Úvod > Soutěž 2018 - Závod napříč Itálií - M\nSoutěž 2018 - Závod napříč Itálií - M\nAdina byla malá, baculatá a i když byla celkem hezká, tak bych asi na začátek měl zmínit, že jsme se opravdu neměli rádi. Bydlela se svou matkou u nás v domě asi deset let a už od prvních hodin jsme jí to moc neusnadňovali. Nečekal jsem, jak moc mě překvapí, když jsem viděl, jak z našeho vchodu vychází ověšená různými batůžky a vaky, v náručí skládací krabici s porcelánem, a všechno nakládala do toho jejich malého autíčka. Tlumiče mělo snad až na zemi, kufr i zadní sedadla byla tak plná, že nebylo vidět ven. Krabici pracně zastrčila na poslední volné místo pod stropem, podívala se na mě, usmála se a chvíli se hrabala v jednom z těch malých baťůžků.\n„Ahoj Péťo. Odjíždíme domů na Sicílii.“ Udělala ke mně několik kroků a usmívala se.\n„No jak jste mi říkali, abych odjela tam, odkud jsem přijela, tak to konečně dělám. Mámě tady končí práce, odmaturovala jsem a studovat budu už v Itálii.“\n„No, aha,“ trochu jsem se snažil zakrýt rozpaky. Ani jsem nečekal, že by se se mnou chtěla loučit. Vzpomněl jsem si na ten první měsíc, kdy jsme jí s kamarády začali říkat Kozatej trpaslík. Při jejich stopadesáti centimetrech to vypadalo docela vtipně.\nPevně mě objala, měl jsem chvíli pocit, že mě nechce pustit.\n„No tak se tu měj. Snad na Sicílii zapadnu líp, než tenkrát před lety tady.“\n„No snad jo. Já doufám, že si to nějak nebereš. Byli jsme tenkrát mladší a to člověk někdy dělá hlouposti. Už je to mezi námi dobrý, ne?“\n„V tom nejlepším pořádku. Tak si tu ten nový život užij. Snad na tebe nebudou tak zlí, jako jste byli na mě. Ale už jsem v pohodě.“\nO hodinu později jsem seděl v blízké kavárně se svou přítelkyní Markétou, které říkám obvykle Maki.\n„Chápala bys to? Dávali jsme jí sodu, že jsem to neviděl a ona se se mnou stejně chce rozloučit. Teď když odjela, tak myslím, že mi dokonce bude i chybět.“\n„A proč jste na ní byli tak zlí? Čim vás tak provokovala?“\n„Nevim. Byl jsem v pubertě. No znáš to, byla malá, taková dost udělaná,“ rukou jsem naznačil něco, co moje Maki rozhodně neměla.\n„Takže mám vlastně štěstí? Kdybych měla větší prsa, tak by sis ze mě utahoval?“\n„No dovol. Tenkrát to bylo jiný. Bylo mi asi patnáct. Byl jsem v pubertě, znáš to.“ Při svých nynějších devatenácti letech jsem byl nad věcí.\n„Navíc mi na tom, co řekla připadá něco divnýho. Ale nemůžu za boha přijít na to co.“\n„Mě by to docela zajímalo. Povídej mi o tom, jak jste ji šikanovali. Byla to šikana, to je ti doufám jasný.“\n„Co se najednou zajímáš? Nemyslíš, že po semestru a půl psychologie by ses zatím měla učit jen základy? Navíc pochybuju, že by ses potom zajímala o školní šikanu. Neříkalas, že potom chceš jít někam do poradenství?“\n„Třeba narazím na nějakej zajímavej případ a rozhodnu se jinak.“\nOba jsme vyndali mobily a i když ona se asi učila, tak já jsem jako často procházel internet. Nějak jsem se ale nedokázal soustředit. Vrtěl jsem se na místě a nakonec jsem vstal a sáhnul si do zadní kapsy kalhot. Myslel jsem, že jsem tam zase zapomněl klíče nebo pár drobných, ale ke svému překvapení jsem tam našel kus růžové látky s malým bílým knoflíčkem. Koukal jsem na něj dost nechápavě.\n„S kým jsi byl včera večer?“ zeptala se Maki se smíchem.\n„Teda fakt nevím, kde se to tam vzalo.“\nSeděl jsem a díval se na kus látky a i když jsem procházel včerejší den hodinu po hodině, tak jsem si nedokázal vzpomenout.\n„Hele, myslim, že mi to tam musela strčit Adina, když mě objímala na rozloučenou. Ale nechápu proč.“\n„Asi na památku,“ zasmála se Maki. Hadřík jsem hodil při odchodu do koše.\nRáno jsem zamáčknul budík, ale oči jsem neotvíral. Maki vedle mě něco zavrčela, tak jsem ji pod dekou pohladil a trochu se k ní přitočil. Byla krásně horká a měkká. Pohladil jsem její bok a přitisknul se k ní zezadu. Maličko se zavrtěla, aby našla nejpříjemnější polohu, a ruku mi objala. Políbil jsem ji do vlasů a ona mi pohladila tvář. Čekal jsem, že budeme pokračovat obvyklým směrem, ale najednou ztuhla. Vzala mojí ruku a přitáhla si ji před obličej.\n„To mi teda řekni, cos včera dělal. Byli jsme celou dobu spolu a na tohle si nepamatuju.“\nVytáhnul jsem ruku z její dlaně a zkoprněl. Byla moje, o tom nebylo pochyb, ovšem nehty byly asi o centimetr delší než obvykle a všechny byly nalakovány na světle červenou barvu.\nPosadil jsem se na posteli a do očí mi sklouzla ofina. Nechápavě jsem na své vlasy šilhal a nakonec jsem vyskočil z postele a běžel do koupelny. Maki šla pomalu za mnou, objala mou hruď a vykoukla zpoza mého ramene.