži se zatím tvrdě intrikuje. Fouché zjistil, že nám milenka porodila, zatepla to donese Talleyrandovi a zloduch jej pošle, a? nám to v Polsku vyřídí. Skvělá zpráva, můžeme mít děti! Josefína ne! Geniální intrika!!! Tu zprávu se dozvíme na zastávce před Varšavou, Fouché nás dohnal, nebo? nám se polámalo kolečko. Je léto, nádherný slunný den, ovečky se pasou kolem. Cože, že jsme jeli do Varšavy v prosinci, že mrzlo a lilo, že jsme zapadli do bláta a z porouchaného kočáru jsme přesedali rovnou na kůň, abychom neuvízli po kolena v bahně? Bože, ti historikové toho namluví... I ve Varšavě je sluníčko, asi to ale přece jen není léto, ta blondýna, co nám ji Caulaincourt přivede, má kožíšek s kapuckou... Chceme ji, kdo to je, prý Walewská, nebo tak nějak, Caulaincourt nám ji najde... Nemusí, je ples (asi u Radziwillů?), přijde sama se starým chotěm, jako by tu ale ani nebyl. Jak je krásně vyzývavá. Tomu se říká vlastenecká sexualita! Že nechtěla, že ji nějaký Poniatowski hodně dlouho přemlouval, že nám neodpovídala na dopisy? Hloupost. Už je v budoáru, sama se nám svléká. Pozor, televizní hvězdička, víc než nahá ramena neukáže! Hurá do práce, než vyjde sluníčko, už nám škrábe kdosi na dveře, že na nás táhnou Rusové, mrknem na mapu, Eylau se to jmenuje... A je tam sníh a nám to nejde, u kostelíku už nám ustřelili špičku, ještě že nechumelí jako ve skutečnosti, jinak bychom neviděli, že se Rusové derou k nám, k našemu hřbitůvku. Quelle audace! Pošleme Murata, a? nás nesežerou. Impozantní útok jezdectva, to určitě nacvičovala Selská jízda! Kolikrát jsem odprosil v duchu Bondarčuka, jehož Slavkovu a Borodinu jsem nemohl ve „Vojně a míru“ přijít na jméno... Ach jo, proč radši nekoupili úvodní scénu z poslední verze „Plukovníka Chaberta“ s Gérardem Depardieuem? Tam byl kyrysnický útok, až běhal mráz po zádech!!! Nu vot, nejdřív padají Rusové, pak naši jezdci. Zatím vrhneme do útoku gardu, i když, jak se zdá, bodákový útok v koloně moc nenacvičovala. A hlavně, pořád nás trápí starost, kde se zatoulal Ney! Třikrát se na to ptáme. Nic. Pak je tu, na dohled od nás, v sedle, vševědoucně nás pozdraví, prsty u maršálského klobouku. Podle světla to stihl na oběd. Že byl daleko vlevo, kde honil Prajzy, co je ztratil, že dorazil někdy pozdě večer a sotva se objevil, už ho Rusové zahnali nazpět? Hloupost! Že tam byl nějaký Davout, co bychom bez něj byli biti jako žito? Taky hloupost! Nu, moc jsme to nevyhráli, je to plichta, alespoň v tomhle scénář nelhal. Talleyrand s námi projíždí bojiště, kapesníček na ústech, chce se mu blinkat... Mně taky! Dává nám dobré rady, my nedbáme a komentátor nás varuje, že se nám to ve třetím díle nevyplatí. Od doby, co jsem viděl „Brancaleonovu armádu“, „Život Briana“ a „Svatý Grál“ od Monty Python´s, jsem tak skvělou parafrázi historie nespatřil! Že to Francouzi mysleli vážně? Že by to bylo pokračování „Muže se železnou maskou“, nebo „Patriota“? Je ne sais pas... Váš Jiří Kovařík P.S.: Nedejte se mnou odradit, je to skvěle barevný!!!\nDruhé opravené a doplněné vydání úspěšné knihy\nHistorie šermu evropských národů od starých Řeků a Římanů až podnes. Kniha obsahuje charakteristiku evropských šermířských škol se zvláštním přihlédnutím k soubojům a šermířským zbraním. Je doprovázena mnoha dobovými černobílými ilustracemi. Autorem je dlouholetý reprezentant ČR a v současnosti profesionální trenér české šermířské reprezentace. Nakladatel knihu doplnil obsáhlou bibliografií více než 1000 svazků o šermu a soubojích, vyšlých za posledních 500 v mnoha evropských jazycích. Druhé opravené doplněné vydání lze zakoupit v pražském knihkupectví Krakatit, anebo u každého dobrého knihkupce. Formát A5, 100 stran, brožovaná vazba, černobílé ilustrace, doporučená cena 149 Kč.\n100 let 1. českého šermířského klubu Riegel – TJ Baník Praha\nStručná historie klubu vydaná ke 100. výročí založení\nOslavy stoletého výročí trvání šermířského klubu Riegel proběhly 23. prosince 2002 v pražské kavárně Mat, jejíž majitelka bývala také členkou klubu. Dlouholetý předseda klubu (1960—1997), dr. Ivo Prokop, sestavil k této příležitosti informativní brožurku, v níž popsal historii klubu, vzpomenul funkcionářů, závodníků, významných členů a sestavil přehledné tabulky účasti „riegeliánů“ na tuzemských i zahraničních soutěžích. Zvláštní kapitola je věnována i nejstarší české (československé) skupině historického šermu Mušketýři & Bandité, která vznikla v šedesátých letech 20. století právě ze členů klubu. Publikace je doplněna šesti desítkami mnohdy unikátních fotografií, dokumentujících historii klubu již od 19. století (klub původně vznikl jako česko-německý již v roce 1890 a nazván byl podle svého mistra, por. D. Riegela). Ačkoliv je publikace určená především bývalým i současným členům klubu, najdou v ní řadu zajímavostí i zájemci o historii šermu z řad nečlenů. Lze si ji objednat za cenu 100 Kč na adrese nakladatelství elkapress@vol.cz. Formát A5, brožovaná vazba, 80 stran, z toho 30 stran černobílých obrazových příloh. Vydal Leonid Křížek, nakladatelství Elka Press.\nRichard III. Vrah či oběť\nAnotace vlastní publikace autora s obsáhlou ukázkou -- popisem bitvy u Bosworthu.\nVážení čtenáři znovu obnovené Militarie, dovoluji si vám jako prvním (kromě nakladatele, několika přátel, korektora, atd.) předložit knihu, která se objeví do vánoc na knihkupeckých pultech. Předložit není přesné, spíše Vás na ni upozornit a nabídnout Vám na ukázku jednu z kapitol. Po napoleonských válkách a korzárských plavbách jsem se pustil do naprosto odlišného tématu a snažil se odpovědět na otazníky, které se mi honí hlavou už od doby, kdy jsem viděl filmového Richarda III. s nepřekonatelným Lawrencem Olivierem a četl detektivku paní Teyové, jejíž český titul Vrah či obě' jsem si vypůjčil do podtitulu. Možná mě k tomu nutily i popouzející věty v učebnicích středoškolských i vysokoškolských, které v pár řádcích stále krále Richarda šmahem hodnotí jako hrbatou krvelačnou zrůdu. Stále se opakuje obraz ze Shakespearovy hry, v souhrnných dějinách Anglie, a' už je napsali André Maurois, či Winston Churchill, je Richard sice statečný, nicméně odporně zvrhlý. Jenže ono to tak nebylo a existuje řada knih (britských, amerických, atd.), které už dávno obraz krále Richarda přehodnotily. Některé seriózně, opatrně, s výhradami, jiné tak vášnivě, že z něj učinily kladného hrdinu. Na webu dokonce najdete richardovské stránky, doslova nabité informacemi, fulltexty kronik a starých děl i „horkými“ novinkami. O čem tedy je „můj“ Richard III.? Předně se jedná o knížku do značné míry „militaristickou“. Píšu o tzv. válce růží, konfliktu u nás známém i neznámém, nebo' kniha z pera R. Neillandse, která vyšla před deseti lety v Našem vojsku, je dosti povrchní a navíc v příšerném překladu. Richard z Gloucesteru, budoucí Richard III., byl dítětem války růží, v níž zemřel jeho otec, bratr, strýc… Jeho osudy nás tak vedou od počátku konfliktu, od první bitvy u Saint-Albans, až po jeho závěr v bitvě u Stoke, k níž už došlo po Richardově smrti. Richard sám bojoval v největších bitvách této války, u Barnetu, Tewkesbury a pochopitelně u Bosworthu. Pak je to kniha o otaznících. Byl král Richard hrbatý, či jinak tělesně postižený? Jak se choval, vyvíjel, jakou měl povahu, co ctil a čím pohrdal? A co vlastně udělal? Čím byl vinen? Jak to bylo se zločiny, které mu klade za vinu Shakespeare? Zabil u Tewkesbury prince Jindřicha a o málo později jeho královského otce? Nechal utopit v sudu svého bratra Clarence? Dal tak zrádně a podle popravit Hastingse, Riverse, Greye a Vaughana? Utrápil svojí cho' Annu? A konečně, nechal zardousit své dva malé a nevinné synovce? Kdy a proč začal vznikat obraz krále Richarda jako pokřiveného netvora? Co tím kdo sledoval? Záhad je v knize stejně tolik jako bitev. Po vzoru britské televize jsem se pokusil v knize uspořádat nad Richardem několik soudních přelíčení, v nichž pro i proti svědčí dobové prameny. Té největší záhadě, osudu malých princů Edvarda a Richarda, jsem věnoval celou závěrečnou část. A spolu s britskými historiky jsem našel kromě Richarda nejméně sedm dalších možných vrahů, z nichž mnohým by zločin prospěl nesrovnatelně více. Vraždilo se vůbec v Toweru? A byli vůbec princové zavražděni? Jeden z nich možná přežil. Byl to onen Perkin Warbeck, který se pokusil dlouho po strýcově smrti získat nazpět anglický trůn? Na odpověď musíte vzít do ruky knihu. Prozradím jen to, že v ním mám svoji teorii, či spíše kombinaci teorií o tom, kdo mohl zabíjet, kdy a proč… Teď Vám nabízím na ukázku jednu kapitolu, popisující první část osudové bitvy u Bosworthu, v níž král Richard padl. I na závěr bitvy, na onen proslulý útok krále Richarda, v němž se snažil změřit síly se svým sokem Jindřichem z Richmondu (budoucím Jindřichem VII.), si musíte počkat. Prozradím snad jen to, že ono shakespearovské „Království za koně!“ král nikdy nevykřikl… Co dodat? Knihu vydává nakladatelství AKCENT, kromě textu a obrázků v ní najdete značně podrobné rodokmeny Richarda III., Yorků, Lancasterů, „králotvůrce“ Warwicka a jiných i mapky a plánky všech větších bitev a operací války růží… Váš Jiří Kovařík Bitva začíná „A křičel: ,Korunu, neb slavný hrob! Buď žezlo, nebo hrobku pod zemí!´ S tím zas jsme hnali v útok, ale žel, zas couvli jsme; jak bych byl labu' zřel plout proti proudu s marnou námahou a sílu ztrácet proti moci vln.“ William Shakesperare: Král Jindřich VI, díl III. V životě Richarda z Gloucesteru zůstalo mnoho nejasného. I jeho poslední den je protkán mnoha otazníky. Mnohé středověké bitvy s sebou nesou řadu nezodpovězených otázek. Přečasto je líčili kronikáři, kteří válečnictví nerozuměli, bojiště nikdy neviděli a mnohdy nemluvili ani s nikým z těch, kteří události viděli. Nejednou je zajímalo hlavně pro koho píší. To všechno platí i o bitvě u Bosworthu. Pravděpodobně pouze autor Ballad of Bosworth Field byl na dosah bojiště, nejspíše v táboře Stanleyů, jeho obsáhlé veršované dílo však známe jen z opisu, který je o více než dvě stovky let mladší. Originál se ztratil. Ostatní psali už z doslechu, mnohdy řadu let po bitvě a někdy i v jiné zemi. Ani historikové, kteří tato díla studovali a analyzovali, nedošli k jednoznačným závěrům, třebaže se opírali o znalost topografie a archeologické průzkumy. Téměř by se dalo říci, že co autor, to jiný popis. Nebude jednoduché vyznat se k čemu, kde, jak a proč onoho dne došlo. Víc než kdy jindy budeme tápat a říkat různá „možná“, „snad“, „pravděpodobně“. Český čtenář navíc má k dispozici ve své mateřštině jen velice zcestné, povrchní a Shakespeara kopírující popisy bitvy u Bosworthu. Ten zdánlivě nejserióznější je obsažen v jedné kapitole knihy Geoffroye Regana Rozhodující bitvy, i v něm ale nalezneme řadu polopravd a omylů. Mezi největší patří hodnocení morálky Richardových vojáků. Regan cituje Croylandskou kroniku v níž se říká, že královi vojáci „bažili po králi spíše mrtvém než živém, a proto bojovali jen chabě“. Žádná taková věta v Croyland Chronicle není! I kdyby však byla v jiné kronice (nechtěný omyl autora nelze nikdy vyloučit), jak bychom pak vysvětlili ztráty Richardových sil? Máme věřit, že se vojáci nechali trpně pobíjet z nechuti bojovat? Takové hodnocení, jak uvidíme dál, je možné vztáhnout pouze na část královského vojska, na šik vévody z Northumberlandu. Král i jeho úhlavní nepřítel svolali ke svým stanům válečnou radu. Kolem Richarda se shlukli kromě Norfolka, jeho syna Surreye a Northumberlanda králův komoří vikomt Lovell, správce Toweru sir Brackenbury, členové rady Ratcliffe a Catesby, králův sekretář John Kendall, vicekonstábl sir Raplh Assheton a další rytíři. Takřka nikdo z nich nemohl po bitvě vypovědět, zda byla králova tvář bledá nevyspáním a duše poznamenaná nočními můrami tak, jak to stojí v Croylandské kronice. Až na hrabata Northumberlanda a Surreye nikdo z nich nepřežil a ti dva o bitvě nic nezapsali. Máme-li věřit Croylandské kronice, přichvátal v té chvíli jeden z Richardových panošů a sděloval, že nikde není kněz, který by požehnal vojákům i královým zbraním: „Za pondělního rozbřesku nebylo na Richardově straně toho, kdo by králi vykonal službu Boží, ani nikoho, kdo by mu uchystal snídani, aby osvěžil kolísajícího králova ducha; (…) a on soudil, že a' se vítězství přikloní na jakoukoliv stranu, bude výsledek onoho bitevního dne znakem naprosté zkázy království anglického. Poté prohlásil, že je jeho pevným záměrem dobyvateli ukázat, jak rozdrtí všechny ty, kteří podporují nepřátelskou stranu…“ Že by zbožný král vytáhl do pole bez osobního kaplana, ba dokonce bez služebnictva? Zdá se to nepravděpodobné, jiný pramen ale říká, že kaplan neměl připraveny krev a tělo Páně, tedy víno a hostii. Snad proto došlo ke zdržení snídaně. Croylandský mnich si pak celou historku nejspíš poněkud zdramatizoval. Poslední věta citovaného úryvku Croylandské kroniky ale představuje pozoruhodnou (a nejspíš nechtěnou) sondu do Richardovy duše. Král musel nejlépe vědět, že i když vyhraje, nebude nic takové, jaké bývalo. A v tomto smyslu se svými nejbližšími možná hovořil. Věděl, že když prohraje, bude to konec Yorků a všech jejich přívrženců, nebo' dobyvatel nastolí vládu tvrdé ruky a strachu. Zároveň dospěl k přesvědčení, že pokud vyhraje, nezbude mu než upevnit vlastní moc podobnými prostředky. Poslední válečná rada skončila, nastal čas zaujmout místa a zahájit včera naplánovaný přesun. John Howard, vévoda z Norfolku, byl už připraven a vyrazil směrem k Ambion Hill jako první. Za jeho pochodovým proudem se dal do pohybu Richard. Hrabě Northumberland si dával na čas, snad proto, by si pojistil místo v zadním voji. Když král vyrážel, začínali se lidé Henryho Percyho teprve řadit. Než se vše přesunulo, rozmístil Norfolk s pomocí syna Thomase na úbočí pozvolna se zvedajícího pahorku řetěz lučištníků a střelců z malých hákovnic, protkaný vojáky s halapartnami a píkami. Dělostřelci spouštěli z vrcholku na horní část svahu s pomocí pěšáků serpentiny, chystali kamenné kule (železné se tehdy používaly jen zcela výjimečně) a plnili závěry komorových děl. Kamenné kule ostatně archeologové v těchto místech našli. Je však nepravděpodobné, že Brackenbury dopravil z Londýna i bombardy, těžká a nemotorná děla, třebaže se o nich v Ballad of Bosworth Field zpívá. Z výšin Ambion Hill bylo patrné, že Richmondovo ležení ožívá, v táboře obou Stanleyů ale vládl klid. Richard III. nařídil Johnu Kendallovi, a' pošle k lordu Thomasovi znovu kurýra. Obojetníkovi měl vzkázat, aby se, pokud mu záleží na synově životě, přidal ke královské armádě. Norfolk se už téměř rozvinul, jeho šiky však nebyly dost široké na to, aby kryly i boční směr, z nějž mohli napadnout Richardovy oddíly Stanleyové. Král je tedy prodloužil odřadem pod velením sira Roberta Brackenburyho, který nejspíše velel i dělům. Část levé strany pod nevysokým kopcem naštěstí nebylo třeba chránit: pod jižním či jihozápadním výběžkem Ambion Hillu se rozkládala špatně průchodná mokřina. Její přesná poloha a rozsah nejsou známy, po staletí už neexistuje a tato neznalost mnohé hypotézy o bitvě komplikuje. Jisté je pouze jedno: z levého boku se král neměl čeho obávat, tím směrem však současně nemohl útočit. Richardův šik zaujal místo na vrcholku Ambion Hill, či na svahu těsně pod vrcholkem. Možná stál přímo za Norfolkovým šikem, možná ale poněkud vlevo. Za ním, až směrem ke vsi Sutton Cheyney, se rozvinul hrabě z Northumberlandu. Dosáhl tak svého: ocitl se na nejméně exponovaném místě, na levém křídle, a vzhledem k tomu, jak opisovala Richardova linie oblouk, i v zadním voji. Hrozilo mu tu pramálo, snad jen nápor Stanleyů, kdyby se rozhodli zaútočit z jihu, z opačné strany mokřiny (kterou by pak měli po pravici). Není ovšem vůbec jisté, zda Stanleyové zaujali postavení jižně od Ambion Hill, kronikáři i balady si v tomto směru buď odporují, nebo mlčí. Jiná teorie říká, že Stanleyové mohli stát severně, a další, že se rozdělili. Jeden mohl být na jihu a druhý na severu. Na Northumberlandově pozici to ovšem nic nemění, bok a týl mohly jeho oddíly krýt v každém případě. Vojsko Jindřicha, hraběte z Richmondu, tábořilo v prostoru zvaném White Moors, sotva kilometr a půl jihozápadně od Ambion Hill, severně od římské silnice. Nyní tábor opouštělo a v dlouhé koloně směřovalo na východ. Paprsky slunce, které se onoho dne už vyhouplo nad obzor, dopadaly na lesklé pláty zbroje a odrážely se od zježených halaparten. Sloup prachu, vířeného stovkami bot, zatím umožňoval spíš tušit než vidět, jakou sestavu Jindřichovi velitelé zvolili a co zamýšlejí. V té době se přihnal z tábora Stanleyů nazpět kurýr. Lord Thomas vyzývavě vzkazoval: „Mám i jiné syny a v této chvíli nejsem v rozpoložení, v němž bych se chtěl ke králi připojit.“ Richard vzplanul hněvem a měl-li bledou tvář, zbrunátněl nad tou nehorázností vztekem. Okamžitě se otočil a stroze rozkázal, a' George Stanleye, lorda Strange, okamžitě popraví. Pak se uklidnil a rytířů i rádců kolem se zeptal, co si o rozkaze myslí. Vnitřně však už byl rozhodnut, že rozsudek odloží. Po bitvě bude dost času. Jeden z rytířů mu ostatně poradil, že až vyhrají, budou moci místo syna soudit jeho otce i strýce. Král tak nejspíš reagoval přesně způsobem, na nějž Stanley spoléhal. Nepřátelé se zvolna přibližovali a Richard zjiš'oval, že protivník zvolil velmi neobvyklé uspořádání. Místo tří šiků, ve středověkých válkách tak rozšířených a oblíbených, pochodoval v jedné dlouhé koloně. Za ní bylo vidět kolonu druhou, mnohonásobně menší, spíše nevelký shluk. Mohutnou kolonu vedl John de Vere, čtrnáctý hrabě z Oxfordu, nejzkušenější válečník Richmondovy strany. Krále nejspíš osobně nenáviděl, možná i za porážku, kterou mu uštědřil v Cornwallu ještě jako vévoda z Gloucesteru. Šlechetnost, s níž Richard tehdy poskytl ochranu Oxfordově manželce, nebral hrabě v potaz. Nenáviděl i vévodu z Norfolku, který teď držel spoustu jemu zabavených statků. Šel do boje s touhou vyrovnat osobní účty a vymohl si, že bude útočit s většinou Jindřichových sil. Králi ponechal jen zlomek, nějaké lučištníky, halapartníky a jeho osobní rytířskou družinu. Oxford nepochodoval přímo proti Ambion Hill, ale šikmo, jakoby směrem k mokřině. Za předpokladu, že alespoň jeden ze Stanleyů stál oním směrem, se k těmto „neutrálům“ přibližoval. V očích krále Richarda mohl manévr budit dojem, že se chce se Stanleyi spojit. Před mokřinou se čelo kolony začalo stáčet o devadesát stupňů na severozápad. Kdyby jí nebylo, nastavil by Oxford v té chvíli Richardovi nekrytý pravý bok. Teď ale podmáčená půda kolonu kryla. Chvíle, v níž zazní zbraně, se blížila. Norfolk v rudém tabardu stanul se svými muži pod korouhví se lvem, levharty a svatojakubskými kříži. Brackenburyho dělostřelci nasadili dělům komory a čekali se zapálenými doutnáky. Lučištníci uchopili tětivy do prstů chráněných rukavicemi či nátepníky. Střelci z ručních palných zbraní pevně připravili své hákovnice a pušky ke střelbě. Halapartníci potěžkávali zbraně. Richardovi přivedli na vrchol svahu bitevního oře, bělouše White Surrey. Král si vsadil na hlavu šalíř, vizír nechal zdvižený a vyšplhal do sedla. Naposled mu radili, aby sejmul z přilbice zlatý diadém, odznak královského důstojenství. Zavrtěl záporně hlavou. Byl odhodlán jako král bojovat a jako král třeba i padnout. Stanleyové se přisunuli poněkud blíže, možná na výšinu mezi vesnicemi Dadlington a Stoke Golding. Po bitvě se jí bude říkat Crown Hill, Korunní kopec. Celé bojiště odtud měli jako na dlani. Tři ze čtyř různých teorií se shodují, že tu rozhodně byl lord Stanley. Sir William zaujímal pozici za ním, pokud ovšem nestál na severu. Jindřich Tudor pozoroval postup zpovzdálí, přesto dobře viděl, že se svah Ambion Hill ježí Richardovými vojáky. Do bitvy neměl zasahovat, co by tu také se svými zkušenostmi dělal? Nejspíš mu to i vyhovovalo, alespoň o dva roky později, v bitvě u Stoke, si bude počínat podobně. Obklopovala jej rytířská družina a něco pěchoty, z urozených především Jasper Tudor, hrabě z Pembroke, biskup z Exeteru, sir John Cheyney (nebo Cheney), korouhevník William Brandon a další vybraní bojovníci. Kolik mužů na všech stranách vlastně stálo? Nic není tak ošidné jako odhady a čísla kronikářů. Tudor mohl mít kolem 5000 vojáků (2000 Francouzů, maximálně 500 exulantů, 2000 vojáků z Walesu a západní Anglie, 500 ze Shrewsbury). Richardova armáda byla nesrovnatelně silnější, odhaduje se na 9000–10 000 mužů (1500 u Norfolka, 3000 u Northumberlanda, zbytek přímo u Richarda). Za normálních okolností by měl král se zrádci a nájezdníky snadno skoncovat. Jenže tu stály další dvě armády. Sir William Stanley měl kolem 2500–3000 vojáků. V odhadu sil lorda Thomase Stanleye se historikové liší nejvíc, někteří tvrdí, že to bylo 2000–3000 vojáků, jiní tisícovku přidávají. Bylo jasné, že oba bratři zasáhnou spíš proti Richardovi než v jeho prospěch. Nedalo se tedy říci, na čí straně je převaha sil. Richard měl víc mužů, třetinu ale musel vyčlenit, aby Stanleye hlídal. Vlastní síly Richmonda a Richarda tak zůstávaly de facto vyrovnané. Když se Oxfordova kolona (kolem 4500 mužů) ocitla bokem k Norfolkovi, zaduněla děla. Alespoň se to opět předpokládá, většina zpráv o nich hovoří. Rozhodně zasvištěly šípy a zahřměly hákovnice. Pochodující lučištníci byli připraveni. I oni vypustili k Norfolkovi mrak šípů. Bitva začínala jako klasické střetnutí „válek růží“. Norfolk a Richard si ale museli přiznat, že Oxford vycvičil své muže dobře. Král, který viděl mohutnost nepřátelského útvaru, vyčlenil ze svých sil nejméně 1500 dalších mužů, aby přední voj Johna Howarda zpevnili. Manévr de Verovy kolony zůstává do jisté míry záhadou. Byl náročný i nebezpečný a v další fázi předpokládal obrat či otočení o devadesát stupňů vpravo, aby se z kolony stal bitevní šik rovnoběžný se šikem Norfolkovým. Oxford se ale zatím ke změně tvaru nechystal; nejspíš nechtěl útočit do svahu proti dělům. Raději se snažil přesunout mimo palebné pole. Původně možná předpokládal, že tu tolik děl nebude, a chtěl vzít svah útokem vzhůru v místech, kde by měl pravý bok stále krytý mokřinou. Pokud jej děla přinutila improvizovat, improvizoval velmi dobře. Navíc skvěle velel. Věděl, že útočí proti silnému protivníkovi. Všem mužům prý rozkázal, a' se nenechávají ani strhnout, ani zastrašit, a nevzdalují se víc než deset kroků od tvaru. Hlavním orientačním bodem měla být jeho korouhev se svatojiřským křížem a modrým kancem v rudém poli. Není jisté, kdo boj zahájil. Podle jedněch došel Oxford mimo dosah děl, provedl obrat, vytvořil šik a stoupal proti Norfolkovi. Podle jiných dal povel k útoku Norfolk a začal se svým šikem sestupovat ze svahu. V každém případě se oba tvary srazily někde vprostřed. Už od první chvíle se začala projevovat výhoda Oxfordovy sestavy. Celá kolona postupovala nejspíš s jezdectvem na bocích. Obrnění jezdci i lučištníci na koních vytvořili křídla, Gilbert Talbot vpravo a John Savage vlevo. Útočník si kryl jezdectvem boky a pokusy o obchvat odrážel. Boj, který vzplanul po celé délce obou šiků, byl klasickým střetem opěšalých rytířů a pěších zbrojnošů oněch časů. Halapartny, píky a další dlouhé zbraně se rozmachovaly, pokud měly k rozmachu prostor, spíše ale byly zvedány nad hlavu, aby dopadaly vahou, nebo vysunovány vpřed, aby zachytily protivníka a strhly jej na zem. V boji tělo na tělo přišly ke slovu bijáky, jedenapůlruční jezdecké i kratší pěší meče, válečné sekery a bojová kladiva. Norfolkova korouhev vlála na středu, vedle Johna Howarda se rozmachoval jeho syn Thomas. Lord Ferrers a lord Zouche veleli Norfolkovým křídlům. Děla ztichla, lučištníci si už dávno přehodili tisové luky na záda a sáhli po chladných zbraních. Vévoda Norfolk se snažil o obchvat, chtěl nepřítele stisknout v bocích. Proto musel roztáhnout linii do šíře. Dík Talbotovým a Savagovým jezdcům se mu záměr příliš nedařil. V náporu ale neustával a zdálo se, že dosáhne cíle. Jeho šik začínal připomínat půlměsíc, který Oxforda zvolna svíral. Misky vah se nakláněly a vracely, vítězství i porážka visely v té chvíli na vlásku. Muži v plátové zbroji, v pouhých kyrysech i vycpaných a kovem pošitých brigantinách se bili ze všech sil. „Francouzi“, zločinecká chátra a otrlí chlapi, vzdorovali Angličanům lépe, než jejich velitel Philippe de Chandée čekal. Ani drsní Walesané se nedali zahanbit. Halapartny a helebardy, píky a sudlice, všechny ty dlouhé zbraně přestávaly být v těsném sevření k užitku. Mnozí pěšáci je odhodili a sáhli za opasky po sekyrách, gisarmech, dýkách, palcátech a krátkých mečích. Lukostřelci se chopili krátkých a mačetě podobných nožů, jimž se říkalo bollock. Třesk kovu o kov, drcení kovových plátů, vzteklý řev, rozkazy, bolestný jekot, nářek, kletby i volání Panny Marie, všech svatých a Ježíše, to vše se slilo v jeden jediný zvuk. Dva opěšalé šiky se do sebe zaklesly v jedinou změ', z níž vystupovaly hlavy v barbutách, železných kloboucích, armetech i šalířích. Jen vlající korouhve, modrý Oxfordův kanec a bílý Norfolkův lev, dávaly tušit, že někde vprostřed mezi nimi probíhá bojová linie. Vlevo se v té změti začala rýsovat trhlina. Oxfordovo levé křídlo kolísalo a nepatrně couvlo. John de Vere velel trubačům, a' troubí k ústupu. Chtěl, aby se jeho střed a pravé křídlo stáhly na úroveň křídla levého. Potřeboval se vymanit z hrozícího sevření. Hroutící se šik poslechl a zavlnil se směrem vzad. Ne daleko, jen o pár kroků. A nejspíš ne nadlouho. Bitevní vřavu náhle vystřídalo ticho. Plíce nabíraly dech, ochraptělá hrdla zmlkla, vojáci si podmračeně prohlíželi své protivníky. Pak se ozval křik kapitánů, velitelů a rytířů. Hrabě Oxford, obepínaný Norfolkem, chtěl semknout řady. Vegetiův spis o starověkém válečnictví čítával nejen král Richard, ale i on. Jeho šik se změnil v natěsnanou masu, která měnila tvar. Kapitáni hnali vojáky do houfu jak ovčáčtí psi stádo. Houf se v pár minutách změnil v útočný klín, za nějž by se nemusel stydět žádný velitel římských legií. Na čele stanul Rhys ap Thomas s Walesany, tak to alespoň tvrdí Song of Lady Bess. Kronika Polydore Vergila ale říká, že i v této chvíli zůstali Oxfordovi vojáci v šiku. A že někteří Norfolkovi muži zradili a přeběhli k Oxfordovi. Vyloučit to nelze. Použití útočného klínu se zdá být pro další vývoj situace logičtější. Hrot by vrazil do středu roztaženého Norfolkova půlměsíce, zabodl by se do něj, dělil by jej a prohýbal vzad, aby pukl a rozpadl se na dvě strany. Bitva vzplanula znovu. Smrt se líbala s vojáky a dychtivě vyhlížela, koho obejmout. V té chvíli se nabažila kmánů a obdivně pohlédla na nádherný tabard Johna Howarda. Vévoda z Norfolku padl. Někteří tvrdí, že k tomu došlo sotva půl hodiny po začátku boje, jiní naznačují, že až ke konci bitvy, kdy měl vítězství na dosah. Možná klesl na svahu Ambion Hill, kde se bil. V Song of Lady Bess se ale zpívá, že byl zatlačen k větrnému mlýnu (kterému, kde?) a tam zabit sirem Johnem Savagem. Podle flanderské kroniky Jeana Molineta padl do zajetí a byl přiveden před hraběte Oxforda, který jej nařídil okamžitě zabít. Do zajetí padl i Thomas Howard, hrabě ze Surrey, Norfolkův syn, který udatně bránil otce i sebe. Zanedlouho poté klesli velitelé Norfolkových křídel, lordové Ferrers a Zouche. Předvoj přišel o téměř všechny vůdce, a to je vždy zlé. Začal se drobit, jednolitý šik se rozpadl na několik shluků. Mezerami se drali vzhůru do svahu útočníci a vítězně řvali. Misky vah se převážily na Jindřichovu stranu. Poražení ještě bojovali, někteří však začali prchat. V té chvíli hodil král Richard na váhy svůj meč. I když ani to není jisté. Možná tak učinil už mnohem dříve, ve chvíli, kdy Norfolk ještě žil, bojoval a měl vítězství na dosah. Časový sled událostí se už nikdo spolehlivě nedozví. Z těchto příčin zůstane nejasné i to, co král Richard posledním útokem sledoval.\nMezi strategickými počítačovými hrami patří mezi nejobtížnější ty, které vycházejí z pravidel klasických štábních her, oněch proslulých Kriegsspiele. Nevypadají graficky nejatraktivněji, terén je tu rozdělen na sí? šestiúhelníkových polí, po nichž se pohybuje jednotkami. Vše je podřízeno co největšímu napodobení skutečných strategických a taktických podmínek. Každá jednotka má propočtenu (a číselně vyjádřenu) řadu faktorů: pohyblivost, palebnou sílu, dostřel, stupeň únavy, stupeň bojových zkušeností, kvantum munice, atd. Rychlost pohybu i dostřel se řídí v závislosti na terénu, viditelnosti, vyčerpání. K hraní je třeba znát skutečnou výzbroj, taktické prvky, ordre de bataille a průběh historického simulovaného střetu.\nKlasikou počítačových krígsšpílů se v polovině 90. let stala firma Mikroprose a její série Battleground, postavená právě na výše uvedených principech. Tato série začala bitvami z války Severu proti Jihu a boji v Ardenách. Pak přišlo počítačové zpracování bitvy u Waterloo. Když jej, tehdy jako novinku, Jan Eisler hodnotil ve časopise Score 31, napsal mimo jiné v konečném verdiktu (hodnocení 8/10): „Historicky přesná, do detailu propracovaná a realistická strategie se vším co k ní patří". Svého času se Battleground: Waterloo stala třetí neprodávanější PC hrou. Alespoň tak to tvrdí statistika ve Score z července 1999. 18. červen 1815 Hra obsahuje bojové akce Wellingtonovy armády a levého (Napoleonova) křídla Severní armády výše uvedeného dne. Hrát lze za obě strany, za Prusy, kteří se objeví na scéně dle vývoje situace, už hraje pouze počítač. Můžete velet celé armádě či dílčím celkům. Scénář nabízí celou bitvu či jednotlivé fáze, ba i „co by bylo, kdyby" (například scénář „Grouchy je tady!"). Pro nezasvěcené podotýkám, že cílem není „vymlátit", ale dosáhnout v určitém počtu tzv. otáček strategický cíl. Počítač vás „boduje" a na konci oznámí míru vašeho vítězství či prohry. Otáčkou se rozumí souhrn dílčích fází vaší a nepřítelovy armády (zjednodušeně je to útočný pohyb, střelba, útok, přesun jezdectva, jezdecký útok, obraný pohyb, obranná střelba). Battleground lze hrát v 2D i 3D zobrazení. Ordre de bataille pochopitelně naleznete v nápovědě, výchozí situaci zachycuje ke hře přiložená mapa.\nPoněkud starší než Battleground: Waterloo je simulace Fields of Glory. Od Waterloo se diametrálně liší, především to není hexagonální krígsšpíl, ale real-time strategie. Je to barvitější, vidíte shluk paňáčků, docela efektně se vám přeskupují z kolony do karé či linie, dělíčka se připřahají, koníčci cválají, do kopce a přes potoky jim to trvá poněkud déle, od hlavní děl stoupají čmoudíky, domky, statky a kostelíky můžete obsadit, až se budou okénka ježit malinkými bodáčky, muzika k tomu vyhrává Bděme nad blahem císařství, Auru Lee a řízný pruský marš. V kritické chvíli je to nepřehledné a boj se vymkne z rukou. Oč je hra efektnější, o to dál je od reality.\nPoněkud starší než Battleground: Waterloo je simulace Fields of Glory. Od Waterloo se diametrálně liší, především to není hexagonální krígsšpíl, ale real-time strategie. Je to barvitější, vidíte shluk paňáčků, docela efektně se vám přeskupují z kolony do karé či linie, dělíčka se připřahají, koníčci cválají, do kopce a přes potoky jim to trvá poněkud déle, od hlavní děl stoupají čmoudíky, domky, statky a kostelíky můžete obsadit, až se budou okénka ježit malinkými bodáčky, muzika k tomu vyhrává Bděme nad blahem císařství, Auru Lee a řízný pruský marš. V kritické chvíli je to nepřehledné a boj se vymkne z rukou. Oč je hra efektnější, o to dál je od reality. Na druhé straně ovšem můžete ve Fields of Glory hrát všechny bitvy tažení Severní armády roku 1815, tedy kromě Waterloo i bitvy u Quatre-Bras, Ligny a Wavre. Waterloo je tu dětskou hračkou, co vám u Battlegroundu trvá několik dní, to vyřešíte ve Fields of Glory za dvacet minut! Ba i Hougoumont dobudete! Na druhé straně je bitva u Ligny poměrně těžkým oříškem, chcete-li dát Blücherovi co proto! Nesporný klad Fields of Glory tvoří biografický slovník, sahající až do úrovně velitelů brigád. Je sestaven nesmírně zodpovědně a za údaje v něm lze dát do ohně ruku. Ten, kdo si kdysi koupil originál (ne levnější verzi z edice herní klasiky, která vyšla cca 2 roky po uvedení hry na trh), ví, že k manuálu byl přidán i separát svazku Osprey-Campaign Series: Waterloo 1815. Což byl slušný dárek! Nejsem si jist, ale pravděpodobně existuje jako dodatek k Batleground: Waterloo i bitva u Quatre-Bras. Pokud ji někdo ze čtenářů vlastní a má zkušenost s hraní, uvítáme jeho příspěvek (já osobně bych uvítal i zapůjčení této části hry). Stejně tak uvítáme i ohlasy a vlastní dojmy těch, kteří Battlegroud: Waterloo (a jiné podobné hry) hráli.\nKniha Bonapartovi synové, která se v květnu objevila na pultech, nabízí pod barvitou obálkou barvitý románový příběh z dob Bonapartova prvního italského tažení. Skrze osudy hlavního hrdiny, dragouna Alaina Lausarda, nás vede z Francie Piemontem k Mondovi, Lodi a Arcole. A to s velikou znalostí nejen historie, ale i militarií. Pasáže, v nichž seržant vyučuje nováčky šermu šavlí, jsou například (pochopitelně upraveně) převzaty z Avant postes de cavalerie legere generála Bracka. Stejně jako zasvěcené detaily jezdeckého výcviku a boje. Lze se jen těšit na slibované pokračování s názvem Bonapartovi dobyvatelé.\nKniha Bonapartovi synové, která se v květnu objevila na pultech, nabízí pod barvitou obálkou barvitý románový příběh z dob Bonapartova prvního italského tažení. Skrze osudy hlavního hrdiny, dragouna Alaina Lausarda, nás vede z Francie Piemontem k Mondovi, Lodi a Arcole. A to s velikou znalostí nejen historie, ale i militarií. Pasáže, v nichž seržant vyučuje nováčky šermu šavlí, jsou například (pochopitelně upraveně) převzaty z Avant postes de cavalerie legere generála Bracka. Stejně jako zasvěcené detaily jezdeckého výcviku a boje. Lze se jen těšit na slibované pokračování s názvem Bonapartovi dobyvatelé. Bohužel, na vydání je patrná uspěchanost a pramalá péče jazykové redakce. Překlad není stylisticky vybroušen a výrazy jako trajektorie střel či eskadra místo eskadrony nebo od Valem k Fleurusu místo od Valmy k Fleurusu tahají za uši. Místy se zdá, že autor měl v malíčku nabíjení děla či muškety víc, než překladatelka. Nenechte se tím však odradit, kniha stojí za investici cca 140 Kč. -jk- Richard Howard: Bonapartovi synové. Vydavatelství Klokan, Frýdek-Místek 1999. Překlad Václava Buňatová, redakční (ne)úprava Vlasta Kohoutová.\nKDO BYL KDO, SLAVNÍ VOJEVŮDCI - Maličká glosa velkého propadáku\nNedávno jsem v důvěře v encyklopedie zalistoval publikací Kdo byl kdo, Slavní vojevůdci (Libri, 1997) u hes\nNedávno jsem v důvěře v encyklopedie zalistoval publikací Kdo byl kdo, Slavní vojevůdci (Libri, 1997) u hesla Kutuzov. Praví se zde mj.: \_"V poslední bitvě na řece Berezině zasadil Velké armádě konečný úder.\_" Mohl zasadit konečný úder muž, který byl v té chvíli s armádou o 150 km východněji a vůbec nevěděl, že Napoleon u Studjanky Berezinu přechází? Spíš bych takovou zmínku hledal u hesla Wittgenstein, kde ovšem není. Byla konečným úderem bitva, v níž Napoleon porazil Čičagova, odrazil Wittgensteina a vynutil si přechod přes řeku, aniž jej nepřítel pronásledoval? Pokud nakladatelství Libri sáhne k druhému vydání, mělo by přece jen některá hesla (nepřesnosti a vyslovené omyly jsou i u jiných) nechat přepracovat. (Důkladnou a zdrcující kritiku citované publikace uveřejnil v časopise Historie a vojenství č. 2/1998, str. 147, Pavel Bělina. Pokud by si někdo chtěl knihu koupit, měl by si nejprve přečíst výhrady v recenzi uvedené. Nakladatelství Libri, stejně jako v případě Lobkowiczovy Encyklopedie řádů a vyznamenání, šláplo tentokrát opravdu vedle. Pozn. -lk-.) Více informací a nabídku dalších titulů naleznete na stránkách nakladatelství LIBRI.\nLéto roku 1796, Bonapartovo první italské tažení. Francouzi ovládli Piemont i Lombardii a vítězové od Arcole obléhají Mantovu, kterou srdnatě brání podmaršálek hrabě Canto d´Yrles. Od Innsbrucku mu jde přes Brenner na pomoc mohutná armáda Dagoberta Siegmunda hraběte von Wurmser. Bohužel se nad Lago di Garda rozdělí do čtyř kolon ve třech pochodových proudech. Wurmserův postup je však tak nečekaný a velký, že Bonaparta zaskočí. Velitel Italské armády uvažuje, že se stáhne za Pád. Jediný generál je na válečné radě proti: Pierre Augereau. Bonaparte mu nakonec dá za pravdu, zruší obléhání Mantovy a vyrazí na sever, k řece Mincio a jižnímu cípu Gardského jezera. Napadne Rakušany, dokud jsou rozděleni....\nLéto roku 1796, Bonapartovo první italské tažení. Francouzi ovládli Piemont i Lombardii a vítězové od Arcole obléhají Mantovu, kterou srdnatě brání podmaršálek hrabě Canto d´Yrles. Od Innsbrucku mu jde přes Brenner na pomoc mohutná armáda Dagoberta Siegmunda hraběte von Wurmser. Bohužel se nad Lago di Garda rozdělí do čtyř kolon ve třech pochodových proudech. Wurmserův postup je však tak nečekaný a velký, že Bonaparta zaskočí. Velitel Italské armády uvažuje, že se stáhne za Pád. Jediný generál je na válečné radě proti: Pierre Augereau. Bonaparte mu nakonec dá za pravdu, zruší obléhání Mantovy a vyrazí na sever, k řece Mincio a jižnímu cípu Gardského jezera. Napadne Rakušany, dokud jsou rozděleni. Nejprve zaútočí Masséna u Loana na kolonu generálmajora Quosdanoviche. Pak se Augereau položí zálohou v rovinaté krajině u Castiglione a 3. srpna se nenadále vrhne na Liptayovu kolonu, postupující k němu bokem. Baron Liptay se brání, dokonce začíná mít převahu. Pak se dostane mezi dva ohně, to zaútočil 51. řadový pluk, který Augereau umístil stranou. Poražený Liptay se stahuje do podhůří za Fontane, kde stojí další rakouské síly pod velením Davidoviche. Wurmser se od Mantovy musí otočit a chvátat zpět. Dne 5. srpna dochází k druhé bitvě u Castiglione. Měla by se spíše jmenovat bitva u Solferina, nebo? k ní došlo v místech, kde o šedesát let později bojoval Napoleon III. s Františkem Josefem… Takový je rámce děje prvního svazku nové řady, která spatřila světlo světa v Rakousku. Castiglione 1796. Napoleon repulses Wurmser´s first attack, hlásá jeho titul. Napoleon odráží první Wurmserův útok. Autorem, vydavatelem a ideovým otec svazku i celé řady je rakouský odborník na dějiny státu a práva Bernhard Voykowitsch. Vzhledem připomíná svazek na první pohled známé Campaign Series nakladatelství Osprey Military, formátem (zhruba A4) je větší. Voykowitsch se také k ediční řadě Ospreyů hlásí a to, co píše na zadní straně obálky, napovídá, že chce vyplnit "bílá místa". Kniha je k dispozici pouze anglicky. Věnujme se však nejprve vyšlému prvnímu svazku. I vnitřní struktura respektuje (ale neopisuje!) Ospreye. Po krátkém shrnutí první fáze prvního Bonapartova italského tažení následuje podrobné vylíčení obležení Mantovy. Další kapitola je věnována velitelům obou stran. Je mnohem obsáhlejší než bývá u Ospreyů zvykem, obsahuje nejen životopisy méně známých Bonapartových velitelů (např. Robert, Beyrand, Rampon), ale zejména velice hutné životopisy velitelů rakouské K. k. Lombardische Armee. Zkuste někde jinde najít biografie Quosdanoviche, Loudona, Mitrovskyho, Liptaye a dalších! Většinu životopisů provázejí fotografie. Následuje tradiční (ve skladbě Ospreyů) kapitola The Opposing Armies: taktika, složení, uniformy. Barevné kresby, jak jsme u Ospreyů zvyklí, tu nahrazují skvělé pérovky starého dobrého Ottenfelda a Knöttela. Velice podrobně jsou v další části rozebrány plány obou armád. Pak už následují vlastní akce: nejprve operace od 29. července do počátku srpna, pak boje 3. srpna u Lonata, Gavardone a Castiglione, mezihra následujícího dne, po ní druhá bitva u Castiglione a nakonec historie Wurmserova ústupu zpátky za Alpy. Závěr je tradičně Ospreyovský: bojiště dnes, chronologie a Wargaming. Text provází záplava fotografií a plánů. Chybí sice atraktivní 3D plány Ospreyů, ty ale nahrazují detailní zákresy do starých štábních map. Pozice každého pluku je ověřená prameny, pokud tuto informaci autor nenašel, uvádí pozici hypotetickou. Lze vytknout snad jen to, že by jednotky mohly být barevně výraznější, použité barvy někdy splývají s podkladem. O to pečlivě je však při prohlížení studujete! U všech klíčových střetů nechybí ordre de bataille. Obrovské Woykowitschovo plus: většina dokumentace i textu vychází z pramenů vídeňského Kriegsarchiv. A další plus: Ospreyovská řada jsou syntézy. Toto je analýza i syntéza zároveň a jde do mnohem větší hloubky. Autor vědomě vyplňuje ta místa, k nimž se už pověstné monumentální Generalstabwerke nedostaly. A chce v tom pokračovat. V létě (informace je přímo od dr. Woykowitsche) by se mělo objevit Marengo 1800. Bitva, po které Bonaparte věnoval svému protivníku von Melasovi čestnou šavli a o níž prohlásil, že se tu Rakušané bili s obdivuhodnosu statečností, vytrvalostí a umem! I další plánované tituly zní skvěle: Arcole, Rivoli, Montenotte, Hohenlinden, Ulm, Aspern… Tedy rakouská účast v koaličních válkách období francouzské revoluce a císařství. Takové dílo by nemělo zájemcům o dané období či oblast uniknout. Získat tento svazek Helmet Feldzeug Series můžete přímo (cena 270,- ATS, nejlépe v bankovkách cenným psaním přes celní poštu v Praze na Smíchově) na bernhard@helmet.at , knihu však (totéž platí o chystaném Marengu) lze získat i v pražském knihkupectví Krakatit v Jungmannově ulici, krakatit@mbox.vol.cz , které se stalo jejím prvním dovozcem. Co říci závěrem? Jediné: skvělá práce, pane Voykowitsch!!! Herrvoragende Arbeit, Herr Voykowitsch!!!\nZvětšit... Dobrá zpráva z Paříže. Zhruba před rokem jsem zakoupil v Paříži novinku, knihu Les Soldats de la Grande Armée (Vojáci Velké armády). Obsah splnil očekávání. Tematicky členěné kapitoly zahrnují snad veškeré sféry všedního života napoleonských vojáků a všechny jsou postaveny takřka výhradně na pramenech, především na vzpomínkách, pamětech a korespondenci.\nDobrá zpráva z Paříže. Zhruba před rokem jsem zakoupil v Paříži novinku, knihu Les Soldats de la Grande Armée (Vojáci Velké armády). Obsah splnil očekávání. Tematicky členěné kapitoly zahrnují snad veškeré sféry všedního života napoleonských vojáků a všechny jsou postaveny takřka výhradně na pramenech, především na vzpomínkách, pamětech a korespondenci. Využity jsou zde i věci, které nikdy tiskem nevyšly. Obrovské plus (což nebývá u Francouzů zvykem) tvoří nejen podrobná bibliografie, ale i mohutný poznámkový aparát s nesmírně cennými biografickými podrobnostmi. Mnohem lepší než před desetiletím vydaná Grande Armée G. Blonda. Bohužel bez obrazového doprovodu. Jean-Claude Damamme: Les Soldats de la Grande Armée. Perrin, Paris 1998, 438 str., cena 148 FF.


