Celkem bylo na Hlídačky.cz uveřejněno přes 62448 poptávek na hlídání dětí. Pokud jste rodič stačí kliknout a ihned uveřejníte vaši poptávku ohledně hlídání dětí.\nHlídání dětí předškolního věku s přípravou dětí na vstup do první třídy v září 2015. Úklid není podmínkou..\n26. červen 7:51\nRáda bych našla hlídačku na pár dnů o prázdninách pro vyzvednutí syna - 6let z příměstského tábora v Jihlavě a pohlídaní než skončím v práci.\n25. červen 22:50\nDobry den,hledam hlidani pro svoji dceru 1 rok,na pondeli a stredu - zatim do konce zari (babicka si zlomola nohu), obcasne hlidani i syna 4 roky,v nasem rodinnem dome Praha 10 - Kreslice\n25. červen 22:26\nhledám slečnu,paní ,muže,otce...na hlídání nejlépe s přistěhováním.Tudíž maminku,která platí drahý nájem(možnost i rodinu)...absolventa,který nemá práci (možnost nastoupit jako asistent pedagoga v ...\n25. červen 21:24\nhledáme paní na úklid 3kk bytu, která by byla rychlá a pečlivá. Sama s prací na domácnost nestačím. Jednalo by se o pravidelný úklid cca 2x týdně, pouze úklid (nikoliv vaření, hlídání...\n25. červen 19:20\nDobrý den, potřeboval bych hlídání 2 malých dětí (21 měsíců a 2,5 roku), a to pravidelně vždy v liché týdny ve čtvrtek a v pátek od 7.00 do 16.00. Hledám hodnou a spolehlivou paní, která má pozitiv...\n25. červen 17:09\nDobrý den, hledám chůvu pro své dvě děti ve věku 4 a 7 let (holčička a chlapeček). Budu je mít ve střídavé péči. Bydlíme v Roztokách u Křivoklátu a potřeboval bych pomoci s voděním do školky/vyzved...\n25. červen 15:59\nHledám aktivní paní, nebo slečnu k pravidelnému vyzvedávání syna ze školky a pak následnému hlídání (nelze blíže specifikovat jak dlouho) - někdy jen hodinu, jindy 3 hodiny).\ncca 2x týdně a občas ...\n25. červen 15:43\nHledám paní na pravidelný úklid domácnosti ve Studénce.\n25. červen 15:26\nDobrý den, hledám od září hlídání pro svého syna, bude mít 2 a čtvrt roku. Ráda bych začala pracovat z domu na 3 dny na 8 hodin. Jsem ze Svatého Kopečka. Program by zahrnoval chození ven, hraní, o...\n25. červen 15:17


Člověk s rouškou – Blog unitářských duchovních\n2020-04-08\t| admin\t| texty\nČlověk s rouškou je v těchto dnech téměř symbolem naší doby. Člověk bez roušky – raději ani nepomyslet, to je dnes něco jako neslušný výraz. Odhlédněme na chvíli od lékařské stránky věci a podívejme se na člověka s rouškou trošku jiným pohledem: Mám-li roušku, vím, že je karanténa, jak známo, rouškou nechráním sebe, ale jiné lidi. A na oplátku zase jejich rouška chrání mne. Pěkný symbol solidarity ve společném problému. Všichni tedy společně tušíme, že je nebo může být „něco ve vzduchu“.\nVšichni společně se snažíme jeden druhého chránit. Nakazím-li jiného, prohlubuji a prodlužuji celkový problém, neopatrnost jiného vůči mně prohlubuje a prodlužuje celkový problém rovněž. Rouška je pro mne připomenutím, že je třeba všeobecné hygieny a vůbec – že je ohleduplnost a čistota důležitá.\nRouška tak poněkud dává za pravdu mému dávnému pocitu, že v našem světě před touto současnou pandemií bylo všechno možné důležitější než nějaká dbalost o hygienu a čistotu. Na takové věci jako by nebyl čas. Kdo se podíval neuspěchaným pohledem na náš veřejný prostor a dovedl se poněkud zastavit a zbavit se pověstné provozní slepoty mohl mít dojem, že ze všeho nejvíc je třeba všude čistit a zase čistit. Nastala doba, kdy tento poněkud podivný, jistě menšinový, názor nabývá na životní důležitosti.\nNajednou je čistota otázkou života či smrti mnoha lidí. Najednou se ukazuje křehkost života tak jasně a zrovna v souvislosti s čistotou. A může nás napadnout, že naše situace nám připomíná hodnotu čistoty nejen té viditelné, hmotné, ale i například čistoty vlastních úmyslů, záměrů, inu čistoty chápané ve smyslu etiky. A už jsme u duchovní cesty.\nNějak nám náš společný aktuálně prožívaný příběh připomíná, že ona duchovní cesta není jen něco individuálního po čem nikomu nic není. Jednáme-li nesprávně, roznášíme tuto nesprávnost jako nákazu kolem sebe, snižujeme úroveň celku, a tento celek se pak následně nějak dále mění k horšímu a to dopadá zpětné i na náš individuální život.\nTato doba nás tak názorně učí, jak nevymluvitelně jsme všichni na jedné lodi nejen zdravotně, ale hlavně duchovně. Taková rouška nám tuto skutečnost může připomenout. Vyrábíme si je a mnozí je vyrábíme i pro svoje spoluobčany. Jsou pro nás ochranou pomůckou a také symbolem. Nemusí být pouze funkční. Ta moje je se slunečnicí.\nOptimismus a životní krize\n„Ty nemáš rodinu.“


Kde bude za dva roky bydlet T-Mobile? – MobilMania.cz\nKde bude za dva roky bydlet T-Mobile?\nMarek Lutonský 26. června 2002\nčlánek Seznam.cz nově posílá loga SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nT-Mobile včera poklepal na základní kámen svého nového sídla. Podívejte se, jak bude mamutí budova za dvě miliardy vypadat.\nGenerální ředitel RadioMobilu včera spolu se zástupcem investora kladívkem poklepal na základní kámen k novému sídlu T-Mobilu. Zatím je to sice jen obludná díra v zemi, do konce příštího roku by v ní však měla vyrůst „největší administrativní budova určená pro jednu společnost v České republice“ - zkráceně T-Mobile Centrum.\nZákladní informace jste si mohli přečíst už včera v tiskové zprávě, dnes se můžete podívat na obrázky a přidám také několik dalších drbů, které v tiskovce nebyly.\nHlavně tam bude pořádné parkoviště!\nRadioMobil je v současnosti „rozlezlý“ na čtyřech místech po celé Praze, a to je z pohledu vnitrofiremní komunikace velmi nešťastné. A tak se kousek od dálnice Praha-Brno, v pražských Roztylech, do konce roku 2003 objeví obrovský administrativní komplex, který bude patřit pouze T-Mobilu a do kterého se vejdou všechna odloučená pracoviště. Tedy až na výjimky v podobě některých technických zařízení, která je nutné zálohovat na více místech.\nVlastníkem budovy v hodnotě přibližně dvou miliard korun bude investor Sekyra Group a T-Mobile ji bude užívat formou dlouhodobého pronájmu. Součástí sídla bude také konferenční sál pro tři sta osob a školka pro děti zaměstnanců T-Mobilu. Pro zajímavost: objektem budou procházet čtyři kilometry chodeb, kanceláře bude uzavírat tisíc pět se dveří a celkem bude položeno na dva tisíce kabelů.\n(Protože naše redakce nesídlí v Praze, oceňujeme také ohlašované velké parkoviště. Kdo se někdy snažil najít parkovací místo u současného sídla T-Mobilu v Londýnské ulici, ví, o čem mluvím.)\nI když je budova realisticky zasazena do okolního prostředí, jde pochopitelně o počítačovou vizualizaci.\nJestli by se vám líbilo pracovat v takové budově, můžete začít tady.\nDiskuze (38) › Další článek: Seznam.cz nově posílá loga\nTémata článku: Operátoři, T-Mobile, Mobil, Vnitrofiremní komunikace, Základní kámen, Rok


Počítačový virus napadl hotelový systém, hosté se nemohli dostat do svých pokojů | inSmart.cz\n13.12.2021| Blockchain a kryptoměny, Chytrá bezpečnost, Chytré zprávy| Žádné komentáře|\nKybernetické útoky nejsou jen něčím, co ovlivní naše digitální služby. S digitálním světem je dnes totiž provázáno prakticky vše kolem nás. Třeba takový hotelový systém pro rezervaci pokojů…\nRansomware je typem malwaru, který se po infikování zařízení snaží o zašifrování uložených dat a další šíření. Cílem není pouze škodit, ale jako u většiny kybernetických útoků jde zkrátka a jednoduše o peníze. Útočníci žádají za odemčení dat a systémů nemalé částky, často v anonymních kryptoměnách typu Monero.\nHosté se bez pomoci nedostali do pokojů\nZajímavý příklad útoku, který pěkně demonstruje riziko i v místech, kde jej člověk nepředpokládá, se stal síti hotelů Nordic Choice, do které patří např. hotely Clarion či Comfort.\nZačátkem prosince byly systémy hotelů napadeny ransomwarem, který zasáhl hotelové systémy, které zajišťují rezervace, check-in, check-out a vytváření nových klíčů od pokojů.\nČipové karty napojené na hotelový systém nefungovaly. Hosty museli do pokojů doprovodit zaměstnanci. Foto: Freepik\nJak zveřejnil jeden z hostů na sociálních sítích, zaměstnanci hotelu byli nuceni osobně doprovázet hosty nahoru do jejich pokojů, protože čipové karty byly nefunkční. Použit byl ransomware od gangu Conti, který má na svědomí rozsáhlé útoky na irský Úřad pro zdravotní služby (HSE) a kritizovaný požadavek na výkupné ve výši 40 milionů dolarů (přes 840 milionů Kč) od veřejných škol v USA.\nHosté mohli přijít o svá data\nSpolečnost Nordic Choice ve svém prohlášení zmínila, že ve většině svých hotelů zavedla náhradní řešení, aby po incidentu zachovala provoz. Dále prý informovala příslušné norské úřady. Současní, bývalí i budoucí hosté však byli varováni před možnou krádeží dat. V hotelových systémech se běžně nachází nejen řada osobních údajů, ale i kopie pasů a občanských průkazů. Tato část systému však pravděpodobně infikována nebyla.\n„Naše vyšetřování v současné době nenasvědčuje tomu, že by došlo k úniku dat, ale nemůžeme zaručit, že tomu tak je. Incident proto s sebou nese riziko, že může dojít ke ztrátě informací o rezervacích hostů,“ uvádí se v tiskové zprávě.\nRansomware kyberzločinu dominuje, hackerům se vyplácí. Odstraněním ransomwaru problémy nekončí, systém může být infikován znovu – stejnými útočníky. Proč ransomware funguje? Až třetina obětí výkupné zaplatí. Svět proti hackerům: Velká koalice vedená USA bude hledat obranu proti ransomwaru.\nPokud data unikla, mohou sloužit k dalším podvodům\n„Tyto informace se skládají ze jména, e-mailové adresy, telefonního čísla, data návštěvy a veškerých informací, které host mohl v souvislosti se svou návštěvou poskytnout. Zatím to s jistotou nevíme, ale protože vidíme, že může existovat riziko úniku těchto informací, rozhodli jsme se o tom informovat již nyní, aby naši hosté byli mimořádně ostražití vůči podezřelým textovým zprávám, telefonátům nebo e-mailům,“ uvádí řetězec v prohlášení. Data zákazníků lze totiž použít pro další typy phishingových útoků, jako jsou např. ty, které nyní probíhají napříč ČR.\nHotelový řetězec uvedl, že se s útočníky nesnažil navázat kontakt a raději kontaktoval odborníky na kybernetickou bezpečnost.