\n„No slyšela jsem o lidech, co ve spánku dělali spoustu divnejch věcí, ale nikdy o nikom, kdo by si nechal narůst delší vlasy.“\n„No a co tohle?“\nVyprskla smíchy, když viděla, že mám nalakované i nehty na nohou.\nOtíral jsem si nehty rukou a tahal za ně, jako kdybych si je mohl nějak sundat. Byly ale nade vší pochybnost moje.\n„Nemáš odlakovač?“ Otevřel jsem skříňku a začal se hrabat v Makiných věcech.\n„Uklidni se a nepanikař.“ Odstrčila mě a podala mi malou lahvičku. Odlakovat nehty trvalo pět minut. Zase jsem stál před zrcadlem, tentokrát jsem se tahal za ofinu.\n„Zvládněš tohle zastřihnout?“\n„Asi ne. Nikdy jsem to nedělala. Máme holiče hned vedle. Můžeš mu říct, že sis to rozmyslel a už nechceš vypadat jako gay. Ale asi se mu to nebude líbit. On totiž asi je.“ Smála se.\nOstříhání stálo stopadesát korun, ale zase jsem se cítil v pohodě. Šli jsme na oběd do menzy. Posadil jsem se k Maki a nalil si vodu z láhve, kterou jsem si koupil.\n„Docela by mě zajímalo, jak se to stalo. Je to dost dobrá historka. Zmastili jsme se s přítelkou čajem tak moc, že jsem se probudil s nalakovanejma nehtama. Možná jsem si to mohl vyfotit.“\nMaki vykulila oči.\n„Tak si to vyfoť teď.“\nPodíval jsem se na své ruce a vykřikl. Několik lidí kolem se otočilo, tak jsem si na obě ruce sednul.\n„Ty vole! Jak se to stalo? Oba jsme viděli, jak jsem si je odlakoval.“\nDo očí mi padla ofina. Z kantýny jsme utekli zpátky domů.\nDívala se na mě, jako na subjekt svého výzkumu, pozorovala můj výraz a potom řekla.\n„Sice nevím, jak se ti to mohlo stát, ale řekla bych, že máš trochu červenější rty.“\nPodala mi zrcátko. Byla to pravda. Sice ne moc, ale pusa se mi leskla o poznání víc než obvykle.\n„Když tak nad tím přemýšlím, tak bych skoro řekla, že za to může ta tvoje malá Adina. Četla jsem jeden příběh o chlapovi, kterýho proklela cikánka tak, že mu dala do kapsy knoflík. Nakonec jí ho musel vrátit, aby to ze sebe sejmul. Máš ho ještě?“\n„Blbost,“ zarazil jsem se. „I když teď si vzpomínám. Říkala něco o tom, že doufá, že na mě budou hodnější, než my byli na ni.“\nVzal jsem telefon a zavolal Adině. Neutrální hlas mi řekl, že je offline. Napsal jsem jí a nervózně se prohlížel v zrcátku. Odpověděl asi po půl hodině: „Jedeme. Za chvíli budeme na pumpě. Zavolám.“\nOpravdu zavolala. Ani jsem ji nenechal pozdravit a hned jem vyhrknul.\n„Cos to se mnou udělala? Koukej to zase napravit. Víš jak vypadám?“\n„To bych ráda viděla, ale bohužel jsem už na Italské hranici. Máš asi smůlu. Budeš si to muset vypít až do dna.“\n„To ne! Já vypadám jako buzna. Prosím, udělej s tím něco!“\n„Neboj. Takhle budeš vypadat jen na začátku. Za chvíli už nikoho ani nenapadne, že jsi chlap.“\n„No chtěla jsem, abys prožil, to co já tenkrát. Máma říkala, že by ses po tom mohl proměnit v holku. Tak se měj.“\nMaki se chvíli smála. Ale potom řekla vážněji.\n„Musíš se jí omluvit. A ona to musí zastavit. Nejsem si jistá, jestli bych tě jako holku chtěla.“\nZačal jsem psát omluvnou SMS, ale dlouhé nehty klepaly o sklo mého telefonu a já nebyl schopný napsat skoro nic. Musel jsem se soustředit, abych do displaye nenarážel nehty, ale jen bříšky svých prstů.\nProtože mi napsala, že aby kletba skončila, tak jí musím ten knoflík vrátit, a ona se rozhodně nehodlá vracet, tak jediná možnost je za ní jet na Sicílii. Navíc mi řekla, že kletba se uzavře po sedmi nocích, takže bych měl vyrazit co nejdřív. Hadřík jsme naštěstí v koši v kavárně našli.\nBylo asi kolem půlnoci, když jsme dojeli na odpočívadlo na Dolním Dvořišti. I když bylo teplo, byl konec května, a i když tam bylo hodně lidí, tak to tam bylo stejně bezútěšné jako vždy. Nakoupil jsem nějaké sendviče a láhev vody, hodil to na zadní sedadlo a podíval se na Maki, která si celou dobu četla něco na mobilu.\n„Řídil jsem celou dobu až sem. Musíš mě vystřídat. Už se mi zavírají oči.“\nZasmála se a obula si boty, které měla celou dobu sundané. Posadila se za volant a do přehrávače připojila svůj mobil. Začal hrát nějaký sladký poprock.\n„Nemohli bychom poslouchat to co celou dobu?“\n„Ne, ne. Máš smůlu. Kdo řídí, tak určuje hudbu.“\nPosadil jsem se na místo spolujezdce a díval se ven do tmy. V duchu jsem počítal, že když se vezme, že cesta na jih Itálie většinou trvá tři dny i se zastávkami, tak to znamená, že mám docela slušnou šanci si svou maskulinitu zachránit. Podíval jsem se na své ruce a Maki se zasmála.\n„Díváš se na ně jako ženská. Dávej si na to pozor.