I2net - bezdrátové připojení k internetu ve Zlíně a okolí, internet, připojení k internetu, levné připojení k internetu, Internet ve Zlíně, na Jižních Svazích, na Podhoří, v Malenovicích, na Lesní Čtvrti, na Vršavě, v Kostelci, ve Fryštáku, na Kudlově, na Salaši, na Mladcové, v Loukách, ve Žlutavě, v Otrokovicích\nHlavní menu Ceny a paušály Aktuality\nCeny a paušály\nNabízíme nezávazné týdenní vyzkoušení našeho připojení.\nVyberte si měsíční paušál, který Vám bude vyhovovat.\nPokud se později rozhodnete, že chcete rychlejší tarif, můžete nás kdykoliv kontaktovat a bezplatně provedeme tuto změnu. Nebo naopak zjistíte-li, že takovou rychlost nepotřebujete, můžeme Vaše připojení změnit na levnější paušál.\nW+ bezdrátové připojení 5GHz\nW1+ 190 Kč/měsíc\npaušál pro domácnost\nmax.(inzerovaná) rychlost: 1 Mbit\nběžná rychlost: 0.7 Mbit\nminimální rychlost: 0.3 Mbit\nFUP: 1 GB/den *\nW2+MIMO 330 Kč/měsíc\nmax.(inzerovaná) rychlost: 20/4 Mbit (stahování/odesilání)\nběžná rychlost: 14/2.8 Mbit\nminimalní rychlost: 6/1.2 Mbit\nFTTx - přípojka na optice\nOptické tarify se liší dle lokality a typu objektu (bytový/rodinný dum). Konkrétní nabídku Vám rádí zašleme.\nFTT 30: 330 Kč/měsíc\nmax. (inzerovaná) rychlost : 30/10 Mbit (stahování/odesilání)\nběžná rychlost: 21/7 Mbit\nminimalní rychlost: 12/4 Mbit\nbez limitu přenesených dat\nFTT 100: 470 Kč/měsíc\nmax. (inzerovaná) rychlost : 100/30 Mbit (stahování/odesilání)\nběžná rychlost: 70/21 Mbit\nminimalní rychlost: 40/12 Mbit\nFTT 300: 550 Kč/měsíc\nmax. (inzerovaná) rychlost : 300/50 Mbit (stahování/odesilání)\nběžná rychlost: 210/35 Mbit\nminimalní rychlost: 120/20 Mbit\nobsahuje veřejnou IP adresu\nIndividuální domluva,dle potřeb klienta\npřípojka bezdrátem,vlastní optikou nebo pronajatým okruhem.\ncena od 550 Kč bez DPH.\ngarantovaná rychlost , kvalita a okamžitý servis.\nkonkrétní nabídku zpracujeme na žádost,dle požadavků a možností.\n* Při překročení denního FUP dochází automaticky ke snížení přenosové rychlosti na 256 kbps po zbytek dne (tj. do 01:00).\nOd 00:00 do 08:00 se nezapočítávají přenesená data do denního limitu.\nCenová relace za bezdrátové zařízení včetně montáže se pohybuje do 4000 Kč.\nCena za aktivaci (pro uživatele s vlastním zařízení): 500 Kč.\nVeřejná IP adresa k paušálum W2 , FTT10 a FTT30 je +20 Kč/měsíc\nMaximální rychlost je rychlost odpovídající stahování (download) a vkládání (upload) dat, která musí být stanovena realisticky s ohledem na použitou technologii a její přenosové možnosti a s ohledem na konkrétní podmínky nasazení, které jsou pro směr download a upload limitující. Maximální rychlost musí být na dané přípojce či v daném místě připojení reálně dosažitelná s možnou variancí způsobenou prokazatelně pouze fyzikálními vlastnostmi daného koncového bodu. Informace o možné varianci a jejích fyzikálních příčinách musí být uvedena v učastnické smlouvě. Hodnota maximální rychlosti odpovídá TCP propustnosti transportní vrstvy dle referenčního modelu ISO/OSI. Uváděnou jednotkou jsou numerické hodnoty v bitech za sekundu (např. kb/s nebo Mb/s). Ověření reálné dosažitelnosti hodnoty maximální rychlosti vychází ze standardu ITU-T Y.1564\nInzerovaná rychlost je rychlost odpovídající stahování (download) a vkládání (upload) dat, jakou poskytovatel služby přístupu k internetu uvádí ve své obchodní komunikaci, včetně reklamy a marketingu, v souvislosti s propagací nabídek služby přístupu k internetu, a jakou označuje službu přístupu k internetu při uzavírání smluvního vztahu s koncovým uživatelem. Hodnota inzerované rychlosti není větší než maximální rychlost. Hodnota inzerované rychlosti odpovídá TCP propustnosti transportní vrstvy dle referenčního modelu ISO/OSI. Uváděnou jednotkou jsou numerické hodnoty v bitech za sekundu (např. kb/s nebo Mb/s).\nBěžně dostupná rychlost je rychlost odpovídající stahování (download) a vkládání (upload) dat, jejíž hodnotu může koncový uživatel předpokládat a reálně dosahovat v době, kdy danou službu používá. Hodnota běžně dostupné rychlosti odpovídá alespoĹ� 60% hodnoty rychlosti inzerované a je dostupná v 95% času během jednoho kalendářního dne. Hodnota běžně dostupné rychlosti odpovídá TCP propustnosti transportní vrstvy dle referenčního modelu ISO/OSI.\nMinimální rychlost je nejnižší rychlost stahování (download) nebo vkládání (upload) dat, kterou se příslušný poskytovatel služby přístupu k internetu smluvně zavázal koncovému uživateli poskytnout. Hodnota minimální rychlosti odpovídá alespoĹ� 30% hodnoty rychlosti inzerované v podobě TCP propustnosti transportní vrstvy dle referenčního modelu ISO/OSI, to znamená, že rychlost stahování (download), resp. vkládání (upload) dat neklesne pod hodnotu minimální rychlosti. Uváděnou jednotkou jsou numerické hodnoty v bitech za sekundu (např. Mb/s).\nOptická síť Zálešná je již v provozu. Je postavena na technologii GPON. Součástí Internetových tarifů je i IPTV služba SledovaniTV. Pro všechny nové uživatele (není časově omezeno), máme akci - první rok dostanete vyšší tarif. Aktivace přípojky od tarifu FTT30 je bezplatná.\nByla zahájena výstavba FTTH sítě v lokalitě Zlín Zálešná. Do každého půldomku bude přiveden optický kabel. Po kompletním dokončení budou k dispozici tarify s rychlostmi do 1Gbps.\nSpuštěn nový přístupový bod Štákovy Paseky. I zde antény pokrývající tuto lokalitu jsou již v MIMO technologii.\nSpuštěn nový přístupový bod na Slušovickém letišti. Lokalitu pokrývá technologie MIMO.\nVšechny přístupové body postupně přecházejí do MIMO technologie. Na těchto bodech je pak zákazníkům s novějšími jednotkami navyšována rychlost.\nNový přístupový bod v obci Zlámanec v provozu.\nSpušteny nové přístupové body v Želechovicích na Zákl.škole a OÚ.\nTarif W2+ je nyní bez datového limitu.\nKonektivita sítě je nyní 1Gbps. Spustili jsme vlastní VoIP - telefonní službu Můjvoip.\n2008 © i2net Počet přístupů: , Online: Code by PCHweb