Výrazné změny v našem týmu\nVedení týmu včele se Spikem a Vikim se již delší dobu rozhodovalo nad tím, zda-li by nestálo za to oslovit nějakého dalšího podobného nadšence, ktrý by celému týmu do budoucna hodně pomohl. Poté, co se k nám připojil bývalý hráč Doty 2 - LegendCube, bylo stále třeba zkusit ještě někoho. Tato myšlenka byla dlouhodobá a trvala několik měsíců. Tuto dobu jsme pečlivě v různých rovinách sledovali komunitu a vytipovali vhodné kandidáty. Jako nejlepší možný se zdál být Michal "Hurvajs" Hrdlička, který vedl poměrně úspěšně nadějný Iron Team Gaming.\nJeho snaha byla vidět na každém kroku. Pravidelně se zúčastnil turnajů s jeho hráči, kteří nasbírali i několik pěkných ocenění. Z řad různých členů komunity na něj směrovala samá slova chvály. Člověk s podobným zapálením do problematiky jako jiní členové našeho týmu se vždycky hodí. Hurvajs byl tedy námi osloven s dotazem, zda-li by se nechtěl připojit k našemu týmu a společnými silami jsme zkusili vytvořit něco víc. Jednání byla složitá a dlouhá. Nicméně nakonec vedla k několik výrazným změnám na několika úrovních.\n"Chtěl bych především poděkovat eEriness za nabídku a možnost podílet se na gamingu, který má velkou šanci vytvořit opravdu skvělé podmínky pro hráče. Jednání byla složitá a dlouhá, padlo pár sporných rozhodnutí, které rozpoutaly vášně, ovšem teprve čas ukáže, jestli byly správná a já nepochybuji, že ano. Nyní tedy můžeme začít pracovat na společném cíli a vytvořit nejlepší zázemí pro hráče, kteří si to zaslouží a chtějí to v eSports někam dotáhnout. Závěrem přeji všem bývalým členům ITG hodně štěstí v osobním i herním životě," komentuje nový člen týmu Michal "Hurvajs" Hrdlička.\nProjekt ITG byl definitivně ukončen. Na jednu stranu je to určitě škoda, na druhou, pokud společnými silami posuneme celek EERINESS o kus dál, bude zánik jednoho týmu vyplacen úspěchem druhého. Po mnohaleté historii je třeba myslet dál a cokoliv se zamýšlí, nelze realizovat bez schopných lidí. ITG byl bezesportu sympatický tým, který byl v mnoha ohledech originální. Bohužel, aby se člověk mohl věnovat něčemu naplno, nemůže sedět jedním zadkem na dvou židlích. Hurvajs se tedy rozhodl celý tým uzavřit a připojit se k nám.\nVzhledem k tomu, že v ITG působilo několik herních sekcí, došla slova i na problém, kam s hráči. Jako vedení jsme toto respektovali a snažili se racionálně domluvit. Na seznam našich hráčů se zapíše nově hráč FIFY - Jakub "Schultzinho" Šolc, kterého lze spatřit mimo jiné například v lize TopGaming.\nDalšími na řadě jsou hráči HearthStone. I když u nás již bylo několik hráčů, přeci jen vládl názor, že bychom v této hře měli posílit. Nakonec se využilo situace a obě sestavy se sloučily do jednoho. Tím bychom měli zajistit nejen vyšší aktivitu, ale nyní by neměla sekce stát na dvou-třech hráčích. Mezi nově příchozí patří Štěpán "ecoo" Mach, Daniel "Pt44h" Kýr a Dan "dannier" Šafařík. Tato trojice hráčů si sebou zároveň do svého nového působiště bere svého bývalého manažera, kterým je Martin "Frozen Dew" Mašek. Naopak po konzultaci s našimi hráči a manažerem HS sekce jsme se dohodli na změnách ve vlastních řadách. Tímto tedy tým svévolně opouští hráčí Jirasul a Nibbler. Hráči Nexos a Tanakht nebudou nadále aktivně působit v naší Hearthstone sekci, ale v eEriness zůstávají i nadále. O jejich novém působení vás budeme informovat v blízké době. Součástí týmu zůstává momentálně v neaktivní a nehrající pozici ještě Elliah, který se věnuje jiným povinnostem a až se k ativnímu hraní vrátí, počítáme s jeho návratem. V týmu tedy zůstává nadále aktivně hrající pouze dvojice Esosek a Stadion, kterou doplní trojice nově příchozích.\nPoslední věc byla situace s League of Legends. Obě organizace měly svou sekci. Vzhledem k pravidlu RoG Masters, kterého se pochopitelně chceme jako organizace účastnit a které nedovoluje jedné organizaci v této soutěži angažovat dva týmy, mohla u nás působit pouze jedna sestava. Navíc dva týmy často nedělají dobrotu. Jednání v tomto ohledu byla velmi složitá. Dospělo se nakonec k jednomu z nějtěžších rozhodnutí. Z našeho týmu jsme uvolnili stávající sestavu na úkor sestavy bývalých ITG. Svou roli v tom hrálo spousta faktorů včetně aktivity obou týmů apod. Neděláme si iluze o tom, že tento krok bude vnímán komunitou negativně, nicméně faktem zůstává, že naše bývalá sekce trpěla dlouhodobě neaktivitou a po ztrátě jednoho z hráčů se situace nijak nezlepšila. Je třeba si uvědomit, že pro vedení silné a stabilní organizace je třeba podstoupit mnohdy těžká rozhodnutí, aby její vývoj šel kupředu.\nNaším hráčům nemůžeme mít nic za zlé, naopak! Stáli u několika vynikajících výsledků. Neušla jim snad žádná větší akce a nezapomenutelný zážitek s RoG Masters zůstane v našich srdcích. Sestava pod vedením přisného Tomáše "Toku" Kurky pro nás udělala maximum a můžeme na ní být opravdu pyšní. Určitě i nadále jim budeme držet palce a fandit jim. Přejeme si také, aby co nejdříve našli potřebné zázemí a kdo ví, třeba mohli za čas vyrazit i někam dál.\nNyní bude náš tým reprezentovat v League of Legends následující sestava:\nMilan "Immy" Matras\nSamuel "Hiddan" Kavaler\nDavid "Klíště" Kratochvíl\nNaše nová Hearthstone sekce\nLukáš "sTadion" Holubec\nDaniel "Pt44h" Kýr\nDan "dannier" Šafařík\nMartin "Frozen Dew" Mašek (manažer)\nPozorní čtenáři si všimnou, že v týmu působí náš bývalý hráč Lexinek. Sestava je aktivní a pilně se připavuje, což začíná nést i některé pěkné výsledky. Jedním z nich je nedávná výhra na lance v herně RE-LOAD.


Česko nabízí Řecku letouny L-159 - iDNES.cz\nČesko nabízí Řecku letouny L-159\n7. března 2006 9:04, aktualizováno 19:48\nČeské bojové cvičné letouny L-159 a situace v Kosovu, to jsou témata, o nichž v Praze jednali ministr obrany Karel Kühnl a jeho řecký protějšek Evangelos Mimarakis.\nL-159 | foto: Aero\nŘecký ministr obrany Evangelos Mimarakis přiletěl na návštěvu České republiky pozdě odpoledne.\nSe svým protějšek Karlem Kühnlem si vyměnili názory na budoucnost Kosova a jednali o ekonomické spolupráci, především o možném nákupu bitevních letounů L-159.\n"Pozvali jsme řecké odborníky do České republiky, aby mohli získat detailní informace o letounu L-159," uvedl po schůzce ministr obrany Karel Kühnl.\nŘecko chce totiž v nejbližší době najít náhradu za zastaralé výcvikové letouny T2. V současnosti Řecko připravuje vypsání obchodního tendru a upřesňuje požadavky pro potencionální dodavatele nových cvičných letounů.\n"Vnímáme, že letoun L-159 je jedním z významných kandidátů v této kategorii," prohlásil řecký ministr Evangelos Mimarakis s tím, že pozvání armádních expertů do Česka přijal.\nJak uvedl mluvčí ministra obrany Andrej Čírtek, do tendru se nebude hlásit Česká republika, ale výrobce letounů Aero Vodochody. "Ministerstvo obrany ale podporuje český obranný průmysl, proto pomůže zprostředkovat návštěvu řeckých expertů," řekl.\nLetouny L-159 dosud využívá jen česká armáda. Z počtu 72 objednaných strojů si chce však ponechat jen 24. Pro zhruba padesátku letounů tak výrobce, společnost Aero, společně s armádou hledají kupce. Za potencionální zájemce jsou experty často označovány země jako Izrael, Polsko, Maďarsko, Chile, Thajsko nebo právě Řecko.\n"Armáda se musí zbavit věcí, které jsou nadbytečné. Každá taková aktivita je proto vítaná," uvedl Libor Frank z Ústavu strategických studií. Jak dodal, armáda logicky musí uzavřít projekty z devadesátých let, které nebyly dokončeny a ukázaly se jako zbytečné. "Otázkou zůstává, jestli se takový prodej podaří uskutečnit," řekl Frank.\nČeši spolupracují s Řeckem v rámci Severoatlantické aliance. Před dvěma lety pomáhali při zajištění olympiády v Aténách. Působil tam mnohonárodnostní prapor rychlého nasazení NATO z Liberce, který se specializuje na zbraně hromadného ničení.\nŘecko má kromě nových letounů zájem i o výcvik až padesáti vojenských pilotů. O konkrétním výcviku v Česku však ministři zatím nehovořili.\nDruhým z témat byla otázka konečného statusu Kosova. Oba ministři se podle Čírtka shodli, že je třeba neprodleně zahájit přímá jednání o budoucnosti této jihosrbské provincie. Kühnl i Mimarakis pak míní, že odpovědnost za bezpečnost v Kosovu by měla postupně místo NATO převzít Evropská unie.\nPodobně jako s Řeckem spolupracuje Česko například s Rumunskem, které chce, aby se země poučila od České republiky při profesionalizaci armády. Rumunsko, které je stejně jako Česko členem NATO, hodlá přejít k profesionálnímu typu armády na počátku příštího roku. - více zde\nO pomoc se zachováním svého taktického letectva požádala Českou republiku například i Albánie. Loni totiž ukončila provoz všech svých zastaralých stíhaček typu MiG. Ministr Kühnl nastínil, že by Česká republika v budoucnu mohla cvičit albánské piloty, nebo do země prodat bitevníky L-159. - více zde\nTémata: Chile, Izrael, Kosovo, Liberec, Maďarsko, ministr obrany, Polsko, Rumunsko, Řecko, Thajsko, Aero Vodochody, Armáda České republiky, Evropská unie, Karel Kühnl, NATO, Vodochody


Poslední následky povodní odstraní v Jestřebí letos - Jihlavský deník\nPoslední následky povodní odstraní v Jestřebí letos\nAčkoliv jsou již domy, zdi i silnice v Jestřebí opraveny, následky bleskové povodně z předloňského června stále ještě nejsou zcela odstraněny.\nJestřebí po povodních. | Foto: Deník / Martin Singr\nRybník už je opravený, zničená vpusť však zatím ne. „Je potřeba koryto vydláždit a zpevnit,“ vysvětlila Miroslava Švaříčková (ODS), starostka Brtnice, pod kterou Jestřebí spadá.\nRadnice chtěla práce udělat už loni, ale nesehnala firmu. V rozpočtu na letošní rok je na akci vyhrazen milion a půl a v současné době už stavbu převzala odborná firma.


Unisex řetízek na krk se šířkou vzoru 3 mm. Zapínání je na karabinu. Řetízek je vyroben ze žlutého čtrnáctikarátového zlata s lesklou povrchovou úpravou.\nBěžná cena: 9.030 Kč vč. DPH Ušetříte: 1.730 Kč vč. DPH\nNaše cena: 7.300 Kč vč. DPH € 272,90 Skladem - Pobočka Ostrava-Hrabůvka


Monstrum - 2. kapitola | Dark way\nMonstrum - 2. kapitola\n27. ledna 2016 v 6:00\t| Hotaru\t| Monstrum\nDoufám, že se vám kapitola bude líbit. Dneska už se nám tu objeví i náš roztomilejší článek...\nWufan cizince několik dní pozoroval, aby se ujistil, že není nevinný. To, co viděl, jej znechutilo na tolik, že se opravdu rozhodl zasáhnout. Muž byl hrubý na ženy, děti i zvířata. Bil je, byl agresivní. Kradl a ničil majetek ostatních.\nA to Wufan nehodlal tolerovat. Ne ve svém městečku.\nTen večer jej šel Wufan opět pronásledovat. Když za ním dorazil, nebyl ještě rozhodnutý, jestli by měl něco podniknout. To, co viděl, jej ovšem donutilo jednat.\nMuž měl s sebou dva koně a otroka. Zdálo se, že něco nešlo podle jeho plánu, jelikož zuřil. Zuřil tak moc, až se rozhodl, že si svůj hněv vybije na ostatních. Wufan jen stěží sledoval, jak muž bere dřevěnou hůl a mlátí bílého hřebce. Otrok, drobný chlapec oblečený jen do hrubého plátna, divoce zařval a skočil do příští rány, aby svoje zvíře ubránil. Muže to rozlítilo, chytil chlapce za vlasy a hodil jej na zem, kopnul.\nChlapec se stočil do klubíčka a schoval hlavu před tyčí v perfektně naučeném pohybu, který dával jasně najevo, že se to neděje poprvé. Wufan to nevydržel. Zvíře v něm zuřilo, řvalo a chtělo napovrch. Wufan jej nechal. Během mrknutí oka se přemístil k muži. Kost praskla, jak zlomil ruku, kterou se chystal chlapce udeřit. Tyč dopadla na zem, aniž by našla svůj cíl.\nMuž křičel, bolestí, strachem. Nechápal, kde se tam Wufan vzal tak rychle. Měl hrůzu z jeho rudých očí. Obvyklý soucit z nich zmizel, zůstala jen chladná zloba. Muž se od něj odvrátil zpátky k chlapci, snad přemýšlel, jestli by upírovi jeho život stačil.\nWufan běsnil. Popadl muže a prudce s ním trhnul svým směrem. Chytil jej za vlasy, nešetrně mu zvrátil hlavu, aby si odhalil tlusté, odporné hrdlo. Rozdrásal jej, potrhal maso, pil jeho krev. Užíval si to, pocit nasycení, moci, síly. Druhý se mu nikdy nemohl ubránit. Bezvládné, odkrvené tělo brzy dopadlo na zem s tupou ranou. Wufan si požitkářky olízl rty, jazykem přejel po špičácích. Nechtěl ztratit ani kapičku krve.\nZa zády se mu ozval prudký, hysterický nádech. To jej hned probralo. Otočil se na drobného otroka. Chlapec stál, objímal si holý trup. Byl celý potřísněný od krve - své, svého zvířete i svého pána. Zíral na něj, oči vytřeštěné. A Wufan věděl, Wufan cítil, že čeká, až kousne i jeho. Dlouhé minuty na sebe zírali, chlapec čekal, Wufan se však nehýbal. A tak se otrok otočil, několikrát klopýtl, než dorazil ke svému plavému hřebci. Objal jej kolem krku, všude na jeho bílém těle zanechával rudé skvrny. Zabořil tvář do jeho hřívy. Wufan slyšel trhané vzlyky, jak se chlapec konečně rozplakal.\nBylo mu jasné, co udělá. Nemohl jej tu nechat samotného, bez peněz, bez jídla.\nDošel k chlapci, jemně jej vzal kolem zápěstí a donutil jej pustit svého koně a podívat se na něj.\n"Jmenuju se Wufan, neublížím ti," řekl mu potom.\nChlapec na něj nechápavě hleděl.\n"Nejsem nebezpečný, jsem tu lord. Půjdeš se mnou? Dám ti nějaké jídlo a čisté oblečení. Taky peníze," pokračoval přesto.\nChlapec na něj chvíli koukal, oči panicky těkaly po Wufanově tváři. "Já... ne Čína. Já Korea."\nWufan pochopil - chlapec mu nerozuměl. Ukázal na sebe, velmi pomalu. "Wufan."\n"Kyungsoo," řekl mu chlapec, když Wufan ukázal i na něj.\nNezdálo se, že by se Kyungsoo bál. Wufan to přisuzoval počátečnímu šoku, ale hodlal toho využít - rychle prohlédl chlapcova koně, doufal, že mu mrtvý muž moc neublížil. Zdálo se, že to nebylo nic vážného. Přesto však pomohl Kyungsoovi na hřbet druhého zvířete, otěže bílého hřebce držel v ruce, když se rozjel směrem domů. Kyungsoo na hnědé klisně jej beze slova následoval.\nA pak Wufana napadlo, že chlapec na takové chování musel být zvyklý, když žil s tyranem. Proto jej Wufan nevyděsil - byl zvyklý na větší příšernosti. Wufana z té myšlenky při pohledu na drobný hrudník, posetý tisíci modřin, jizviček a oděrek, zamrazilo.\nKyungsoo seděl na posteli jednoho z mnoha pokojů ve Wufanově sídle. Byl čistý, najezený, relativně v bezpečí. Cítil se dobře. Lépe, než se v posledních několika letech.\nOzvalo se nesmělé klepání, načež se dveře otevřely a vstoupila sympatická starší žena. Kyungsoo jí zdvořile pokynul.\n"Ty jsi Kyungsoo, že? Pán mě poslal, abych si s tebou promluvila. Říkal, že neumíš čínsky," řekla mile v korejštině a posadila se na křeslo vedle postele.\nKyungsoo mlčel, ačkoli to byla úleva, slyšet zase po dlouhé době svůj rodný jazyk.\n"Víš, neboj se jej. On je hrozně hodný, moc nám tu všem pomáhá. Nikdy se na nikom nekrmí, pokud ten člověk neudělal něco příšerného. Nemusíš se ho bát, tebe se ani nedotkne. Ať už jsi viděl cokoli, nechce ti ublížit. Chce ti jen poskytnout střechu nad hlavou a jídlo, jelikož jsi mu přišel opuštěný a bez peněz a možností..."\nKyungsoo tiše poslouchal, jak žena obhajovala upíra.\nSpolkl své dobré vychování a skočil ženě do řeči, tvář kamenná, pohled nenávistný. "Necítím k vašemu lordovi nenávist nebo strach. Jsem rád, že to udělal. Jsem rád, že toho bastarda zabil, uměl jen ubližovat. Já se ho nebojím, jsem mu vděčný za to, že toho zmetka zavraždil."\nŽena na něj koukala, v očích zmatek měnící se na zaražené poznání. Kyungsoo jí dál kamenně oplácel pohled. Nehodlal litovat zmaření takového života, nehodlal se bát člověka, co jej vysvobodil.\nŽena pochopila, změnila téma. Začala se bavit o zdejší vesnici. Kyungsoo ji napodobil.\nPřesto však ve vzduchu byla cítit jeho tichá zloba, nenávist nevyprchala ani když byl muž mrtvý. Měnila se však na vděk, vděk k muži, který měl v sobě dost kuráže na to, aby udělal něco, na co Kyungsoo nikdy neměl dost síly.\n1 Ami | 27. ledna 2016 v 10:52 | Reagovat\nUž sa to blíži k zbližovaniu, teším sa.\n2 Kei | 27. ledna 2016 v 13:49 | Reagovat\nSuper, nemůžu se dočkat dalšího dílu o..o\n3 Hatachi | Web | 27. ledna 2016 v 17:41 | Reagovat\nMoc pěkné. Jsem zvědavá, co bude dál. Těšim se...\n4 바루나 | 31. ledna 2016 v 13:51 | Reagovat\nkonečně jsem se k tomu dostala c:\nje to jiný, co obvykle čtu, ale je to super! upíry apod. v podobných povídkách moc nemusím, každopádně tady je to vystihlé dobře :)