“\nRychle jsem si na ruce sedl.\nDálnice ubíhaly docela rychle. Po půlnoci to vypadalo, že je provoz minimální. Pohodlně jsem se posadil a usnul. Probudilo mě brždění.\n„Na u Italských hranic. Asi bouračka.“\nSjela z dálnice a zastavila u Mekáče. Měl jsem už dost hlad, tak jsem se s radostí vypotácel rozespale ven. Došel jsem k pultu a když na mě došla řada, tak jsem ukázal na tabuli a lámanou němčinou se zeptal, jestli by mi k vybranému menu dali salát. Ta holka za pultem se na mě divně dívala a řekla něco, čemu jsem nerozuměl. Postoupil jsem blíž a pořád ukazoval na obrázek hamburgru. V tu chvíli mi došlo, že se mi nedívá na pusu, ale na můj prst s dlouhým červeným nehtem. Rychle jsem schoval ruce za záda a zrudnul. Pytík s jídlem jsem vlčky sebral a utíkal do auta.\n„Tohle fakt nedám. Příště půjdeš nakupovat ty. Jak jsme daleko?“\n„Už vjíždíme do Alp, ale budeme muset někde zastavit.“\n„To dáme. Koupil jsem kolu.“\n„Ne. Nedáme. Sice chápu, jak ti jde o to, abys nemusel nosit sukni, ale nerada bych se kvůli tomu nabourala. To auto taky není nejnovější a asi by potřebovalo generálku.“\n„Tak mě nech řídit. Já to zvládnu.“\n„Musíme se někde zastavit a přespat,“ trochu rozpustile se usmála. „A je tu poblíž jedno město, kam jsem se chtěla podívat. Takže, co kdybychom přespali tam?“\nKdyž viděla můj výraz, tak dodala: „Máme času dost. Týden je o hodně víc, než potřebujeme.“\nKdyž jsme o dvě hodiny později sjížděli vápencovým kaňonem k velikému jezeru, tak jsem jí musel dát za pravdu. Nedali bychom to.\nProbudil jsem se skoro v poledne. Do velkých prosklených dveří se opíralo slunce. Vedle mě oddychovala Maki, tak jsem opatrně vstal a šel se podívat na terasu. Roztáhnul jsem šedou záclonu a nechal vítr, aby mě trochu probudil. Venku byl nádherný den, slunce se blyštilo na hladině jezera a i když ještě nezačala letní sezóna, tak všude bylo plno malých loděk.\n„Dobré ráno,“ zašeptala. Otočil jsem se a usmál. Zatvářila se překvapeně.\n„Co je? Je to horší?“\nKývla hlavou. Váhavě jsem se šel podívat do zrcadla. Bylo to horší. Můj obličej se změnil. Vypadal jsem skoro jako dívka, nebo skoro jako někdo, kdo se nedokáže rozhodnout, k jakému pohlaví se chce přihlásit. Nos se mi maličko zmenšil, brada byla špičatější a všechny rysy daleko jemnější. Vlasy mi poporostly na ramena, rty jsem měl červenější. Sebral jsem odvahu a stáhl si slipy, ve kterých jsem spal. Zlomeně jsem se vrátil za Maki do postele.\n„No co by bylo? Musíme to stihnout.“\nPohladila mě po ruce a zasmála se. Posadila se vedle mě a položila mi ruku na stehno.\n„Všimnul sis, že ani nemáš chlupy?“\n„Věřila bys, že to je to, co mě vadí úplně nejmíň?“\n„Ale holka nejsi, ne?“\n„To ještě ne. Ale nedělej to!“ vykřikl jsem, když mě pohladila po břiše a zajela pod slipy.\n„Ty nemáš chlupy ani tam!“\n„I to jsem už zjistil.“\nVzal jsem její ruku a položil jí na postel. Nedala se.\n„Počkej! Chci se podívat. Slibuju, že se nebudu smát.“\nVstal jsem a stáhl si slipy. Moje chlouba tam sice pořád ještě byla, ale už nebyla nic, čím bych se chlubil. Můj penis se zmenšil zhruba o polovinu, byl jsem tam úplně hladký. Vypadal jsem, jako kdybych teprve čekal na pubertu. Maki si skousla rty a pohladila mě. Po zádech mi přeběhla husí kůže a neudržel jsem se a vzdychnul.\nZakýval jsem hlavou. Pohladila mě oběma rukama a přitáhla si mě k puse.\nO hodinu později (ano, chápu, měli jsme víc spěchat, ale vy chápejte, že jsme byli unavení a já navíc dost zmatený) jsme seděli u snídaně a mazali si tousty marmeládou. Malá jídelna byla na terase s výhledem na kolonádu na břehu jezera. Běhali kolem nás opoždění sportovci a maminy vozily děti v kočárcích. Skoro dokonalé místo na romantický výlet, pokud bych nebyl v té nešťastné situaci.\nKdyž jsem se ráno oblékal, tak jsem navíc zjistil, že jsem ztratil asi tři centimetry do výšky a dost obvodu kolem ramen. Oblečení na mě viselo a se svým zjemnělým obličejem jsem vypadal jako Makin mladší bratr nebo sestra, která si není jistá pohlavím.\n„Připadáš mi teď daleko roztomilejší, ale ani nevím, jestli mi nebude tvůj penis chybět,“ zasmála se. „Ne, promiň, je to špatnej humor. Neboj, dojíme, maličko se projdeme a pojedem,“ dodala, aby mě uklidnila.\n„Děkuju, že na mě taky trochu bereš ohledy. Dovedeš si vůbec představit, čím procházím?“\n„Ale říkals, že se ti to, co jsme před chvíli dělali, líbilo, ne?“\n„Líbilo, bylo to úplně jiný než jindy. Chvíli to bylo, jako kdyby ses mě tam dotkla úplně poprvé.“\n„Takže dojíme a půjdeme zase na pokoj?