Ventilační mřížka kulatá s regulací MV 150 mm bVRD : Prodej ventilátorů - ventilatory-prodej.cz\nVentilatory-prodej.cz/ Ventilační mřížky/ Uzavíratelné ventilační mřížky/ Ventilační mřížka kulatá s regulací MV 150 mm bVRD\nČíslo zboží: 3165\nMřížka větrací, ventilační mřížka kruhová s regulací, větrací kruhová mřížka, uzavíratelná , mřížka zavírací plastová, 15 cm\nPoužití : Kombinovaná plastová mřížka pro kombinaci větrání a nasávání s regulovatelnou žaluzií, uzavíratelná. Ventilační mřížka s pevnými skloněnými horizontálními žaluziemi. Pro průmyslové, obchodní, domácí větrání, vytápění a klimatizaci. Pro vnitřní a vnější montáž. Uchycení pomocí šroubů na omítku. Stabilní vůči nepříznivým atmosférickým vlivům a teplotě, jednoduchost a pohodlí instalace, snadné čištění. Účinné manuální ovládání mřížky pomocí páčky. Dvě varianty upevnění. Kompatibilní se vzduchovody rozměru 100, 125,150, mm.\nvnější rozměr : průměr 200 mm\nvnitřní rozměr : průměr 100 - 150 mm


