Bezlepka : Bio brusnice klikva s jablečnou šťávou bio*nebio 400 g\nTato brusnice klikva aneb lidově kanadské brusinky není na rozdíl od konvenčních brusinek sířena a je slazen pouze čistou jablečnou šťávou. Má příjemnou, sladkou a lehce nakyslou chuť. Kanadské brusinky se používají v kuchyni po staletí. Přidáváme je do kaší, müsli směsí, jogurtů a sladkých těst (štoly, vánočky...). Dají se mlsat i samotné nebo ve stolních směsích sušeného ovoce a oříšků. Skvěle se hodí k divočině a drůbeži, kdy je přidáváme buď do omáčky nebo posypeme maso na talíři.\nNÁZEV A SKLADOVÁNÍ: Bio sušená brusnice klikva se zahuštěnou jablečnou šťávou. Skladujte v suchu, chraňte před teplem.\nKód zboží: 6461\nEAN kód: 8594052883312


Vondroušová vyhrála turnaj ITF na pražské Štvanici - TenisPortal.cz\nVondroušová vyhrála turnaj ITF na pražské Štvanici\nITF PRAHA - Markéta Vondroušová ve finále domácího turnaje ITF 80k na antuce v pražské Štvanici porazila krajanku Karolínu Muchovou a získala celkově pátý titul v sezoně.\n30. 7. 2017, aktualizováno | Aktuality | 12 komentářů\nOsmnáctiletá Markéta Vondroušová splnila roli největší favoritky a vyhrála turnaj kategorie ITF v Praze na Štvanici. Česká fedcupová reprezentantka, jež byla na turnaji s dotací 80.000 dolarů nejvýše nasazenou, v dnešním finále porazila 7-5 6-1 o dva roky starší krajanku Karolínu Muchovou.\nTalentovaná Vondroušová letos získala už pátý titul. Vedle čtyř turnajů ITF vyhrála také senzačně v dubnu na WTA Tour ve švýcarském Bielu a dala o sobě poprvé naplno vědět mezi ženskou elitou.\nDíky vítězství v Praze by Vondroušová znovu vylepší své žebříčkové maximum. Ze současného 74. místa se posune na 68. pozici.\nV souběžně hraném mužském challengeru na Štvanici triumfoval slovenský tenista Andrej Martin, který zdolal Němce Yannicka Madena a získal svůj celkově 8. challengerový titul..\n• ITF 80k PRAHA / ŠTVANICE •\nČesko, antuka, 80.000 dolarů\nVondroušová (1-ČR) - Muchová (ČR) 7-5 6-1\n30.07.2017 22:11Od: Frick Aha\nA já jsem se divil, proč jsem dnes potkal na Štvanici "Čaroděje"....\n31.07.2017 00:05Od: Frick\nDoufám, že víte, koho myslim :-D\n30.07.2017 21:52Od: Frick Kája v rozhovoru pro TS\nNevim, mne přijdou, že ty rozhovory jsou takový... prapodivný.\n30.07.2017 23:08Od: horska.kraslice Re: A Markéta\nSakra, sakra, snad se jí ta záda zklidní brzy.\n30.07.2017 23:26Od: sprchon\nTo je daný otázkami a taky tím, že hráčky měly fakt dost, to je na nich v rozhovorech dobře vidět. Obě sotva mluvily a já se jim nedivím. :D\n30.07.2017 20:41Od: Frick Vysvědčení našich hráček 30/2017\n(WTA 280 Bastad W, 280 b.)\nKatka řádně ukončila paběrkování započaté v Melbourne. :o) Dovoluji si říct, že vylepšení loňského finále se skutečně nečekalo, ale Katka si pro to nakonec došla i když se asi nedá úplně říct, že by Katka celý turnaj předváděla svůj nejlepší tenis. Ve finále samozřejmě pomohla Caroline svými až ostudnými chybami.\n(WTA 280 Nanchang R16, 30 b.)\nČím dál tim líp, Týno. Na ztrácení takřka vyhraných zápasů jsme si už zvykli, nyní Týna předvedla nový vrchol.\n3) Makréta Vondroušová\n(ITF 115 Praha W, 115 b.)\nMarkéta potvrdila roli největší favoritky na titul. Ale je třeba říct, že hlavně v ČF a SF to skřípalo více, než by se čekalo. Nezbývá nic jiného než si přát, aby to (ne)byl poslední zápas Markéty na Štvanici.\nZNÁMKA: 1- (7/10)\n(ITF 115 Praha SF, 42 b.)\nKoho Denisa měla porazit, toho porazila. SF proti Markétě už se nepovedlo, hlavně na kanár v první sadě Denča ráda vzpomínat nebude. Ale tak za poslední dva týdny nějaké bodíky udělal. Snad se jí bude dařit i na WTA.\nTěžký los a zdravotní problémy nedovolily Terce udělat nějaký slušnější výsledek.\n6) Barbora Krejčíková\n(WTA 280 Bastad Q W + QF, 78 b.)\nBára zaznamenala na WTA letos už druhý postup díky zdr. indispozici soupeřky. A opět nebyla v dalším kole "jen do počtu". Škoda, že servis proti Carolině G. tak strašně nechodil. I tak ale pro Báru určitě cenný bodový zisk na cestě do TOP 100...\n7) Lucie Hradecká\n(ITF 115 Praha R32, 1 b.)\nAsi největší štvanické zklamání. Po hladce vyhrané 1. sadě Lucka úplně odpadla a stala se kořistí mladičké Ukrajinky.\n30.07.2017 20:41Od: Frick\nTereza to bohužel do 1. kola schytala nejhůř, jak mohla a proti Markétě si ani neškrtla.\n(ITF 80 Granby SF, 29 b.)\nOhromná škoda, že zranění zabránilo Marušce v boji o lepší výsledek, než je SF. To sice není samo o sobě úplně špatné, ale byl to rozhodně turnaj, kde se dalo získat víc.\n10) Karolína Muchová\n(ITF 115 Praha F, 70 b.)\nKarolína dosáhla na Štvanici nejlepšího výsledku v kariéře! Odstoupení Hogenkampové samozřejmě pomohlo, ale kdo ví, zda by jí Kája i tak neporazila. Do finále pak jinak prošla po dobrých výkonech beze ztráty setu. Ve finále jí už zbrzdilo až příliš velké množství chyb. Škoda pro Karolínu, že se jí nepovedlo první sadu dotáhnout aspoň do TB. Ale i tak - Kája ukázala, že v nohách i rukách to má. Jen v tom vytrvat a být zdravá.\nJesika v "ČLTK-derby" navázala na slabé výkony...\n12) Miriam Kolodziejová\n(ITF 115 Praha R16, 10 b.)\nNa úspěšné "ČLTK-derby" proti Jesice už Miri v zápase s Kalinou navázat nedokázala.\n13) Anastasia Zarycká\n(ITF 115 Praha Q2, 3 b.)\nNasťa kvaldou projít nedokázala...\n30.07.2017 20:11Od: bIbec Kája ze včerejška\n30.07.2017 20:20Od: sprchon\nParádní celá výměna. Kája umí, snad taky prorazí. :)\n30.07.2017 19:23Od: Frick Markétina derniéra na ITF\nVyšla více než dobře. :o) Že by příští rok došlo na Štvanici k nějaké disproporci umístění turnajové jedničky x úrovně turnaje ála SPO 2011, kdy 100k hrála 10. (!!!) Petra Kvitová by fakt příští rok dojít nemělo.\nOno už i letos to bylo asi trochu na hraně. Resp. hrála ho samozřejmě jen kvůli tomu, že to byl domácí turnaj.\n30.07.2017 19:19Od: tommr Markéta Vondroušová\nMarkéta se i přes vítězství na turnaji dost trápila a její herní projev nebyl zdaleka ideální. Nejvíc k tomu asi přispěly ty natažený záda. Jsem zvědavej jestli šlo jen o nějakou přechodnou záležitost nebo jestli jsou to nějaký vážnější zdravotní potíže. Uvidíme jak si povede v Cincinnati ...\nMarkéta za titul získala i 115 bodů do žebříčku a posune se v něm už na 68.místo. Vzhledem k tomu, že do konce sezóny už neobhajuje ani bod je velice pravěpodobný, že se ještě letos dostane minimálně do první padesátky ... :)\nCelkem už letos získala Markéta 5 titulů z toho 4 na turnajích ITF a jeden na turnaji WTA. Zápasovou bilanci má 59 výher/10 proher ...:)\nCenný body za finále získala i Karolína Muchová, která se díky tomu vrátí do třetí stovky. Pokud jí zase nezradí zdraví tak se časem jistě posune ještě výš, protože hraje velice solidní a pohlednej tenis ... :)\n30.07.2017 18:57Od: EllNino Gratulace\nŘekl bych, že Maky trochu tápala během zápasu, kdy se nechala dotáhnout, ale celkově takový standartní výkon, záda asi trochu táhnou, to bylo vidět na servisu ... celkově určitě cenný titul, doma, jako nasazená jednička, všichni tohle očekávali a potvrzovat očekávání je vždycky hodně složité ...:)\nTakže gratulace, teď zase trochu odpočinku a vyraž do USA :) ...\nKája potěšila postupem doo finále a snad se dostane výš, má na to :)


Papírové obchodování | Blog Kravskej Kluk®\nPokud prováděno svědomitě, papírové obchodování pomáhá rozvíjet řadu pozitivních obchodnických návyků a procvičit daný obchodní systém v prostředí reálné tržní situace POTÉ, co jste jej nejprve skrz naskrz prostudovali a aplikovali na historická data.\nPokud prováděno ledabyle, častěji než ne bude produkovat nerealistická očekávání a rozvíjet nevhodné, škodlivé návyky. Papírové obchodování je POUHÝM nástrojem, ničím víc ani míň. Nástrojem užitečným přesně tolik, kolik si jej každý jednotlivec udělá.\nČasté posměšné řeči mnoha starších, ostřílenějších obchodníků, že papírové obchodování je k ničemu a nemá žádnou opravdovou hodnotu, jsou pusté LŽI. Pokud se takovéto nezodpovědné myšlenky dostanou k uším nového obchodníka a ten je začne brát v potaz, doslova si zahrává s ohněm.\nCo si má takový zazelena utržený obchodnický elév počít?\nSpoléhat na upřímnost prodavačských výroků autorů nejrůznějších systémů, metod a programů, že právě ten jejich je nejvýdělečnější? Uvěřit „důkazům“ autorů, aplikujících svůj produkt na historická data a chlubících se 80% anebo i vyšší úspěšností?\nNa naprosto a do puntíku KAŽDOU, i tu nejušmudlanější metodu, lze v historii s výhodou zpětného pohledu snadno vyhledat situace, při nichž bude vykazovat profit – přičemž je takřka garantováno, že v reálném čase žádné, ani vzdáleně podobné výkonnosti, daný systém nemá šanci dosáhnout.\nČímž netvrdím, že zpětné testování JAKÉKOLI metodologie na historických datech je marné. Není. Avšak pouze a jedině, když se do něj pustíte VY SAMI, ne někdo druhý, vidící ve vás zákazníka či zdroj (byť nenápadně zamaskovaných) provizí.\nZpětné testování na historických datech je tedy tím, s čím byste měli u každé nové metodologie (poté, co se DOKONALE seznámíte s tím, jak ji používat) začít.\nJak hluboko zpět v čase testovat?\nPodle mého názoru to velmi záleží na časovém zaměření daného systému. Poziční obchodník by neměl odtestovat míň, než 4-5 let historie v alespoň NĚKOLIKA (nikoli jen jediném!) trzích. Logicky, čím kratší časové zaměření metod, tím menší nárok na hloubku testované historie, avšak i u každého čistokrevně intradenního obchodního systému doporučuju zpětně testovat aspoň dva roky coby rozumné minimum.\nJakmile jste s historickým testováním hotovi, jak líp ověřit efektivitu vašeho nového systému, než papírovým tréninkem v reálném čase?\nPodle mého mínění jen hloupá a/nebo vysoce nedisciplinovaná osoba nebude obchodovat poctivě na papíře aspoň několik různých trhů, po minimálně nějakou (předem stanovenou) dobu.\nPřirozeně – papertrading má své dobře známé limity. Ale taky výhody – a ty dramaticky převažují.\nNový obchodník má šanci během svého papírového tréninku VĚROHODNĚ poznat charakteristiku jednotlivých trhů a fenomén měnících se tržních podmínek – a to bez jediného riskovaného dolaru. Spousta nedočkavců ale dnes a denně platí za navlas stejné poznání – zcela zbytečně – opravdovými bankovkami.\nPokud se na papíře trénovaný systém ukáže být dostatečně zacíleným – tj. obsahujícím konkrétní, detailní plán schopný produkovat exaktní vstupní i výstupní parametry na konzistentní bázi, pak jediná reálná překážka, která nezůstane papírovým tréninkem skutečně SPOLEHLIVĚ zodpovězena, je aspekt obchodníkovy osobní psychologie.\nAle to je samostatné téma.\nPS: Dost podobně, jako je samostatným tématem fungl nový život Anglána Danny Willetta; nový život v saku, jež mu začal před pár minutami v Augustě, v turnaji přinejmenším dekády.\nEmocionální odtažitost v burzovním tradingu\n← Jediný správný způsob, jak obchodovat, je můj způsob. Vážně?\tJak na papírový trénink →