“\n„Rád bych, ale musím to stihnout. A netrap mě.“\n„Slíbils mi, že se tu alespoň trochu projdem. Je tu krásně.“\nDojedli jsme, zaplatili za pokoj a vyšli na pláž. Ještě nebylo docela léto, voda byla studená, Maki si zula boty a brodila se kolem břehu, odněkud se vynořila smečka kachňat a točila se kolem ní. Díval jsem se, jak je krmí zbytkem toustu od snídaně a najednou jsem pocítil hroznou touhu jí obejmout. Nebránil jsem se.\n„Já tě nepoznávám,“ zasmála se a políbila mě. Pokrčil jsem rameny a nechal se objímat. Za chvíli nás už zábly nohy a tak jsme šli do města a koupili si kávu se zmrzlinou.\n„Tohle mě zajímá. Pověz mi, jak se cítíš. O tom se v poslední době tak mluví a ty jsi první případ.“\n„Případ měnící se sexuální identity.“\n„No dovol. Sice se měním, ale jsem pořád chlap, na to nezapomeň.“\n„To sice ano, ale tímhle tempem.. Kdo ví, co bude zítra.“\n„Vždyť tys mi říkala, že ženskou nechceš.“\n„Já si nikdy nemyslela, že jsem lesba, ale třeba v tvym případě to bude jiný.“\nVstal jsem a rychle odcházel k autu. Neměl jsem ani v nejmenším chuť se s ní pouštět do takové debaty. Nastoupili jsme a jeli skoro mlčky.\nSjezd z Alp byl ještě celkem plynulý, ale když jsme se dostali do rovin kolem řek v centru Itálie, tak provoz zhoustl a nakonec jsme zůstali v koloně. Řídila Maki, já seděl na místě spolujezdce, zul jsem si sandály a nohy položil na přístrojovou desku. Seděl jsem tam, prohlížel si stránky na mobilu a došlo mi, že asi dělám to, co Maki dělá kdykoli někam jedeme. Z kamionu, který skoro parkoval vedle nás se na mě zazubil řidič. Usmál jsem se a podíval se před sebe. Na desce svítily moje nalakované nehty. Lekl jsem se a rychle je schoval a otočil jsem se k okénku zády.\n„Ale, ten řidič se mi směje za ty nehty.“\n„Co když se nesměje? Třeba si myslí, že jsi holka. Vždyť na to vypadáš.“\n„Přidej,“ řekl jsem nervózně, i když před námi byl náklaďák se slepicemi.\nDo Říma jsme dojeli až pozdě večer. Do postele v malém penzionu, který jsme narychlo našli, jsem šel spát s myšlenkou, že se netěším na ráno.\nProbudil mě lehký dotek na rtech, který bych poznal kdykoli. Se zavřenýma očima jsem Maki objal a pokračoval v líbání. Stejně jako včera můj klín, tak dnes ve mně moje rty vyvolávaly úplně nové pocity. Sice mi došlo, že to znamená, že se asi změnily, ale v tu chvíli jsem si užíval ten nádherný pocit blízkosti. Přetočila se a lehla si na mě svým velikým tělem. Najednou bylo něco jinak. Něco bylo špatně. Otevřel jsem oči a uviděl jsem její široký úsměv.\n„Počkej takhle, jo? Chtěla bych si vyfotit tvůj obličej, až zjistíš, co se stalo.“\n„To ani náhodou!“ protestoval jsem a pokusil jsem se ji shodit. Byla ale moc těžká.\n„Konečně tě přeperu,“ smála se a pustila mě. Vstal jsem a skoro se rozplakal. Díval jsem se Maki zhruba na pusu, což znamenalo, že jsem se asi o patnáct centimetrů zmenšil.\n„Počkej, neplač. Jako holka asi budeš opravdu hezká, jen jsi taková drobná.“\nSlipy, které jsem si oblékl na spaní mi sjely dolů a zarazily se o boky, které se rozšířily a daly mi větší, nade vší pochybnost ženský, zadek. Otočil jsem se k Maki zády a začal se slipami bojovat. Gumu jsem musel natáhnout skoro k prasknutí, abych je stáhl.\n„Tak co? Jsi už holka?“\nNaklonil jsem se a podíval se mezi má celkem zaoblená stehna.\n„No asi ještě ne.“ Zrudlý jsem si dal ruku přes klín a otočil se, že půjdu do koupelny.\n„Chci se podívat, počkej.“ Chytila mě za nejširší místo mého těla a táhla mě zpátky na postel. Byla vyšší, neměl jsem moc šanci. Dopadla pozadu na postel a mě stáhla na sebe. Můj hladký zadek jí přistál na klíně. Rychle jsem si rukou zakryl citlivé místo, ale chytila mi ruku a otočila si mě čelem k sobě.\n„Máš pravdu, ještě ne. Ale moc teda nechybí,“ řekla rošťácky.\nVztekle jsem sebou zacukal.\n„Počkej, neboj se.“\nPohladila mě po mé nové křivce a sjížděla rukou mezi moje stehna. Ve mně bojovala rozkoš touhou zahalit se a schovat v koupelně. Nakonec rozkoš vyhrála. Hladila mě a líbala, mnula můj maličkatý penis mezi prsty. Moje tělo se začalo napínat a s několika vzdechy jsem jí na ruku vystříkal několik skoro průhledných kapek. Chviličku byla překvapená, ale potom mě zase zalehla a jednou rukou masírovala můj klín a druhou dráždila ztuhlé bradavky na maličkých ňadrech.\nZ postele se nám povedlo vylézt až před polednem. Když jsme šli na snídani, tak se na mě pán na recepci díval dost divně. Asi si nedokázal vzpomenout, jestli v noci ubytovával maličkou roztomilou dívku.