Univerzita Karlova umožní studentům z Ukrajiny dostudovat v Praze\npondělí, 24 únor 2014 10:00\nPraha 21. února (ČTK)\nUniverzita Karlova nabídne zhruba dvěma desítkám ukrajinských studentů možnost dokončit svá studia v Praze prostřednictvím univerzitního Stipendia Václava Havla. Nabídka se týká pouze těch studentů, kteří byli postiženi přímou perzekucí na Ukrajině, uvedl v prohlášení rektor UK Tomáš Zima. Podobnou pomoc přislíbila ukrajinským studentům ve čtvrtek i Univerzita Palackého v Olomouci.\n"Předpokládáme přijetí deseti až dvaceti studentů, případně i více. Vše bude záležet na aktuálních okolnostech," tlumočil Zimovo vyjádření Petr Podzimek z UK. Dodal, že nástup do studijních programů UK předpokládá co nejdříve. Technické kroky škola teprve připravuje.\nUniverzita Karlova zároveň odsoudila násilí, při němž v posledních dnech zemřely desítky osob. "Použité praktiky jsou naprosto neslučitelné se základními hodnotami evropské civilizace. Apelujeme proto na politické řešení současné krize," uvedla v prohlášení.\nSolidaritu všem, "kteří na Ukrajině volají po demokracii a dialogu", dnes vyjádřil Institut umění - Divadelní ústav. "Současně dnes 21. února 2014 vyzýváme všechna česká divadla k uctění obětí minutou ticha před představením," uvedla Judita Hoffmanová z ústavu.\nUniverzita Karlova patří mezi nejstarší světové univerzity. V současnosti má 17 fakult a studuje na ní přes 52.000 studentů, což je zhruba šestina všech studentů v zemi. Téměř 7500 studentů jsou cizinci.\nTaké olomoucká vysoká škola by chtěla od příštího semestru nabídnout studentům z Ukrajiny desítku míst podpořených stipendii. Pravidla humanitárního stipendijního programu chce vedení univerzity zveřejnit v nejbližších dnech. Podpora má být cílena především na ty, kteří jsou současnou situací poškozeni.\nUkrajina nyní prožívá nejhorší krizi od roku 1991. Země má za sebou několik krvavých dnů s desítkami mrtvých a raněných. Od čtvrtka v Kyjevě vyjednávali ministři zahraničí Německa, Polska a Francie. Ukrajinský prezident Viktor Janukovyč dnes potvrdil dohodu s opozicí s tím, že vypíše předčasné prezidentské volby a bude souhlasit s návratem ke znění ústavy z roku 2004, tedy s omezením prezidentských pravomocí. Oznámil rovněž, že hodlá vytvořit koaliční vládu národního porozumění.


Počet Všudehrálů už překročil rovnou stovku | ZSG GolfChannel\nZELENÉ STRÁNKY GOLFU\nÚvod > Články > Počet Všudehrálů už překročil rovnou stovku\nPočet Všudehrálů už překročil rovnou stovku\nPublikováno: 10. června 2016 autor Andrej Halada\nFotogalerie (1) Všudehrálové (Foto: autor)\nPo dvou letech a dvou měsících existence má golfový Spolek Všudehrálů už přes sto členů. Člen s pořadovým číslem 100 a hned na to členka s číslem 101 se objevili teď na začátku června 2016. Spolek Všudehrálů sdružuje ty hráče, kteří mají odehráno alespoň 60 nebo více golfových hřišť v České republice.\nSpolek byl založen na jaře roku 2014 Jiřím Kryšpínem a golfovým publicistou Andrejem Haladou a prezentuje se webem www.vsudehralove.cz. Zde si může každý hráč spočítat, na kolika hřištích hrál.\nVždy na konci roku také Spolek vyhlašuje Všudehrálské hodnocení hřišť, kdy členové hodnotí jimi odehrané areály. V prvním roce vyhrály Mariánské Lázně, v druhém je předstihla Ypsilonka.\nRovným stým členem Spolku Všudehrálů se nyní stal Aleš Fremut, a to 7. června 2016. Hned den na to se objevila další členka, hráčka s 62 odehranými hřišti.\nNa sdělení, že je jubilejním stým členem Spolku, reagoval Aleš Fremut mailem Jiřímu Kryšpínovi. Jde o výjimečně upřímné sdělení, které také zajímavým způsobem vypovídá o tom, jak může hráč přistupovat ke hře, jaký pro něho má význam a jak se její vnímání postupem doby mění. A lze v něm najít i spoustu podnětných myšlenek týkajících se třeba rychlosti hry.\n"Když jsem se v loňském roce o Všudehrálech dozvěděl, přišlo mi to jako trochu divné - říkal jsem si, co ti lidé z toho vlastně mají," píše stý Všudehrál Aleš Fremut.\n"V prosinci 2015 jsem se po třech letech hraní dostal na singl handicap a letošní sezóna se mi od začátku nějak nedařila. Hraní bylo výsledkově 30-33 stablefordů, golf mě pomalu přestával bavit. Byl jsem ty tři roky hodně zapálený pro turnajový golf a ročně jsem odehrál i 90 turnajů. Letos mi ale chyběla výzva a začal jsem uvažovat o tom, že golf přestanu hrát."\n"Pak jsem si ale vzpomněl na Všudehrálský spolek a postavil před sebe novou výzvu. Začal jsem asi jako všichni, součtem aktuálně odehraných hřišť. Měl jsem jich 35 a minimálních 60 se mi zdálo jako nesplnitelná podmínka," pokračuje ve svém líčení.\n"Vyrobil jsem si však mapu hřišť, kde jsem nehrál, a začal si je dávat do logisticky dosažitelných celků, které jsou blízko sebe a daly by se objet ideálně v jednom dni. Chytlo mě to tak, že jsem hrál v jednom dni i pět různých devítijamkových hřišť, nebo tři devítijamkové a jedno osmnáctijamkové. Padlo na to několik víkendů, naštěstí ale mám velmi tolerantní rodinu."\nNa to, jak hry probíhaly, Aleš Fremut vzpomíná: "Měl jsem i dost štěstí na provoz na hřištích, protože se daly většinou odehrát poměrně rychle. Nebo taky štěstí na velmi vstřícné kolegy golfisty, kteří mne pouštěli před sebe, aniž bych o to sám musel požádat."\n"Nebylo pak problém hrát devítku kolem hodiny a patnácti minut a osmnáctku za dvě a půl až tři hodiny. Začalo mě tedy i bavit hrát poměrně rychle a v tempu. Nevím proto, jestli se vrátím k turnajovému golfu, kde je tempo hry obvykle velmi pozvolné," poznamenal.\nBěhem svých her proměnil hráč i svůj vztah k devítijamkovým hřištím: "Dřív jsem zastával názor, že nehraju devítky. Prostě, když už jedu na golf, celá ta cesta, věci - tak jdu hrát "pořádné hřiště". Překvapilo mě však, kolik velice pěkných a často i velmi kvalitních devítek u nás existuje."\n"Pro sebe jsem našel novou zálibu v cestování a poznávání nových hřišť a zároveň mě baví i jejich hodnocení. Proč to celé říkám: chtěl bych Všudehrálům a jejich myšlence poděkovat za novou výzvu a vlastně i malou záchranu mého golfu. Rád budu součástí tohoto projektu," dodal.\nTolik stý Všudehrál Aleš Fremut.\nVšudehrálský spolek má tedy už 101 členů a Jiří Kryšpín věří, že počet bude i nadále růst. Vždyť právě poznávání různorodosti golfových areálů je jednou z nejlepších věcí, kterou může hráč podniknout.\nZároveň Kryšpín apeluje na fakt poctivosti členů Spolku: "Nikdo z nás nezkontroluje, jestli si hráč hřiště nepřidává. Proto jsme využili a zparafrázovali příběh Julia Fučíka, z nějž se zkreslením historie stal někdo jiný, než nejspíš ve skutečnosti byl. Proto říkáme "Lidé hrajte, ale nestavte svou slávu na lži"."\nSpolek uděluje zlatý, stříbrný a bronzový Fučíkův golfový odznak za dosažení limitu 100, 80 a 60 hřišť. V Česku je nyní 103 znormovaných hřišť, v součtu však ponechává Spolek i ta, která provoz přerušila (Lipno, Oderský Park nebo Trhový Štěpánov).\nZlatým odznakem za více než 100 odehraných hřišť se dnes může pyšnit šest hráčů, dalších dvanáct stříbrným. Zbytek je na úrovni bronzových odznaků, přičemž největší koncentrace je těsně nad šedesátkou odehraných hřišť.\nDo 62 hřišť má odehráno 33 všudehrálů. Tato čísla se během sezony mění spíše skokově a zejména v její druhé polovině, kdy si hráči při ohlédnutí nad létem připíší najednou více nově odehraných hřišť.\nPrůměrný věk Všudehrálů je něco přes 51 let, i když tendence je s přibývajícími členy spíše drobně klesající. Nejstaršímu je 75 let, ve věkové skupině 40-60 let je přes 70 hráčů. Mezi stovkou Všudehrálů je zatím jen 12 žen. Při pozorném čtení žebříčku najdeme několik zřejmě partnerských dvojic.\nMezi Všudehrály najdeme i několik majitelů golfových hřišť, jsou zde prezidenti i viceprezidenti golfových klubů. Herní kvalita je poměrně vysoká. Je zde jeden PRO, 23 hráčů má HCP pod 10 (nejnižší je 0,3). Největší koncentrace hráčů je okolo hcp 15, téměř polovina Všudehrálů. Dalších 24 členů má mezi 20-30.\nVíce se dozvíte na www.vsudehralove.cz. Spočítejte si i vy počet odehraných hřišť!\nVšudehrálové hodnotili hřiště, jak to dopadlo?\nPodzimní golf na říčkovských sjezdovkách\nVšudehrálové hodnotili hřiště. Opět vítězí Ypsilonka\nChcete se odhlásit z odběru?