Jak se nechat otestovat na lidský papilomavirus: cena, příčiny HPV | Oficiální stránka Skincell Pro\nPapilomavirus neboli HPV je mikroorganismus, který má desítky poddruhů. Podle toho, jaký kmen viru člověk má, dochází k určitým změnám na kůži, sliznicích a vnitřních orgánech.\nHPV související s onkogenními poddruhy jsou obzvláště nebezpečné, to znamená, že zvyšují riziko vzniku maligních onemocnění. Analýza papilomu, provedená včas, pomáhá určit kmen papilomaviru a v souladu s tím získat antivirovou léčbu, která je také prevencí rakoviny.\nLidský papilomavirus je celosvětově jedním z nejrozšířenějších virů.\nPředpokládá se, že jeden nebo více kmenů tohoto mikroorganismu lze nalézt u téměř 90 % populace. Tak rozšířené rozšíření HPV je způsobeno snadností jeho přenosu.\nVirus se přenáší pouze z člověka na člověka, ale několika způsoby. Nejzákladnější je sexuální, a to může být buď tradiční sexuální kontakt nebo orální nebo anální. HPV může přecházet z matky během porodu na dítě a často po chvíli jsou detekovány papilomy v ústech a krku dítěte.\nČasto se papilomavirus přenáší kontaktem, to znamená poškozenou kůží nebo při používání určitých osobních věcí různými lidmi. Mikroorganismus si dokonale zachovává svou životaschopnost ve vlhkém a teplém prostředí, takže je snadné stát se jeho majitelem po návštěvě vany nebo bazénu.\nNěkteré rysy sexuální aktivity zvyšují riziko infekce. Jde o její brzký nástup, časté střídání partnerů, pohlavně přenosné choroby, potraty u žen. Ve většině případů jsou ženy sexuálně infikovány HPV, které lékaři spojují s anatomickými rysy struktur jejich pohlavních orgánů.\nPapilomavirus se ne vždy objeví okamžitě, ve většině případů uplyne několik měsíců a let, než se jeho vnější projev na kůži a sliznicích objeví.\nAktivaci patogenu má na svědomí několik provokujících faktorů, do jejich skupiny patří:\nVýrazné oslabení imunitního systému. To je pozorováno po těžkých infekčních onemocněních, po dlouhodobé léčbě antibiotiky, s častými respiračními onemocněními.\nNegativní dopad dlouhodobého a častého psycho-emocionálního stresu.\nPřítomnost chronických onemocnění genitální oblasti, močových orgánů, trávicího traktu.\nAktivace viru vede k tomu, že se hromadí ve velkém množství v určité oblasti těla nebo na sliznicích a mění strukturu a funkci zde umístěných buněk. Výsledkem tohoto procesu je výskyt bradavic a papilomů.\nZvláště nebezpečné jsou genitální bradavice, které se objevují na vnějších genitáliích a u žen uvnitř pochvy. Výrůstky na kůži mohou být jednotlivé i vícečetné, často jsou poraněné, což zvyšuje riziko degenerace normálních buněk na atypické.\nJak a proč se provádí analýza na lidský papilomavirus?\nKdyž se na lidském těle objeví papilomy, dermatolog může rozhodně říci, že v těle tohoto pacienta je přítomen virus.\nAle aby byla léčba co nejúčinnější, je nutná laboratorní diagnostika, která určí typ viru a jeho množství v těle.\nPokud jsou detekovány papilomatózní růsty, je nezbytné určit kmen HPV:\nNa zevních genitáliích, u žen v pochvě au mužů na penisu a močové trubici.\nAnalýza v tomto případě umožňuje určit, zda virus patří do onkogenní nebo neonkogenní skupiny.\nTo umožňuje lékaři předvídat výsledek onemocnění a předepisovat léčbu, která zabraňuje pravděpodobnosti vzniku maligní léze. Nutný je rozbor na lidský papilomavirus a při zjištění prekancerózních stavů je to u žen dysplazie nebo leukoplakie děložního čípku.\nAnalýza na papilomavirus se doporučuje každé ženě po 30 letech. V ideálním případě by se měl opakovat jednou za tři až pět let. Takový postoj k vlastnímu zdraví umožní identifikovat vývoj atypických buněk v raných fázích jejich vzhledu.\nPro stanovení HPV v lidském těle byly vyvinuty různé diagnostické metody. Pacientce odebírá krev na rozbor, seškrab a stěr u žen z cervikálního kanálu a děložního čípku. U mužů jsou k analýze potřeba buňky ze slizniční vrstvy močové trubice, tajemství prostaty.\nPřed provedením analýzy se doporučuje dodržovat několik pravidel. Muži by neměli močit po dobu jedné a půl hodiny. Žena by se při předchozí večerní hygieně neměla sprchovat a používat baktericidní mycí prostředky.\nPokud je to nutné, při podezření na HPV se provádí biopsie. To znamená, že se z oblasti buněčné transformace odebere malý kousek tkáně.\nModerní lékařská centra mají několik metod pro detekci HPV v lidském těle. Nejčastěji používané jsou následující:\nPCR - polymerázová řetězová reakce. Tato metoda je založena na detekci DNA lidského papilomaviru, což umožňuje najít tento mikroorganismus s téměř největší pravděpodobností. Ke studiu jsou potřeba biologické tekutiny – krev, sliny, moč, plodová voda nebo seškrab ze slizniční vrstvy děložního čípku nebo močové trubice. DNA diagnostika také pomáhá určit typ mikroorganismu a jeho kvantitativní poměr v době odběru vzorků.\nDigin test je moderní, vysoce citlivá analýza, která umožňuje přiřadit virus k jednomu ze sta kmenů a určit jeho onkogenicitu. K analýze papilomu je nutný seškrab z pochvy nebo močové trubice. Interpretaci získaných výsledků provádí lékař. Digin test umožňuje detekovat koncentraci viru, což ukazuje na vysoké riziko degenerace změněných buněk na rakovinné. Proto je tato studie nezbytná k předepsání nejúčinnější preventivní léčby.\nV případě pozitivních výsledků testu nebo v případě pochybných výsledků je předepsána druhá diagnóza. Umožňuje vyhodnotit výsledky léčby a přesně určit, zda je člověk infikován HPV.\nAle i s negativními výsledky by měla být každá osoba, pokud je to možné, pravidelně vyšetřována, protože je možné se kdykoli nakazit virem.\nDiagnóza papilomaviru u žen má své vlastní charakteristiky. Nejinformativnější je kvalitativně odebraný seškrab z oblasti viditelných změn a z cervikálního kanálu.\nMateriál se získává pomocí speciálního kartáčku, zároveň se odebírá stěr na cytologii. V některých případech lze pro odběr vzorků použít univerzální lékařskou sondu. Materiál by se neměl užívat během menstruace, protože ukáže nespolehlivé výsledky.\nPacientům gynekologa, kteří nedosáhli věku třiceti let, je přidělena pouze cytologie. Detekce HPV před dosažením věku 30 let není informativní - předpokládá se, že infekce u mladých lidí probíhá tajně.\nPo 30 letech je předepsána cytologie spolu s testy na papilomavirus. V této době je důležité nepromeškat okamžik indikující degeneraci normálních buněk do rakovinných buněk.\nGenotypizace je laboratorní stanovení typu viru. Taková studie má několik výhod, mezi které patří:\nSoučasná detekce několika virových kmenů.\nStanovení stupně onkogenity HPV. Předpokládá se, že rakovina děložního čípku se vyskytuje, pokud má žena HPV typy 16 a 18.\nMožnost rozpoznání reinfekce od perzistující (chronické) infekce při opakovaných testech.\nIdentifikace onkogenních kmenů umožňuje lékaři zvolit léčebný režim, který poskytne maximální antivirový účinek na tělo a poskytne preventivní prevenci vzniku rakoviny.\nRegenotypizace ukazuje účinnost terapie, protože reinfekce stejným kmenem není možná.\nCena vyšetření na přítomnost lidského papilomaviru v těle závisí na tom, které vyšetření je naplánováno.\nKonvenční PCR diagnostika na většině klinik je levná. Stejná metoda se stanovením více typů virů a jejich kvantitativní přítomností v těle je již dražší. Nejvyšší cena testu v Dijinu.


Šest měsíců radosti | Heels and baby powder\nNe nadarmo se říká, že až s dětmi si člověk opravdu uvědomí, jak ten čas strašně rychle letí. Už je to šest krásných měsíců, co s námi sdílí domácnost náš malý člověk. Tak mu totiž někdy říkáme. Je až neuvěřitelné, jak moc nám někdy příjde, že je to takový malý dospělý. Občas na něm dokonce pozorujeme, jak je nám ve spoustě věcí podobný. Že to není možné? Ale je! Anebo si to aspoň chceme myslet. To nás baví.\nNapříklad jak ráno vyspává. To má určitě po mně. Já bych mohla prospat půl dne a pořád by to bylo málo. Nebo jak se musí nejdřív stokrát otočit ze strany na stranu, než se uvelebí k odpolednímu spánku. Já to mám přesně tak. Než si narovnám polštář, tak to někdy trvá věčnost. Pak jsou takové detaily, jakože si dá horní ret až k nosu. Manžel říká, že to snad umím jen já, že to nikdy na nikom neviděl. Anebo jak zdvihne obočí, to má po manželovi. Mohla bych pokračovat do nekonečna. Samozřejmě chce každý rodič ve svém dítěti vidět kus sebe. Každopádně jsme si zatím ještě neujasnili, na koho je víc podobný. Řekla bych, že je to tak půl na půl. Po mně má velké oči, ale po manželovi krásně modré.\nNěkdy mi příjde, že je tu s námi už věčnost, ale přitom to bylo docela nedávno, co jsem jela do porodnice plná očekávání, jak bude vypadat, jak se na mě bude tvářit, zda se hned přisaje, zda nebude plakat anebo jestli se okamžitě zamiluju. Začátky byly krušné, to si ostatně můžete připomenout ve starších článcích o porodu, našich prvních dnech a šestinedělí.\nKaždý měsíc měl něco do sebe. Některé bych chtěla vrátit zpátky, ale na druhou stranu se už zase neskutečně těším na ty další, až třeba řekne první slůvko. Bude to máma nebo táta? Nebo něco úplně jiného? Každopádně malinké ňuňací miminko už dlouho nebude, takže dnes si snad víc než kdy dřív užívám opravdu každý okamžik. Nejraději mám ten, kdy ho po krmení dávám odříhnout a on mi místo toho usne na rameni. Nechci ho hned odložit, takže s ním vždycky chvíli zůstanu, než ho uložím do postýlky. Jen tak poslouchám jak oddychuje a jak mu tluče srdce. Často ho ale přehluší to moje. Je to magický moment.\nPrvní měsíc jen spal a spal. I na krmení jsem ho musela budit. Po šestinedělí, které uteklo jako voda, se poprvé usmál a já každé ráno pak čekala, až to bude dělat znova a znova. Užívala jsem si jeho mléčné kóma, do kterého upadl vždy okamžitě po nakojení, a to hlavně v noci. Na konci prvního měsíce mu vypadaly nahoře vlasy a doktor si z něj pak dělal srandu, že prý vypadá jako pan starosta.\nDruhý měsíc ukončil tím, že nám začal spávat skoro až do rána a o další dva měsíce později už spal celou noc. Milník střídal milník a najednou šlo všechno rychleji. Postupně začal reagoval víc a víc na hračky a konečně také hrazdička našla svoje využití. Na konci druhého měsíce už vydával konkrétnější zvuky jako třeba grrrr. Také byl poprvé v zahraničí a vůbec jsme ho potom začali hodně brávat mezi lidi.\nTřetí měsíc se nesl v duchu hlasitého smíchu. Tím nás poprvé překvapil na svatbě mojí sestry. Začali jsme číst knížky, zpívat, tancovat a dělat srandičky. Najednou s ním byla větší zábava. Všechno dával do pusy, hlavně ruce a hrozně slintal. Naštěstí jen pár týdnů. Poprvé se koupal v domácím bazénu a moc se mu to líbilo.\nČtvrtý měsíc byl asi nejlepší do té doby. Nejenže už s ním byla opravdu sranda, ale dokázal se sám zabavit. Tahal za plyšáčky na hrazdičce, různě je zkoumal a snažil se je uchopit i nohama. Po ukončeném čtvrtém měsíci jsme začali s příkrmy. Jeho první lžička byla mrkvička s bramborem a k mému překvapení toho na poprvé snědl docela dost.\nPátý měsíc jsme byli hodně na cestách. Zvládli jsme víkednové nákupy i dovolenou u moře. Začal být živější a už jsem ho často nenašla tam, kde jsem ho položila. Z léhátka mi během chvilky sklouzl dolů, z podložky se odkutálel jinam a tak jsem byla ráda za novou velkou hrací deku, do které se ale pro změnu zkoušel zabalit. Smích už byl na denním pořádku a také jsem se nemusela bát ho pořádně chytit, protože už začal být kus mimina.\nŠestý měsíc je bezkonkurenčně nejlepší období a věřím, že to bude stále jen lepší a lepší. Celé dny se směje, mám pocit, že už slyší na jméno, když na něj zavolám, otočí se. Výská a různými zvuky mi dává najevo, že má radost, když ho chytím do náruče nebo jen vstoupím do místnosti. Dokáže mě upozornit, že si jde právě nadělat do plíny. Několikrát po sobě opakuje brmbrm, brmbrm a začne krčit nos. Dá se na to fakt spolehnout, takže už sháním nočník. Umí si dát nohu do pusy a cucat si palec. Už zkouší kliky a polohu na čtyřech, takže je otázka chvilky, kdy se poprvé posadí. Na to se strašně těším, až spolu začneme stavět kostky a kutálet si míč. Zatím zkoušíme různé hry, které se dají dělat v poloze na bříšku, ale o tom napíšu v samostatném článku. Určitě se máte na co těšit. Letní dny jsou definitivně za námi, takže je navíc na čase vymyslet více aktivit na doma, až příjdou upršené dny. Tahle fotka byla ještě z posledního teplého dne. Bude mi to chybět.\nPůlroční narozeniny jsme oslavili minulý týden. Nechci strašit, ale za tři měsíce tu máme Vánoce. Jsem zvědavá, co všechno bude malý umět a jestli už tu bude běhat kolem stromku. Necháme se překvapit. Třeba to bude námět na další článek.\nPosted in BabyTagged porod, příkrmy, první smích, šest měsíců, šestinedělí, vývoj miminka\n2 thoughts on “Šest měsíců radosti”\n28.9.2016 at 13:36\nHrozne, jak ten cas leti. Pekne shrnuti a nejlepsi foto, jak je nahalac u bazenu 😀\n28.9.2016 at 13:55\nNo jo, už je to kus chlapa:)