Nepřipoutaný řidič náraz do stromu nepřežil - Deník.cz\nNepřipoutaný řidič náraz do stromu nepřežil\nMladoboleslavsko /FOTOGALERIE/ - Začátek víkendu ve znamení smrtelné nehody.\nTragická nehoda u Mohelnice.Foto: Policie ČR Mladá Boleslav\nTragickou havárii vyšetřují od sobotního rána mladoboleslavští policisté. Na silnici od Mohelnice nad Jizerou na Chocnějovice havarovalo krátce po sedmé ráno vozidlo Škoda Felicia. Deníku informaci potvrdil mluvčí policie Ladislav Mareš.\n"Osmatřicetiletý řidič najel z dosud nezjištěných příčin v levotočivé zatáčce až na pravý kraj vozovky. Následně strhl řízení vlevo, přejel do protisměru a čelně narazil do stromu. Podle všeho nebyl připoután a utrpěl zranění, kterým na místě podlehl. Je velmi pravděpodobné, že použití bezpenostního pásu by následky tragédie výrazně snížilo," uvedl Mareš.\nUž osmý mrtvý\nV letošním roce se na Mladoboleslavsku jedná o osmé smrtelné zranění při nehodách.\nK další vážné nehodě došlo také na silnici mezi obcemi Chudoplesy a Bradlec. V odpoledních hodinách pak na rychlostní komunikaci R10 přibližně na 15,1 km ve směru od Turnova na Prahu u obce Skorkov.\nOsobní auto se zde podle sdělení policejního mluvčího Ladislava Mareše několikrát převrátilo a zůstalo uprostřed silnice na střeše. Jedna osoba utrpěla zranění a skončila v péči záchranné služby. Prakticky na stejném místě došlo k nehodě už ráno, ovšem v opačném směru. Při této nehodě narazilo osobního auto do středových svoditel. Nikdo nebyl zraněn.\nČtěte také: Při srážce tří aut na Hradecku zemřely dvě ženy