\n„Musíme jít nejdřív nakupovat. V tomhle nemůžeš chodit.“ Ukázala na mě nožem, kterým si mazala bagetu. Měla ostatně pravdu. Tričko na mě viselo, jako kdybych si ho půjčila na spaní od svého staršího bratra, kalhoty mi kolem pasu plandaly, přes boky byly dost napnuté a nohavice byly tak dlouhé že jsem si je musel nadvakrát založit.\n„Koupíme ti něco na cestu, trochu se tu projdem a potom už slibuju pojedeme nejkratší cestou na Sicílii.“\nTvářil jsem se sice vděčně, ale moc jsem jí nevěřil.\n„Koupíme ale jen nějaký kalhoty. Nechci vyhazovat peníze. Stejně jich máme málo.“\nVedli jsme se za ruku po rozkvetlé ulici. Cítil jsem se zvláštně. Byla najednou o tolik vyšší než já, že jsem začínal mít pocit, že by mě měla ochraňovat. Smála se a něco povídala, pořád něco fotila a plánovala,co všechno by v Římě chtěla vidět, já jsem ale vnímal jen sám sebe a své nové tělo.\nZašli jsme do obchodu s oblečením a ona mě hned táhla mezi barevné šaty a blůzky. Protestoval jsem, ale marně. V kabince mě donutila si obléknout světle modré šaty a já jen nechápavě koukal na hezkou drobnou dívku, která se na mě dívala ze zrcadla.\n„Tyhle ti sluší opravdu hodně, nekoupíme je?“\n„Ne! Řekl jsem, že koupíme jen nějaký kalhoty a nic víc. Nemáme peníze.“\nDíval jsem se na sebe, rovnal si dekolt (který byl celkem prázdný), několikrát jsem se otočil a prohlížel si sukni, která zdůraznila můj zaoblený zadek. Líbil jsem se sám sobě a dokonce jsem cítil i lehké vzrušení. S touhou si šaty nechat jsem ale nehodlal nijak vyjednávat. Prostě jsem si řekl, že na ně nemáme.\n„A co botičky? Nekoupíme ti nějaký lodičky? Slušelo by ti mít o pár centimetrů víc. Alespoň bych ti zase viděla do očí.“\n„Ani náhodou,“ odmítl jsem kategoricky. „Ale mohli bychom si je jít vyzkoušet.“ Zasmál jsem se.\nProdavačky z nás byly celkem paf, protože jsem vypadal jako bych byl v oddělení ženské obuvi poprvé. Byla to samozřejmě pravda, ale to ony nevěděly.\nMaki mi nosila boty na ozkoušení a já se v jedněch po druhých procházel před zrcadlem. Zkoušeli jsme snad všechno od normálních celkem konzervativních lodiček až po sandálky na sedmicentimetrových podpatcích. Bylo sice jasné, že bych se na nich nejdřív musel naučit chodit, ale vypadaly dobře a být zase stejně vysoký jako má přítelkyně se mi po tom zvláštním dopoledni líbilo. Snažila se mě umluvit, ale nakonec jsme si nic nekoupili. Jen mě v několika z nich vyfotila, aby, jak říkala, měla památku na výlet, který jí stejně nikdo neuvěří.\nZ obchodu jsme šli do centra, prošli jsme k Vatikánu a zklamaně se dívali na dlouhatánskou frontu na baziliku svatého Petra. Všude bylo strašně moc lidí, turistů, místních i prodavačů různých zbytečností. Když jsme se otočili směrem na Forum Romanum a zašli do jednoho z mnoha kostelů, tak se na nás jedna babička u vchodu dívala celkem nepřátelsky. Nechápal jsem to a jen jsem se zatvářil na Maki.\n„Nediv se jí. Asi se jí nelíbí, když do kostela jdou dvě holky za ruku.“\n„Ale já přece nejsem..“\n„Rozhodně tak vypadáš. A kdo ví, co bude zítra?“ strašila mě zase.\n„No, to by stačilo. Už jsi viděla, cos chtěla, tak jedem dál.“\n„Ještě ne. Ráno jsi mi sliboval, že uděláme cokoli budu chtít, když jsem měla v puse ten tvůj mrňavoulinkej...“\n„Nech toho!“ rozhlédl jsem se po ostatních lidech v temné lodi kostela, kde jsme právě byli, ale nevypadalo to, že by někoho náš český rozhovor pohoršoval.\n„Mě to hrozně baví, abys věděl,“ řekla mi, když jsme se procházeli mezi antickými ruinami na Foru. „Když jsem byla malá, tak mi samozřejmě dávali dárky k vánocům pod stromeček. Ale vždycky byl jeden, který jsem našla na posteli až ráno. Když na to vzpomínám, tak jsem se možná na něj těšila úplně nejvíc. No a ty tvoje proměny jsou jako ten dárek. Nikdy nevím, vedle koho se ráno probudím.“\n„Já bych byl nejradši, kdybych byl už zase úplně normální chlap.“\n„A tobě se to nelíbí?“\n„No trochu asi jo, ale je to hrozně nezvyklý. Tyhle boky se dost houpou a taky nejsem zvyklej, že skoro nevidím přes stůl.“\n„Tak malej nejsi,“ smála se. „Já sice cítím, že na holky opravdu nejsem, ale asi mi to nějak usnadňuje vědomí, že tam uvnitř jsi ty. I když teď už bych tě asi nepoznala. Už ani nevypadáš jako svá mladší sestra. Jsi tak vzdálená sestřenice, tipuju. Podívej, támhle tomu se asi líbíš,“ ukázala na staršího turistu, který si nás fotil. Zrudnul jsem, ale bohužel se ukázalo, že je to profesionální fotograf a naše úsměvy si vyložil tak, že máme o jeho fotky zájem.