Aktuální ceník: špičková Nokia 6230i pod deset tisíc – MobilMania.cz\nIvo Mareček 13. června 2005\nčlánek Nokia 6101: umíme to jako Samsung (test) SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nProtože se obchodům s mobilními telefony do výraznějších změn cen příliš nechce, angažují se přímo operátoři. Tento týden udělali radost především příznivcům smartphonů s operačním systémem Windows Mobile.\nTýden uběhl jako voda, a proto jsme znovu připravili aktuální ceníky mobilních telefonů na českém trhu. Pro větší přehlednost jsme tentokrát barevně zvýraznili modely, které za poslední týden změnily svoji cenu ať už v kladném, nebo záporném slova smyslu. Seznam všech slev navíc najdete seřazený v oddělené tabulce. Parametry vybraných modelů si tradičně můžete prohlédnout v našem Katalogu mobilů.\nTento týden byl na slevy opravdu bohatý. Výrazně tomu napomohlo především radikální šachování Eurotelu s nabídkou aktuálních modelů. Do výprodeje se tak dostalo sedmnáct modelů, z nichž některé opravdu stojí za to. Podrobnější informace o této akci najdete zde.\nKromě slev jsme se tento týden dočkali i jednoho zajímavého marketingového kroku. Ačkoli se Nokia 6680 u nás vůbec neměla dostat na trh, nakonec se objevila v cenících několika internetových obchodů. Proto pokud se chcete již předem připravit na sítě třetí generace, máte možnost.\nNejvýraznější změnou týdne je pád ceny chytré Motoroly MPx220 u Eurotelu. Oproti minulému týdnu její cena klesla o 2500 Kč, což ve srovnání s původní cenou činí téměř 18 %. Přinejmenším za zmínku bude stát jistě i cena Sony Ericssonu S700i, který je nyní o 853 Kč levnější než před týdnem. Do třetice nejlepších se vešla i Nokia 6230i, kterou lze teď po zlevnění sehnat za cenu pod deset tisíc korun. Další slevy už nejsou natolik výrazné, ale za zmínku jistě stojí i šestisetkorunové slevy Sony Ericssonu K750i a mobilního komunikátoru Nokia 9500.\nAlcatel OT 756 5 249 Kč\nLG B2050 2 399 Kč 2 299 Kč\nLG C1100 3 403 Kč\nLG C1200 3 599 Kč 2 999 Kč\nLG C2200 4 777 Kč 5 599 Kč\nLG C3300 4 799 Kč 4 499 Kč\nLG C3320 5 267 Kč 4 577 Kč\nLG L1100 4 737 Kč 6 495 Kč\nLG C 3310 5 495 Kč 4 995 Kč\nMotorola MPx220 11 044 Kč 11 495 Kč\nMotorola Razr V3 9 757 Kč 10 995 Kč 9 977 Kč 10 599 Kč\nNokia 2600 2 247 Kč 3 495 Kč 2 577 Kč\nNokia 2650 3 284 Kč 4 995 Kč\nNokia 3100 2 985 Kč 3 995 Kč 3 495 Kč\nNokia 3120 3 299 Kč 3 499 Kč\nNokia 3220 4 629 Kč 5 995 Kč 5 577 Kč 4 999 Kč\nNokia 3410 1 749 Kč 1 995 Kč\nNokia 5140 5 374 Kč 8 495 Kč\nNokia 6020 5 343 Kč 6 995 Kč 5 977 Kč\nNokia 6021 5 425 Kč 5 299 Kč\nNokia 6100 4 132 Kč 3 977 Kč\nNokia 6230 8 149 Kč\nNokia 6230i 9 389 Kč 9 995 Kč 9 977 Kč 9 499 Kč\nNokia 6260 9 389 Kč 16 995 Kč\nNokia 6610i 4 467 Kč 4 995 Kč 4 577 Kč\nNokia 6630 13 402 Kč 14 495 Kč 10 699 Kč\nNokia 6681 15 026 Kč 16 995 Kč\nNokia 7200 8 494 Kč\nNokia 9300 19 035 Kč 19 995 Kč 18 977 Kč 20 299 Kč\nNokia 7710 17 730 Kč\npalmOne Treo 600 16 867 Kč 19 995 Kč\npalmOne Treo 650 19 346 Kč\nPanasonic X700 7 473 Kč\nPhilips 330 1 999 Kč\nPhilips 350 2 274 Kč\nPhilips 355 2 744 Kč\nPhilips 639 2 820 Kč\nPhilips 650 4 640 Kč\nPhilips 655 5 069 Kč 5 995 Kč\nPhilips 755 3 658 Kč\nPhilips 855 4 993 Kč\nPhilips 162 2 173 Kč\nSamsung A800 3 213 Kč\nSamsung C200 2 936 Kč 3 795 Kč 3 995 Kč\nSamsung D500 11 063 Kč 11 995 Kč 11 977 Kč\nSamsung E330 5 848 Kč 5 977 Kč 5 799 Kč\nSamsung E600 6 509 Kč\nSamsung E630 6 867 Kč 7 577 Kč\nSamsung E700 7 155 Kč\nSamsung E720 10 347 Kč 13 995 Kč 10 977 Kč 10 499 Kč\nSamsung E800/E820 7 567 Kč 12 699 Kč\nSamsung P510 7 695 Kč\nSamsung X460 4 178 Kč\nSamsung X480 3 665 Kč 3 795 Kč 3 577 Kč\nSamsung X640 4 756 Kč 5 577 Kč\nSiemens A57 1 546 Kč 1 695 Kč\nSiemens C65/CT65 3 033 Kč 3 277 Kč 3 299 Kč 3 299 Kč\nSiemens CF62 2 843 Kč 2 899 Kč 2 999 Kč\nSiemens CX65 3 826 Kč\nSiemens M65 4 376 Kč 4 977 Kč 5 599 Kč\nSiemens MC60 2 242 Kč\nSiemens S65 6 228 Kč 5 999 Kč\nSiemens SF65 9 377 Kč\nSiemens SL55 4 232 Kč\nSiemens SL65 6 946 Kč\nSiemens SX1 5 998 Kč\nSiemens CT70 3 010 Kč\nSony Ericsson K300i 4 642 Kč 4 995 Kč\nSony Ericsson K500i 4 454 Kč\nSony Ericsson K700i 6 750 Kč 8 495 Kč 6 977 Kč 7 399 Kč\nSony Ericsson P910i 16 646 Kč 16 999 Kč\nSony Ericsson S700i 9 508 Kč\nSony Ericsson T290i 1 974 Kč 2 299 Kč 2 299 Kč\nSony Ericsson T630 3 688 Kč 4 577 Kč 4 299 Kč 4 299 Kč\nSony Ericsson Z200 2 689 Kč\nSony Ericsson J300i 3 496 Kč\nSony Ericsson K750i 11 056 Kč\nSony Ericsson Z800i 15 405 Kč\nV druhé kapitole najdete přehled dotovaných cen mobilních operátorů\nTémata článku: Nokia, Ostatní, Ceník, Blackberry 7290, Eurotel Smartphone, Eurotel Smartphone II, LG B2050, LG C1100, LG C1200, LG C2200, LG C3300, LG C3320, LG G5400, LG G7100, LG L1100, LG L3100, Motorola C115, Motorola C650, Motorola E398, Motorola MPx200, Motorola MPx220, Motorola Razr, Motorola Razr V3, Motorola V171, Motorola V180


MeetFactory je taková kulturní samoobsluha – iPětka\nROZHOVOR: VÝTVARNÍK A ARCHITEKT DAVID ČERNÝ\nDavid Černý je nejen výtvarník a architekt uznávaný ve světě, ale zároveň člověk, který je umělecky činný na území Prahy 5. Proto jsem si ho dovolil oslovit a vyzpovídat, říká Pavel Richter.\nRůžový tank či nově sousoší Pegasové, které zdobí park Waltrovka. To jsou jen některá z děl Davida Černého, která výtvarník spojil s pátou městskou částí. Asi překvapením bude pro mnohé z vás, že stojí též za multižánrovým kulturním centrem MeetFactory, které má už deset let domov nedaleko lihovaru.\nJak a proč vznikla MeetFactory na Smíchově?\nOna je to vlastně strašná legrace. Já jsem se Smíchovem rodinně spjat odjakživa. Moje babička i moje matka se narodily Na Popelce. A můj dědeček, který se jmenoval Prýgl, provozoval největší pražské povoznictví, dneska by se řeklo autodopravu, a sídlil právě tady na Smíchově. Ale já jsem rodák z Prahy 6, vyrůstal jsem na Kulaťáku. Na Smíchov mě zpět zavála shoda zvláštních okolností v době, kdy jsem se v 90. letech vracel z Ameriky. Tehdy jsem vyhrál výběrové řízení na využití jednoho půdního prostoru. S tím se pak pojí řada více či méně humorných historek, které trochu souvisí s „temnou dobou“ jednoho smíchovského starosty. Všichni víme, o kom je řeč, neboť jak je mi známo, s jeho počínáním se potýkáme my všichni dodnes. Z nepochopitelných důvodů nebyl nikdy odsouzen…\nTo máš pravdu, ale vraťme se k té MeetFactory.\nCelá historie MeetFactory se začala psát někdy ve stejném období. Hledal jsem prostor, kde by bylo možné něco jako multižánrové kulturní centrum vybudovat. Dostal jsem několik tipů. Mimo jiné na využití prostor bývalé holešovické továrny na šunku. Když jsme to rozjeli, co čert nechtěl, přišly povodně. Voda zaplavila sklepy, bylo zapotřebí nákladných sanací, tak jsme se rozloučili. My jsme měli štěstí v neštěstí, protože v ten moment Praha nabízela „ópéeskám“ (pozn.: obecně prospěšné společnosti) asi deset bývalých průmyslových areálů, především v okrajových částech. Mezi nimi byla i bývalá továrna na výrobu skla firmy InWald tady na Smíchově. Já když to viděl, jsem říkal: „To chci, do toho jdu.“ Nikdo mi nevěřil, že to dám, že v tomhle baráku MeetFactory otevřu.\nMožná proto, že to byla fakt ruina. Chybělo tady veškeré připojení na inženýrské sítě, bylo to naprosto vybrakované. Z poloviny tomu chyběla okna, zabydlené to bylo leda „houmlesákama“. S tím souvisí taková perlička. Když jsme to dávali dohromady, nebudeš tomu věřit, našli jsme tam na dva náklaďáky kufrů, které tam nahromadili bezdomovci, jak je zřejmě kradli na nádraží. No, bylo to šílený. Dodnes mám podezření, že mi to dali s tím, že si na tom nabiju a dám pokoj.\nMeetFactory úspěšně funguje už více než deset let. Což je dobře i pro Prahu 5. Nicméně přes to všechno si myslím, že se najdou lidé, kteří o vás nic nevědí. Jak bys MeetFactory představil?\nV době, kdy se všechno jmenuje Shopping Gallery, přitom je to obyčejný nákupák, můžu s klidem říct, že MeetFactory je taková kulturní sámoška. Člověk k nám přijde, prohlédne si galerii, předtím než jde na koncert nebo divadlo.\nTeď to trošku zlehčuješ…\nDobře, tak jinak, MeetFactory je kulturní samoobsluha, jejíž těžiště je v ateliérovém programu.\nZnamená to, že v MeetFactory máme patnáct ateliérů, ve kterých v tříměsíčních cyklech rotují umělci ze světa. Celé to má za cíl propojit naše a zahraniční umělce, ale také představit zahraniční trendy v tvorbě nebo jen upozornit na fragmenty cizích kultur, které nemáme možnost jinak poznat. Díky tomuto konceptu, který, dovolím si říct, se nám povedl, jsme snadno identifikovatelní v zahraničí. Pro Pražany a obecně návštěvníky z Česka jsme zas známí jako prostor, který dělá kino a pořádá hudební a divadelní produkce.\nStojíte jako MeetFactory o nějakou interakci s městskou částí? Třeba o spolupráci se školami, školkami a podobně?\nJá to vezmu z jiného konce. Vzhledem k tomu, jaká byla politická situace tady na „pětce“, vydal jsem na začátku nařízení, že nesmí být pozván nikdo z radnice. To platilo i pro spolupráci s radničním časopisem. Ačkoli jsem byl nespočetněkrát osloven, vždy jsem odmítal.\nTo si tedy dvojnásob vážím, že se bavíš se mnou a skrz časopis i s občany. Znamená to, že tvůj „výnos“ už neplatí?\nVšichni víme, už jsme to zmínili, které doby kterých a osob se to týkalo. To naštěstí pominulo, takže si můžeme klidně povídat a mluvit o případných interakcích. A já jsem tomu rád, protože ta doba, řekněme několik prvních let MeetFactory na Smíchově, byla pro nás taková lehce schizofrenní.\nTřeba v takovém, že jako jedna ze dvou či tří největších kulturních institucí městské části jsme okolnostmi tlačeni k tomu, že s radnicí nemůžeme a nechceme komunikovat. I když jsme věděli, že spolupráce s ní by nám mohla pomoct.\nA co to propojení například v oblasti spolupráce se školami?\nSituace je asi taková – vloni jsme se snažili otevřít něco jako školu ateliérových kurzů. Ty kurzy měly být zaměřené na malování a kreslení. Cílem bylo, aby byly trošku jiné, než nabízí kdokoli jiný. A sebekriticky musím přiznat, že tohle byla jedna z mála věcí, kde jsme propadli.\nNevím. Možná proto, že jsme s takovým konceptem přišli příliš pozdě, protože obdobnými kurzy je Praha přesycena. Důkazem je mi třeba obdobný projekt, který chtěla realizovat kamarádka na Národní, a skončila s tím taky. Tím neříkám, že nejsem otevřený nějaké diskusi s radnicí.\nZaznělo to již několikrát, v Praze 5 působíte deset let. Tak mi nedá se nezeptat, kde vidíš MeetFactory za dalších deset let.\nMoje vize je taková, pokusit se získat „továrnu“ do vlastnictví „ópéesky“. To by nám pomohlo v dalším jejím rozvoji. Protože, co si budeme povídat, ač se to původně nezdálo, pět tisíc metrů čtverečních je nám teď málo. Nemáme třeba kde uskladnit rekvizity. Řešíme to třemi kontejnery, které máme za barákem.\nUž jsem to naznačil v předchozích otázkách, více než ve spojení s MeetFactory jsi znám díky svým instalacím. Tu poslední jsi umístil v rámci nového parku Waltrovka. Přibliž, oč se jedná.\nJsou to dvě sochy, které jsem nazval Pegasové. Jak známo, Pegas byl okřídlený kůň, v mém podání se jedná o koně jen z části. Jejich těla totiž tvoří letecké motory, kterými se otáčejí vrtule. Chtěl jsem tím připomenout, že současné centrum Waltrovka vzniklo na místě někdejší továrny na letecké motory.\nTvoje stopa v Praze je zcela nezpochybnitelná. To mi nahrává na otázku, co je podle tebe dnešním největším problémem Prahy?\nJe to dědictví v podobě diskontinuity občanů s městem, které si neseme ještě z totalitní doby, nacistické i komunistické. Bohužel přes veškeré snahy různých primátorů a starostů se to nepodařilo změnit.\nTo zásadní je vize, kam Prahu směrovat, tu pořád postrádám. Stačilo by málo, kdyby některý z primátorů přišel a řekl: „Praha je toto, má takovou historii, takové možnosti a tímto směrem by měla směřovat.“ Tohle nikdo z nich neřekl. Dalším problémem Prahy, který rovněž souvisí s tím dědictvím, které si neseme ty desítky let, je naprostá absence soužití lidí s veřejným prostorem.\nMluvíme o Praze obecně, ale jak se Davidu Černému žije v Praze 5?\nDobře. Už proto, že je to jedna z mála částí Prahy, kde se mohu svobodně pohybovat na kole. Protože když o tom tak přemýšlím, jezdit na kole po Praze patří mezi mé nejrizikovější aktivity. A to lítám, potápím se a nevím co ještě. Proto radši jezdím po chodníku. Pětku mám moc rád. Například Prokopské údolí. Oceňuji změny, které se tam udály, ty cyklostezky a další. Třeba mám hrozně rád Dívčí hrady, které mě fascinují možná daleko víc než Stromovka, ve které jsem prožil dětství. Skvělá je cyklostezka podél Vltavy na jih ke Slapům. Jediné, co mi tu trochu chybí, je letiště nebo alespoň heliport, na kterém bych mohl přistávat (úsměv).\n« Nezisková organizace Home-Start ČR pomáhá rodinám v nelehkých životních situacích\t» Radnice opět podpořila populární Febiofest