Ostravská firma opravovala elektrobusy, teď vyrábí vlastní – Novinky.cz\nPrototyp elektrobusu Ekova\nsobota 31. října 2015, 16:48\n„Jsme výrobcem, který opravuje motorová vozidla s elektrickým pohonem, proto bylo logické zaměřit se i na elektrobusy. I proto, že náš vlastník, Dopravní podnik Ostrava, provozuje jako jediný v republice čtyři elektrobusy,“ uvedl předseda představenstva Ekovy Radoslav Hanzelka s tím, že výrobou nového typu autobusy zúročila firma své dosavadní zkušenosti.\nFirma dosud vyráběla tramvaje a trolejbusy, obvykle ve spolupráci s dalšími společnostmi.\nVývoj Electronu trval podle Hanzelky rekordně krátkou dobu, Ekova se pro něj rozhodla až počátkem letošního roku. „Je to první výrobek, který je zcela náš, od karoserie, přes designové řešení i výběr dodavatelů,“ sdělil předseda představenstva při středečním představení autobusu s elektrickým pohonem před ostravskou radnicí.\nDodal, že během 10 dnů bude vůz připraven na homologační zkoušky, ty se uskuteční do konce roku.\nDoma zatím jezdit nebudou\n„Předpokládáme, že první vozy budou jezdit od února příštího roku, bohužel to nebude v České republice, ale v zahraničí,“ prozradil s tím, že o elektrobusy z Ostravy je zájem v Německu a severských státech. „V současné době máme rozpracováno 17 kusů různého provedení, předpokládám, že tento počet bude dál stoupat.“\nZákladní technické údaje elektrického autobusu Electron 12\nV Ekově předpokládali, že příští rok vyrobí 20 elektrobusů. Už dnes ale ví, že jich bude minimálně dvojnásobek.\nPrototyp Electron 12 pojme 90 cestujících, přičemž 28 jich může sedět. Cena autobusu začíná kolem 11 miliónů korun, její výše však závisí na požadavcích zákazníka. „Myslíme si, že jsme vyvinuli výrobek technicky naprosto konkurenceschopný a troufám si říct, že v mnoha parametrech i předčí naši konkurenci,“ míní Hanzelka. Firma už elektrobus předvedla na největším evropském veletrhu autobusů a elektrobusů v belgickém Kortrijku.\nDobije se i na konečné\n„Jsme připraveni nabízet toto vozidlo s různými variantami způsobu nabíjení, od klasického kabelu až průběžné nabíjení v koncových zastávkách, kde by byl připojen na nabíječku po dobu 10 až 15 minut a mohl by tak jezdit celodenně,“ popsal předseda představenstva. Podobný způsob nabíjení mají i elektrobusy od společnosti SOR Lichavy, které nyní testuje Praha. [celá zpráva]\nCestující si mohou za jízdy dobít mobil nebo notebook.\nUpozornil, že zatímco elektrické autobusy, které už po moravskoslezské metropoli jezdí, je Electron plně bezemisní. „Stávající elektrobusy mají ještě naftové topení, takže nejsou plně bezemisní, kdežto toto provedení je plně elektrické co se týče topení i klimatizace. Tu může využívat řidič i cestující,“ poukázal.\nEkova Electric je dceřinou společností Dopravního podniku Ostrava. Zabývá se opravami a výrobou tramvají i trolejbusů a zaměstnává 250 lidí.


Stolní zásuvkový blok s frézovaným krytem, stříbrný, 2 zásuvky 230V, 2x USB nabíječka 5V , kabel 1.5m - Zásuvky výklopné - Zásuvka.eu\nStolní zásuvkový blok s frézovaným krytem, stříbrný, 2 zásuvky 230V, 2x USB nabíječka 5V , kabel 1.5m\nKód zboží OR-AE-13126/G\nStolní zásuvkový blok ve stříbrné barvě s frézovaným (zaoblené hrany) vrchním krytem o síle 2 mm a 2x USB nabíječkou 5V určený pro instalaci do interiéru jako jsou stoly, kancelářský nábytek, apod. Instalace je možná vertikálně i horizontálně, což umožňuje snadný přístup přístup k elektrickým zásuvkám.\nStolní zásuvkový blok ve stříbrné barvě s frézovaným (zaoblené hrany) vrchním krytem o síle 2 mm a 2x USB nabíječkou 5V určený pro instalaci do interiéru jako jsou stoly, kancelářský nábytek, apod. Instalace je možná vertikálně i horizontálně, což umožňuje snadný přístup přístup k elektrickým zásuvkám. K bloku je již připojen kabel o délce 1.5m pro okamžité zapojení do elektrické sítě.\npočet zásuvek: 2 x 230V\njmenovité zatížení: 2500W\npočet výstupů USB: 2\nVýstup USB: 5V DC / 2,1A\ndélka kabelu: 1,5m (3 x 1,5mm2)\nrozměry: 265 x 130 x 2 mm\nrozměry montážního otvoru: 223 x 108 x 65 mm\n223 x 108 x 65 mm\nJednoduchá zásuvka (1x250V) s víčkem + USB nabíjecí\nVýklopný blok zapuštěný s kabelem 1.5m, 3x zásuvka,...\nStříbrný zásuvkový blok s krytem (zaoblené hrany), 3x...