\n„Tady píšou, že v tomhle domečku bydlely uctívačky bohyně Vesty. Prý když se některá z nich spustila, tak jí pohřbily zaživa. Myslíš, že by náš ranní skoro sex považovaly za hřích? I když jsme oba skoro ženy? Tak mě napadlo, jestli nechceš už začít používat ženský rod, když už tak vypadáš.“\nJejí poznámka mě zase trochu zasáhla a přinutila mě trochu nás popohnat k odjezdu. V Římě jsme ale strávili celé dlouhé odpoledne a když jsme se konečně dostali k autu, tak mě začala přemlouvat, abychom tu ještě přespali a vyrazili až ráno.\n„Z Říma na Sicílii se to dá naprosto pohodlně zvládnout za jeden den. Jestli dobře počítám, tak ti zbývají asi ještě tři dny. To je přece v pohodě, ne? Vždyť nevíme, kdy se sem zase podíváme. Copak si nechceš užít ještě opravdu romantický večer v nejkrásnějším městě?“\n„Myslel jsem si, že za nejromantičtější považuješ Paříž.“\n„No to ano, ale tady je to stejně romantické a možná i v něčem lepší.“\n„Není tu tolik Francouzů,“ zasmála se. Vzala mě za ruku a přitáhla k sobě. Oběma rukama mi sevřela zadek a políbila. Úplně mi to vyrazilo dech.\n„Tak co? Zůstaneme? Slibuju, že noc bude stejně romantická, jako ta večeře před ní.“\n„Noci se nebojím. Mám strach, co bude ráno.“\nProbuzení ráno bylo těžší. Večer jsme si koupili láhev vína a asi mě alkohol s celodenním chozením po městě udolal. Probudil jsem se, posadil se na posteli a měl pocit, že jsem se počůral. S neblahým očekáváním jsem opatrně nadzvedl gumu slipů a hlasitě jsem vykřikl. Ten výkřik mi snad ani nepatřil.\n„Tak otevřeš už konečně? Co se stalo?“ Maki bouchala na dveře koupelny, kde jsem se zamknul. Seděl jsem na záchodové míse (se sklopeným víkem) a po tvářích se mi koulely slzy, které dopadaly na moje hladká stehna.\n„Neotevřu! Jdi pryč! Nebo počkej! Otevřu dveře a podej mi věci, ale slib mi, že se nebudeš dívat.“\nOpřel jsem se o dveře, aby nešly otevřít víc než jen na délku lokte a vzal od ní hromádku šatstva. Opatrně jsem se oblékl a s povděkem kvitoval, že se moje tělo v žádném rozměru nezměnilo. Podíval jsem se do zrcadla, otřel si slzy a vyšel ven.\n„Co tě tak vzalo? To už jsi holka? Myslím tam dole, kde se to počítá?“\n„Jestli o tom nepřestaneš mluvit, tak se zase zavřu na záchodě.“\nZabalili jsme si věci a další problém jsem zjistil při obouvání. Chodidla se mi scvrkla snad o šest čísel a v mých starých botách jsem nemohl chodit. Maki měla samozřejmě radost.\n„Už včera jsem ti říkala, jestli nechceš koupit ty lodičky.“\n„Kdybych si je koupil včera, tak jsou mi dneska malý.“\n„Je ale skvělý, že si to taky vyzkoušíš. Celou dobu mi říkáš, jak mi vysoký podpatky sluší, tak si alespoň na pár dní zkusíš, jaká je dřina v nich chodit.“\nNechtělo se mi, ale boty mi vybrala krásné. Bílé letní sandálky se středně vysokým podpatkem. Chodit na nich bylo ale přesně podle mých obav peklo. Z obchodu jsem se nějak dobelhal do auta, chodit jsem v nich neuměl. Ale na přístrojové desce, kam jsem si nově obuté nohy opřel, vypadaly skvěle. Za hodinu už jsme zase jeli po italské dálnici plné děr směrem na jih. Krajina ubíhající kolem mě trochu uklidnila. Na telefonu jsem sledoval náš pohyb a v duchu plánoval, kdy budeme na místě.\n„Je tam trajekt. Poslední loď vyplouvá v deset. I kdybychom to nestihli, tak mám čas. Ubytujme se tam někde a pojedem hned prvním ranním.“\n„Takže už jsi v pohodě? Už mi můžeš říct, co tě ráno tak vyvedlo z míry?“ Pošilhávala na mě během řízení. S mojí malou postavou se mi řídilo dost špatně a rád jsem jí to přenechal.\n„Jsi zase o kus jiný. Například ti nevadí moje hudba. To jsem ještě nezažila. Dřív jsi tomu říkal ty holčičí písničky a dnes jsem tě viděla i klepat nohou do rytmu. Takže tu mám jisté indície, co se ti stalo. Mám pravdu?“\n„Máš, ale nechci o tom mluvit.“\n„Vždyť se nic neděje, neboj.“\n„Neděje? Jak by ses chovala ty, kdybys najednou mezi nohama měla tu, tu, no tu..“\n„Ani vyslovit se ti to nechce,“ smála se. „My ženy jí říkáme například vagina. Nevím. Ale někdy jsem přemýšlela, co bych dělala, kdybych se jednou ráno probudila jako chlap. Myslím, že bych toho dělala daleko víc než ty,“ zasmála se.\n„Tobě se to mluví. Hádám, že v těch tvejch fantaziích jsi vždycky počítala s tím, že se zase proměníš zpátky.“\nKolem oběda jsme zaparkovali u malého bistra a šli se najíst.\n„Jestli chceš, tak si tady můžeš trochu procvičit chůzi na podpatcích. Takhle to moc nejde,“ řekla Maki, když mě za ruku eskortovala v výdejnímu pultu.\n„Ani náhodou. Tu cestu už nějak zvládnu a nemám v plánu na nich strávit ani o hodinu dýl, než bude potřeba.