Octavia III G-Tec (CNG) - provozní zkušenosti • AutoRevue.cz\nSuperfórum » Obsah fóra » Automobilky » Škoda\nmfilip - Veterán\nAha, tak potom já nejsem alkoholik.\nTak ani elektro auta nejsou pro setrilky, ne? Jedna vec jsou provozni naklady a druhou veci jsou proste porizovaci naklady. A nevim teda vzhledem k tem porizovacim nakladum, zda je to to prave pro setrilky.\n16. 4. 2018 13:27\nTy se ti ale vrátí u CNG, narozdíl od e-auta, relativně snadno a relativně rychle. OK, upravuju svůj výrok: CNG auta jsou pro šetřílky, co najedou relativně hodně km ročně.\nExistuje vubec nejaky setrilek, fyzicka osoba, ktery si poridi CNG a veri, ze se mu tam po skonceni zaruky nic nepo.s.e.r.e. a ktery rocne najezdi tolik, aby se mu tech cca 50 000Kc relativne snadno a rychle vratilo?\nhopa26 teď koupil CNG na relativně malý nájezd ... bo tam byla masivní sleva\nZ konfigurátoru zmizela CNG verze.V ceníku ještě je.Příprava na přechod 1.5 TSI G-TEC.\nhopa26 - Štamgast\n16. 4. 2018 19:21\nvzal jsem 5 letou zaruku,radsi. ale tak nejak se uklidnuji,ze nakonec cyklu uz to bude vychytane,plus jsem za celou eru prodeju nazaznamenal zadne stesky od majitelu teto 81kw verze. hodne se jich prodalo i v octavkach,prosel jsem si sh forum-oprosten od fanboy factoru. najedu tak 12 rocne. i na lpg jsem jezdil bez problemu.\n16. 4. 2018 19:30\nJá úplně zapomněl, že ono to má je zdechlých 81kW\nchybejici kw vynasob odvahou ,pouzij koeficient 1,3 .\nVoci Hurvinkovi 1,4 to bude raketa.\n16. 4. 2018 19:45\nTak ne přímo raketa, ale o něco svižnější.\nSpaceboy - Kolemjdoucí\nTo se uvidí. Za dva týdny si jedu vyzvednout novýho služebáka G-tec, tak jsem zvědavej co to bude... Doteď 1.6 Td\nagathodaimon - Inventář\n11. 5. 2018 18:51\nSpaceboy a jeho první příspěvek\nA na rozdil od tebe to neni kopa sracek\nPřejít na stránku Předchozí stránka 1 ... 169, 170, 171, 172, 173, 174, 175 ... 187 Další stránka\nStránka 172 z 187 [ Příspěvků: 2800 ]


od Tyson 29. 4. 2015 01:09\nMůžete tady dát fotky těch vašich žulových desek pod bedny za cca 300kč/ks ?\nPřiznám se ale že nepoužívám grilovací kameny či podobné.\nJá jsem si dřív nechal dělat taky žulovou desku zhruba 44x35x3cm a stálo mě to\nasi 1800kč, někde jsem udělal chybu ?\nod Petulda 29. 4. 2015 07:59\nAsi záleží i na typu kamene, konkrétní úpravě, ale i tom, jak moc na tom který konkrétní kameník chce vydělat.\nod misakq 29. 4. 2015 08:31\nNa Audio Video Show jsem ještě slyšel názor, že se dá žulová deska nahradit sklem. Takže možno zajít do sklenářství a nechat si ufiknout tabulku kouřovýho skla s co největší tloušťkou.. Někomu se to může líbit i víc Ale nejspíš nebude tak tlusté, těžké ani tuhé jako žula, takže bude mít trochu menší účinek.\nod Petulda 29. 4. 2015 08:40\nTo se obávám, že cena skla bude při stejné tloušťce výrazně výš než těch pár stokorun za šutr.\nod misakq 29. 4. 2015 08:51\nNo nevim, kde vám ty ceny "za pár stovek" dávají. Já jsem poptával žulu u kameníka v PCE a za jednu desku 35x35x3cm chtěl 700,-. Takže 1400, za 2 malé desky. Bylo to teda žula Impala Balack Galaxy. (jiná se mi nelíbí)... A teda ani nevím, jestli se dá sehnat sklo 3cm tlustý.\nod Petulda 29. 4. 2015 09:07\nmisakq píše: No nevim, kde vám ty ceny "za pár stovek" dávají.\nViz odkaz ode mne výše, případně pan kameník u v Divišově .\nod misakq 29. 4. 2015 10:17\nNo jo, takže ty si myslel jako jedna deska za pár stovek (cca 500kč) Tak to potom jo\nod Petulda 29. 4. 2015 10:28\nSamozřejmě záleží na rozměrech. Pod ty Focaly by to bylo kolem pěti stovek za obě, viz ten odkaz ode mne..... .\nod JohnyBuchar 29. 4. 2015 10:31\nSamozřejmě tak levno žulové desky neseženeš, bylo to myšleno s nadsázkou, že mám doma obyč kamenné desky pro zahradní dlažbu, ale každá návštěva hned vyhrkla jaké mám efektní "žulové desky". Od takové co je na fotce Tysona to má hodně daleko . Koupil jsme je na zkoušku. jestli to bude fungovat co se týče izolace beden od podlahy a nějak už zůstaly .Navíc se mi nechtělo vyhazovat peníze, když mám teď svojí poslechovou místnost a bedny nejsou ani v obýváku.\nod Tyson 29. 4. 2015 10:57\nSe sklem by byl asi problém, nechával jsem si uříznout dvě skleněné desky na vrch beden\nz tmavého skla, tlustého cca 8mm (tlustší jsem nesehnal) a vyšlo mě to na 800kč.\nPokud by ti někde byli schopni nabídnout 3 cmm tlustou skleněnou desku z tmavého skla\n(nepodařilo se mi tak tlusté tmavé sklo sehnat) tak bych to teda asi platit nechtěl.\nod misakq 29. 4. 2015 12:14\nJohnyBuchar píše: mám doma obyč kamenné desky pro zahradní dlažbu, ale každá návštěva hned vyhrkla jaké mám efektní "žulové desky"...... Koupil jsme je na zkoušku. .\nHmmm.... vidíš to, u našich na zahradě mám vyskládaný dlažky ze starýho chodníku... ty by mohly vším mimo vzhled vyhovovat... na zkoušku si asi taky teda taky půjčím jeden párek domů A třeba by se i taková věc nechala nějako vyleštit nebo upravit aby nevypadala špatně...\nod Tyson 29. 4. 2015 13:17\nKdysi dávno jsem měl bedny postavené i na bílých cihlách, fotku už nemám, ale nevypadalo to vůbec spatně. Jako levná alternativa jsou super.\nod misakq 29. 4. 2015 13:38\nTaky zajímavý typ.\nod JohnyBuchar 30. 4. 2015 10:52\nPřesně tak vyzkoušej, nic tě to stát nebude a když uslyšíš pozitivní změnu, tak si můžeš pořídit nějaké designovky dle libosti a financí.


› AVG › AVG Ultimate 2022\nKompletní sada špičkových nástrojů pro ochranu před viry a ladění výkonu vašich zařízení.\nKód produktu 45/1 R Počet let a PC: 1 ROK / 10 PC Skladem 799 Kč\nKód produktu 45/2 R Počet let a PC: 2 ROKY / 10 PC Skladem 1 099 Kč\nTuneUp zajišťuje optimální výkon počítače.\nNáš zdokonalený firewall hladce blokuje zločince a slídily, kteří se pokusí dostat do vašeho počítače a ukrást vám soukromé soubory, fotografie nebo hesla.\nUmožňuje zašifrovat a skrýt nejsoukromější fotografie a soubory nebo trvale skartovat zvolená data. Pokud se váš počítač dostane do rukou členů rodiny, přátel nebo dokonce zlodějů, vaše soukromá data nikdo nenajde.\nAť už prohlížíte internet, nakupujete, nebo používáte elektronické bankovnictví, tohle je rozšířená ochrana, kterou potřebujete. Blokujeme spam, podvodné zprávy a dokonce falešné webové stránky, aby se vaše hesla nebo čísla platebních karet omylem nedostala do nesprávných rukou.


Rozsáhlý deník je zatím jen na papíře, tak sem vkládám pouze článek který vyšel v časopise Lidé a hory a taky odkaz na fotky ;)\nBarevné Japonské Alpy\nKdyž se řekne Japonsko, každému se vybaví gejša, sus...\nÚchvatných 40 dní plných dobrodružství a čistýho cestování. Začátkem byla jednodenní návštěva Moskvy, ale pravé cestování začíná v Novosibirsku. Odtud jsme se přesunuli směrem do Altaje. Ruská byrokracie nás donutila jít jen do zóny bez permitu....\nUž když jsme si říkali, že si dáme klid, přišli naši s nabídkou, jestli s nima nechcem jet na Korziku. Po chvilce váhání souhlasíme, balíme a za dva dny odjíždíme. Protože jsem již na Korzice byl, prosadil jsem si návštěvu San Marina, které bylo...\nTak dlouho jsme přemýšleli a čekali na letenky, až jsme nakonec zvolili tuhle alternativu. Leenky se dají skoro vždycky koupit za rozumný peníze a navíc je tam toho dost, co viět a zažít. Výlet začal hned zostra výstupen na Kazbeg (5138 m n.m.),...\nIndie 16.6. - 16.7.\nPo trochu hektickém začátku jsme se s Markét šťastně dostali do Agry ( Tádžmahal a Agra fort) poté vlakem do Amritsaru ( Zlatý chrám - hlavní centrum Sikhů ), což byl nádherný zážitek. Poté autobusem přes Manalí a Keylong do Lehu. Tam jsme podni...


Rozezlení Vikingové: dubna 2013\nPoslední dvě kapitoly\nVydal jsem poslední dvě kapitoly, ale byl jsem líný o tom napsat, takže píšu až teď. To znamená, že jsme po nějakých dvou letech, kdy jsme začali, stejně s Japonci. Tento měsíc kapitola Ságy není, Jukimura buďto dovolenkaří, dostal rýmičku nebo připravuje delší příští kapitolu, kdoví.\nTohle ovšem znamená, že mám víc času na ostatní. U Poutníků mám napřekládáno dvacet kapitol (zbývá tedy šest), ale první dvě již osázené stále váznou na kontrole. Dále dělám na jednosvazkovém příběhu se špičkovou stylizací. Zatím je hotový překlad a korektury, které opět provedl Maty93. Aktuálně pracuji na čištění skenů.\nVystavil You Say v 10:25 Žádné komentáře:\nDalší čtyři kapitoly Ságy o Vinlandu jsou venku. Dělali na nich opět Maty93 a Toren. Upozorňuji, že se jedná o kapitoly z měsíčníku Afternoon, čemuž odpovídá kvalita a velikost skenů. Kapitoly předělám až vyjde 13. svazek a budou dostupné jeho skeny. Svazek vyjde odhadem do čtyř-pěti měsíců. V 88. kapitole jsem se zmínil o ulfberhtu. Toho jsme naposledy mohli vidět u Áskeladdova otce Olafa. Tyto meče se ve velkém množství napodobovaly nekvalitními náhražkami. Skutečně kvalitní a původní ulfberhty byly poměrně drahou záležitostí.\nKromě Ságy ještě vydávám jednorázovku od Jukimury, která nese název „Sajonara ga čikai no de“ tedy „Neboť loučení se již blíží“. To již bylo přeloženo týmem ExequiaS a Perseus. Důvodem proč vydávám vlastní verzi je ten, že jsem chtěl vyčistit barevnou stránku s Okitou stojícím zády… a potom jsem dodělal i zbytek. Korektury provedl Maty93 (který je čirou náhodou dělal i pro ExequiaSe) a kontrolu měl na starosti Roudy, který pracuje na Poutnících.\nLoučení je v Jukimurově tvorbě jistou výjimkou, což je způsobeno tím, že jde o krátký příběh. Jukimura Makoto se ve svých dílech (Poutníci, Sága o Vinlandu) soustředí na vyrovnávání se s životem. Toho postavy docílí tápáním a nalezením kompromisu, neboť ten je nutný. V Hačirótovi a Thórfinnovi vidíme muže, kteří kompromis odmítají, ale časem zjistí, že život bez kompromisů je přinejmenším těžký a spíše než to nemožný. V Loučení nás Jukimura uvádí do zcela odlišné situace. Do situace v níž je kompromis nenalezitelný. A to nejenom v rámci postav umírajícího Okity Sódžiho a revoltujícího Kondóa Isamiho, ale v rozměrech celého vyprávění a především doby v níž je příběh zasazen - tedy rozkol šóguna a císaře.\nVystavil You Say v 10:03 Žádné komentáře:\nŠtítky: jukimura makoto, louceni, manga, preklad, saga o vinlandu


Děti zvlčily. Jak je před začátkem školy "zkrotit"? - Doma.cz - magazín pro Váš úspěšný den\nDo školy jdou ve středu. Už teď jsou však nervózní, divoké, roztěkané, k nezvládnutí. Poradíme, co s tím.\naktualizováno 30.08.2010, 08:42 | 30.08.2010, 08:42 | doma.cz/em\nChalupy osiřely, na moře zbyly jen krásné vzpomínky, babičkám a dědečkům z venkova jsme melancholicky zamávali z auta - a stalo se přesně to, čeho jste se bála: s dětmi to není k vydržení.\nPOMOC, tady máma v domácnosti, vysvoboďte mě\nVÁŠ PŘÍBĚH: Chodím s klukem své dcery\nJak zvládáte potomky, divoké a nervózní před začátkem školy?\nDocela dobře. Povídáme si, vzpomínáme na prázdniny, kupujeme pomůcky, vše v klidu.\nJe to dřina, děti přes prázdniny zvlčily, ale snad to jakž takž zvládáme.\nJe to o nervy, možná si vezmu prášek na uklidnění.\nZvlčily. Přes prázdniny si zvykly na zcela jiný režim. Teď se vrátily domů a chovají se jako utržené ze řetězu. Vzpomeňte si na sebe a na své pocity, když jste se jako malí vraceli z prázdnin domů. Jen málokdo (pravděpodobně nikdo) zářil štěstím, šílel radostí a donekonečna opakoval: "Díky bohu, že je ta prázdninová nuda za mnou a konečně už začíná škola, nemůžu se dočkat, jsem nejšťastnější na světě." Pravděpodobnější je opak: děti jsou skleslé, zklamané z konce prázdnin a ze školy mají spíše obavy.\nPořádek na stole, ve stole, v penále i v aktovce\n"Děti vedeme k tomu, aby si daly do pořádku svá pracovní místa," řekla nám učitelka Eva Bartošová z Kladna. "Měly by si uklidit psací stůl, zkontrolovat, zda jim v penále nechybí pera, tužky, pastelky, fixy, gumy a pravítka. Tato činnost je zklidní a zaměstná," míní zkušená učitelka. Samozřejmostí je přechod na běžný režim všedního dne: děti chodí spát dřív a dříve vstávají. Prázdninové ponocování musí ustoupit školní realitě.\n"Dbáme, aby si zkontrolovaly aktovky či batohy, podívaly se, v jakém stavu mají zásuvky u psacích stolů, vytřídily zbytečnosti a tím udělaly místo pro nové sešity, aby ořezaly tužky a pastelky a zabalily nové učebnice, pokud je už mají," radí paní učitelka. "Dále je přimějeme napsat seznam věcí, které jim ještě chybí, a vyzkoušet si školní bačkory, tepláky, cvičební úbory. Pokud z nich dítě vyrostlo, je nejvyšší čas koupit nové."\n"Půjde-li rodič v pondělí a v úterý do práce, připraví dítěti program. Je dobré obnovit drobné povinnosti a domácí práce, které dítě běžně plnilo během uplynulého školního roku: může dojít na malý nákup, zalít květiny, utřít prach," říká učitelka.\nNejvíce péče vyžadují prvňáčci\nRodiče nastávajících prvňáčků udělají nejlépe, vezmou-li si dovolenou, je-li to jen trochu možné. "Malé děti zklidňujeme procházkami, čteme jim knížky, případně využijeme široké nabídky probíhajících atraktivních akcí, které připravují pro konec prázdnin například zoologické zahrady," připomíná Eva Bartošová.