Pondělní krypto zprávy ⋆ Mike crypto group\nPondělní krypto zprávy\nÚvod Pondělní krypto zprávy\n, 3. 12. 2018 3. 12. 2018 , blog, 0\nHodnota Bitcoinu klesla. Znamená to konec?\nNojo, jenže když už tedy Bitcoin tolikrát „zemřel,“ proč by se nemohl na 323. pokus opět “znovuzrodit?” Nemůžeme tvrdit, na kolik je to pravděpodobné, nicméně je pro to mnoho důvodů.\nDnes dokáže Lighting Network vyřídit blockchainové transakce ve výši 2 milionů dolarů. Vše okamžitě a s minimálním poplatkem. Před rokem tomu tak nebylo, což si mnozí neuvědomují. I když cena padá, Bitcoin se dere kupředu.\nRuská asociace Crypto pomáhá\nRuská asociace Cryptoindustry and Blockchain ( RACIB ) spustila centrum pomoci, které podporuje krypto nadšence, kteří se stali obětmi podvodníků nebo bezohledných společností.\nPodle informací Bitnovosti, asociace také plánuje aktivní spolupráci s ruskými orgány, činnými v trestním řízení a Interpolem, při vyšetřování takových případů. informoval.\nPodle nedávno zveřejněných údajů se počet počítačových trestných činů, souvisejících s digitálními aktivy, v prvním čtvrtletí roku 2018 v Rusku zvýšil o 32 procent.\nProjekt RACIB, první soukromá agentura pro šetření kryptoměnových výdajů, poskytne řadu služeb pro kryptoobchodní klienty, včetně pomoci při hledání ukradených finančních prostředků a při vyhodnocování nových investičních příležitostí v krypto prostoru.\nSnižování rizik technologií\nSummit vůdců skupiny G20 v Buenos Aires v Argentině skončil včera společným prohlášením o spravedlivém a udržitelném rozvoji, které přijaly hlavy států.\nToto prohlášení potvrzuje, že otevřený finanční systém má zásadní význam pro podporu hospodářského růstu, ale také požaduje, aby mezinárodní normy upravovaly nové technologie, jako je kryptoměna.\n“Budeme i nadále monitorovat a v případě potřeby řešit vznikající rizika a slabiny ve finančním systému a prostřednictvím pokračující regulační a dozorové spolupráce řeší fragmentaci. Těšíme se na další pokrok v dosahování odolného nebankovního finančního zprostředkování,” prohlásili vůdci skupiny G20.\n“Zvýšíme úsilí, abychom zajistili, že potenciální přínosy technologií ve finančním sektoru budou realizovány, přičemž rizika budou zmírněna. Budeme regulovat krypto prostředky pro boj proti praní špinavých peněz a boj proti financování terorismu v souladu s normami FATF [Financial Action Task Force] a podle potřeby budeme zvažovat další reakce.”\nG20 je mezinárodní fórum pro vládní úředníky a centrální bankéře z 20 největších ekonomik na světě. Jeho členové představují 85 procent světové ekonomické produkce, 66 procent světové populace a 75 procent mezinárodního obchodu.\nŠvýcarský startup Envion byl na základě nařízení soudu v kantonu Zug poslán do likvidace.\nEnvion založili Michael Luckow a Matthias Woestmann. Jejich cílem bylo vytvořit mobilní těžební jednotky, které by bylo možné jednoduše přestěhovat do blízkosti zdrojů energie, kde by pak těžily kryptoměny. Nápad to byl zajímavý, jenže…\nProstřednictvím ICO společnost získala přibližně 100 milionů dolarů, avšak k realizaci projektu nedošlo. Spolupráce zakladatelů se změnila na vzájemný boj, když se začali opakovaně obracet na soud a obviňovat z podvodů, nedodržení koncepce a dalších činů.\nWoestmann, který rezignoval na pozici předsedy představenstva uvedl, že Luckow se snažil produkovat více tokenů, než bylo dohodnuto a tím si chtěl zařídit vyšší podíl.\nLuckow, který se údajně pokoušel Envion zachránit, uváděl, že se Woestmann vždy snažil společnost dostat do likvidace.\nPřibližně 100 milionů dolarů získala společnost od více 30 000 investorů a cena jednoho tokenu činila v té době až jeden dolar. Nyní se pohybuje okolo 0,05 dolaru.\nOba spoluzakladatelé jsou nyní vyšetřováni regulačními orgány ve Švýcarsku a Německu. A prozatím nebylo zveřejněno upřesnění toho, jak mají postupovat investoři v případě reklamačního řízení.\nDalší info o Ripple\nxRapid od Ripple je spuštěn a má tři komerční zákazníky Kryptoměnový produkt firmy Ripple určený pro přes-hraniční...\nEOS nové páry na Binance\nBinance přidá nové páry pro EOS\nZajímavosti z kryptosvěta\nInvestice do kryptoměn nejvíce zajímají dobře vydělávající mladé muže, říká průzkum. Provedla jej společnost Clovr, která se zabývá blockchainovou...\nXRP předstihlo Ethereum\nKryptoměny postihla další kontroverze, když došlo k rozštěpení bitcoinu cash, čímž utrpěly všechny trhy. K odštěpení nových kryptoměn docházelo...


Experti se shodují: DVB-T2 přinese divákům lepší kvalitu\nRedakce, 13. dubna 2016\nVíce televizních stanic v lepší obrazové kvalitě přinese divákům v České republice nový vysílací standard DVB-T2, který do roku 2021 nahradí současný typ zemského digitálního vysílání DVB-T.\nShodují se na tom experti, kteří vystoupí již zítra, ve čtvrtek 14. dubna 2016 na odborné konferenci Televizní digitalizace 2.0, již pořádá agentura TAKTIQ Communications a Ministerstvo průmyslu a obchodu. Podrobný program akce naleznete na webu http://dvbt2.taktiq.com.\nNa odborném fóru, které zahájí ministr průmyslu a obchodu Jan Mládek, zazní konkrétní termíny spouštění přechodných vysílacích sítí DVB-T2 i vypínání stávajících multiplexů DVB-T.\nÚčastníci konference se dozví aktuální stav projednávání Strategie rozvoje terestrické televizní platformy v České republice, jež je výchozím dokumentem k přípravě přechodu ze zemského digitálního televizního vysílání ve standardu DVB-T na zemské digitální televizní vyslání ve standardu DVB-T2. V neposlední řadě na konferenci zazní důležité informace o technických parametrech vysílání DVB-T2 v České republice, podle nichž si budou diváci vybírat nové televizní přijímače.\n„Přechod na vysílání v DVB-T2 standardu je předpokladem pro budoucí rozvoj tuzemského televizního vysílání, které umožní vysílání v HD kvalitě a propojení TV vysílání s internetovými službami. Otázkou není, zda k němu dojde, ale kdy a jakým způsobem bude přechod proveden. Proto chceme být co nejlépe připraveni,“ říká Martin Gebauer, generální ředitel Českých Radiokomunikací, které jsou hlavním partnerem konference Televizní digitalizace 2.0. České Radiokomunikace jako jediný operátor vysílacích sítí v České republice už v DVB-T2 reálně vysílají, testují na pražském 50. kanálu z vysílače Žižkov.\n„Přechod na DVB-T2 je pro nás velmi důležitý a zcela zásadním způsobem ovlivnil skladbu našeho TV portfolia, které téměř kompletně již dnes nabízí podporu DVB-T2. Od přechodu si slibujeme především vyšší obrazovou kvalitu, což by mělo ještě zvýšit spokojenost našich zákazníků,“ konstatuje Libor Bauer, Product Marketing Manager společnosti Samsung, jež je rovněž hlavním partnerem konference Televizní digitalizace 2.0.\nPro výrobce a prodejce televizorů bude stěžejní rozhodnutí vlády o technické specifikaci vysílání, konkrétně o tom, zda Česká republika při zavádění vysílacího standardu DVB-T2 použije kodek H.265/HEVC nebo H.264/AVC.\nDruhou českou televizní digitalizaci ostře sledují i alternativní operátoři vysílacích sítí DVB-T. „Naše základní motto je Budoucnost DTT: DVB-T2 a konkurence. Jako alternativní operátor celoplošných sítí DTT logicky podporujeme zachování konkurence na tomto trhu služeb a na změny, které nás čekají, se velice intenzivně připravujeme. Kromě celoplošného šíření připravujeme mimo jiné i variantu regionálního šíření do všech krajů ČR,“ vypočítává Radim Pařízek, jednatel společnosti Digital Broadcasting, jež je provozovatelem celoplošného televizního multiplexu 4 a stala se též partnerem konference Televizní digitalizace 2.0.\n„Přechod na DVB-T2 určitě přinese nový impuls v prodeji televizí a díky tomu, že přechod na nový vysílací formát bude postupný během několik let, stejně jako tomu bylo v případě přechodu z analogu na digitální vysílání, budou mít i zákazníci dostatečný prostor pro zvážení možnosti obměny za nový televizní přijímač vybavený novým tunerem nebo jen dokoupení set-top-boxu k stávajícím přijímačům,“ věří Tomáš Krátký, vedoucí obchodního oddělení spotřební elektroniky společnosti Euronics, dalšího partnera konference Televizní digitalizace 2.0.\nTechnologický pokrok je podle Krátkého potřebný vzhledem k rozvoji zařízení využívající digitální technologie a pro přenos dat tzv. vzduchem. „Paradoxně tato částečně přechodem na DVB-T2 vynucená výměna televizorů může spotřebitelům přinést kromě lepšího TV příjmu i úsporu v podobě nižší spotřeby elektrické energie. Aktuálně nabízené televizní přístroje jsou již v energetických třídách A/A+/A++ a modely staré šest let (průměrné stáří TV přístrojů v českých domácnostech) bývaly v třídě „D“, nebo i horší,“ konstatuje Krátký. U nových televizorů může být úspora energie vyšší až o 75 %.\nKaždý druhý den na ČT art zahraniční film v původním znění\nJan Burda, 13. dubna 2016\nKulturní kanál České televize loni odvysílal 229 zahraničních artových filmů. Osmdesát procent z nich uvedl v původním znění. Celkově se na Artu v roce 2015 objevilo dvakrát více zahraničních pořadů s originálním zvukem než s dabingem.\n„Struktura programu ČT art koresponduje s preferencemi a zájmy jeho diváků, kteří většinou pečlivě vyhledávají pořady týkající se jejich oblíbených žánrů nebo autorů. Náš divák si vybírá a my se mu snažíme poskytnout takovou nabídku, aby měl z čeho vybírat,“ říká výkonný ředitel ČT art Tomáš Motl a dodává: „Snímky oceňované na filmových festivalech či tematicky spojené s výraznými osobnostmi uměleckého světa, anebo takové, které nabyly za dobu své existence pověsti kultu, se tak staly pevnou složkou našeho vysílání. Snažíme se je v maximální možné míře nabízet v původním znění, které je nedílnou součástí jejich hodnoty.“\nV roce 2015 uvedl kanál ČT art 42 českých filmů a 229 filmů zahraničních, z nichž 157 vysílal v původním znění s českými titulky a 23 ve slovenském znění, bez titulků. Z hlediska celkové programové nabídky nabídl kulturní program svým divákům loni 498 hodin zahraničních pořadů s titulky a 247 hodin pořadů dabovaných.\nNastolený trend pokračuje i letos, kdy mohli diváci v původním znění sledovat i první zahraniční seriál na ČT art Šílenci z Manhattanu či filmy v rámci úterního a sobotního programového okna Kino Art.\nMobilní televize UPC Horizon Go již vysílá 123 programů\nSpolečnost UPC rozšířila nabídku mobilní televize Horizon Go o nových 43 programů. Zákazníci tak mohou na mobilech, tabletech nebo počítačích sledovat celkem 123 programů, z toho 50 v HD rozlišení. Jedná se o nejobsáhlejší skladbu televizních kanálů v mobilních zařízeních na českém trhu.\nHorizon Go i My Prime jsou pro předplatitele tarifů Komfort a Komplet v ceně, u základního tarifu Klasik si zákazník připlatí 25 Kč za měsíc.\nNabídka programů v mobilu byla sjednocena s nabídkou v kabelové televizi, a to včetně pořadí jednotlivých stanic. Výjimku tvoří pouze erotické programy a několik specializovaných kanálů. Mobilní televize Horizon Go je dostupná prostřednictvím mobilní aplikace na mobilních zařízeních s Androidem, s iOS nebo skrze webovou stránku www.horizon.tv.\nDiváci si mohou mimo programy mobilní televize vybírat z dalších více než 2 000 titulů ve videotéce My Prime. Zde se neplatí za zhlédnutí jednotlivých titulů, ale veškerý obsah je k dispozici v rámci měsíčního předplatného. V nabídce jsou například zahraniční trháky jako Vlk z Wall Street, 12 let v řetězech nebo Twilight, ale také česká klasika z Národního filmového archivu nebo pohádky jako Krtkova dobrodružství nebo Mach a Šebestová.\nSlovenský celoplošný program IN TV zahájil testovací vysílání na satelitu\nJan Burda, 12. dubna 2016\nNový slovenský celoplošný program INTV zahájil testovací vysílání prostřednictvím družice Astra 3B. Program si tak mohou naladit zákazníci satelitní platformy Skylink a Plustelka.\nKanál vysílá ve standardním rozlišení z frekvence 12.207 MHz bez kódování. IN TV si klade za cíl přinášet zpravodajství ze Slovenska a zahraničí, publicistiku, talentové programy, filmy, seriály a dětské programy. Řádné vysílání by mělo být spuštěno tento týden.\nTechnické parametry pro příjem IN TV na satelitu Astra 3B (23,5°E)\nVrátí se Moriarty ve čtvrté řadě Sherlocka? ČT zakoupila další řadu.\nJan Burda, 11. dubna 2016\nUž čtyři pětiny českých domácností vlastní plochou televizi\nRedakce, 11. dubna 2016\nPočet domácností s plochými televizemi v posledních letech stabilně roste a čím dál rozšířenější jsou také stanice v HD kvalitě, které v současnosti přijímá téměř polovina českých domácností.\nTyto a další výsledky přinesl Kontinuální výzkum za rok 2015, který zajišťuje společnost Nielsen Admosphere pro Asociaci televizních organizací (ATO) jako nedílnou součást peoplemetrového projektu.\nNejvíce jsou přijímány skrze pozemní DVB-T vysílání, a to v 17 % případů, na druhém místě pak prostřednictvím satelitu (16 %) a na třetím místě přes kabelové vysílání nebo IPTV (13 %). Platí, že HD stanice častěji přijímají domácnosti z vyšších socioekonomických skupin.\nAntik Sat se může rozšířit do Česka, získal licenci\nJan Burda, 10. dubna 2016\nSatelitní platforma slovenské společnosti ANTIK Telecom pod názvem Antik Sat může rozšířit své aktivity i do České republiky. Její dceřinná společnost Tango Bohemia byla zaregistrována jako provozovatel převzatého vysílání šířeného prostřednictvím družice.\nSpolečnost si získala souhlas s vysíláním následujících programů: ČT 1, ČT 2, ČT 24, ČT:Art, ČT:D, ČT4 Sport; české televizní programy s licencí: AMC CHANNEL CENTRAL AND EASTERN EUROPE, CS Film, CS Mini, CINEMAX, CINEMAX 2, DISNEY CHANNEL, Film Europe, fanda, FASHION TV (Czech and Slovak), Film+, Film Europe, HBO, HBO 3, HOROR FILM, JOJ Cinema, KinoSvět, Minimax, Nickelodeon, NOVA, Nova Cinema, Ó (óčko), Prima, Prima COOL, Prima love, Prima ZOOM, Smíchov, SPORT2, Spektrum, ŠLÁGR TV, Telka, Televize Barrandov, Tv Noe, VH1 European; zahraniční televizní programy: 360 TuneBox, Auto Motor und Sport, Brava, Djazz, DocuBox, Duck TV, Eurosport 1, Eurosport 2, FashionBox, Fast and FunBox, FightBox, FilmBox, FilmBox ArtHouse, FilmBox Extra, FilmBox Family, FilmBox Plus, FilmBox Premium, Fine Living, Fuel TV, JimJam, Nat Geo Wild, National Geographic, Senzi TV, Spektrum Home, TA3, Travel Channel, TV LUX, TV Paprika, Sport1, STV1, STV2; erotické televizní programy: Erox, Eroxxx, Dusk! TV s časovým rozsahem vysílání 24 hodin .\nPlatforma Antik Sat vysílá od podzimu loňského roku ze satelitu Eutelsat 16A na pozici 16°E.\nAntik Sat začal nabízet na Slovensku služby bez omezení\nTV Prima přichází s novou show Superchlapi\nJan Burda, 7. dubna 2016\nTelevize Prima se rozhodla přinést svým divákům absolutně ojedinělou show. Několik „normálních“ chlapů se rozhodlo zcela a od základů změnit svůj život. Každý z nich píše nějaký zajímavý osobní příběh a pere se s osudem po svém. Během několika měsíců se musí připravit na nejnáročnější závod, který doposud zažil.\nMusí překonat sám sebe, překročit svůj vlastní stín, sáhnout si doslova až na dno svých sil – fyzických i psychických. Každý k této výzvě přistupuje po svém – někdo velmi vážně, někdo volí cestu nadhledu a vtipu.\nZe stovek přihlášených odvážlivců vzešlo několik mužů, kteří si prověří své možnosti, odolnost, smysl pro disciplínu. Někteří přišli sami, aby změnili svůj život, jiné přihlásili na casting rodinní příslušníci. Všechny ale čeká několikaměsíční tvrdý trénink, který je má připravit na náročný triatlonový závod (2 km plavání, 90 km na kole, 21 km běhu). Trénuje se pod vedením trenéra Jana Vaňka, který se věnuje české triatlonové elitě a sám je špičkou ve svém oboru. Kromě společných tréninků má každý účastník svůj vlastní tréninkový režim a individuální jídelníček. Někteří musí zhubnout, jiní shodit přebytečnou svalovou hmotu.\nJedná se o unikátní projekt, který není jen a pouze o sportu. Diváky nechá nahlédnout do soukromí jednotlivých aktérů, a diváci tak uvidí příběhy obyčejných chlapů, kterým pořad může změnit jejich dosavadní život.