“\nSe zacinkámím mi spadla sklenice, ale naštěstí jsem ji na tácu udržel. Jídlo si odnesli ke stolu a když Maki odešla na toaletu, tak se u mého stolu zastavili dva asi dvacetiletí kluci a na něco se mě zeptali. Mluvili italsky, ale podle tónu a úsměvu jsem si domyslel, že jim šlo o to se seznámit. Okamžitě jsem zrudnul a něco zablekotal anglicky. Jeden z nich pokrčil rameny, omluvně se zasmál a odpověděl italsky.\n„Co chtěli?“ zeptala se Maki, která všechno viděla.\n„Jak to mám vědět? Neumím italsky.“\n„Asi ses jim líbila.“\n„Třeba se jen ptali na cestu,“ zamračil jsem se.\n„Podle mě ne. Chtěli se seznámit. To ženská pozná. Ty to taky časem poznáš.“\nZase jsme nastoupili do auta a vyjeli. Po pár kilometrech jsme zase zajeli do obligátní zácpy. Zase jsme měli kamion před sebou, kamion za sebou a autobus po straně. Navíc bylo horko a klimatizace v autě nefungovala. Zase jsem nervózně kontroloval mapu.\n„Hele, nerada to říkám, ale tahle kontrolka ukazuje, že je vedro asi i tomu autu.“\n„Cože?“ vykřikl jsem a natáhnul se nad přístrojovou desku. „No jasně! S chlazením je něco špatně. Když se takhle popojíždí, tak se musí motor nechat na chvilku vychladnout. To jsem ti neřek?“\n„Ne. Neplánovals koupit nový auto?“\n„Kde bych na něj asi vzal?“\nA tak se stalo, že později odpoledne jsme stáli na odpočívadle pro tiráky, auto sice nastartovat šlo, motor ale vždy po několika otáčkách zmlknul.\nSeděli jsme ve stínu dvou vysušených stromků a probírali, co dál. Navíc bylo horko a naše zásoby vody se tenčily. Zvednul jsem se, abych došel na toalety a zavrávoral jsem.\n„Děláš to špatně. Došlápni opatrně na patu a potom polož špičku.“\nUdělal jsem několik kroků a docela to pomohlo.\n„Počkej, ještě něco. Takhle nebudeš stát nikdy stabilně. Musíš se trochu prohnout, zadek dej trochu dozadu.“\n„Tam je přece pořád,“ zabručel jsem.\n„Není. Kdyby ses viděl, tak by ti bylo jasný, že ho máš spíš pod sebou než za sebou.“\n„Ale takhle ho hrozně vystrčím. S takhle velkým zadkem, ho přece nebudu cpát ještě víc dozadu.“\n„No dovol! Máš zadek menší než já!“\n„No jo, ale já jsem chlap!“\n„Opravdu? Tak si stáhni kalhoty a ukaž,“ smála se. Trvalo to asi půl hodiny, než si mě usmířila.\n„Když jdu s tím zadkem, tak si připadám jak kus masa.“\n„A koukat na holky, jak vlní zadkem, se ti líbí?“\n„Tak vidíš. Je to docela normální, když jsi holka.“\nChodil jsem kolem ní po chodníku a zkoušel se správně postavit. Po několika pokusech se mi už zadek vlnil skoro sám.\n„A nevypadám jako coura? Tohle je tak divný.“\n„Nevypadáš, neboj. Ale ještě víc vypni hrudník. Uvidíš, že to půjde skoro samo.“\n„Ale co prsa?“\n„Vždyť je skoro nemáš. O ně se neboj. Vypadáš přirozeně.“\nNějak jsme odpoledne zaplnili, ale čas ubíhal. Čekali jsme tam do pěti hodin, než se jeden z řidičů smiloval a zavolal nám odtah. Říkal, že je z jedné z okolních vesnic a jeho kamarád tu má servis. V malém (a naštěstí levném) penzionu jsem se posadil na postel a bylo mi do pláče. Ani jsem si to neuvědomil a po tvářích se mi koulely slzy.\n„To bude v pohodě, neboj.“\nObjala mě a pohladila po zádech. Zabořil jsem jí obličej do vlasů a brečel jako dlouho ne. Hladila mě a objímala. Cítil jsem se v jejím náručí tak zranitelně a bezpečně zároveň, že jsem se přistihnul při myšlence, že bych takhle s ní chtěl zůstat napořád. Trochu jsem od ní oddálil obličej a podíval se jí do očí. Opatrně se ke mně naklonila a pomaličku mě políbila. Jako kluk jsem se líbal rád, ale tohle bylo něco úplně jiného. Celé moje tělo se uvolňovalo, bylo mi najednou tak krásně teplo! Objal jsem jí kolem krku a pootevřel pusu. Objímali jsme se a ani mi nedošlo, že mi rukou zajela do klína. Při líbání se najednou usmívala a já cítil ve slipech podivné vlhko. Lekl jsem se. Trochu jsem se snažil osvobodit, ale držela mě pevně. Zajížděla tam dolů a hladila můj celý klín. Bylo to tak příjemné, že jsem její ruce chtěl dát víc prostoru a roztáhl nohy. Líbala mě, ale já byl tak vzrušený, že jsem musel sténat. Položila mě na záda a stáhla mi slipy. Hladila mi břicho a štíhlé boky a já se třásl, když jsem viděl jak se plíží mezi mými stehny do mého klína. Usnuli jsme nazí a v objetí.\nRáno mě probudily něžné doteky, které hladily a objímaly můj zadek. Byl jsem zase u ní v náručí a zaklonil jsem hlavu, abych jí mohl políbit. Pořád byla o dost vyšší než já, možná ještě o kus víc než včera. Objal jsem ji za zády a přitiskl se k ní. Užíval jsem si její teplo i to, jak hnětla moje velikánské půlky. V tu chvíli jsem se zarazil a jí se na obličeji rozšiřoval úsměv. Ani jsem se nemusel podívat, abych věděl, že toho mám v zadním oddělení o hodně, o hodně víc, než když jsem usínal.