130. sezona Národního divadla slibuje nevšední zážitky - Webmagazín.cz\n20.09.2012 redakce Divadlo\nČinohra Národního divadla v sezoně 2012/13\nPro nadcházející divadelní sezonu připravila Činohra Národního divadla sedm premiér. Velcí autoři minulosti (William Shakespeare, Moli?re, A. P. Čechov) i naší nedávné současnosti (Václav Havel) jsou doplněni původní českou hrou (Lenka Lagronová), hrou současného zahraničního dramatika (Stefano Massini) a velkým projektem z dějin českého Národního obrození (Rukopisy aneb Králodvorské a Zelenohorské tajemství).\n„Režírovat budou ti nejlepší režiséři. Česko-švédský renomovaný režisér David Radok. Cenami ověnčená, kritikou i diváky milovaná umělecká šéfka Divadla v Dlouhé Hana Burešová. Evropsky úspěšný a nesmazatelnou éru v zaniklém Divadle Komedie vytvořivší Dušan Pařízek. Mladý talent, čerstvý absolvent DAMU, &Stěpán Pácl. Respektovaná divadelní a televizní režisérka Lucie Bělohradská,“ říká umělecký šéf Michal Dočekal\nPrvní premiérou sezony bude ve Stavovském divadle pozapomenutá Moli?rova hra PÁN Z PRASEČKOVA. Lakota, intriky, ziskuchtivost, hloupost, pýcha a touha po dobrém společenském postavení, to jsou témata, která hýbala společností nejen v době, kdy Moli?re hru psal, ale i dnes. Hlavní roli v režii Hany Burešové nastuduje Václav Postránecký. Součástí představení bude také malý orchestr.\nShakespearovu tragikomedii TROILUS A KRESSIDA o světě, v němž se rozpadají všechny lidské ctnosti, hodnoty a city, nabídneme v prosinci 2012 v Národním divadle. Všechen smysl lidské existence uznávaný a vyznávaný se proměňuje v nesmysl. Jako by nikdo nevěděl proč, jako by nikdo nebyl schopen zastavit rozpad světa. Shakespearovo dílo nabývá dnes na nečekané síle a v Davidu Radokovi nachází vynikajícího tvůrce inscenátora. „Je to vlastně takový Romeo a Julie II. Tak uvidíme, kam jsem se od doby Julie posunula,“ těší se Kateřina Winterová, která vystoupí po boku Jana Dolanského jako polovička titulního páru.\n„Toužení, zklamání, naděje, zlost. Pocity, které provázejí člověka od chvíle, kdy si začne plně uvědomovat, že mu život protéká mezi prsty. Jsme znechuceni světem, kde ve většině případů vládnou neschopní jedinci, kteří se obvykle nemohou pochlubit ničím jiným než pouhou gloriolou úspěchu. A penězi. Právě ty jsou v dnešním světě, zdá se, nejdůležitější. Ideje a ideály zmizely. Čekáme. Na štěstí, na změnu, na smrt. A doufáme, že nakonec zvítězí pravda a láska nad lží a nenávistí,“ představuje STRÝČKA VÁŇU dramaturgyně Iva Klestilová.\nUvedeme v březnu 2012 v režii Michala Dočekala ve Stavovském divadle. Dramatický příběh z Rukopisů zinscenuje na jevišti Národního divadla pod názvem RUKOPISY ANEB KRÁLODVORSKÉ A ZELENOHORSKÉ TAJEMSTVÍ „divadelní básník” J. A. Pitínský. Rukopisy se staly jakýmsi základem a také stigmatem českého písemnictví, duchovního i politického života. „Úchvatná básnická díla a stejně úchvatný jejich příběh. Není jiné scény, která se v Čechách musí ujmout tohoto příběhu, než je právě Národní divadlo,“ prohlašuje Michal Dočekal.\nAbsurdní komedii o kariéristovi Hugo Pludkovi ZAHRADNÍ SLAVNOST napsal Václav Havel před půl stoletím. Poprvé byla uvedena v roce 1963 v Divadle Na zábradlí, inscenovali ji dva velikáni českého divadelnictví - Otomar Krejča a Jan Grossman. O rok později zahájila svou pouť po světových jevištích. Pro prkna Stavovského divadla ji v červnu 2013 připraví režisér Dušan Pařízek V Divadle Kolowrat představíme v české premiéře hry Z PRACHU HVĚZD Lenky Lagronové a OHLU&SUJÍCÍ PACH BÍLÉ Stefana Massiniho.\nV nové sezoně budeme opět pokračovat v zahraničních aktivitách. Plánují se divadelní zájezdy do Bukurešti, Kluže, Lisabonu a Moskvy. „Je na co se těšit. A to je důvod zajistit si svá místa v hledišti s předstihem. Neváhejte!“ dodává na závěr Michal Dočekal s humorem.\n1. Moli?re / PÁN Z PRASEČKOVA\nRežie: Hana Burešová,\ndramaturgie: &Stěpán Otčenášek, Iva Klestilová\n2. William Shakespeare / TROILUS A KRESSIDA\nRežie: David Radok, dramaturgie: Martin Urban\n3. A. P. Čechov / STRÝČEK VÁŇA\nPřeložil: Leoš Suchařípa, režie: Michal Dočekal,\n4. Lenka Lagronová / Z PRACHU HVĚZD\nRežie: &Stěpán Pácl, dramaturgie: Lenka Kolihová\n5. J. A. Pitínský / RUKOPISY aneb Králodvorské\na Zelenohorské tajemství\nRežie: J. A. Pitínský, dramaturgie: Martin Urban\n6. Stefano Massini / OHLU&SUJÍCÍ PACH BÍLÉ\nPřeložila: Kateřina Bohadlová, režie: Lucie Bělohradská,\n7. Václav Havel / ZAHRADNÍ SLAVNOST\nRežie: Dušan Pařízek, dramaturgie: Daria Ullrichová\nBalet Národního divadla v sezoně 2012/13\nSe začátkem sezony 2012/13 dojde v pražském baletním prostředí k podstatné změně. V rámci transformace a fúze dosavadních baletních souborů Národního divadla a Státní opery vzniká jeden velký více než osmdesátičlenný Balet s působností na všech dosavadních scénách Národního divadla včetně Státní opery. Postupně dojde k propojení a prolnutí repertoáru i tanečníků k jednotnému fungování. Tuto sezonu je však stále třeba brát jako přechodovou, jelikož určité stigma dvou souborů bude stále patrné.\nRepertoár původního Baletu Národního divadla zůstane v plné šíři prakticky beze změny, pouze &Sípková Růženka bude v průběhu sezony přenesena na jeviště Státní opery. Stejně tak se původně mělo stát i s Crankovým Oněginem, ale vzhledem k odložené rekonstrukci jevištních technologií ve Státní opeře, tak učinit nemůžeme.\nZ původního repertoáru Baletu Státní opery zůstane Labutí jezero, Giselle a Don Quijote, pochopitelně na své domovské scéně. Z toho vyplývá, že duplicita titulů se v této sezoně bude týkat pouze Labutího jezera, jehož dvě rozdílné verze bude ještě stále možno zhlédnout v obou domech. Do budoucna plánuje nově vzniklý Balet Národního divadla standardně tři premiéry v sezoně. V rámci nelehkého procesu transformace, náročného nastavení nových provozních podmínek, technického zázemí a sjednocení celkového působení souboru, uvedeme v sezoně 2012/13 premiéry jen dvě.\nTou první bude večer legendárních špičkových tvůrců ze Spojených států s názvem Amerikana III. Uskuteční se na jevišti Státní opery 25. 10. 2012. George Balanchine, William Forsythe a Jerome Robbins jsou jména, ke kterým není co dodat. Do repertoáru tím přivítáme představení špičkového světového formátu a prestiže. Mnoho náročných partů pro interprety, strhující zážitek nejen pro zkušeného baletního diváka. Balanchine se s několika jinými choreografiemi na našem repertoáru v minulosti již objevil, Forsythe a Robbins budou mít velkolepou českou premiéru.\nDruhou, tentokrát úplnou novinkou domácí provenience, bude představení s názvem Čaroděj ův učeň , 28. 2. 2013 na scéně Národního divadla. Toto tajemné až strašidelné téma autorsky zpracuje Jan Kodet společně se známou avantgardní režisérskou dvojicí SKUTR – Martin Kukučka a Lukáš Trpišovský. Autorem hudby je Zbyněk Matějů. Nechme ožít tři sta let starou lužickou legendu, kterou si s jemným mrazením určitě mnoho z nás pamatuje z okouzlujícího Zemanova animovaného filmu\nPremiéry Baletu Národního divadla v sezoně 2012/13\nJiž potřetí v historii představíme divákům komponovaný večer z choreografií americké provenience. G. Balanchine, J. Robbins a W. Forsythe představují zvláštní sourodou trojici osobností, která vytvořila vskutku nezapomenutelný baletní styl. Baletní večer Amerikana III je doslova souhvězdím tří tvůrců, po jejichž nesmazatelné stopě kráčejí všechny další generace špičkových choreografů stavějících na principech klasického baletu. Tuto jedinečnou taneční techniku dokázali proměnit do fantastických forem, které budí úžas v divácích a inspiraci v následovnících. Jde o prestižní tituly, zajímavé pro znalce baletu, pro širokou veřejnost. Jak z přehledu jednotlivých částí vyplývá, divák zhlédne tvorbu „americké choreografické klasiky“ a zaposlouchá se do atraktivních tónů a zvuků význačných hudebních skladatelů.\nČeská premiéra: 25. 10. 2012 ve Státní opeře\nScéna a kostýmy: Roman &Solc\nBaletní mistři: Veronika Iblová, Jiří Horák\nDirigent: David &Svec\nScéna, kostýmy a světla: William Forsythe\nKostýmní asistent: Dorothee Merg\nTechnický asistent: Dietrich Krüger, Daniel Tesař\nBaletní mistři: Tereza Podařilová, Radek Vrátil\nAsistenti světelného designu: Perry Silvey, Daniel Tesař\nNastudování: Jean-Pierre Frohlich, Bart Cook\nBaletní mistři: Nelly Danko, Alexej Afanassiev\nČaroděj ův učeň\nDirigent: Pavel &Snajdr\nTaneční představení, ve kterém tvůrci oživí téma staré lužickosrbské legendy z přelomu 17. a 18. století. Známý příběh o chlapci, který se na prahu dospělosti přiblížil černé magii a je jí fascinován, dokud nepozná, že ho může zahubit. Příběh zobrazuje nebezpečí střetů se záhadnými silami, které dokážou poblouznit i fascinovat. Hlavní hrdina dojde k poznání, že jen láska může přemoci i ta nejtemnější kouzla.\nSvětová premiéra 28. 2. 2013 v Národním divadle\nNa repertoáru Baletu Národního divadla zůstávají v sezoně 2012/13 tyto inscenace z předcházejících sezon\nChoreografie a režie: Kenneth Greve podle Lva Ivanova, Maria Petipy\nVE STÁTNÍ OPEŘE:\nChoreografie: Javier Torres podle Maria Petipy\nChoreografie: Hana Vláčilová podle Jeana Coralliho, Julese Perrota\na Maria Petipy\nChoreografie: Jaroslav Slavický, Kateřina Slavická a Hana Vláčilová podle\nMaria Petipy a Alexandra Gorského\nVE STAVOVSKÉM DIVADLE:\nVečer mladých choreografů\nNA NOVÉ SCÉNĚ:\nVečer choreografií Christophera Bruce\nOpera Národního divadla v sezoně 2012/13\nDo nadcházející sezony vstupuje Opera Národního divadla s novým obsazením na jednom z klíčových uměleckých postů. &Séfdirigentem se stal pan Jaroslav Kyzlink, který stejnou funkci zastával v předchozích letech také v brněnské opeře a ve Slovenském národním divadle Bratislava.\nV roce 2012 si umělecký svět připomíná 150. výročí narození skladatele Clauda Debussyho a také spisovatele Maurice Maeterlincka. Oba autoři jsou podepsáni pod dílem PELLEAS A MELISANDA, jehož premiérou (30. září 2012) Opera Národního divadla sezonu 2012/13 zahájí. „Francouzská opera je momentálně v repertoáru Národního divadla zastoupena jen velmi sporadicky a toto impresionistické dílo je skutečně naprosto ojedinělé. Kromě jeho nesporných uměleckých hodnot, které jsou důvodem samy o sobě, nám ještě ideálně vychází termín uvedení na rok, ve kterém si připomínáme 150. výročí narození obou autorů,“ říká k chystané premiéře umělecký šéf Opery Rocc, který je současně režisérem a výtvarníkem nové inscenace. Hudebního nastudování se ujme Jean-Luc Tingaud.\nStejně jako v minulé sezoně, i v té současné přichází Opera Národního divadla s jednou světovou premiérou, kterou tentokrát bude dílo předního českého hudebního skladatele Vladimíra Franze VÁLKA S MLOKY. Operu podle slavné literární předlohy Karla Čapka hudebně nastuduje Marko Ivanović. Dalšími členy inscenačního týmu jsou režisér David Drábek, scénograf &Simon Caban nebo výtvarnice Simona Rybáková. Ústředním motivem díla je pak téma lidské přilnavosti k dobrému bydlu a přesvědčení, že účel vzrůstající životní úrovně posvětí jakékoliv prostředky. Premiéra Války s mloky je naplánována na 10. ledna 2013 ve Státní opeře.\nHned v následujícím měsíci, přesněji 2. února 2013, je nachystána premiéra i na jeviště Stavovského divadla. V režii Hartmuta Schörghofera a v hudebním nastudování Jana Lathama-Koeniga se představí slavný řecký mýtus ORFEUS A EURYDIKA, ve zpracování skladatele a reformátora Christopha Willibalda Glucka. Německý autor se ve svém nejslavnějším operním díle chtěl oprostit od pěveckého exhibicionismu a snažil se o přiblížení k dramatu a divadlu. Jeho dílo má introspektivní, meditativní a psychologický ráz, kterým se vymyká tradicím a zvyklostem soudobé italské opery. Novou inscenaci představíme v italské verzi pro barytonové obsazení role Orfea.\nPři příležitosti 200. výročí narození italského skladatele Giuseppe Verdiho chystá Opera Národního divadla 28. března 2013 premiéru jednoho z uměleckých vrcholů autorova díla, kterou je opera DON CARLO. Čtyřaktová italská verze v originálním inscenačním pojetí režiséra Manfreda Schweigkoflera bude ve Státní opeře uvedena v koprodukci Národního divadla a Finské národní opery. Hudebního nastudování se ujme šéfdirigent Opery Národního divadla Jaroslav Kyzlink, který k mistrovu dílu poznamenává. „ Don Carlo patří k mým srdečním záležitostem nejen v rámci Verdiho díla, ale v celé romantické operní tvorbě. Možnost vrátit se k němu a ke všemu pod hlavičkou první operní scény v republice je pro mě velkou výzvou. “\nCaen, Opéra de Dijon a Grand Théâtre de Luxembourg, které Opera Národního divadla svým divákům v nadcházející sezoně nabídne, je OLIMPIADE Josefa Myslivečka, která se počítá mezi nejuznávanější autorovy kompozice. I přesto se v Národním divadle bude uvádět vůbec poprvé. Hudební nastudování Václava Lukse a jeho orchestru Collegium 1704 představí toto dílo v hávu historicky poučené interpretace. Inscenace v rukách manželů Herrmannových je pak příslibem dalšího ze vzrušujících spojení „staré opery“ s promyšlenou současnou divadelní poetikou. Premiéra opery je nachystána na 30. dubna 2013 ve Stavovském divadle.\nPo delší odmlce rozšíří repertoár Národního divadla opět také dílo nejstaršího z klasiků české opery, Bedřicha Smetany. V režii Jiřího Nekvasila a v hudebním nastudování Roberta Jindry se jako poslední operní premiéra sezony 2012/13 představí DVĚ VDOVY. Smetanova komická opera hýří optimismem a hravostí, je plná mistrovského umění hudební charakteristiky a zároveň velkou výzvou pro interprety, neboť smetanovské pěvecké party nelze ani v tomto „nevážném“ díle v žádném případě označit za jednoduché či triviální. Novou inscenaci, která bude mít premiéru 30. května 2013, svými kostýmními návrhy ozdobí také Theodor Pištěk, držitel prestižního ocenění Oscar za kostýmy k filmu Amadeus. V nadcházející sezoně Opera Národního chystá také rozšíření projektů, které mají za úkol přiblížit operu a klasickou hudbu nejmladším generacím. I nadále se přitom chystá podporovat akce Dětské opery Praha a tradičního výukového programu Hurá do Opery!, který je dlouhodobě spojený s budovou Státní opery.\nNová scéna ND a Laterna magika v sezoně 2012/13\nDiváky Nové scény ND čeká i v nadcházející sezoně pestrý program. Pravidelná představení souborů Činohry, Baletu, Laterny magiky nebo hostování tuzemských i zahraničních souborů a rozmanitých projektů v hlavním sále doplní dětská představení, happeningy a interpelace v horním foyer, workshopy, přednášky, multimediální koncerty, konference, DJ´s sety, outdoorové projekty a instalace na piazzetě ND a celoroční výstavní program v Podestě, Café NONA i vstupním vestibulu.\nNová scéna ND se letos rozhodla zrušit divadelní prázdniny. Větší část léta tak proběhla ve znamení Fiesty Nové scény – festivalu pouličního umění na piazzetě ND. Jako každé léto se důležitou součástí tohoto divadelního náměstí stala i dočasná stavba sloužící kolemjdoucím k odpočinku nebo jako hlediště. Letos navrhli architekti z Ateliéru SAD stupňovitou instalaci z lešení Plíseň Nové scény. Na stavbě a v jejím okolí se v průběhu 41 hracích dnů vystřídalo přes 4000 diváků a na 240 účinkujících, stavba je na piazzetě umístěna do 3. 9. 2012.\nNaposledy budou mít diváci možnost z Plísně NS zhlédnout program zahájení nové divadelní sezony, který se na piazzetě ND odehraje 2. 9. Osou programu budou dvě netradiční taneční představení, k nimž si taneční skupina DekkaDancers přizvala tajemného hosta, geniálního tanečníka se svaly z oceli a šrouby v kloubech, známého jen pod označením IRB 6600. Unikátní tanečně-divadelně-technologickou performanci nazvanou PAKKÁŽ uvádíme pouze dvakrát, v 17.00 a 21.30.\nVe 20:00 zatiká na piazzetě ND 100 METRONOMŮ skladbu Györgye Ligetiho – NAPLNO! Hudební happening Orchestru BERG bude malou ochutnávkou inscenace timINg, koncertu pro osm tanečníků, dva sólisty, orchestr a video, který na Nové scéně ND znovu uvedeme ve dvou exkluzivních reprízách 18. a 19. září. K představení se konají komentované prohlídky budovou, po zakoupení vstupenky pro diváky zdarma v českém nebo anglickém jazyce.\nAž metronomy utichnou, dostane prostor světlo. Instalace SVĚTLO NA ZEMI / SQUARE OF LIGHTS je složená z dvanácti prosvícených skleněných dlaždic, které budou od 2. září po setmění provázet noční kolemjdoucí piazzetou ND. Vernisáž a slavnostní odhalení s úvodním slovem Pavla Kupky proběhne v rámci zahájení sezony od 21 hodin. Veškeré akce v rámci zahájení sezony Nové scény ND jsou zdarma! Do podzimního programu Nové scény se letos dostaly i dvě speciální filmové projekce. 11. září ceněný film CAESAR MUSÍ ZEMŘÍT matadorů italské kinematografie Paola a Vittoria Tavianiových, který zachycuje zkoušku Shakespearova Julia Cesara ve vězeňském prostředí.\nNevídaným zážitkem bude i druhá z projekcí. Tomáš Luňák představí raritní filmový záznam snímku ALOIS NEBEL s živými herci, tedy tak, jak byl natočen ještě před rotoskopickým převedením do animace. Projekci v divadelním sále NS navíc živě doprovodí původní scénická hudba Ondřeje Ježka a Petra Kružíka a zazpívá i Jaromír &Svejdík. Promítáme pouze jednou 7. října.\nNa jeviště se vrací také multižánrová adaptace Máchova MÁJe, jejímiž autory jsou Václav Kuneš ze 420PEOPLE s Davidem Prachařem z Činohry ND. Originální inscenace se po uvedení v minulé sezoně setkala s vřelým přijetím u diváků i odborné kritiky. Uvádíme 24. 9., 14. 10. a 26. 11.\nPokračujeme i v cyklu veřejných diskusí na aktuální téma s ekonomem Tomášem Sedláčkem INTERPELACE. Pravidelně se s nimi zájemci setkávají každý čtvrtý čtvrtek v měsíci v horním foyer Nové scény, ty zářijové se však přestěhují do slavnostního prostředí hlavního foyer Národního divadla. Den před státním svátkem – Dnem české státnosti 27. 9. – se dotkneme tématu Češi ve světě. Vstup zdarma, kapacita omezena.\nV horním foyer Nové scény se budou i nadále odehrávat odpolední představení pro rodiče s dětmi – populární scénická čtení dětskými knížkami Listování s výtvarnými workshopy nebo série interaktivních klaunských dílen. V sále nebudou chybět oblíbená představení Dětské opery Praha.\nS duševním rozvojem jde na Nové scéně ND ruku v ruce i rozvoj tělesný. Studio Nové scény pořádá pravidelné každotýdenní lekce moderního i klasického tance (pondělí – čtvrtek) a dramatická cvičení (pátek) s renomovanými lektory Natašou Novotnou (420PEOPLE), Milanem Odstrčilem (Laterna magika) nebo třeba Lucií Žáčkovou (Činohra ND). Tři úvodní lekce (5.–7. 9. v 17:30) jsou otevřeny veřejnosti a zcela zdarma. Více informací najdete na www.novascena.cz/studio.\nVzdělávací aktivity Nové scény rozšíří od září i workshop, jehož se mohou žáci 2. stupně Z&S a středních škol hravou formou během dvou vyučovacích hodin podrobně seznámit s budovou Nové scény a jejím blízkým okolím.\nOd ledna 2012 se stala Laterna magika součástí Nové scény ND. Tato symbióza si klade za cíl především realizaci nových projektů Laterny magiky s příklonem k multimediálním technologiím a současným trendům na poli audiovizuálního umění. I vzhledem k tomu jsme pro návštěvníky připravili několik „osvětových“ akcí na téma multimédia a umění.\nV prosinci proběhne ve spolupráci s AVČR druhý ročník mezinárodní konference Muta Morphosis s podtitulem Pocta nejistotě (http://mutamorphosis.org). Oblast multimédií, moderních technologií, grafiky a jejich použití v divadelním prostředí rozkryje v dubnu společný projekt Nové scény, CIANTu a AV Médií s názvem Divadlo 3000. Mimo workshopů a seminářů je v jeho rámci připraveno i výsostně multimediální představení STRAW MAN.\nPrvní společný projekt Nové scény ND a Laterny magiky bude určen především českému rodinnému publiku. Inscenaci VIDÍM, NEVIDÍM připravuje filmová režisérka a animátorka Maria Procházková (mj. celovečerní snímky Kdopak by se vlka bál a Žralok v hlavě), která přináší do Laterny magiky zcela nový koncept práce s předtočeným filmovým materiálem. Malou Agátu, holčičku s vrozenou oční vadou, tak bude na jevišti obklopovat animovaný fantazijní svět. „Laterna magika se v této inscenaci vydá prozkoumat možnosti interakce mezi klasickou animací a živými činoherci a tanečníky s využitím prvků černého divadla“, říká šéf Laterny magiky Zdeněk Prokeš. Premiéra se uskuteční 14. února 2013 na Nové scéně ND.\nV nadcházející sezoně zůstávají na repertoáru Laterny magiky všechna stávající představení: nejstarší a bezesporu nejúspěšnější Kouzelný cirkus (letos si připomínáme 35 let od premiéry), Casanova tvůrců Juraje Jakubiska, Josefa Svobody, Zdeňka Merty a Jeana-Pierra Aviotta (který byl několik let šéfem baletního souboru Laterny magiky), Graffiti – moderní taneční představení, ve kterém se spojily nové technologie (režie a animace Ondřej Anděra a Petr Kout) s vynikajícími choreografy, jakými jsou Jiří Bubeníček, Václav Kuneš a Petr Zuska. Další nabídku představuje Cocktail 012 – The Best of – inovovaná verze představení, kterým Laterna magika oslavila v roce 2008 výročí účasti na EXPU 58 v Bruselu. Komponovaný večer nyní zahrnuje ukázky z oblíbených představení, která má či donedávna měla Laterna magika na repertoáru (nově zařazena např. Krkolomná jízda – nejstarší ukázka z představení Variace z roku 1963, Hra o kouzelné flétně, Rendez-vous, Legendy magické Prahy a další). Program doplňuje půlhodinová multimediální show CODE 58.08, která se vrací k principům tvorby Laterny magiky pod taktovkou mladých tvůrců. Repertoár doplňuje náš poslední projekt, který měl premiéru v březnu 2011 – inscenace Legendy ma gické Prahy . Režie se ujal zakladatel černého divadla Jiří Srnec, hudbu zkomponoval Kryštof Marek, choreografie byla svěřena do rukou Petra Zusky, šéfa Baletu Národního divadla. Další zkušení tvůrci se chopili výpravy: kostýmy a masky navrhla akademická malířka &Sárka Polak Hejnová, scénografického řešení se ujal dlouholetý spolupracovník Laterny magiky, architekt Miloslav Heřmánek. Jedná se vesměs o tým tvůrců, kteří jsou větší či menší měrou spjatí s Laternou magikou.