Raw zdravé dezerty bez cukru a mouky\nRaw zdravé dezerty bez bílého cukru a mouky\nSrpen 29, 2021 | Recepty\nV dnešním moderním světě už jsme zvyklí na nejrůznější novodobé stravovací styly a směry, mezi které patří i raw stravování, takzvané syrové. Ingredience, které se používají do raw dezertů, se nesmí vařit a jejich tepelná úprava probíhá do 42 stupňů. Ochutnejte a uvidíte, že dezerty připravované v raw stylu jsou naprosto vynikající a zdravější než ty klasické. Můžete vyzkoušet třeba při dietě nebo jen tak. Podívejte se, jaké raw dobroty si můžete připravit.\n1. Kokosový dezert\n1. Suroviny na čokoládovou krustu:\n10 g slunečnicového mléka/umixujeme 300 g vody a 40 g slunečnicového semínka\nNejdříve si v mixéru rozmixujeme všechny ořechy a semínka na jemnou směs, smícháme s vypeckovanými datlemi a znovu umixujeme. Pokud bude směs stále sypká, přidáme trochu slunečnicového mléka. Krustu namačkáme do formy vyložené pečicím papírem a dáme na chvilku do chladničky.\n2. Suroviny na kokosovou vrstvu\n130 g slunečnicového mléka\n40 g agáve\nKokos umixujeme na mouku, přidáme slunečnicové mléko, agáve sirup, kokosový olej, mesquite a znovu mixujeme, dokud se směs krásně nespojí. Kokosovou náplň rovnoměrně naneseme na čokoládovou krustu a dáme do chladu ❄\n3. Suroviny na čokoládovou polevu\n40 g datlové pasty\n30 g slunečnicového mléka\nKokosový tuk necháme rozpustit při pokojové teplotě a přidáme ostatní suroviny. Čokoládou polijeme kokosovou vrstvu a dezert necháme v lednici ztuhnout 💪\nMůžeme ozdobit ovocem, mátou a kokosovým chipsem.\nPozn. Prášek mesquite se získává drcením lusků ze stromu zvaného naditec. Můžete ho použít jako alternativu kakaa a karobu. Mesquite prášek je aromatický, sladký, má jemnou oříškovo-karamelovou příchuť. Můžeme ho použít do smoothie, koktejlů, kaší, přidat do pečení či do sladkých zdravých pamlsků.\n130 g mandlové mouky⠀\n5-6 pl kokosové mouky ⠀\n260 g jemného burákového másla (100% buráky) ⠀\n1 čl vanilkového extraktu , špetka himalájské soli⠀\n100 g čokoládových pecek z hořké čokolády⠀\n1-2 pl sirupu (čekankový, javorový..)\nV malé míse smícháme burákové máslo se sirupem a vanilkou, přidáme kokosovou a mandlovou mouku, himalájskou sůl a čokoládové pecky. Kousek těsta propracujte v ruce a tvarujte do kuličky, ty pak necháme zchladit 15 minut v mrazáku.⠀\nPříspěvek sdílený Nicol Nosková🌱 (@nicol.noskova)\n3. Maková roláda\n200 g zlatých lněných semínek⠀\n80 g bio kokosu⠀\n125 ml vody⠀\n200 g máku⠀\n220 g měkkých datlí⠀\n100 g sušených švestek⠀\nDo rozmixovaného lněného semínka s kokosem (mixujeme společně na mouku) přidáme vodu a vypracujeme těsto. Mezi dvěma pečícími papíry rozválíme na placku a odkrajováním vytvarujeme obdélník. Zbylým “těstem“ nastavíme nedokonalosti a rozválíme, aby se těsto spojilo. ⠀\nRozemletý mák propracujeme v těsto s rozmixovanými datlemi a švestkami. Stejně jako u těsta rozválíme na obdélník na pečícím papíře. Poté ji položíme na plát těsta a srolujeme opatrně do rolády. Necháme ji v lednici dvě hodiny ztuhnout, poté nakrájíme.\n4. Raw kuličky\n100 g kokosu plus na obalení\n250 g datlí (přes noc namočených ve vodě)\nRumové aroma (nebo rum)\nRozmixujeme datle, smícháme dohromady, vytvoříme těsto, které hňeteme do kuličet a poté obalíme v kokosu.\nPříspěvek sdílený ANETA SYNKOVÁ 🐬 (@anetasynkova)\nZaujaly vás tyto raw dezerty? Vyzkoušejte a uvidíte, zda vám zachutnají stejně jako nám.\nPřečtěte si také: 5 chutných receptů na dezerty bez cukru\nPreviousDovolená v ČR: kam vyrazit a co vidět\nNextVynikající recept na slaný dort pro všechny příležitosti


Ploskozubec je zatím klíčem k regeneraci korálů. Kredit. J. Honebergová.\tKorál je označení pro některé mořské žahavce z třídy korálnatci (Anthozoa). Všech asi 6000 druhů žije přisedle v mořích a patří mezi ně známí původci korálových útesů, které hostí přes 25 % známých druhů mořských organismů (jen přes 7000 druhů ryb). Jistě alarmující je, že více nebo méně je poškozeno 70 % korálových útesů na světe. Varovné články v prestižních vědeckých periodikách vážně upozorňují na problém ohrožení korálů globálními změnami klimatu. Rostoucí teplota oceánů a více absorbovaného CO2 mění chemismus vody (vznik slabé kys. uhličité), na které jsou korály velmi citlivé a rozpadají se. Z podobných důvodů jsou také zarůstány řasami a chaluhami po vymezení jejich přirozených konzumentů.\nRecentně však byla publikována další studie Petera Mumbyho z britské University of Exeter, která není překvapivě ani skeptická ani alarmující. Nakonec Mumby v Science i J. Petr na OSLU již o podobných závěrech informovali. Mumby tak definitivně výrazně podporuje některé dosud opatrné praktiky, které byly podniknuty k ochraně korálových útesů, přestože rezervace na jejich ochranu stále zahrnují jen 2 % korálových útesů. Studie na deseti lokalitách v oblasti Baham uvnitř i vně korálových rezervací během bezmála tří let podle předpokladů prokázala, že korálové útesy úspěšně regenerují. Na všech lokalitách, byla při zahájení studie počáteční pokryvnost korálů průměrných 7 %, byla při jejím průběžném vyhodnocení pro 2.5 letech byla na chráněných lokalitách 19 %. Lokality mimo rezervace výrazný nárůst pokryvnosti nezaznamenaly. Především pokryvnost řasových porostů se výrazně snížila v rezervacích zejména díky zásadnímu omezení až zákazu rybolovu. Ten vyústil k zesílení populací ryb ploskozubců, čističů korálových útesů a podpoře regenerace a šíření korálů.\n„V dlouhodobém výhledu ohrožení korálových útesů zůstává vzrůstající teplota a pozměněný chemismu vody stále velmi aktuální. Je však patrné, že vhodný management v rezervacích může výrazně přispět k zmírnění negativních faktorů jako globální změny klimatu, které lze jinak bezprostředně ovlivnit velmi těžko.“, shrnuje závěry studie Mumby.\nCelý článok: http://www.osel.cz/index.php?zprava=1714


Ministerstvo zahraničních věcí investuje do informačního portálu pro cizince | Management News\nMinisterstvo zahraničních věcí investuje do informačního portálu pro cizince\nMinisterstvo zahraničních věcí se chystá investovat přes 38 milionů korun do rozvoje portálu czech.cz, určeného k informování zahraničních návštěvníků České republiky. Design portálu vytvářela až doposud společnost Run Interactive společně s firmou Advertures. Právě druhá jmenovaná firma byla pověřena vytvořením nové podoby stránek.\nVzhled portálu se musí přizpůsobit novému vizuálnímu stylu České republiky. Ministerstvo chce zatraktivnit také informační obsah portálu, který by měl být pravidelně aktualizován. Nyní je pouze v angličtině, ale už se připravuje celkem pět jazykových verzí (angličtina, němčina, francouzština, španělština a ruština).\nPochybnosti o užitečnosti portálu tiskový mluvčí ministerstva Vít Kolář odmítá: „Dosavadní zkušenosti ukazují, že velké procento cizinců navštěvuje české servery právě přes portál czech.cz.“ Není ale jasné, zda má tento efekt na svědomí kvalitní obsah portálu nebo spíše atraktivní doména. Ostatně při vyhledávání klíčového slova „czech“ v nejužívanějším vyhledávači Google se objeví odkaz na tyto stránky na prvním místě.\nOpačné problémy měl projekt ministerstva informatiky „Portál státní správy“, u kterého byla často kritizována nečesky znějící internetová adresa portal.gov.cz. V poslední době byl hodně kritizován i projekt Ústavu pro informace ve vzdělávání na vzdělávací portál.


Sdružení hornických odborů (SHO) - Aktuality - Jaroslav Souček: Neférová zahraniční konkurence drtí evropské ocelářství\nJaroslav Souček: Neférová zahraniční konkurence drtí evropské ocelářství\nOcelářství a navazující průmyslová odvětví jsou v ohrožení. Odbory žádají, aby česká vláda a Evropská komise přijali opatření na ochranu odvětví, v opačném případě může dojít ke kolapsu, ohrožujícímu obrovské množství pracovních míst jak v Česku, tak v zahraničí. Například hutní společnost Liberty Ostrava pokračuje v provozu s omezenou výrobou, který zavedla v červenci. Košické železárny již oznámily, že propustí do konce roku 2021 na 2500 zaměstnanců, což je téměř čtvrtina. Britského ocelářského giganta, společnost British Steel, která v květnu skončila v insolvenci má za 70 milionů liber převzít čínská společnost Jingye Group. O hlavních příčinách potíží českého a evropského ocelářství pro Sondy hovořil předseda Odborového svazu KOVO Jaroslav Souček.\nProč se nyní i silné a tradiční evropské ocelářské podniky s vyspělou technologií výroby dostávají do hospodářských potíží?\nDůvodem je zejména klesající spotřeba oceli, i té tuzemské, kterou „válcují“ levné dovozy ze zemí mimo Evropskou unii. Tento druh konkurence považujeme za neférový. Kromě absence uhlíkové daně například v Číně i v dalších zemích dochází k cenovému dumpingu, a tedy k nekalé konkurenci proto, že výroba oceli je tam dotována z národních státních rozpočtů. Někde otevřeně, jinde skrytě. To je vedle již zmíněné absence uhlíkové daně největší konkurenční nevýhoda společností produkujících ocel na území Evropské unie. Ceny oceli evropských výrobců jsou těmito nekalými praktikami tlačeny pod výrobní náklady, jsou nestabilní a vše ještě zhoršují rostoucí ceny surovin.\nPodobné problémy ohrožují domácí i evropské ocelářství již několik let a odborové centrály volají po ochraně. To se za celou dobu pro zlepšení stavu nic neudělalo?\nObáváme se o další vývoj ocelářství u nás. Zarážející je nejen lhostejnost Evropské komise, ale i národních vlád k osudům stovek tisíc lidí, kteří jsou na ocelářském průmyslu existenčně závislí. Přitom tento problém skutečně není zcela nový, proti podobným jevům jsme protestovali a demonstrovali již v minulosti, avšak evropská administrativa ani místní vlády nevyvinuli iniciativu, aby se situace jakkoli zásadně napravila. Například v průběhu minulých let mnoho podniků disciplinovaně investovalo do nových, moderních a k životnímu prostředí šetrnějších technologií, jak bylo požadováno. Za odpovědný přístup jsou nyní trestány tím, že nejsou řádně chráněny jejich investice a tedy ani pracovní místa, která s nimi souvisí. Dosud nebyly ani nastaveny stejné podmínky pro všechny, kteří na evropském trhu prodávají ocel. V případě, že laxní přístup bude přetrvávat, nevylučuji ani masivní demonstrace napříč zeměmi Evropy. Náš odborový svaz již vyzval evropskou odborovou centrálu IndustriAll, aby začala koordinovat protesty evropských odborových svazů působících v kovoprůmyslu.\nJaká konkrétní opatření pro záchranu ocelářství navrhujete?\nČeské, polské a slovenské kovácké odbory sepsaly letos v září společně s ocelářskými svazy deklaraci, v níž vyzvaly národní vlády i Evropskou komisi k důrazné ochraně evropské produkce a zvýšení její konkurenceschopnosti. Měla by spočívat především v omezení dovozu turecké, čínské či ruské oceli. Dále navrhujeme zvýšení cel a přijetí striktních kvót na dovoz této suroviny ze třetích zemí a racionálnější systém přidělování emisních povolenek. Pokud nebudou přijata efektivní opatření navrhovaná odbory, důsledky pro společnost budou dramatické, dojde k obrovskému sociálnímu propadu některých průmyslových regionů, který nakonec silně pocítí celá společnost.\nPřes všechnu snahu však už dochází ke ztrátám pracovních míst, zatím spíše v zahraničí. Co navrhnete pro ochranu lidí, pokud to přijde i k nám?\nNapříklad Německo má připravenu rozsáhlou pomoc, Česká republika s ničím podobným zatím nepočítá. V Německu se v první fázi řeší pokles výroby krácením pracovní doby bez snížení mezd, jde o nám již známý kurzarbeit. Tím se řeší přechodný nedostatek zakázek v konkrétní obchodní společnosti. Náklady na kurzarbeit jsou placeny ze speciálně vytvořených fondů, kam přispívají povinně zaměstnavatelé a také státní rozpočet. Stát potom doplácí z těchto fondů část mzdy zaměstnancům příslušné firmy, která má potíže. Zaměstnavatel doplatí zbytek do výše celé mzdy, a přitom musí garantovat, že zaměstnance po dobu vyplácení těchto náhrad nepropustí z pracovního poměru. Stát tak udrží člověka v pracovním poměru, nemusí mu vyplácet podporu v nezaměstnanosti ani pomáhat s hledáním jiné práce. Pro zaměstnavatele to má tu výhodu, že ve chvíli, kdy opět získá zakázky, může začít okamžitě vyrábět, aniž by dříve propuštěné zaměstnance znovu hledal a přijímal zpět do pracovního poměru. V Německu mají i programy rekvalifikací pro lidi v produktivním věku. Pokud naše vláda nepřipraví podobný „záchranný sociální polštář“ ke zmírnění vlivu podobných krizí v budoucnu, bude to mít velké dopady zejména na postižené pracovníky a jejich rodiny. Nejde pouze o ocelářství, ale například i o hornictví, kde dochází k útlumu těžby uhlí a v horizontu několika let se chystá uzavření některých dolů.\nPředseda Odborového svazu KOVO Jaroslav Souček.\nZdroj: www.esondy.cz (článek vyšel v odborovém magazínu Sondy Revue)\nÚvodAktualityJaroslav Souček: Neférová zahraniční konkurence drtí evropské ocelářství\n© 2022 eStránky.cz | Tvorba webových stránek | WebSlice Jaroslav Souček: Neférová zahraniční konkurence drtí evropské ocelářství | Tisk | Aktualizováno: 26. 6. 2022 | Nahoru ↑