Aznar už ví, komu předá vládní žezlo – Novinky.cz\nAznar už ví, komu předá vládní žezlo\nŠpanělský premiér a šéf Lidové strany (PP) José María Aznar (50) splnil slib, když oznámil, že nebude již potřetí kandidovat na úřad ministerského předsedy ve volbách na jaře 2004, a představil svého nástupce. Stal se jím dosavadní vicepremiér Mariano Rajoy (48), považovaný za jednoho z nejbližších Aznarových spolupracovníků a "hasiče požárů", s nimiž se lidovecký kabinet v posledních letech potýkal.\nsobota 2. srpna 2003, 14:37 - MADRID\nPlnovousý Rajoy neoplývá zvláštním charismatem a není ani žádný brilantní řečník, jeho kvality jako organizátora a krizového manažera ale pozorovatelé označují za nezpochybnitelné.\nOsvědčený, zkušený politik\nOsvědčil se například jako člen vlády, který předstupoval před novináře a hájil činnost kabinetu, když jej veřejnost bombardovala kvůli nedávné ekologické katastrofě u španělských břehů po havárii tankeru Prestige. Jako zkušený profesionál si Rajoy počínal i ve chvílích, kdy ospravedlňoval linii španělské vlády v záležitosti iráckého konfliktu - Madrid se postavil plně na stranu USA a podporoval ozbrojený zásah proti Saddámu Husajnovi, což mezi Španěly vyvolávalo různé reakce.\nAznar kromě toho nezapomněl, že Rajoy řídil kampaň strany před volbami v roce 2000, v nichž PP poprvé získala absolutní většinu. Řízení PP převezme Rajoy až po sjezdu v lednu 2005, avšak již nyní se prakticky stal kandidátem lidovců na premiéra. V nejbližší době se proto očekává jeho rezignace na vládní funkci, aby se mohl plně věnovat předvolební kampani.\nOpozice: ukázal na něj prstem\nPodle britského listu The Guardian lze od Rajoye v případě jeho volebního vítězství počítat s tím, že bude prosazovat podobnou politiku jako Aznar: razantně bojovat proti terorismu, zejména baskické organizaci ETA, bránit snahám o posílení pravomocí 17 autonomních či poloautonomních oblastí Španělska a liberalizovat ekonomiku. Levicová opozice využila zprávu o nadcházejícím střídání stráží v čele vládní strany, aby PP náležitě zkritizovala.\nSocialisté (PSOE) obvinili Aznara, že pokračuje ve svém autoritářském a nedemokratickém stylu práce a že o svém nástupci rozhodl tak, že na něj jednoduše ukázal prstem. "Aby pan Rajoy mohl být tam, kde je, musel dosud splňovat jedinou podmínku: říkat Aznarovi na všechno ano. Zda ale bude premiérem, o tom rozhodne 40 miliónů Španělů," zdůraznil šéf PSOE Rodriguez Zapareto.\nPrávě on bude hlavním soupeřem Rajoye ve volbách. Nejnovější průzkumy dávají lidovcům šestibodový náskok před PSOE, ale při pohledu na žebříček popularity osobností má Rajoy již méně důvodu k optimismu. Je sice oblíbenější než Aznar, ale méně populární než Zapareto.


KKS 08/2016 » Rybářský rozcestník\nRybářský rozcestník > Rozcestník > KKS 08/2016\nměsíc srpen s sebou nese nejen horké teploty a pozvolna se zklidňující přírodu, ale také atmosféru právě probíhajících žní, nočních lovů nebo jiných zážitků, které máme spojeny s obdobím prázdnin. Někdo letní rybaření miluje, jinému nic neříká (co si budeme povídat, aktivita ryb, může být různá) a někomu nic jiného nezbývá – je třeba využít volného času. Daleko více než kapři, se loví především sumci, dravci obecně, ale třeba také amuři, kteří často svou přítomnost na lovišti absolutně nemaskují. Líně se povalují v teplé, vrchní vrstvě vody a dávají na odiv své masivní proporce. V tu chvíli se projeví důvtip lovce, jestli objeví trasy, na nichž se „východní bojovníci“ krmí a jimž cestují na prosluněná zákoutí, kde naopak často pohrdnou leckterou laskominou. Zkrátka, kdo chce, lovecká vášeň jde vybít v každém období.\nSe srpnem se také přiblížilo září a s ním i největší kaprařské závody, které se na našem území kdy uskutečnily – World Carp Classic 2016. To se bude konat 10. – 17. září na Novomlýnské nádrži a vy jste na něj samozřejmě zváni. Může to být docela zajímavá podívaná, nejen zahájení, koncert a další podružnosti, ale i samotné počínání startujících týmů, přímo ve vlnách nádrže D5. Co jsem tak měl možnost vypozorovat, čeští kapraři na akci nahlížejí s různými názory – jedni ji vítají, druzí zavrhují, někdo klání absolutně nevnímá. Olej do pomyslného ohně přilily nedávné aféry, které řádně zahýbaly českou kaprařinou a není se co divit. Jak akce dopadne a jaký bude mít dopad, ukáže až čas, ale na každý pád, jsem velice zvědavý, jak si s Pálavou poradí zahraniční závodníci a především naši čeští reprezentanti. Jistě o mnohém může rozhodnout los, ale něco mi říká, že „domácí“ své zkušenosti zúročí a my bychom mohli na stupních vítězů uvidět českou vlajku.\nPakliže právě čekáte u nahozených prutů na záběr a čas Vám třeba zkrátí magazín KKS, přeji Vám na jeho stranách příjemnou zábavu!\nČlánky KKS 08/2016 naposled přidané KAPR A KAPŘÍ SVĚT.


The Urbz - další konzolový díl v populární sérii od Maxisu - iDNES.cz\nThe Urbz - další konzolový díl v populární sérii od Maxisu\n18. dubna 2004 8:40, aktualizováno 21. dubna 8:13\nSpolečnost Maxis chystá k podzimnímu vydání nový titul v konzolové řadě The Sims. Jde o titul The Urbz (pracovní název) a bude to první titul v celé sérii, který nabídne možnost ovládat postavu 24 hodin denně a 7 dní v týdnu. Na rozdíl o předešlých titulů totiž bude nutné s postavou absolvovat i část dne strávenou v zaměstnání. Hra nabídne poněkud odlišných grafický styl a také spoustu nových herních prvků. Díky tomu, že bude zaměstnání nedílnou součástí, se hráč mnohem více sžije se svoji postavou a bude mu záležet na tom jak vypadá, jak se chová, jaká používá gesta atd. Velmi důležitou bude v The Urbz reputace, kterou bude ovlivňovat velké množství menších faktorů a zapomenout nesmíme ani na míru vlivu. Svoji roli samozřejmě sehrají i peníze, styl oblékání a další faktory určující postavení Sima ve společnosti. Více se o hře dozvíme během E3.