Jak vybrat partnera podle znamení | Krasnezeny.eu\nDomůVztahyJak vybrat partnera podle znamení zvěrokruhu, aby byl vztah šťastný a vydržel celý život\nJak vybrat partnera podle znamení zvěrokruhu, aby byl vztah šťastný a vydržel celý život\n17. 11. 2021 František Zahradníček\nKaždý člověk má někde na světě svůj ideální protějšek. Vybrat ho může například na základě znamení zvěrokruhu. Víme, kdo se k vám hodí.\nPokud hledáte partnera, měli byste vybírat takového, který by se k vám hodil, se kterým byste se respektovali a doplňovali. Pomoci by vám mohlo znamení zvěrokruhu. Podle toho, jaké jste znamení, vám může napovědět jaký protějšek je pro vás ten ideální. Zjistěte, které znamení je pro vás to pravé a vězte, že jsou i taková znamení, kterým je lepší se velkým obloukem vyhnout.\nBeran si rozumí s Váhou\nPro člověka narozené ve znamení Berana je ideálním partnerem Váha. Podle horoskopu jsou Beran a Váha mocenským párem tisíciletí. Beran je chytrý a také trochu intrikán, na druhou stranu Váhy jsou trochu úskočné. Zdá se, že vztah dvou lidí narozených v těchto znameních je předurčený k tomu, aby trval prakticky navždy. Skutečně jsou tito lidé stvořeni jeden pro druhého.\nPro Býka je stvořena Panna\nDalší znamení, které se k sobě dokonale hodí, jsou Býk a Panna. Obě znamení se zaměřují hlavně na rodinu a svoji práci. Jeden pro druhého se rádi obětují a obě znamení jsou tolerantní k chybám toho druhého. Navíc Býk i Panna dokážou druhého dobře ocenit. Společně prožijí šťastný život plný lásky a porozumění.\nKe Střelci se hodí Blíženec\nBlíženci a Střelci jsou jako stvořeni jeden pro druhého. Perfektně se k sobě hodí. Střelci jsou většinou nezávislí a nesnáší, pokud je někdo dusí láskou, přesto žijí pro rodinu a jsou empatičtí. Blíženec a Střelec jsou dvě znamení, které spolu velmi dobře vycházejí a jejich vztah není těžký. Navíc dokážou milovat jeden druhého bez žárlivosti.\nRaci a Kozorozi jsou skvělí spolu\nObě znamení par excellence. Tito dva zkrátka mají být spolu ve vztahu. Jeden odtažitý a neschopný hovořit o svých pocitech, druhý emocionální a sentimentální. Tento pár bude prakticky nerozlučný. Rak pomáhá Kozorohovi dostat se z ulity a přinutí ho hovořit o svých emocích. Kozoroh navíc dokáže Rakovi učarovat svojí legendární věrností. Vidět znamená věřit.\nLvi jsou stvoření pro Rybu\nRyby jsou plné lásky, jsou to však pragmatičtí lidé, kteří jsou vždycky ve střehu. Společně se Lem vypadají skvěla a skoro vždy se do sebe skutečně a velice bláznivě zamilují. Stane se z nich krásný pár, který se podporuje. Navíc z nich číší obdiv jeden k druhému. Jsou jedním z nejkrásnějších párů ve zvěrokruhu.\nŠtíři patří k Vodnářům\nNerozlučný. Takový je pár, který tvoří Štír a Vodnář. Společně tito dva překonají každou překážku, která se jim postaví do cesty. Bez strachu. Bez lítosti. Jsou jako stvoření jeden pro druhého. Štíři tvrdě pracují na budoucnosti a Vodnář na přítomnosti. Je to opravdu fantastický pár.