Spisovky a konferenční mapy z pravé kůže - KozenaElegance.cz\n> Pro manažery>Aktovky>Spisovky a konferenční mapy\nSpisovky a konferenční mapy Počet produktů: 9\nČerno-tmavě modrá kožená zipová spisovka A4 Černo-tmavě modrá kožená zipová spisovka A4\nČerno-tmavě modrá kožená zipová spisovka má zipové desky pro přichycení papírů velikosti A4. Dále vnitřní část spisovky obsahuje čtyři přihrádky na kreditní karty, dvě menší kapsy a jedna větší kapsa na zip. Uvnitř nechybí nezbytný úchyt na psací potřeby. Pro pohodlnější manipulaci je spisovka opatřena držadlem. Černo-tmavě modrá kožená zipová...


Říjen | 2014 | Pavlův blog\nVyužití 3D tisku v práci – posun na Level 2\n31. října 2014 Pablo2048\tNapsat komentář\nNěkteří z vás si možná vzpomenou na článek, kde jsem publikoval můj nápad, využít 3D tiskárny i v práci. Řešení upevnění LCD displeje, které jsem v tinkercadu namaloval bylo sice dobré, ale jak rostly moje schopnosti v tinkercadu a zkušenosti s 3D tiskem, tak mi také došlo, že to řešení je velmi primitivní a půjde ještě v mnohém vylepšit. Pokračování textu Využití 3D tisku v práci – posun na Level 2 →\nArduino – Ještě nevyhazujte své znefunkčnělé klony, aneb jak na FTDIgate\n27. října 2014 Pablo2048\tKomentáře: 5\nMožná jste na to už také narazili – poslední aktualizace Windows (po 1.10.2014) přinesla i aktualizaci ovladačů FTDI. Nepříjemnou novinkou je to, že se mládenci z Irska rozhodli rázně zatočit s padělky jejich čipů tím, že plošně všem zařízením, o kterých se domnívají, že jsou padělky přepíšou PID z 0x6000 na 0x0000, čímž je znefunkční. Patrně se jejich snaha o boj s padělateli nesetkala s takovým úspěchem, který čekali, takže se rozhodli vzít si jako rukojmí koncové zákazníky. No, čekal bych, že nové ovladače při detekci “nepravého” čipu vypíšou něco jako “pravděpodobně používáte padělek, ovladače nebudou fungovat” – přepisovat EEPROM uvnitř podezřelého zařízení mi přijde jako hodně silný kafe. Že to není úplně správný postup došlo už i chlapcům z FTDI, ale škody již byly napáchány a je třeba se s nimi nějak vypořádat. Pokračování textu Arduino – Ještě nevyhazujte své znefunkčnělé klony, aneb jak na FTDIgate →\nRebel II – pokus o jemný tisk\n16. října 2014 Pablo2048\tNapsat komentář\nZrovna pracuji na projektu pro mého bratra, ve kterém bude třeba vytisknout poměrně jemné díly na které moje dosud používaná přesnost, respektive výška tisknuté vrstvy, není vhodná. Nastal tedy čas pro otestování tisku ve vrstvách po 0.2mm… Pokračování textu Rebel II – pokus o jemný tisk →\nPro jeden ze svých dlouhodobějších projektů jsem potřeboval vyrobit stojánek zhruba o rozměrech 18x18x8cm. S tiskem tak velkých předmětů mám špatné zkušenosti – v drtivé většině případů se mi alespoň jeden rožek vždy odtrhl z podložky a nadzvedl. Pokračování textu Rebel II – Obří tisk a technologické pokusy →\nArduino – Časování pomocí intervalů\n5. října 2014 Pablo2048\tKomentáře: 54\nPokud to považuji za vhodné, tak v některých projektech používám platformu Arduino. Koncepce programové konstrukce aplikace pro Arduino spočívá ve dvou hlavních metodách – setup() a loop(), ve které program neustále běží. Pro pohodlnější práci s obsluhou periodických procesů jsem napsal jednoduchou knihovnu, která tyto úkoly umožňuje napsat velmi elegantním způsobem. Pokračování textu Arduino – Časování pomocí intervalů →


Alexander Bellu je jako starosta Prahy 3 nepřijatelný – Strana zelených – Praha 3\nAlexander Bellu je pravicově populistický politik, talentovaný řečník a manipulátor. Jeho politická práce je založena na promyšlené a aktivní sebeprezentaci, reálné výsledky jsou však velmi nevýrazné.\nJako místostarosta Prahy 3 se Bellu v posledních letech zapsal například přihráváním zakázek svým známým a spolustraníkům. Aktuálním případem je zakázka na poradenské a marketingové služby ve výši 1 mil. Kč bez DPH firmě partajního kolegy Daniela Vlčka. Bellu stojí také za organizací výběrového řízení na provozovatele farmářských trhů na Jiřáku, jehož vítězem se stala firma bez jakýchkoli předchozích zkušeností. Bellu dále proslul tím, že prosadil sponzorský dar Prahy 3 soutěži Česká Miss, prostřednictvím které zároveň propagoval svůj vlastní obchod s italskou obuví. Přízeň voličů se Bellu snaží získat soustavnou populistickou a nenávistnou kampaní proti Autonomnímu sociálnímu centru Klinika. Zvolení Bellu, který je znám svou horlivou vstřícností vůči developerům, znamená na Žižkově konec výstavbě veřejné infrastruktury financované investory, stopku zklidňování dopravy či podpoře cyklodopravy ve městě.\nDůležitou politickou agendou Alexandera Bellu je oblast Smart City, kterou pojal jako prostředek k vlastní sebeprezentaci jako moderního pokrokového politika. Reálným výsledkem jeho dosavadní čtyřleté činnosti je však pouze obecná koncepce Smart City, zkušební instalace jedné lavičky na Jiřího z Poděbrad nebo nefunkční informační tabule na úřadu MČ v Seifertově.\n“Pokud se Alexander Bellu stane starostou, bude Praha 3 o krok blíže zpět “zlatým časům ODS”. Bellu je fanfarón a manipulátor s mizivými politickými výsledky, jeho volba by byla velmi smutným vyústěním koaliční krize,” shrnuje Ondřej Rut, předseda klubu zastupitelů ŽNS.\nEDIT (24. 8. 2018): Společnost Gatum Advisory s. r. o. označila skutečnosti v této tiskové zprávě za nepravdivé a zavádějící a hrozí podáním žaloby na Ondřeje Ruta na ochranu své pověsti. Společnost tvrdí, že proběhlo výběrové řízení a byly dodrženy zásady transparentnosti, přiměřenosti a rovného zacházení. Jelikož z veřejných zdrojů nejsou dostupné podrobnosti o tomto výběrovém řízení a nelze tvrdit, že neproběhlo řádně, upravili jsme v tiskové zprávě napadenou větu: „Aktuálním případem je zakázka bez výběrového řízení na poradenské a marketingové služby ve výši 1 mil. Kč bez DPH firmě partajního kolegy Daniela Vlčka.“\nAutor: Bohdan GanickýPublikováno: 12. června 2018 7. září 2018 Rubriky: Tiskové zprávy, Zastupitelstvo\nPředchozí Předchozí příspěvek: Politická krize na Praze 3 – odblokujme prodeje bytů a zajistěme chod úřadu\nNásledující Následující příspěvek: Komentář k ustavení nové koalice


Hotely – Bala | Hotels.comSee this page in Englishčeština (Česká republika)Rezervujte online nebo telefonicky 239 014 224 Dle základních sazeb. 24 hodin denně, 7 dní v týdnu (hovory pouze v angličtině)Domovská stránkaNabídky hotelůSkupinyHotels.com™ RewardsZásady pro cookiesZákaznická službaVaše rezervaceNápovědaVáš názor na tento webHodnotit hotelPřihlášení a účetPřihlásitZaložit účetVaše rezervaceHotelyHotely v zemi Velká BritánieHotely ve městě BalaHotely – BalaHledat hotely – BalaMěsto, památka, název hotelu, adresa nebo PSČPříjezdOdjezd Neznám přesná dataPokoje123456789+Pokoj 1:Dospělí12345678Věk 18+Děti0123Do 17 letVěk v den příjezdu:Dítě 1:-?-<11234567891011121314151617Zobrazit nabídkyZa každých 10 nocí získáte 1 noc zdarma.*U vybraných hotelů navíc najdete Tajné ceny.12345678910=Českým zákazníkům se líbí:Hotely – BalaPopulárníThe New Inn Hotelpočet hvězdiček neuvedenVýborná kvalita 4,2 / 5( 22 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 34 uživatelů. Plas Dolmelynllyn Country HotelVýborná kvalita 4,5 / 5( 87 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 31 uživatelů. Llwyn Onn Guest HouseVynikající kvalita 5,0 / 5( 21 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 10 uživatelů. Penmachno HallVynikající kvalita 4,9 / 5( 15 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 9 uživatelů. Hotely vzdálené max. 25 km od BalaTy GorsafDobrá kvalita 3,1 / 5( 113 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 18 uživatelů. Dolgun Uchaf GuesthouseVýborná kvalita 4,5 / 5( 30 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 11 uživatelů. Glyntwrog HouseVynikající kvalita 4,7 / 5( 16 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 8 uživatelů. Hafod Elwy Hall - FarmVynikající kvalita 4,8 / 5( 5 autentických hodnocení )Hotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 8 uživatelů. Lake Vyrnwy Classic Hotelpočet hvězdiček neuvedenZatím bez hodnocení hostůTento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 6 uživatelů. Dolserau HallZatím bez hodnocení hostůHotels.com™ RewardsZískejte za každých 10 nocí 1 noc zdarma*! Tento hotel si za poslední hodinu prohlédlo 5 uživatelů. Další hotely ve městě BalaNedávno rezervovánoPlas Dolmelynllyn Country HotelPočet hvězdiček: 3 z 2 242 KčThe West ArmsPočet hvězdiček: 4 z 1 441 KčThe Hand at LlanarmonPočet hvězdiček: 4 z 1 762 KčTy GorsafPočet hvězdiček: 3 z 1 582 KčAberconwy HousePočet hvězdiček: 5 z 2 242 KčU většiny pokojů platba ihned nebo pozdějiPro většinu pokojů možnost zrušení zdarmaZáruka nejlepší cenyZobrazit hotely ve městě Bala na mapěPředstavujeme destinaci BalaHotels.com vám pomůže najít ty nejlepší hotely ve městě Bala.\nAbychom vám pomohli najít ideální hotel a pokoj v destinaci Bala, zjedodušili jsme porovnávání hotelů, mezi nimiž najdete i naše nejoblíbenější hotelové řetězce. Nejoblíbenějším z hotelů ve městě Bala je momentálně Llwyn Onn Guest House, který si jen za poslední hodinu rezervovalo 5 zákazníků. Při rezervaci na webu Hotels.com zároveň sbíráte noci do věrnostního programu Hotels.com Rewards. Členství je zdarma a registrace trvá jen dvě minuty. Členové získávají za každých 10 noclehů jednu noc zdarma.* I krátký víkend ve městě Bala se tak může stát vaším prvním krokem k získání noci zdarma. Proč rezervovat ubytování ve městě Bala na webu Hotels.com? U nás najdete ideální hotel pro každou příležitost a ve městě Bala budete mít na výběr z 10 hotelů. Porovnejte si hotely v našem pohodlném a rychlém vyhledávači a pak můžete filtrovat podle následujících kritérií: - Cena\n- Část města Bala\n- Turistické atrakce v destinaci Bala\n- Podrobná mapka znázorňující polohu hotelu a okolní dopravní infrastrukturu i turistické atrakce ve městě Bala


Panda Natur Šípek bylinný čaj 20 x 3g - Tesco Potraviny\nPanda Natur Šípek bylinný čaj 20 x 3g\nPřidat Panda Natur Šípek bylinný čaj 20 x 3g\nPřidatPřidat Panda Natur Šípek bylinný čaj 20 x 3g do košíku\nŠípkový čaj, bylinný čaj v nálevových sáčcích.\n20 nálevových sáčků po 3 g.\nHmotnost obsahu 60 g.\nŠípky (plody růže šípkové)\nPříprava: Nálevový sáček přelijeme 1/4 l vařící vody a necháme 10 minut vyluhovat. Podle chuti možno přisladit.\nUchovávejte na suchém místě do 25°C, chráněn před světlem na cizími pachy.\nUpozornění: Nepoužívejte při přecitlivělosti na šípky. Ukládejte mimo dosah dětí.