29.11.2013 Komentáře Témata: Společnost, USA, Analýza, Úvahy, Rusko 8734 slov\nPoslední napětí mezi EU a Ruskem kvůli kousku Greenpeace v Arktidě jen potvrdilo fakt, který se již opravdu nikdo neobtěžuje popírat: západní politická a finanční elita absolutně nenávidí Vladimira Putina a je zděšena ruským chováním, jak v Rusku, tak na mezinárodní scéně. Toto napětí bylo dosti patrné na tvářích Obamy a Putina na summitu G8 v Lough Erne, kde oba vůdci vypadali absolutně znechuceně jeden druhým. Věci se ještě zhoršily, když Putin udělal něco v historii ruské diplomacie neslýchaného: veřejně řekl, že Kerry není upřímný, a dokonce ho označil za lháře.\nToto napětí dosáhlo jakéhosi vrcholu kvůli Sýrii, ale problémy mezi Ruskem a USA nejsou opravdu ničím novým. Rychlý pohled do nedávné minulosti ukáže, že západní korporátní média vedla neustálou strategickou kampaň ve snaze najít a využít jakoukoliv možnou slabinu v ruské „politické výzbroji“ a vykreslovala Rusko jako velmi odpornou nedemokratickou a autoritářskou zemi, jinými slovy jako hrozbu pro západ. Dovolte mi zmínit několik epizod této kampaně bušení do Ruska (v neutříděném pořadí):\nBerezovskij coby „pronásledovaný“ podnikatel\nPolitkovskaja „zavražděna hrdlořezy KGB“\nChodorkovskij uvězněn kvůli své lásce ke „svobodě“\nRuská „agrese“ proti Gruzii\nRuské „genocidní“ války proti Čečencům\nPussy Riot coby „vězni svědomí“\nLitviněnko „zavražděn Putinem“\nRuští homosexuálové „pronásledováni“ a „týráni“ státem\nMagnickij a následný „zákon Magnického“\nSnowden jako „zrádce ukrývající se v Rusku“\n„Ukradené volby“ do Dumy a na post prezidenta\n„Bílá revoluce“ na náměstní Bolotnaja\n„Nový Sacharov“ – Aleksej Navalnyj\nRuská „podpora Assada“, (chemického) „řezníka z Damašku“\nNeustálé zasahování Ruska „do ukrajinských záležitostí“\n„Naprostá kontrola“ Kremlu nad ruskými médii\nTento seznam není zdaleka kompletní, ale pro naše účely postačuje. Dovolte mi také hned dodat, že dnes není mým cílem demaskovat tato obvinění jedno po druhém. To jsem učinil na tomto blogu mnohokrát v minulosti, takže všichni zájemci se na to mohou podívat. Pouze zde uvedu jednu velmi důležitou věc, kterou nemohu dokázat, ale kterou jsem si absolutně jistý: 90 nebo více procent ruské veřejnosti věří, že všechny tyto záležitosti jsou absolutním nesmyslem, zcela uměle přefouknutými prkotinami. Navíc většina Rusů věří, že tak zvané „demokratické síly“, které západní elita v Rusku podporuje (Jabloko, Pamas, Golos atd.), jsou v podstatě pátou kolonou Západu, placenou CIA, MI6, Sorosem a exilovými židovskými oligarchy. Jisté však je, že mimo tyto malé liberální/demokratické skupiny nebere tato obvinění v Rusku vážně nikdo. Většina lidí je považuje přesně za to, čím jsou: za špinavou pomlouvačnou kampaň.\nV mnoha ohledech to dosti připomíná stav věcí během studené války, kdy Západ používal své rozsáhlé propagandistické zdroje k démonizaci Sovětského svazu a k podpoře proti-sovětských sil na celém světě, včetně samotného SSSR. Tvrdím, že tyto snahy byly z velké části velmi úspěšné a že v 90. letech převážná většina lidí ve Svazu, včetně Rusů, byla svými vůdci dosti znechucena. Takže proč se to dnes tak liší?\nAbychom na tuto otázku odpověděli, musíme se podívat zpětně na procesy, ke kterým došlo v Rusku v posledních zhruba 20 letech, protože pouze tento pohled na události tohoto období nám umožní dostat se ke kořenům současných problémů mezi USA a Ruskem.\nKdy Sovětský svaz skutečně zanikl?\nOficiálním datem konce Sovětského svazu je 26. prosinec 1991, den přijetí deklarace č. 142-H Nejvyšším sovětem Sovětského svazu, který oficiálně uznal rozpuštění Sovětského svazu jako státu a subjektu mezinárodního práva. Ale to je velmi povrchní a formální pohled na věci. Lze tvrdit, že ačkoliv se Sovětský svaz smrskl na velikost Ruské federace, stále v těchto menších hranicích přežil. Nakonec zákony se nezměnily přes noc, ani většina byrokracie, a ačkoliv samotná komunistická strana byla po puči v srpnu 1991 zakázána, zbytek státního aparátu nadále existoval.\nPro Jelcina a jeho stoupence tato skutečnost vytvořila velmi obtížnou situaci. Po zákazu KSSS a zničení KGB Jelcinovi liberálové stále čelili úctyhodnému nepříteli: Nejvyššímu sovětu Ruské federace, parlamentu Ruské sovětské federativní socialistické republiky, zvolenému poslanci Lidového kongresu Ruské federace. Nikdo tuto „velmi“ sovětskou instituci, která se rychle stala centrem téměř všech proti-jelcinovských a pro-sovětských sil v zemi, nezrušil. Nemohu zacházet do všech podrobností této právnické noční můry, ale stačí říct, že Nejvyšší sovět se prezentoval jako „ruský parlament“ (což není tak docela pravda), a že jeho členové vedli systematickou kampaň, aby zabránili Jelcinovi zavést své „reformy“ (při zpětném pohledu lze říct, že se pokoušeli Jelcinovi zabránit zruinovat zemi). Je možné říct, že „nové Rusko“ a „starý SSSR“ spolu bojovaly o budoucnost země. Nejvyšší sovět předvídatelně chtěl parlamentní demokracii, zatímco Jelcin a jeho liberálové chtěli prezidentskou demokracii. Tyto dvě strany představovaly to, co se většině Rusů jevilo jako silný protiklad.\n1) Ruský prezident Jelcin oficiálně zastupoval Rusko, jako opak Sovětského svazu, prezentoval se jako anti-komunista a jako demokrat (bez ohledu na to, že byl sám vysoce postaveným členem KSSS a dokonce nehlasujícím členem Politbyra). Jelcin byl také evidentním miláčkem Západu a slíbil, že integruje Rusko do západního světa.\n2) Nejvyšší sovět: vedený Ruslanem Chasbulatovem, za podpory ruského vice-prezidenta Aleksandra Ruckoje. Nejvyšší sovět se stal místem setkávání všech těch, kteří věřili, že Sovětský svaz byl rozpuštěn ilegálně (což je pravda) a proti vůli většiny občanů (což je také pravda). Většina stoupenců Nejvyššího sovětu (i když ne všichni) byla ne-li přímo komunisty, tak aspoň socialisty a anti-kapitalisty. Velká část dosti dezorganizovaného ruského nacionalistického hnutí Nejvyšší sovět podporovala také.\nVšichni víme, co se nakonec stalo. Jelcin zlikvidoval opozici v rámci obrovského krveprolití, mnohem horšího, než jak o tom bylo informováno v západních (či dokonce i ruských) médiích. Píšu to s velkou jistotou, protože jsem tyto informace osobně dostal od velmi dobrého zdroje: čirou náhodou jsem byl v oněch tragických dnech v Moskvě a byl jsem v neustálém kontaktu s plukovníkem dosti utajované zvláštní jednotky KGB s názvem „Vympel“ (více o tom níže), který mi řekl, že podle vnitřního odhadu KGB činil počet zabitých lidí v moskevské oblasti téměř 3,000. Mohu také osobně dosvědčit, že boje trvaly mnohem déle, než tvrdí oficiální historky. Byl jsem svědkem velmi vytrvalé kulometné střelby přímo pod svými okny po 5 dní poté, co Nejvyšší sovět kapituloval. Chci to zde zdůraznit, protože si myslím, že to ilustruje jednu často přehlíženou skutečnost: tak zvaná „ústavní krize roku 1993“ byla ve skutečnosti malou občanskou válkou o osud Sovětského svazu a teprve na konci této krize Sovětský svaz skutečně opravdu zmizel.\nVe dnech před tankovým útokem na Nejvyšší sovět jsem měl příležitost strávit spoustu času se stoupenci prezidenta a Nejvyššího sovětu. Věnoval jsem čas dlouhým rozhovorům s nimi, abych se pokusil, pro sebe, zjistit, co každá ze stran chce, a jestli bych měl nějaké z nich stranit. Závěr, ke kterému jsem došel, byl dosti smutný: obě strany se primárně skládaly z bývalých (či ne-bývalých) komunistů, obě strany tvrdily, že brání demokracii, a obě strany obviňovaly tu druhou z fašismu. Ve skutečnosti byly obě strany velmi podobné. Myslím, že jsem nebyl jediný, kdo to tak v oněch dnech cítil, a mám podezření, že většina lidí v Rusku hluboce cítila totéž a byla nakonec všemi do toho zapletenými politiky opravdu znechucena.\nRád bych se podělil o několik osobních postřehů: tyto tragické dny byly pro mne celkem úžasné. Byl jsem mladý a pocházel jsem z rodiny silně proti-sovětských ruských emigrantů, kteří strávili mnoho let bojem se sovětským systémem a obzvláště s KGB. A přesto jsem, ironicky, strávil většinu svého času ve společnosti plukovníka zvláštní jednotky KGB (jak jsme se setkali je dlouhý příběh pro další příspěvek). Ještě úžasnější pro mne byl fakt, že i přes veškeré své neshody jsme na události odehrávající se před našima očima reagovali naprosto stejně. Oba jsme se rozhodli, že se nepostavíme ani na jednu stranu zapletenou do tohoto konfliktu – obě strany nám byly stejně odporné. Byl jsem u něj v bytě, když mu zavolali z centrály KGB a nařídili mu, aby odjel do centra a připravil zvláštní jednotky na útok na „Bílý dům“ (to byla přezdívka budovy ruského parlamentu) – odmítl poslechnout, svým šéfům řekl, aby si trhli, a zavěsil. Nerozhodl se takto sám: stejně jako v roce 1991 ani ruští parašutisté, ani zvláštní jednotky nechtěli střílet do vlastních lidí (jiné, údajně „demokratické“ síly takové skrupule neměly). Místo aby poslechl rozkazy svých šéfů, dal mi můj nový přítel jednu velmi cennou radu ohledně toho, jak bezpečně dostat mého příbuzného z Moskvy, aniž bych byl zastřelen nebo zatčen (jako pro rodilého mluvčího s cizím pasem to pro mne v těch dnech nebylo příliš bezpečné).\nChtěl jsem zde tento příběh převyprávět proto, že ukazuje něco velmi důležitého: v roce 1993 byla převážná většina Rusů, dokonce i emigrantů v exilu a plukovníků zvláštních jednotek KGB, hluboce znechucena a měla obou stran této krize plné zuby. Svým způsobem lze říct, že většina Rusů čekala, až se na politické scéně objeví TŘETÍ síla.\n1993 až 1999: Demokratická noční můra\nPo potlačení opozice Jelcinovými hrdlořezy se pro Rusko Hádesovy brány skutečně otevřely: celá země byla převzata různými mafiemi a rozsáhlé přírodní zdroje byly plundrovány (většinou židovskými) oligarchy. Tak zvaná „privatizace“ ruské ekonomiky vytvořila jak novou třídu multi-milionářů, tak desítky milionů velmi chudých lidí, kteří sotva přežívali. Každým městem se převalila obrovská vlna zločinu, celá infrastruktura země zkolabovala a mnoho regionů Ruska začalo aktivně plánovat odtržení od Ruské federace. Čečně bylo umožněno se od Ruské federace odtrhnout po podivné a krvavé válce, ve které byla ruská armáda bodnuta Kremlem do zad. A po celou dobu těchto vskutku pekelných let západní elita plně podporovala Jelcina a jeho oligarchy. Jedinou výjimkou těchto líbánek byla politická, ekonomická a vojenská podpora poskytovaná anglosférou čečenským vzbouřencům. Nakonec se stalo to, co se stát muselo: země vyhlásila v r. 1998 bankrot a zdevalvovala rubl a nesplatila své dluhy. Ačkoliv to nikdy nebudeme vědět s jistotou, pevně věřím, že v roce 1999 bylo Rusko jen krůček od toho, aby zcela zmizelo jako země a jako národ.\nDědictví po liberálech/demokratech\nKdyž zlikvidovali v roce 1993 opozici, měli ruští liberálové zcela volnou ruku, aby mohli napsat novou ústavu, která dokonale vyhovovala jejich účelům, a se svojí typickou krátkozrakostí přijali novou ústavu, která dala obrovské pravomoci prezidentovi a skutečně jen malé pravomoci parlamentu, ruské Dumě. Dokonce zašli až tak daleko, že zrušili místo vice-prezidenta (nechtěli, aby jim mařil jejich plány další Ruckoj).\nA přesto v prezidentských volbách v roce 1996 liberálové přišli téměř o vše. K jejich zděšení získal v 1. kole většinu hlasů komunistický kandidát Genadij Zjuganov, což liberály přinutilo udělat dvě věci: zaprvé, samozřejmě, zfalšovali oficiální výsledky, a zadruhé protlačili alianci s dosti oblíbeným armádním generálem Aleksandrem Lebeděm. Tyto dva kroky jim umožnily prohlásit, že zvítězili v 2. kole (ačkoliv ve skutečnosti vyhrál Zjuganov). A Západ opět plně podporoval Jelcina. No, proč ne? Když poskytli svoji plnou podporu Jelcinovu krvavému potlačení stoupenců Nejvyššího sovětu, tak proč také nepodpořit Jelcina v ukradených volbách? Když to jednou začali, tak to musí dotáhnout do konce.\nSám Jelcin nicméně trávil většinu svého času uchlastáváním se k smrti a brzy se stalo dosti zřejmým, že dlouho nevydrží. Tábor liberálů zachvátila panika a ten se nakonec dopustil obrovské chyby: umožnili málo známému a dosti nezajímavému byrokratovi z Petrohradu, aby nahradil Jelcina ve funkci prezidenta: a tím člověkem byl Vladimir Putin.\nPutin byl tichý, nevýznamný a kompetentní byrokrat, jehož hlavní předností byl nedostatek silné osobnosti, aspoň to si liberálové mysleli. Ale to se parádně sekli!\nJakmile byl jmenován, jednal Putin rychlostí blesku. Okamžitě všechny překvapil tím, že se osobně zapojil do 2. čečenské války. Na rozdíl od svého předchůdce dal Putin vojenským velitelům zcela volnou ruku, aby mohli vést tuto válku tak, jak chtěli. Putin překvapil všechny podruhé, když uzavřel vskutku historickou dohodu s Ahmadem Hadji Kadyrovem, aby Čečně přinesl mír, ačkoliv Kadyrov byl vůdcem odboje během první čečenské války.\nPutinova popularita rostla a on toho okamžitě využil.\nV rámci podivuhodného běhu historie Putin použil Ústavu vytvořenou a přijatou ruskými liberály, aby zavedl velmi rychlou řadu reforem a eliminoval mocenskou základnu liberálů: židovské oligarchy (Berezovského, Chodorkovského, Fridmana, Gusinského atd.). Také prosadil mnoho zákonů určených k „posílení vertikální moci“, což dalo federálnímu centru přímou kontrolu nad místními samosprávami. To pak nejen zlikvidovalo mnoho místních mafií, které dokázaly zkorumpovat a infiltrovat místní samosprávy, ale rychle to zarazilo i různá odtrženecká hnutí v Rusku. Nakonec použil to, čemu se říká „administrativní zdroje“, k vytvoření své strany Jednotné Rusko a té poskytl plnou podporu státu. Ironií zde je, že Putin by nikdy ve svém úsilí neuspěl, pokud by ruští liberálové nevytvořili hyper prezidentskou ústavu, která poskytla Putinovy prostředky k dosažení jeho cílů. Abych parafrázoval Lenina, tak ruští liberálové dali Putinovi provaz, na kterém je oběsil.\nZápad samozřejmě rychle pochopil, co se děje, ale bylo příliš pozdě. Liberálové ztratili moc navždy (díky bohu!) a země začínala být evidentně přebírána třetí, dříve nevídanou, silou.\nKdo skutečně dostal Putina k moci?\nTo je skutečně otázka za milion. Formálně je oficiální odpověď přímočará: Jelcinova svita. Přesto je dosti evidentní, že nějaká jiná neidentifikovaná skupina lidí dokázala geniálně přelstít liberály tak, aby vpustili do svého kurníku lišáka.\nPřipomeňme si, že pro-sovětské síly byly zcela poraženy v roce 1993. Takže to nebylo výsledkem snah nějakých nostalgických revanšistů, kteří chtěli vzkřísit starý Sovětský svaz. Takže do tohoto tábora, který z velké části zůstal v opozici vůči Putinovi dodnes, se není třeba dívat. Takže kdo jiný?