JU Magazín - optimistický časopis pro všechny! - Do pohádky, tam a zase zpátky: IT und Medien\nPublikováno: 16.11.2013, Kategorie: Life\ndeník erasmus internet menza němčina německo rostock universität rostock zdeněk\nJaké to je vydat se do zahraničí a půl roku studovat na cizí univerzitě? Chci se s vámi podělit o svoje zážitky a zkušenosti, které budu 6 měsíců sbírat na Univerzitě v Rostocku. Zařizování internetu, ztraceni ve městě, konečně menza!\nMusím uznat, že svět je opravdu malý. První člověk, se kterým jsem se dal v Rostocku do řeči a zrovna Čech. Čekal by to někdo?\nPo krátké výměně informací, jako odkud jsme, co tu studujeme a co si od toho vlastně slibujeme, jsme se dohodli, že si vyměníme čísla a zítra se opět sejdeme. Měli jsme toho ještě fůru na vyřizování a čas opravdu kvapil.\nBlížil se večer. Honem jsem tedy dokončil vybalování a rozhodl se jít spát. Stejně se už toho večera nedalo moc dělat. Po 8 hodinové cestě a opravdu, ale opravdu velkém stresu z vyřizování ubytování jsem byl kompletně mrtvej. Tak šup spát, zítra na mě čeká celý svět s otevřenou náručí.\nDruhý den jsem vstal velice brzo. Vlastně mě probudilo vyzvánění mobilu. Proklel jsem mobil do desátého kolene a chvilku zvažoval hodit ho z okna, ale nakonec jsem se přemluvil a vstal jsem. Byl to Zdenda. Máme se za hodinu sejít u nádraží. Zavěsil jsem a chvilku zvažoval, jestli ještě nemám zalézt do pelíšku a dosnít krásný sen o králíčku Azuritovi, ale radniční hodiny zrovna odbíjely 10. hodinu a tak jsem tedy vstal. Oblékl jsem se a seběhl po schodech ztichlou kolejí a vyrazil směrem k nádraží, což byla taky jediná budova, o které jsem tušil, kde tu v Rostocku je.\nKolej jsem si asi nemohl vybrat lépe. Nádraží mám téměř u nosu – cca 8 – 10 minut pohodlnou chůzí. Stejně tak do centra to není déle než 10 minut a pokud budu opravdu líný, můžu se vozit tramvají, která má zastávku hned pod kolejí. Jo a abych nezapomněl, v přízemí je také malá menza! Opravdu snové bydlení, ale Zdenda už je určitě na nádraží, nesmím ho nechat čekat!\nDorazil jsem tam přesně v 11 hodin. Ovšem ne tak Zdenda. Ten dorazil až o 30 minut později s tím, “že ho zdržel protýkající hajzl na koleji”. “Musel jsem počkat na správce”, pravil, “přišel se tam na to podívat, ale pouze konstatoval, že to protýká a zase odešel”, vysvětloval svoje zpoždění. Jelikož vím, jakou škodu může napáchat netěsnící toaleta, už jsem to dále nepitval.\nMůj hlavní problém byl internet. Ještě minulý večer se mi podařilo zastihnout kolejního tutora (který má na starosti veškeré dotazy studentů a také péči o nově příchozí) a vydolovat z něj odpověď na otázku: “Wie kann man die Internet haben?”, v překladu, “Jak můžu dostat internet?”. Z jeho odpovědi jsem vytušil, že potřebuji nějakou aplikaci, přes kterou se připojím na internet. Jak asi všichni čekají, tato aplikace se dá stáhnout jedině z internetu.\nPro její fungování je ale také potřeba účet na univerzitním centru IT und Medien, přes který se připojím do privátní sítě Univerzity Rostock. No ale kde ten účet vzít? Prý někde v té velké červené budově, která je hned vedle velké menzy. Tak vzhůru hledat menzu.\nPřesvědčil jsem Zdendu, abychom šli pěšky. “Alespoň si prohlédneme město a neunikne nám žádná pozoruhodná památka”, přesvědčoval jsem ho, “A taky budeme mít čas si popovídat”, dodal jsem jedním dechem. To zabralo.\nZatím, co jsme ťapali po městě, řeč plynula a já jsem se dozvěděl, že Zdenda pochází z Ostravy, bude tu studovat medicínu a to rovných 6 let. Na rozdíl ode mě, němčina mu nečinila žádné potíže. Mluvil téměř plynně a rozuměl všemu. “Někdo takový se bude hodit”, pomyslel jsem si, vzpomenuv na svoje zkušenosti s komunikací mezi domorodci, kde jediné, co jsem rozuměl bylo “Guten Tag”.\nMezitím co jsme si povídali, jsme se ztratili. Já, jako správný turista, jsem okamžitě propadl panice a hledal číslo na tísňovou linku. Ne tak Zdenda. Ten s chladnou hlavou zavelel: “Vzhůru k nejbližší tramvajové zastávce”. A situace byla zachráněna. Stačilo pouze nastoupit na linku, která jede přímo na zastávku nazvanou “Menza” a byli jsme tam. Za lístek na MHD jsem sice nechal €1.8, ale v danou chvíli jsem to překousl.\nPrvní budova, kterou jsme zahlídli po vystoupení z tramvaje, byla univerzitní knihovna. Tyčila se jako velká dominanta vedle zastávky a vypadala opravdu skvostně. Hned vedle ní byla menza a koleje. My jsme však potřebovali IT und Medien Center, červenou budovu, která ale nebyla vidět nikde.\nPoužil jsem tedy svůj šarm a naučené fráze a optal jsem se studentů, kteří stáli kolem a kouřili jedno cigárko za druhým, kde že tu najdeme centrum pro internet. Ochotně nám ukázali, že je to hned vedle, poděkovali jsme a vydali se zprovoznit mi internet.\nNebudu tu popisovat, jaká byla legrace vysvětlovat na IT und Medien Center, že potřebuji aktivovat internet, když správce sítě mluvil výhradně německy. Byly to nezapomenutelné okamžiky, ale díky mojí sugesci a Zdendově znalosti místních poměrů se to podařilo. Vtipný moment nastal, když se nás některá další studentka ptala “Kam že si mám jít aktivovat ten internet?” a my jsme jí poradili dveře, odkud jsme vyšli. Bohužel, za pár okamžiků se zevnitř ozývalo “Jste se zbláznili, ne? Nebudu tu každému studentovi aktivovat internet na počkání, vypadněte”. Ale to jsme už radši směřovali zpátky k menze.\nTaková menší vsuvka. Během téhle výpravy jsem taky velice ocenil síť Eduroam, která funguje na všech vysokých školách v celé Evropě. Pokud si uděláte na vaší domovské univerzitě účet, můžete ho využívat kdekoliv na světe a to se opravdu hodilo.\nKdyž jsme dorazili před menzu, tak jsme prostě museli vyzkoušet místní kuchyni.\nMenza v Rostocku není tak velká jako naše, ale vaří tam opravdu suprově. Veškerá strava funguje na principu švédského stolu. Můžete si vybrat jakoukoliv přílohu chcete, od bramborové kaše, přes rýži až k hranolkám a francouzkým bramborám. Co si dáte k tomu už záleží na denní nabídce, ale každý den máte na výběr z ryb, masa, vegetariánského jídla a další spousty pochoutek. Samozřejmostí je pak stůl se saláty, moučníky, dezerty a také koutek s kafem a džusy. Já jsem si tu jídlo opravdu zamiloval. Jediný problém je trošku cena, za oběd necháte kolem €3 až €4, což pro Němce asi není moc, ale pro Čecha docela ano. Holt jiná platová kategorie.\nJídlo bylo opravdu vynikající. Když jsme si naplnili břicha, zamířili jsme do města. Chtěli jsme ještě vyřídit bankovní účet, který byl pro pobyt v Německu opravdu nutností – platilo se přes něj nájemné a také platební karta z Čech v Německu moc neoslnila.\nBohužel jsme ten den neměli štěstí. V každé bance, kde jsme byli, chtěli “Anmeldung Bescheinigung” - tedy potvrzení o trvalém pobytu v Německu, a to jsme neměli. Jak jsme zjistili, místní úřady pracují pouze v úterý a ve čtvrtek. Ten den byla zrovna středa a ve čtvrtek byl státní svátek. Jediná možnost, kdy to vyřídit, byla další týden, proto jsme se ten den už rozloučili a každý zamířil domů s tím, že zítra budeme pokračovat.\nPředchozí část si můžete přečíst zde