Alibaba roste příliš rychle, nové zaměstnance nabírat nebude - ITBiz.cz\nAlibaba roste příliš rychle, nové zaměstnance nabírat nebude\nČínský e-commerce gigant Alibaba podlé svého šéfa Jacka Ma „vyrostl příliš rychle“ a v roce 2015 proto nebude nabírat další zaměstnance.\nJelikož Alibaba podle jejího šéfa vyrostla příliš rychle, bude každý další pracovník zaměstnán pouze tehdy, když společnost opustí jiný zaměstnanec. O plánech pro rok 2016 Ma nic neprozradil. Alibaba v lednu tohoto roku oznámila, že má přes 34 000 zaměstnanců, což je o 63 % více, než ve srovnatelném období minulého roku. Noví zaměstnanci do Alibaby přišli díky tomu, že společnost učinila řadu investic hned v několika odvětvích včetně big data, cloudu a logistiky. Minulý měsíc pak tato čínská společnost oznámila, že vstupuje do automobilového průmyslu. Před několika měsíci Alibaba koupila minoritní podíl ve výrobci smartphonů Meizu.\nKromě toho chce čínská společnost expandovat do zahraničí, přičemž ve Spojených státech se pro tento účel chce spojit s Amazonem. Zatímco ještě v roce 2011 měla Alibaba zisk ve výši 193,6 milionů dolarů, během zatím posledního fiskálního roku, který pro společnost skončil 31 března, příjmy dosáhly téměř dvacetinásobku této sumy. A očekává se, že příjmy i zisk budou Alibabě stoupat i v tomto fiskálním roce.


J73i64ř96í 12S95v63o40b29o27d16a 9295748773726\nVe svém nynějším článku píšete, že "se straníme těmto lidem podat pohár vody". Na následujícím videu se můžete podívat, co uprchlíci dělají s nabízenou vodou nebo potravinami v Maďarsku – házejí vodu do kolejiště s evidentním vztekem.\nCo se týče celníka Zacheuse, tak rozhodně nebyl člověkem, který "kradl a podváděl". Nic takového se v Bibli nepíše. Zacheus byl podle bible "vrchní celník a veliký boháč", ale zároveň měl o Ježíše velký zájem. Proto dokonce vylezl na strom, aby Ježíše alespoň viděl. A Ježíš, když viděl tento velký zájem, poctil tohoto muže svou návštěvou, z čehož měl Zacheus velkou radost. Všichni, kteří to viděli, pak reptali, že je hostem u hříšného člověka. Celníci totiž byli považováni za principiální hříšníky. Když chtěl být někdo celníkem, musel nejprve římským úřadům zaplatit částku, která odpovídala průměrnému výběru peněz za celý rok. Takže každý, kdo chtěl dělat celníka, se musel opravdu hodně snažit, aby se mu vložená částka vrátila zpět. To způsobovalo, že celníci byli velmi důslední a neunikla jim ani myš. To pochopitelně vyvolávalo u mnoha obyvatel odpor a úřad celníka považovali za nečistý. Zacheus ale nebyl zlý – polovinu jmění dával chudým a pokud udělal chybu, škodu nahrazoval čtyřnásobně.\nPříběh Zacheuse tedy není analogický k situaci uprchlíků. Ten příběh nám říká, že i výběrčí daní může být laskavým člověkem.\nOvšem jestliže uprchlíci vzteky házejí nabízenou vodu a potraviny policistům pod nohy, pak je to znamením jejich pohrdání a hněvu, nikoli "žízně po spravedlnosti". I dar se dá odmítnout s úctou a s poděkováním.\nPíšete také o tom, jak Sýrie "přijala desetitisíce Palestinců, Iráčanů, Arménů či Čerkesů s pochopením a bez výhrad". Pokud vím, tak v některých táborech se odehrály obrovské masakry, zejména Palestinců.\nNechci Vás ale jen kritizovat, protože to, co píšete, považuji za upřímnou snahu naplnit smysl evangelia, ale v mnohém se mýlíte.\nP78a94v54e66l 32B45r20a27v11e88n61e11c 7764467490107\nTahle zenska je totalne mimo... co takovy priklad, kdy "uprchlici" odmitaji jidlo a piti protoze je tam cerveny kriz? Ja kdybych prchal v ohrozeni zivota tak budu vdecny za jakoukoliv pomoc a nebudu rvat No camp, Germany a podobne. Jestli chcete kazat a poucovat tak bezte prikladem. Muzete zacit v Maroku.\nM72i62r38o60s25l49a27v 59K13u61l63h77a82v84ý 5809372111\n"Choďte do celého světa a ...." Tedy ukažte, že máte pravdu a jste ta správná křesťanka; vezměte Bibli a běžte do SA a....


Mravenčí práce se vyplácí, odcizená střižna bude vrácena majiteli - eProgram.cz | Časopis Program\nMravenčí práce se vyplácí, odcizená střižna bude vrácena majiteli\nPři každé dobře odvedené práci musí být kousek náhody a dobré spolupráce, protože štěstí přeje pouze připraveným. O jedné takové realizaci můžou vyprávět kriminalisté z centra Ostravy.\nZhruba v polovině září letošního roku v areálu výstaviště v Ostravě probíhal festival a tyto prostory byly obestavěné mobilním oplocením. Neznámý pachatel v noci využil příležitosti, překonal plot a z jednoho pódia odcizil střižnu, procesor, ale také kabely. Škoda tak byla vyčíslena na částku přes 150.000,- Kč.\nZhruba o dva měsíce později do prodejny hudebních nástrojů přišel mladík, který nabízel k prodeji část právě odcizeného zboží. Duchapřítomný prodejce si nechal věci vyložit na pult a odešel do zázemí prodejny. Zavolal na tísňovou linku 158 a podezřelou věc oznámil. Během okamžiku už uniformovaní policisté byli na místě a poté, co se potvrdilo, že nabízené zboží pochází z trestné činnosti, zajistili ho. Mladíka vyslechli, ale výpověď byla jednoznačná. Vybavení pro straming mu předal kamarád, aby ho zanesl do prodejny, kde už měl být domluvený kupec. Jak se ukázalo, mladý muž neměl s krádeží nic společného.\nPohotová reakce prodejce, byla prvním krůčkem k objasnění krádeže. Kriminalisté se na základě operativního šetření, poznatků a následných výslechů dopracovali k možnému pachateli. Tím byl 20letý muže, který má jeden záznam v rejstříku trestu. Nakonec se ke svému jednání doznal a kriminalistům ukázal i místo, kde je schovaný zbytek lupu, který ještě nestačili prodat. Jak se později ukázalo, nebyl v tom sám. Krádež střižny měla mít na svědomí skupinka čtyř „kumpánů“.\nKomisař 1. oddělení obecné kriminality v Ostravě v těchto dnech zahájil trestní stíhání a obvinil muže ze spáchání přečinů krádeže. V případě prokázání viny hrozí obviněným až dvouleté vězení. Při výslechu uvedli, že měli v plánu aparaturu prodat a peníze si rozdělit.\n(mabys, zdroj: KRAJSKÉ ŘEDITELSTVÍ POLICIE MORAVSKOSLEZSKÉHO KRAJE)\nUkradenou peněženku si ukryl do spodního prádla\nŘidič se zákazem řízení ujížděl v BMW policistům noční Ostravou, zastavil ho až zátaras


Samsung Galaxy SIII: vlajková loď\nby Tomas Nachtigal - Kvě 3, 2012\nVážené dámy, vážení pánové, Samsung Galaxy SIII byl právě představen na Samsung Mobile Unpacked 2012. Zda-li je tento telefon opravdu tak pozoruhodný, jak celý svět očekával, můžete posoudit sami. Zde vám totiž přinášíme několik informací o...\nZaházejte si hvězdicemi: Ninja Defender\n� Přiznejte se, kdo jste jako malí chtěli být ninjou? Teď máte možnost alespoň na svém androidím telefonu. Ninja Defender je logickou hrou od vývojářské skupiny The Game Boss. Jelikož správný ninja musí mít hlavně chytrou...\nRecenze: MapFactor NAVIGATOR, navigační program\nby Tomas Nachtigal - Kvě 2, 2012\nMapFactor Navigator je freewarovým navigačním programem, který však svým zpracováním rozhodně neurazí a je více než konkurenceschopný. Společnost MapFactor se již několik let zabývá vším, co má něco společného s GPS lokací (od sledovacích zařízení, až po...\nLG má své datové uložiště: LG Cloud\nby Tomas Nachtigal - Kvě 1, 2012\nS cloudovými uložišti se nám v poslední době doslova roztrhl pytel. Minulý týden vyšel na svět Google Drive, Skydrive dostál mnoha aktualizací a nyní, několik týdnů před zveřejněním S-Cloud (od společnosti Samsung), se nám na světlo světa klube...\nTaumi Disc Challenge se řadí mezi zdánlivě obyčejné arkádovky od vývojářské skupiny JEEBUMM. Hra je postavena na základě Air Hockey, nebo Ping Pongu, nicméně je zabalena do líbivého kabátu v podobě jakýchsi robotů, kteří si přehazují létající...\nOpičí záchranář: Monkey King Quest\nby Tomas Nachtigal - Dub 30, 2012\nMonkey King Quest je další logickou hrou z dílen vývojářů SOCOSOFT. Jedná se o klasickou reflexní puzzle hru, která však má, sic trochu jednoduchý, příběh. Aby však vývojáři hru trochu oživili, přidali několik zajímavých prvků. Váš mistr...


USA podnikly e-mailový útok proti Iráku – Novinky.cz\nUSA podnikly e-mailový útok proti Iráku\nIrák uzavřel dva servery sloužící k přenosu e-mailové pošty jako odpověď na příliv elektronických dopisů, ve kterých americké úřady vybízely Iráčany k odporu proti režimu Saddáma Husajna a dezerci. Napsal to v úterý americký deník San Francisco Chronicle. Podle něj jde o první masové použití e-mailové pošty v psychologické válce proti nepříteli.\núterý 14. ledna 2003, 8:18 - SAN FRANCISCO\nV dopisech, které pocházely z amerického ministerstva obrany a dalších úřadů, přicházelo varování před uposlechnutím rozkazu k nasazení chemických či biologických zbraní proti americkým a spojeneckým jednotkám v případě útoku. "Je to v souladu s poselstvím, které se snažíme dopravit Saddámu Husajnovi. E-mail je jen jiný prostředek," citovali list nejmenovaného vládního činitele.\nPodle listu se navzdory přísné kontrole iráckých úřadů užívání internetu v zemi šíří. Irácká vláda umožnila napojení na světovou síť v roce 2000 a Iráčané se dychtivě chopili příležitosti.¨\nV Bagdádu funguje nyní asi čtyřicet veřejných středisek s přístupem k internetu a každé větší město jich má několik. Nedávno začalo také zavádění domácího připojení po telefonu. Vzhledem k hospodářskému embargu nesmí provozovat servery zahraniční společnosti. Veřejná internetová střediska zaplňují především mladí lidé a studenti, kteří za poplatek v přepočtu přibližně 45 centů (asi 15 korun) mohou brouzdat po síti hodinu. Pro většinu obyvatel je to však obrovitá částka, protože například průměrný vládní úředník si měsíčně přijde na deset dolarů.\nJak dále uvedl deník, visí kolem počítačů s internetem hrozny mladých lidí, kteří vyhledávají arabské stránky nebo anglická místa, která se týkají vědy, techniky a počítačů. Podle listu nejde mladým lidem ani tolik o zábavu jako spíše o hledání příležitostí. Navzdory hrozícímu útoku je volně přístupná drtivá většina zahraničních sdělovacích prostředků umístěných na internetu včetně amerických webových stránek počínaje Bílým domem a konče ministerstvem obrany.\nBlokována je doména americké zpravodajské služby CIA a bezplatné e-mailové služby Yahoo a Hotmail. Ti, kteří chtějí e-mail používat, si ho musí předplatit na jednom ze dvou iráckých serverů, a to za osmdesát dolarů ročně, což činí elektronickou poštu dosažitelnou jen pro nejbohatší Iráčany, uvedl list. Poštovní provoz je kontrolován iráckou tajnou službou, jejíž bdělé oko si všimlo přílivu závadných e- mailů.