\nSkutečně, byla to aliance dvou sil: lidí z bývalé „PGU KGB SSSR“ a řada klíčových průmyslníků a finančníků. Vezměme to jedno po druhém:\nPrvní silou byla PGU KGB SSSR: sekce zahraniční rozvědky sovětské KGB. Její oficiální název byl První hlavní správní výbor státní bezpečnosti SSSR. Byl to zhruba ekvivalent britské MI6. Bez jakýchkoliv pochyb to byla elitní část KGB a také nejautonomnější (měla dokonce vlastní sídlo a centrálu na jihu Moskvy). Ačkoliv PGU se zabývala řadou problematik, byla také velmi úzce napojena na svět velkého byznysu (a byla předmětem jeho zájmu) v SSSR a v zahraničí. Protože PGU neměla nic společného s nejodpornějšími aktivitami KGB, jako pronásledováním disidentů (to byla role 5. Správy), nebyla vysoko na seznamu institucí určených k zreformování, jednoduše proto, že nebyla nenáviděna tolik, jako více viditelné části KGB.\nDruhou sílu, která dostala Putina k moci, tvořili mladí lidé z klíčových ministerstev bývalého Sovětského svazu, kteří se zabývali průmyslem a financemi a kteří nenáviděli Jelcinovy židovské oligarchy. Na rozdíl od Jelcinových oligarchů tito mladí vůdci nechtěli prostě jen drancovat všechny zdroje Ruska a později pak odejít do důchodu do USA nebo Izraele, ale chtěli, aby se Rusko stalo mocnou tržní ekonomikou, integrovanou do mezinárodního finančního systému.\nPozději se první skupina přeměnila na to, čemu říkám „euroasijští suverenisté“, zatímco druhá se stala tím, čemu říkám „atlantičtí integracionalisté“ (vysvětlení těchto pojmů zde a zde). Mohli bychom je označovat za „Putinovy lidi“ a „Medveděvovy lidi“.\nA nakonec nelze přehlížet, že existuje samozřejmě ještě třetí síla, která poskytla svoji plnou podporu tandemu Putin-Medveděv – samotní Rusové, kteří doposud vždy hlasovali tak, aby je udrželi u moci.\nNaprosto brilantní recept, který však již překročil dobu životnosti\nNepochybuji, že myšlenka vytvořit tento „tandem“ byla geniální: Putin obsluhoval nacionalisty, Medveděv liberálněji orientované lidi. Putin dostal podporu „silových ministerstev“ (obrany, vnitra, tajných služeb), zatímco Medveděv dostal podporu podnikatelské komunity. Putin vyděsil místní úřady do podvolování se příkazům z federálního centra, zatímco Medveděv zajišťoval, aby se USA a EU cítily v Davosu dobře. Nebo to řekněme takto: kdo by byl proti duu Putin & Medveděv? Fanatičtí stoupenci Sovětského svazu, zuřiví xenofobní nacionalisté, fanatičtí pro-američtí liberálové a židovský exil. To je hodně, a není to hodně.\nMimochodem – co vidíme v dnešní opozici? Komunistickou stranu opečovávající lidi s nostalgií po sovětské éře, Liberálně-demokratickou stranu opečovávající nacionalisty a velmi malou stranu „Spravedlivé Rusko“, jejímž jediným účelem je, jak se zdá, odebírat hlasy těm dvěma ostatním a kooptovat určité fanatické liberály. Jinými slovy, Medveděv a Putin v podstatě eliminovali jakýkoliv typ důvěryhodné opozice.\nJak jsem zmínil v minulém příspěvku, nyní existují jasné známky závažného napětí mezi „euroasijskými suverenisty“ a „atlantickými integracionalisty“, až do té míry, že Putin nyní vytvořil vlastní hnutí („Celoruskou lidovou frontu“, vytvořenou Putinem v r. 2011 – informace zde a zde).\nKdyž jsme se podívali na komplexní procesy, které vedly k Putinovu prezidentování v Rusku, musíme se podívat na to, co se dělo ve stejném období v USA.\nA mezitím jsou USA neokonzervativně sprzněny\nNa rozdíl od Sovětského svazu, který prakticky zmizel z mapy naší planety, USA „vyhrály“ studenou válku (to není fakticky pravda, ale tak to vidí mnozí Američané) a staly se poslední a jedinou skutečnou super velmocí. USA okamžitě začaly řadu externích válek, aby nastolily svoji „plnospektrální převahu“, obzvláště po událostech 9/11, které hluboce transformovaly povahu samotné americké společnosti.\nPřesto má společnost po 9/11 své kořeny v mnohem vzdálenější minulosti: v Reaganově době.\nBěhem období prezidenta Ronalda Reagana učinila skupina, která se později stala známou jako „neokonzervativci“, strategické rozhodnutí převzít Republikánskou stranu, na ní napojené instituce a mozkové trusty. Zatímco bývalí trockisté minulosti více inklinovali k podpoře domněle levicovější Demokratické strany, „nová a vylepšená GOP“ za Reagana nabídla neokonzervativcům některé extrémně přitažlivé věci:\n1) Peníze: Reagan byl bezvýhradným stoupencem velkého byznysu a korporátního světa. Jeho mantra „problémem je vláda“ dokonale zapadala do historického spojení neokonzervativců a loupeživých baronů, mafiánských bossů a velkých bankéřů. Pro ně deregulace znamenala svobodu jednání, něco, co mělo učinit spekulanty a mazané hochy z Wall Street obrovsky bohatými.\n2) Násilí: Reagan také pevně stál za americkým vojensko-průmyslovým komplexem a politikou zásahů v jakékoliv zemi na planetě. Tato fascinace brutální silou, a buďme upřímní terorismem, rovněž dokonale zapadala do trockistického-neokonzervativního smýšlení.\n3) Ilegálnost: Reagan se o zákony nestaral, ať již mezinárodní právo, nebo domácí právo. Jistě, dokud bylo právo výhodné pro zájmy USA a GOP, bylo dodržováno s velkou slávou. Ale pokud ne, reaganovci ho porušovali bez jakýchkoliv výčitek.\n4) Aroganci: za Reagana dosáhl patriotismus a ego hladící imperiální arogance nového vrcholu. Více než kdy předtím se USA považovaly nejen za jediného „vůdce svobodného světa“ chránícího planetu před „říší zla“, ale také za jedinečné a nadřazené zbytku lidstva (jako ve Fordově reklamě: „jsme jednička, nemáme konkurenci“).\n5) Systematické podvádění: za Reagana se lhaní změnilo z příležitostné či běžné taktiky používané v politice na klíčovou formu veřejné komunikace: Reagan, a jeho vláda, řekli jednu věc, a pak to v druhé větě popřeli. Slibovali očividně nemožné, aby si prosadili svou (napadají někoho hvězdné války?). Přísahali a pak přísahu porušili (Iran contra). A pokud byli konfrontováni s důkazy o těchto lžích, tak Reaganovi stačilo říct: „no, nevzpomínám si“.\n6) Mesiášství: nejen, že měl Reagan obrovskou základnu a podporu různých šílených církví v USA (včetně Biblického pásu), ale Reagan také prosazoval podivnou odnož sekulárního mesiášství, charakteristického směsicí xenofobie hraničící s rasismem a narcistickou fascinací vším patriotickým, bez ohledu na to, jak stupidní to bylo, hraničícího se sebeuctíváním.\nPeníze+násilí+ilegálnost+arogance+podvádění+mesiášství se rovná čemu?\nNevypadá to vše velmi, ale velmi povědomě? Není to dokonalým popisem sionismu a Izraele?\nNení divu, že neokonzervativci se k této nové GOP slétali jak vosy na med ve stále větším počtu! Reaganova GOP byla dokonalou Petriho miskou pro kultivování sionistických bakterií, a že se tam množily ve velkém. Opravdu hodně.\nMyslím, že je přiměřené říct, že USA prošly dvacetiletým procesem „sionizace“, který vyvrcholil grandiózní operací pod falešnou vlajkou 9/11, kdy týpci z PNAC v podstatě využili svůj přístup do mocenských center v USA, Izraeli a KSA, aby vykouzlili nového nepřítele – „islamo-fašistický teror“ – kterým nejen ospravedlnili planetární válku proti „terorismu“ (GWOT), ale také neústavní podporu Izraeli.\nV tomto vývoji byli také poražení, primárně ti, kterým říkám „starý anglotábor“, kteří v podstatě ztratili kontrolu nad většinou své domácí mocenské základny a přišli o veškerou zahraničně-politickou moc: poprvé začal nový kurz zahraniční politiky nabývat postupně formy pod vedením skupiny lidí, kteří byli časem identifikováni jako „stoupenci Izraele na prvním místě“. Po krátkou dobu se zdálo, že staří anglos získali opětovně otěže moci – za George Bushe staršího – jen aby je okamžitě ztratili ve volbách, kdy byl zvolen Bill Clinton. Ale vrcholu moci sio-konzervativců bylo dosaženo teprve za funkčního období George W. Bushe, který prakticky šéfoval masivní čistce starých anglos z klíčových pozic ve vládě (obzvláště v Pentagonu a CIA). Dalo se čekat, že když se týpci, které Bush starší nazýval „šílenci z podzemí“, dostali k moci, tak rychle přivedli USA na pokraj globálního kolapsu: externě se obrovské celosvětové sympatie k USA po 9/11 přeměnily na tsunami odporu a vzteku, zatímco vnitřně země čelila obrovské bankovní krizi, která téměř vyústila v nastolení stanného práva v USA.\nPřichází Barack Obama – „změna, které můžeme věřit!“\nZvolení Baracka Obamy do Bílého domu byla skutečně významná historická událost. Nejen proto, že většinová bílá populace zvolila do nejvyššího postu v zemi černocha (můžeme to vnímat jako projev zoufalství a hluboké touhy po změně), ale také proto, že po jedné z nejúčinnějších PR kampaní v historii převážná většina Američanů, a mnozí, ne-li všichni, lidé v zahraničí opravdu a skutečně věřili, že Obama provede nějaké hluboké významné změny. Rozčarování Obamou bylo stejně velké, jako naděje, které do něj miliony lidí vkládaly. Osobně mám pocit, že historie bude na Obamu vzpomínat nejen jako na jednoho z nejhorších prezidentů v historii, ale také, a to je důležitější, jako na poslední šanci na samotnou „systémovou“ reformu. Tato příležitost byla zmařená. A zatímco někteří, s naprostým znechucením, popisují Obamu jako „Bushe light“, já si myslím, že jeho prezidentství lze lépe popsat jako „více téhož, jen horšího“.\nNavzdory tomu, co bylo právě řečeno existuje něco, čeho, k mému naprostému úžasu, Obamovo zvolení dosáhlo: odstranění (většiny, ale ne všech) neokonzervativců z (většiny, ale ne všech) klíčových pozic moci a přeorientování americké zahraniční politiky (velké části, ale ne celé) na tradičnější linii „USA na prvním místě“, obvykle podporovanou „starými anglo“ zájmy. Jistě, neokonzervativci stále pevně ovládají Kongres a americká korporátní média, ale státní moc výkonná je, aspoň prozatím, zpět pod kontrolou anglos (to je samozřejmě zobecnění. Disk Cheney nebyl ani žid, ani sionista, zatímco Henry Kissingera lze jen stěží popsat jako „anglos“). A ačkoliv se Bibi Netanyahu dostalo v Kongresu (29) více ovací ve stoje, než jakémukoliv americkému prezidentovi, k útoku na Írán, který tak zoufale chtěl, nedošlo. Místo toho byli Hitlary a Petraeus vykopnuti a Chuck Hagel a John Kerry přišli na jejich místa. To je stěží „změna, které můžeme věřit“, ale aspoň to ukazuje, že Likud již Bílý dům neovládá úplně.\nSamozřejmě, že to zdaleka neskončilo. Pokud vůbec šaškárna mezi Bílým domem a Kongresem kvůli rozpočtu, se svým rizikem nesplacení dluhu USA, něco ukázala, tak to, že tento konflikt není ani zdaleka urovnán.\nSoučasná struktura skutečné moci v USA a Rusku\nUkázali jsme, že v Rusku existují dvě neoficiální strany, které uvízly ve smrtícím konfliktu boje o moc: „euroasijští suverenisté“ a „atlantičtí integracionalisté“. I v USA existují dvě neoficiální strany, které jsou uvízlé ve smrtícím konfliktu boje o moc: neokonzervativci a „staří anglosaští imperialisté“. Tvrdím, že, aspoň prozatím, mají nad svými vnitřními konkurenty navrch „euroasijští suverenisté“ a „staří anglos“, ale že ruští „euroasijští suverenisté“ mají mnohem silnější pozici, než američtí „staří anglos“. Má to dva hlavní důvody:\nRusko již svým ekonomickým kolapsem a krachem prošlo a\nvětšina Rusů plně podporuje prezidenta Putina a politiku jeho „euroasijských suverenistů“.\nV kontrastu s tím jsou USA na pokraji ekonomického kolapsu a klika 1%, která USA řídí, je většinou Američanů naprosto nenáviděna a opovrhována.\nPo obrovském, a skutečně srdcervoucím, rozčarování Obamou je stále více Američanů přesvědčeno, že měnit loutku v Bílém domě nemá smysl a že to, co USA skutečně potřebují, je změna režimu.\nSSSR a USA – zpět do budoucnosti?\nPro ty, kteří si pamatují Sovětský svaz konce 80. let, je dosti překvapivé, nakolik se USA za Obamy staly podobnými SSSR za Brežněva: vnitřně jsou charakteristické obecným znechucením a odcizením lidí vyvolaným nepopiratelnou stagnací systému, shnilého do morku kostí. Vypasená armáda a policejní stát, kdy jsou uniformy všude, zatímco stále více lidí žije v chudobě. Veřejná propagandistická mašinérie, stejně jako v Orwellově 1984, neustále hlásá úspěchy všude, zatímco všichni vědí, že jsou to všechno lži. Externě jsou USA beznadějně přetížené a v zahraničí buď nenáviděny, nebo vysmívány. Stejně jako za sovětských dnů se vůdci USA evidentně bojí vlastních lidí, takže se chrání rozsáhlou a nákladnou globální sítí špionů a propagandistů, kteří se děsí disentu a kteří spatřují hlavního nepřítele ve vlastních lidech.\nPřidejte si k tomu politický systém, který má daleko ke kooptování těch nejlepších občanů a který je hluboce odcizuje, zatímco prosazuje do mocenských pozic ty nejamorálnější a nejzkorumpovanější. Vzkvétající vězeňsko-průmyslový komplex, a vojensko-průmyslový komplex, který si země prostě nemůže dovolit udržovat. Rozpadající se veřejná infrastruktura, v kombinaci se zcela nefunkčním systémem zdravotní péče, ve kterém se dostane dobré péče pouze bohatým a lidem s dobrými konexemi. A především absolutně sklerotické veřejné projevy, plné ideologických klišé, zcela odtržené od reality.\nNikdy nezapomenu na slova pákistánského velvyslance na konferenci OSN o odzbrojení v Ženevě v roce 1992, který, v projevu ke shromáždění samolibých západních diplomatů, řekl následující: „Zdá se, že věříte, že jste vyhráli studenou válku, ale vzali jste někdy v úvahu možnost, že ve skutečnosti se stalo to, že vnitřní rozpory komunismu dostaly komunismus dřív, než vnitřní rozpory kapitalismu dostaly kapitalismus?!“ Netřeba říkat, že tato prorocká slova se setkala s ohromujícím tichem a byla brzy zapomenuta. Ale ten člověk měl, věřím, naprostou pravdu: kapitalismus nyní dospěl do krize stejně hluboké, jako byla krize, která zasáhla Sovětský svaz na konci 80. let, a není možné ho reformovat či jinak změnit. Změna režimu je jediným možným řešením.\nHistorické kořeny rusofobie americké elity\nKdyž jsme uvedli vše výše řečené, je vlastně dosti snadné pochopit, proč Rusko obecně, a Putin konkrétně, vyvolává tak hlubokou nenávist u západní plutokracie: protože ta sebe sama přesvědčila, že vyhrála studenou válku, a nyní čelí dvojitému rozčarování, rychle se zotavujícímu Rusku a ekonomickému a politickému úpadku Západu, který se přeměňuje na pomalou a bolestivou agonii.\nVe své zlobě a zášti západní vůdci přehlíží fakt, že Rusko nemá se současnými problémy Západu nic společného. Vlastně právě naopak: hlavním důsledkem kolapsu Sovětského svazu pro USA řízený mezinárodní ekonomický systém bylo, že to prodloužilo jeho existenci tím, že byla vytvořena nová poptávka po amerických dolarech ve východní Evropě a Rusku (někteří ekonomové – jako Nikolaj Starikov – odhadují, že kolaps SSSR poskytl americkému dolaru dalších 10 let života).