Vtáčnik v zimě, zimní přechod – Treking.cz\nTreking > Treky, turistika > Vtáčnik v zimě\nVtáčnik v zimě\nSám v zimě na Vtáčniku\n30.1.2011 | Lukáš Lenon Gajdoš\nNápad na zimní přechod pohoří Vtáčnik, o němž tvrdím, že o něm téměř každý slyšel, ale málokdo tam doopravdy byl, nosím v hlavě už od začátku zimy, co jsem se v tomto kraji pohyboval naposledy. Přemluvit kamaráda, po jeho mnohatýdenním turistickém půstu, kvůli zlomenému zápěstí z rogalování, je docela hračka a tak čekáme pouze na dobrou předpověď počasí.\nPříroda si s námi ovšem zase dělá co chce a lednová obleva způsobí akutní nedostatek sněhu. Nakonec se rozhodujeme vyrazit, i když sněžnice tentokrát necháme doma.\nV pohoří Vtáčnik, které patří do oblasti Slovenského středohoří, se prakticky nenachází žádná turistická chata a možná proto je, toto zdánlivě neatraktivní pohoří, na okraji zájmu širší turistické veřejnosti. Alespoň té z Česka. Co může být pro někoho nevýhoda, je pro nás ale požehnáním. S plnou polní, odkázáni sami na sebe se budeme toulat, dle mého názoru nejatraktivnější částí těchto opuštěných hor.\nNastal čas odjezdu. Výhodou našeho města je několik nočních autobusů, díky nimž se můžeme snadno dostat do většiny krajů překrásného Slovenska ještě před svítáním. Jednou z nevýhod je dost rozhozený spánkový režim. Při odjezdu našeho půlnočního autobusu se o tom přesvědčuji na vlastí kůži. Parťák odjezd zaspal. A tak započal můj první zimní vícedenní sólo přechod…\nCesta do pohoří Vtáčnik\nPo třetí ráno, po autobusovém polospánku, značně unaven, přijíždím do Prievidze, odkud mi za hodinu jede motoráček do Oslan, kde začíná samotná túra. Nádraží je v tuto hodinu uzavřeno, ale naštěstí mě strojvůdce zve do přistaveného vlaku. Přisedá si ke mně a vyzvídá. Brzy zjišťuji, že je ze stejného těsta a tu hodinu do odjezdu trávíme vyprávěním historek a příběhů z našich túr. Třeba, jak jej a jeho kamaráda v pohoří Žiar vystrašila medvědice nebo jak při přechodu Nízkých Tater nepotkal žádného Slováka.\nPřichází i průvodčí, taktéž turista. Historka střídá historku, jen jedna není tak veselá. Dozvídám se, že před pár lety, při přechodu Roháčů, do jejich skupiny udeřil blesk, osm lidí poranil a jednoho z nich tam navždy nechal… ale i to k horám patří… Průvodčí mi taktéž dává několik tipů na túru a informuje mě o, asi jediné, boudě, co se tam nachází, a to se může hodit. Rozjíždíme se, loučíme se a já konečně vystupuji v Oslanech. Je skoro pět ráno, polojasno, tři pod nulou a já vyrážím.\nZ nádražíčka jdu asi kilometr do vesnice, kde narazím na hlavní silnici, kudy vede žlutá značka, které se budu po většinu dnešního dne držet. Na křižovatce musím přejít silnici a zamířit do boční uličky, vedoucí do vesničky Ďurišove Štále. Jsou to asi tři kilometry poli a lesy, než se přede mnou objeví první světla pouličního osvětlení. Před vesničkou se cesta rozdvojuje, vydávám se směrem doprava. Brzy přijdu k autobusové zastávce. Tady cesta pokračuje doleva, kolem několika stavení, na louku. Jsem pod horami a trochu se ochladilo.\nNástup na hřebenovku\nZapínám čelovku, vyndávám hůlky a vyrážím. Na louce není žádné značení, ale stačí se držet horního okraje a na konci vstoupit malou mezerou v křoví do lesa. Tady přes potůček a potom nalevo, prudčeji nahoru a držet se značení. Značení je evidentně nedávno a pečlivě obnoveno, a tak se není čeho bát. Přicházím na mýtinu pod elektrickým vedením a za ní konečně vstupuji do bukového lesa, tak typického pro tyto hory, kterým budu procházet po většinu dne. Pořád v lese, téměř bez stoupání, kráčím vstříc svítání, které mi ovšem čím dál víc odhaluje zataženou šedou oblohu.\nPřicházím k potoku s malými kaskádami a za lávkou začnu strměji stoupat na lesní cestu. Netrvá to ale dlouho, za chvíli jsem nahoře. Dál vede trasa po lesní cestě, která je ale dost rozrytá traktory, z důvodu svážení kalamitního dřeva. Naštěstí je zmrzlá, tak se nemusím plácat v bahně. V tomto úseku ale nejsou žádné značky, neboť tu jaksi chybí vhodné stromy. Stačí se ale držet cesty a nebrat ohled na žádné, byť lákavé pěšiny, oddělující se z ní.\nTak po kilometru se ale značky objevují a nasměrují mě na stoupák mezi několika smrky. Stoupání se zmírňuje a já začínám tušit blízkost sedla pod vrcholkem Žarmov, prvního dnešního cíle. A tuším správně. Jsem v sedle, kam mi to z nádraží trvalo asi tři hodiny. Ze sedla je na vrcholek už jen skok.\nŽarnov je skalnatý výhledový vrch vysoký 840 metrů a musím říct, že na mě působí moc příjemně. Je z něj vidět k jihu, východu a západu. Vrchol zdobí velký dřevěný kříž, vrcholová schránka a tabule naučného chodníku. A jsem tu přesně včas. Včas, abych v trhlině jinak zatažené oblohy zažil východ slunce. Všechno kolem dostává nádech oranžové barvy. Jsem tu sám, nikam nespěchám a užívám si tento krásný okamžik. Jen ho trochu kazí zřetelný zvuk pořádného větru, přicházejícího z nejvyšších míst hor.\nNahazuji svůj obludně velký batoh na záda a pokračuji dál. Ze sedla je to kousek k další tabuli naučného chodníku, kde se mimo jiné dozvím, že v této oblasti má svůj domov i rys. Chodník odtud pokračuje napravo nahoru ke skalám, ale není to tak zřejmé, takže chvíli hledám. A podle starých stop usuzuji, že nejen já. Nacházím se v přírodní rezervaci, les tady má pralesovitý charakter a všude kolem vyčnívají skály. Připomíná mi to tady naše domovské Chřiby, jen v podstatně větším měřítku.\nPoskakuji po kamenech, chodník mě vede stále mezi skalami na vršek Sladná skala. Tento, asi kilometr dlouhý, úsek se mi na celé trase zdá být nejzajímavější. Celý Vtáčnik je totiž vulkanického původu a vyvřelé horniny tady vytváří fantastické útvary. Být něco jako geolog, tak se tady asi zblázním radostí. Sestup ze Sladné skály je trochu prudší, na namrzlých a sněhovým popraškem pocukrovaných kamenech trochu balancuji, ale nakonec se bez žádné újmy na zdraví dostanu do malého sedla, kde na mýtině pod stromy stojí maringotka. Je sice zamčená, ale vedle ní je posezení a v teplých měsících to může být příjemné místo na pauzu.\nOdtud začíná asi nejstrmější stoupání celé túry. Procházím kolem naučné tabule, vztahující se k nedalekému památnému jasanu. Prudce stoupám nahoru smrkovým lesem, plným popadaných stromů. Stále kličkuji a překračuji kmeny a je to docela fuška. Stoupání se ale zmírňuje a opět se ocitám v bukovém lese. Tady řádil polom také a velké buky se tady povalují jako rozsypané zápalky. Už nepřekračuji, ale přelézám. Některé kmeny musím po čtyřech podlézt a batoh tahat po zemi.\nNetrvá to ale dlouho a ocitám se na 1 040 metrů vysokém vrcholu, nesoucí jméno Buchlov. Iluze Chřibů je dokonána. Jen tu nestojí středověký hrad, ale velká rozeklaná skála s rozcestníkem, na niž mi to z Žarnova trvalo asi hodinu a půl. Jdu se podívat na nejvyšší místo, kde mě, hned jak tam vylezu, málem srazí prudký vítr. A poprvé se dívám na samotný hřeben, který je ale k mé velké nelibosti ukryt v mracích. Předpověď byla rozhodně přívětivější. Vracím se k rozcestníku, je tu přece jen závětří.\nJeště chvíli prozkoumávám okolí, ale mrzí mě zatažená obloha a špatné světlo na focení, tak se chystám z tohoto velmi pěkného místa sestoupit. Jenže sestupová trasa vede úzkou průrvou, je tu dokonce i malý žebřík a s velkým batohem to nebude žádná hračka. Navíc, průrvou neskutečně fučí, a aby toho nebylo málo, vítr tu skálu docela obalil námrazou. Pomalu se posunuji dolů a snažím se najít nějakou oporu na namrzlé skále. Někde v půlce mi ale podjede noha a já se o několik desítek centimetrů sunu dolů. Nebylo to nakonec nic hrozného, ale v ten moment mi trošku zalepilo.\nSedlo Zadná lúka\nDole se přiobléknu, vítr dělá své, a jdu dál. Po velkých kamenech, vypadajících jako velké oblázky, mažu do sedla Zadná lúka, kde se žlutá značka kříží se zelenou. Je tu posezení s ohništěm a měl by tu být i pramen. Najednou si všímám, že nad hřebenem je oblačnost rozfoukaná a od jihu sem začínají dopadat paprsky slunce. Za několik minut je oblačnost ta tam a nad hlavou mám modrou oblohu. Okamžitě mi to zvedá náladu a nutí pokračovat dál, ostatně na hřeben je to odtud slabá hodinka.\nZe stoupání, co vede od sedla, je skvělý pohled nazpět k Buchlovu a až tady si plně uvědomím jeho velikost a krásu. Kousek od hranice lesa je krátká odbočka na skalku, odkud je vidět ještě lépe a navíc také na okolní pohoří jako Nitrické vrchy. Rozhodně sem stojí za to jít. Skalka je ale na návětrné straně, tak se tady dlouho nezdržuji. Škoda, bylo by to skvělé místo na čaj. Pokračuji stále nahoru a za několik minut se ocitám u další odbočky.\nJdu se tam také podívat a přes odlistěné stromy a keře vidím na nejvyšší partie Vtáčníku a všímám si dokonale namrzlých korun stromů. Pokud tudy půjdete v létě, neztrácejte tady čas, přes listí nepůjde nic vidět. Ještě než se vydám dál, jdu si tady odskočit a díky tomu zde nalézám stopy psovité šelmy, jež jsou o trošku větší než moje dlaň. To asi nebude nějaký domácí punťa.\nJediná bouda v pohoří?\nPak už mě čeká jen cesta vzhůru. Jak nabírám výškové metry, přibývá sněhu a koruny stromů jsou čím dál víc obalené námrazou. Sníh je promrzlý a nosný, jde se po něm nádherně. Cesta se napřimuje a od vrchu Balatom vede víceméně po rovině. Tady už panuje zima, jak se patří a mé nadšení dosahuje vrcholu. Zvláště, když je tento hřebínek z větší části odlesněn a naskýtá se odtud krásný pohled na hřeben Vtáčniku a stále se ještě pohybuji na závětrné straně. S modrou oblohou a úsměvem na rtu přicházím na Rúbaný vrch a ocitám se na hlavním hřebenu, již docela bičovaném větrem.\nOdtud budu pokračovat po červeně značené Ponitrianské magistrále. Než to ale udělám, vydám se po žluté značce dále dolů. Měla by se tady totiž nacházet jediná bouda vhodná k nocování, a tak to chci zjistit a pro čtenáře Trekingu zdokumentovat. Po cestě dolů, se stálým pohledem na Štiavnické vrchy, se k ní dostávám asi za deset minut. Opravdu tu stojí. Není to sice žádný interhotel, ale je to lepší než drátem do oka.\nRozhoduji se tady posedět a uvařit něco k snědku. Až tady si uvědomím, jak se na mě podepsala probděná noc a tak, vzhledem k velkému větru na hřebenu, se rozhoduji tady zůstat, rovnou ji vyzkoušet a na hřeben vyrazit až zítra ráno. Ostatně, času mám dost a nikam nespěchám. Po jídle ještě chvíli zkoumám okolí a už před čtvrtou odpolední usínám ve vyhřátém spacáku.\nKdyž se ještě před rozedněním probudím, nic neslyším. Ne že by se mi přes noc něco stalo s ušima, ale neslyším nic, co by i vzdáleně připomínalo vítr. Vycházím ven a opravdu. Je bezvětří. Můj pohled směřuje k východu, kde ale ve střední výšce leží mohutná oblačnost. Trochu mě to znepokojuje. Po sbalení ještě vařím čaj a vydávám se vstříc dalším zážitkům. Jakmile přijdu zpět na Rúbaný vrch, mé pochyby se rozplývají jako pára nad hrncem. Na severu, kam mířím, je krásná modrá obloha. Nyní již po červené značce mířím na nejvyšší vrchol.\nDostávám se pod skalní stěnu zvanou Kamenné vráta, obcházím ji vlevo, strmě nahoru a tento krátký úsek je dnes největším stoupáním. Hřeben Vtáčniku je totiž značně plochý, a proto i relativně nenáročný. Dokazuje to i stará běžecká stopa, která tudy vede a navíc funguje jako dobrá navigační pomůcka. Značky není vlastně potřeba vůbec sledovat, stačí se držet stopy.\nSlunce začíná ozařovat zdejší ledové království, buky jsou čím dál menší a já pomalu nabírám poslední výškové metry. Najednou si opět všímám těch velkých stop. Křižují tady chodník a uvědomuji si, že tomu místnímu puňťovi asi procházím obývákem.\nLehkým, leč svižným krokem přicházím po necelé hodince k velkému skalnímu útvaru, zvanému Kláštorská skala. Je z ní velmi dobrý výhled do širokého okolí, ale kvůli námraze se na ni neodvažuji vylézt. Vůbec mi to nevadí a doslova uháním na nejvyšší vrchol, kam to odtud trvá zhruba půlhodinu. Pod vrcholem je ještě jeden rozcestník, kam přichází zelená značka a malá tabulka, upozorňující na nedaleký pramen. Rozcestník uvádí, že to na vrchol máme ještě deset minut, ale museli byste se hodně loudat, abyste toho času dosáhli.\nNejvyšší hora Vtáčniku\nJeště několik metrů a už se přede mnou objeví vrcholová schránka a velký kříž z leštěného kovu. Jsem ve výšce 1 346 m a výš už se prostě nedostanu. Přicházím na okraj skalního převisu a to, co vidím, mi vyráží dech. Mám před sebou všechno, co na Slovensku stojí k vidění. Nad zelenými Strážovskými vrchy se tyčící oledněný Strážov, Klakem začínající hřeben Malé Fatry, končící mohutným Stohem, jako na dlani Velkou Fatru a Nízké Tatry a mezi nimi, nad inverzí vyčnívající, Západní Tatry a nezaměnitelný Kriváň. K tomu Žiar, Kremnické vrchy, Polana a Slovenské rudohoří.\nJsem tím rozhledem naprosto unesen, a když si na to vezmu dalekohled, vidím Královu holu, na západě hřeben Beskyd a v dálce se ukazuje něco, co by mohl být Hrubý Jeseník! A to všechno tu prožívám za bezvětří a sám. V duchu děkuji horám za tento až neuvěřitelný okamžik!\nTrávím na vrcholu spoustu času, fotografuji, popíjím vrcholové pivo, mající konzistenci ledové tříště, a přemýšlím, že Vtáčnik klidně může být vrcholem s nejlepším výhledem na Slovensku. A to i přes to, že k jihu není žádný. Já na jižní obloze vidím jen oblačnost, pomalu zahalující slunce. Stihl jsem to opravdu včas. Naposledy se rozhlížím a vydávám se na cestu.\nZ Vtáčniku vede z prudkého svahu chodník serpentinami, které jsou teď pod sněhem, takže sestupuji přímo dolů, potom do leva a zase se napojuji na osvědčenou běžeckou stopu.\nPostupuji podstatně rychleji, než udávají rozcestníky, kterých je teď po cestě několik, jak se na hřeben napojují trasy z okolních údolí. Na místě, zvaném Kanie studne, je zamrzlé prameniště. Nyní postupuji lehkým terénem vedoucím stále lesem a cesta začíná být poněkud fádní. Tady by se parťák vyloženě hodil. Chodník začíná trochu stoupat a míří k další skále, zvané Jarabá. Na tu se dá vylézt, rozhledy z ní jsou sice blokovány porostem, ale je to příjemné místo.\nKousek za skálou stojí vysílač mobilního operátora a z hlavního hřebene se tady odděluje žlutá značka, vedoucí do obce Podhradie, mému cíli tohoto putování. Je ji ale možné lehce přehlédnout, neboť rozcestník obsluze vysílače asi v něčem vadil, tak tu leží s polámanými tabulkami ve sněhu pod stromy. Z nich byste se dozvěděli, že do Handlové, nad níž se, se svou známou skalní stěnou, tyčí Velký Grič, to máte ještě skoro tři hodiny.\nLoučení s hlavním hřebenem\nLoučím se s hlavním hřebenem a lesní cestou sestupuji dolů. Prvně několika zákrutami a potom už jen rovně. Znovu se na obloze objevuje slunce, sněhu je čím dál méně, až téměř zmizí a tak u pramene s lavičkou, co se u cesty nachází, sundávám přebytečné vrstvy oblečení. A tady, po téměř dvou dnech v těchto horách, poprvé spatřuji dva výletníky. Jsem téměř na konci cesty, takže můžu říci, že jsem měl Vtáčnik jen a jen pro sebe.\nKamenitou cestou, naprosto spokojen, procházím osamocenými stromy porostlou loukou, odkud se naposledy podívám k hřebenu a posílám tam hubičku jako poděkování. Při stálém pohledu na Nitrické vrchy přicházím do obce Podhradie, kde pod zříceninou hradu Sivý kameň, nyní v obležení turistů, nalézám místní krčmu. Nepohrdám a mířím dovnitř na pivo. Tady vzbuzuji pozdvižení, odkud že se to trepu, a vzápětí se dozvídám, že ačkoli tu ti lidé bydlí celý život, nikdy na Vtáčniku nebyli. Jak typické pro lid žijící pod horami…\nU piva, při čekání na autobus, hodnotím túru, při které jsem urazil asi třicet kilometrů, nastoupal asi třináct set výškový metrů a celé mi to trvalo čtrnáct hodin. Nutno ale říct, že jsem vůbec nikam nespěchal. A přemýšlím, komu toto pohoří doporučit. Rozhodně těm, co jako já milují bukové lesy ve všech ročních obdobích, těm, kdo nemají rádi přeplněné hřebeny nebo prostě všem, co je uhranula krása hor. Protože Vtáčnik, ač nikdy nebude tak atraktivní jako třeba Tatry, Malá Fatra nebo Slovenský ráj, prostě krásný je!\nDíky, (Lukáą Lenon, 03.02.2011, 20:16 )\na to jsem si myslel, ľe jsem to zkontroloval kompletně.\n+ Vtáčnik, putovanie za snehom\n+ Vtáčnik, zapomenuté pohoří Slovenska\nNa Tremalzo na kole, alpské cyklotreky