\nV minulosti bylo Rusko historickým úhlavním nepřítelem Britské říše. Co se týká židů – ti vždy chovali vůči předrevolučnímu carskému Rusku mnoho zlosti. Revoluce roku 1917 přinesla velké naděje pro mnoho východoevropských židů, ale ty netrvaly dlouho, protože Stalin porazil Trockého a z komunistické strany byli vyhození mnozí židovští členové. Rusko hrálo neustále tragickou roli v historii Aškenáci židů a to samozřejmě zanechalo hluboký dopad ve světonázoru neokonzervativců, kteří jsou všichni hluboce rusofobní, dokonce i dnes. Někdo může namítnout, že mnoho židů je hluboce vděčných za osvobození židů z nacistických koncentračních táborů sovětskou armádou, nebo za fakt, že Sovětský svaz uznal Izrael jako první země. Ale v obou případech je zemí, které jsou tyto skutky přisuzovány, Sovětský svaz, a nikoliv Rusko, které si většina Aškenáci židů stále typicky spojuje s proti-židovskou politikou a hodnotami.\nNení tudíž nijak překvapivé, že jak anglos elita, tak židovská elita v USA má téměř instinktivní odpor k Rusku, a strach z něj, obzvláště když ho vnímají jako proti-americké a opětovně se vzpamatovávající. A faktem je, že se v tomto vnímání nemýlí: Rusko se zcela jistě obrozuje a převážná většina Rusů je názorově silně proti-americká, aspoň pokud „Amerikou“ rozumíme civilizační model nebo ekonomický systém.\nProti-americké nálady v Rusku\nPocity ve vztahu k USA prošly od pádu Sovětského svazu dramatickou změnou. V roce 1980 byly USA nejen dosti oblíbené, ale byly také hluboce módní: ruská mládež vytvořila mnoho rockových skupin (z nichž se některé staly obrovsky populární a jsou populární i dnes, jako skupina DDT z Petrohradu), americká móda a fast food byly snem každého ruského pubescenta, zatímco většina intelektuálů upřímně považovala USA za „vůdce svobodného světa“. Samozřejmě, že státní propaganda SSSR vždy chtěla prezentovat USA jako agresivní imperialistickou zemi, ale tato snaha byla neúspěšná: většina lidí měla USA docela ráda. Jedna z nejoblíbenějších popových skupin 90. let (Nautilus Pompilius) měla píseň s následujícím textem:\nNa shledanou Ameriko, ach\nNikdy jsem tam nebyl\nVezmi si své banjo\nA zahraj mi na rozloučenou\nTvé obnošené jeany\nSe staly pro mne příliš těsnými\nUčili nás příliš dlouho\nMilovat tvé zakázané ovoce.\nZatímco z tohoto pravidla existovaly vyjímky, řekl bych, že na počátku 90. let většina Rusů, obzvláště mládeže, sežrala americkou propagandu i s navijákem – Rusko bylo beznadějně pro-americké.\nKatastrofický kolaps Sovětského svazu v roce 1991 a totální bezpodmínečná podpora Západu Jelcinovi a jeho oligarchům to změnily. Místo aby se pokusily Rusku pomoct, USA a Západ využily každičkou příležitost k oslabení Ruska. Z vnějšku vzetím celé východní Evropy do NATO, ačkoliv slíbily, že to nikdy neudělají. Z vnitřku Západ podporoval židovské oligarchy, kteří doslova vysávali z Ruska bohatství, jako upíři krev, zatímco podporovali jakoukoliv představitelnou formu separatismu. Na konci 90. let se slova „demokrat“ a „liberál“ stala sprostými nadávkami. Tento vtip z konce 90. let je dobrým příkladem těchto pocitů (povšimněte si spojení mezi liberalismem a židy):\n- Jmenuji se Abram Davidovič, jsem liberál. A nyní všichni povstanou a představí se, jako já…\n- Honzíku, a kdyby tvá máma byla kurva, tvůj otec feťák a tvoji přátelé teplouši, čím by si byl pak?\nPovšimněte si souvislosti mezi tím být liberál a žid (Abram Davidovič je typické židovské jméno). Povšimněte si také zahrnutí kategorie „homosexuál“ mezi kurvu a feťáka a vzpomeňte si na to, až budete hodnotit typickou ruskou reakci na proti-ruskou kampaň vedenou západními homosexuálními organizacemi.\nPolitický dopad těchto pocitů je dosti zjevný: v posledních volbách ani jedna pro-západní politická strana nedokázala získat dostatek hlasů, aby se dostala do parlamentu. A nikoliv – není to proto, že je Putin postavil mimo zákon (jak si někteří propagandisté na Západě rádi představují). V současnosti existuje v Rusku 57 politických stran a hezká řádka z nich je pro-západních. A přesto je nepopiratelným faktem, že počet Rusů, kteří jsou příznivě nakloněni USA a NATO/EU, činí zhruba něco kolem 5%. Mohu to také říct takto: každičká politická strana zastoupená v Dumě je hluboce proti-americká, dokonce i velmi umírněná strana „Spravedlivé Rusko“.\nProti-ruské cítění v USA?\nVzhledem k nikdy nekončící baráži proti-ruské propagandy v západních korporátních médiích by bylo zajímavé vědět, nakolik silné jsou na Západě proti-ruské nálady. To je opravdu objektivně těžko měřitelné, ale jako někdo narozený v západní Evropě a člověk, který žil v USA celkem 15 let, bych řekl, že proti-ruské nálady jsou na Západě velmi vyjímečné, téměř neexistují. V USA vždy byly silné proti-komunistické nálady – jsou zde dodnes – ale většina Američanů do jisté míry rozlišuje mezi politickou ideologií, které opravdu nerozumí, ale přesto ji nesnáší, a lidmi, kteří s ní v minulosti byli spojováni.\nAmeričtí „politici“ samozřejmě Rusko většinou nenávidí, ale většina Američanů, zdá se, chová vůči Rusku nebo Rusům jen velmi málo negativního sentimentu nebo obav. Vysvětlím to kombinací faktorů.\nZaprvé, protože stále více lidí na Západě začíná chápat, že nežije v demokracii, ale v plutokracii představované jedním procentem, mají tendenci brát oficiální propagandu více než s odstupem (což je mimochodem přesně to, co dělala většina lidí za sovětských dob v 80. letech). Dále, stále více lidí na Západě, kteří se staví proti plutokratickému imperiálnímu řádu, který je ožebračuje a dělá z nich otroky korporací, chová vůči Rusku a Putinovi sympatie, za jeho „postavení se grázlům ve Washingtonu“. Ale ještě základnějším je fakt, že v rámci bizarního zamotání historie zastupuje dnes Rusko hodnoty, které včera zastupoval Západ: mezinárodní právo, pluralismus, svobodu projevu, sociální práva, anti-imperialismus, vystupování proti intervencím v suverénních státech, odmítnutí válek coby prostředku řešení sporů atd.\nV případě války v Sýrii absolutně konzistentní postoj Ruska při obraně mezinárodního práva udělal dojem na mnoho lidí v USA a v Evropě a lze stále více slýchat chválu na Putina od lidí, kteří v minulosti byli vůči němu hluboce podezřívaví.\nRusko je samozřejmě jen sotva utopií nebo jakousi dokonalou společností, k tomu má daleko, ale učinilo zásadní rozhodnutí stát se „normální“ zemí, namísto globální říší, a jakákoliv normální země souhlasí s dodržováním principů „Západu včerejška“, nejen Rusko. V podstatě je Rusko ve svém pragmatickém pochopení, že dodržování těchto principů není věcí naivního idealismu, ale zdravým realistickým politickým cílem, velmi ne-vyjímečné. Lidem na Západě je jejich vládci a korporátními médii říkáno, že Putin je zlý diktátor z KGB, který představuje nebezpečí pro USA a jejich spojence, ale jakmile si tito lidé opravdu přečtou nebo poslechnou, co Putin skutečně říká, přistihnou se, že s ním z velké části souhlasí.\nDalším legračním vtipem spletité historie je, že stejně jako sovětská populace poslouchala BBC, Hlas Ameriky nebo Rádio svoboda, kde hledala zprávy a informace, tak dnes stále více lidí na Západě sleduje Russia Today, Press TV nebo Telesur, aby získali informace. Zde má původ panická reakce Waltera Isaacsona, předsedy Rady guvernérů pro vysílání, americké organizace dozorující média zaměřená na zahraniční publikum, který prohlásil: „Nemůžeme si dovolit, aby byli naši nepřátelé ve sdělování informací silnější. Máte Russia Today, íránskou Press TV, venezuelskou TeleSUR a, samozřejmě, Čína spouští mezinárodní kanál nepřetržitého zpravodajství s korespondenty po celém světě.“ Lidé jako Isaacson vědí, že pomalu ale jistě prohrávají informační válku o ovládnutí mysli všeobecné veřejnosti.\nA nyní, po celé té Snowdenově aféře, se Rusko stává bezpečným útočištěm pro ty politické aktivisty, kteří utíkají před hněvem strýčka Sama. Stačí zběžně prohledat internet a uvidíte, že stále více lidí se o Putinovi zmiňuje jako o „vůdci svobodného světa“, zatímco další sbírají podpisy, aby byla Obamovi odejmuta Nobelova cena míru. Opravdu, pro lidi jako já, kteří bojovali proti sovětskému systému, je absolutně ohromující vidět otočku o 180 stupňů, kterou svět od 80. let udělal.\nZápadní elita je stále ustrnulá ve studené válce\nPokud se svět v posledních 20 letech radikálně změnil, západní elita ne. Tváří v tvář velmi frustrující realitě se zoufale pokouší vést opětovně studenou válku. V naději, že ji opět vyhraje. Zde tedy mají původ nikdy nekončící kampaně bušící do Ruska, které jsem zmínil na začátku. Pokouší se onálepkovat Rusko jako nový Sovětský svaz, s utlačovanými menšinami, uvězněnými nebo zavražděnými disidenty, malou nebo žádnou svobodou projevu, monolitickými státem řízenými médii a vševidoucím bezpečnostním aparátem, který na to vše dohlíží. Problémem samozřejmě je, že jsou 20 let pozadu a že tato obvinění nezapadají do západního veřejného mínění příliš dobře a mají přesně „nulový“ účinek v Rusku. V podstatě každý pokus o zasahování do vnitřních politických záležitostí Ruska byl tak neobratný a neohrabaný, že měl pokaždé zpětný ráz. Počínaje absolutně marnými pokusy Západu zorganizovat barevnou revoluci v ulicích Moskvy, po zcela kontraproduktivní pokusy vytvořit nějakou krizi kolem lidských práv homosexuálů v Rusku – každý krok učiněný západní propagandistickou mašinérií pouze posílil Vladimira Putina a „euroasijské suverenisty“, na úkor frakce „atlantických integracionistů“ v Kremlu.\nPoslední setkání 21 zemí APEC na Bali bylo hluboce a ostře symbolické. Obama musel zrušit svoji cestu kvůli americké rozpočtové krizi, zatímco Putin byl poctěn hudebně strašlivým, ale politicky hluboce významným provedením „Happy birthday to you!“, zpívaným spontánně sborem skládajícím se z vůdců zemí Pacifického pásu. Mohu si jen představovat vztek v Bílém domě, když viděli, jak „jejich“ pacifičtí spojenci uctívají serenádou Putina při příležitosti jeho narozenin!\nZávěr: „Jsme všude“\nV jedné ze svých nejhezčích písní David Rovics zpívá následující text, který chci uvést celý, protože každý řádek lze aplikovat na současnou situaci:\nKdyž říkám, že hladoví by měli mít jídlo\nMluvím za mnohé\nKdyž říkám, že nikdo by neměl mít sedm domů\nZatímco jiní nemají žádný\nI když mohu uvíznout na nějakém podivném místě\nS tupým a nicotným pohledem\nPamatuji na svět a vím\nŽe jsme všude\nKdyž říkám, že čas bohatých nadejde\nDovolte mi uvést způsoby\nVítězství či náznaky budoucnosti\nKolik lidí chce a čeká\nA bojuje za svůj díl\nSkrývají se ve slonovinových věžích\nAle my jsme všude\nNáboženství a věznice a rasy\nHranice a národy\nAgenti FBI a kongresmani\nPokouší se udržet nás rozdělenými, ale my se nacházíme\nA vládci si jsou vždy vědomi\nŽe jsou nepatrnou menšinou\nA my jsme všude\nS každou bombou, kterou shodí, s každým domovem, který zničí\nKaždou zemí, kterou napadnou\nPřichází zpod trosek nová generace\nKterá říká „nebojíme se“\nBudou předstírat, že je nás jen pár\nAle s každým dítětem, které miliarda matek porodí\nPřichází další demonstrace toho\n(můžete si píseň poslechnout zde).\nTato slova jsou krásným vyjádřením naděje, která by měla inspirovat všechny ty, kteří se nyní staví proti americko-sionistické říši: jsme všude, doslova. Na jedné straně tu máme 1% Anglo imperialistů a siokonů, zatímco na druhé straně je zbytek planety, potenciálně včetně 99% Američanů. Pokud je pravda, že v tento časový okamžik Putin a jeho euroasijští suverenisté jsou nejmocnější a nejlépe organizovanou frakcí celosvětového odboje proti Říši, ani zdaleka nejsou ústředním faktorem, či dokonce klíčovým. Ano, Rusko může sehrát, a sehraje svoji roli, ale pouze jako normální země z mnoha dalších normálních zemí, některých malých a ekonomicky slabých, jako Ekvádor, jiných obrovských a mocných, jako Čína. Ale dokonce i malý Ekvádor byl „dostatečně velkým“, aby udělil azyl Julianu Assangovi, zatímco Čína, zdá se, požádala Snowdena, aby ji laskavě opustil. Takže Ekvádor nakonec není tak malý?\nBylo by naivní doufat, že tento proces „de-imperializace“ USA by mohl proběhnout bez násilí. Francouzské a britské impérium zkolabovalo na krvavém pozadí druhé světové války, zatímco nacistické a japonské impérium bylo rozdrceno pod koberci bomb. Sovětské impérium zkolabovalo s porovnatelně méně oběťmi a většina násilí, ke kterému během tohoto procesu došlo, se odehrála na sovětské periferii. V samotném Rusku se počet obětí miniaturní občanské války roku 1993 počítal na tisíce, a ne na miliony. A díky boží milosrdnosti nebyla nikde odpálena ani jedna jaderná zbraň.\nTakže co se pravděpodobně stane, až říše USA-siokonů konečně zkolabuje pod vlastní vahou? To nikdo nemůže říct s jistotou, ale můžeme aspoň doufat, že stejně jako se žádná velká síla neobjevila na záchranu sovětského impéria v letech 1991-1993, neobjeví se ani žádná velká síla, aby zachránila americké impérium. Jak tak dobře říká David Rovic, velkou slabinou onoho 1%, které vládne říši USA-siokonů, je, že „jsou nepatrnou menšinou a my jsme všude“.\nV posledních 20 letech se USA a Rusko vydaly diametrálně odlišným směrem a jejich role se obrátily. Toto „pas de deux“ se nyní blíží svému konci. Objektivní okolnosti opět umístily tyto dvě země do vzájemné opozice, ale je tomu tak výlučně díky povaze režimu ve Washingtonu DC. Ruští vůdci by mohli zopakovat slova anglického rappera Lowkey a prohlásit „nejsem proti Americe, Amerika je proti mně!“ a mohlo by se k nim potenciálně připojit 99% Američanů, kteří, ať to již chápou, nebo ne, jsou také oběťmi říše USA-siokonů.\nProzatím bude baráž proti-ruské propagandy pokračovat v nezmenšené míře, jednoduše proto, že se stala formou psychoterapie pro zpanikařenou a bezradnou západní plutokracii. A stejně jako v předešlých případech nebude mít tato propagandistická kampaň naprosto žádný účinek.\nDoufám, že příště, až budeme slyšet cokoliv, co přijde po současné kampani „Greenpeace“, budete mít toto vše na paměti.\n1993-2013: is the twenty years long "pas de deux" of Russia and the USA coming to an end? vyšel 12. října na http://vineyardsaker.blogspot.co.uk. Překlad v ceně 2823 Kč Zvědavec.\nZnámka 1.2 (hodnotilo 434)\n« Západní ochrana dětí slouží...Jedna káva pro Zvědavce »\nTuto stránku navštívilo 25 361