\n„Další vánoční dárek,“ zašeptala. Opatrně jsem si nové pozadí ohmatával. Nejen, že se mi rozšířily boky, ale navíc jsem nabral na objemu nejméně deset kilogramů stehen a zadku. Zavrtěl jsem se a chtěl se z jejího objetí vymanit.\n„Pusť mě! Chci se podívat!“\n„Ale slib mi, že se zase nezamkneš v koupelně.“\nVyskočil jsem z postele a můj zadek se zatřásl. Udělal jsem dva rychlé kroky a skoro jsem se zapotácel. Moje macatá stehna se třela o sebe. Na to jsem nebyl vůbec připravený! Když si Maki vzala telefon a začala natáčet, tak jsem do koupelny utekl.\nBylo to horší, než jsem si myslel. Točil jsem se před zrcadlem a pozoroval ze všech úhlů. Trochu mě utěšovalo, že jako holka jsem byl přitažlivý, ovšem velice specifickým způsobem. Zadek jsem měl oblý a naducaný, boky byly tak široké, že jsem se o ně v chůzi otíral rukama. V kombinaci s drobným tělem a těmi padesátiněco centimetry mé tělo vypadalo jako magnet na mužské oči.\nS růžovým obličejem jsem se ukázal Maki. Smála se.\n„Myslím, že budeš mít problém se obléct do toho, co tu máme.“\nMěla pravdu. Své slipy jsem neměl nejmenší šanci přetáhnout přes nejširší místo svých boků a moje oblá stehna by se stejně nevešla do nohavic. Maki prohrabala svůj narychlo sbalený kufřík a podala mi černá tanga.\n„Proč sis proboha brala tohle?“\n„Ani nevím, ale teď se hodí.“\nPosadil jsem se na postel a protáhnul nohy provázkovými smyčkami. Když jsem je vytáhnul k pasu, tak jsem měl pocit, že mi zajely bůh ví kam. Mezi mými oblinami se skoro ztratily.\n„Teda tohle je divný. Je normální, že se člověku takhle zaříznou do..?“\n„Jo. Zvykej si. Dnes nic jiného nemáme.“\nObléknul jsem si včerejší šatičky. Na vršku se mi nic nezměnilo, zato tam dole měly problém mě zakrýt a vyjížděly mi tak nahoru, že mi odhalovaly spodní část zadku.\n„Možná trochu moc sexy. Budem ti muset koupit něco nového. Ale škoda. Slušely ti.“\nTrvalo dvacet minut, než mě přesvědčila, abych šel ven na snídani. Její leginy, které byly to jediné, co jsem oblékl, byly napnuté k prasknutí a stejně mi horem kousek pozadí koukal.\n„Půjdem se zeptat, jak je na tom naše auto a potom se stavíme na náměstí. Myslím, že tam byl obchod s oblečením.“\nV leginách a volném tričku jsem vyšel ven a všechno vypadalo celkem v pořádku až do chvíle, kdy se na mě podíval první muž. Usmál se na mě a i když jsem byl v rozpacích, tak jsem se usmál zpátky. Potom mi došlo, že se mi nedívá na obličej, a strašně jsem zrudnul. Za těch třista metrů, které jsme museli ujít k autoservisu, se jich na mě dívalo asi deset a ani jeden si neopomněl můj zadek prohlédnout. Měl jsem chuť utéct a asi jen Makina ruka svírající tu moji mi v tom zabránila.\n„Takhle to nepůjde,“ řekla a stavili jsme se v supermarketu, kde koupila malou láhev vína a přinutila mě tři deci vypít.\n„Jestli zprovoznili naše auto, tak budu řídit já, a ty se alespoň trochu uvolníš. Neboj se, nebudu toho zneužívat,“ zasmála se a plácla mě přes zadek.\nV servisu nám nicméně řekli, že to ještě není, ale že na tom pracují, i když se tam nic nehýbalo. Možná na ně bylo moc brzo ráno, protože bylo jen jedenáct. Zašli jsme tedy podle plánu na malé tržiště a mezi stánky přehrabovali kousky dámského oblečení. Víno zafungovalo a já si nákup celkem užíval.\n„Podívej, podobný jako ty šatičky z Říma, ale celkem levný. A jsou snesitelně dlouhý.“\n„Myslíš? Kup si je, ale pamatuj si, že sis je vybral sám.“\nMěla pravdu. Na první pohled vypadaly, že budou až pod kolena, ale moje boky je zvedly do půli stehen.\n„Mě to nevadí. Vybral jsem dobře,“ zatvářil jsem se pevně.\nProšli jsme se vesnicí, která byla ostatně velice malá, a vyšli na malé návrší s olivovým hájem. Posadili jsme se na kamennou zídku, opřel jsem si hlavu o její rameno a bylo mi dobře. Jediné, co mi trochu kazilo náladu byl pocit utíkajícího času.\n„Proč jste se Adině vlastně tak pošklebovali? Udělala něco?“\n„Asi ne. Ale zkus si to představit: malá holka, co neumí pořádně česky, co má navíc na svůj věk dost velikej zadek a prsa. To bylo skoro jako provokace.“\n„A jak se cítíš teď?“ zasmála se.\n„No asi už to chápu. S tímhle se stydim už jen někam přijít. Ale neměla mi to dělat. Už jsem jinej. Dospěl jsem.“\n„No prostě už je to pár let, co jsem na ní hodnej. No možná ne úplně hodnej, ale alespoň neutrální.“\n„No to asi taky. Mám jí celkem rád. Ale stejně je to dost krutý.“\n„Co? Bejt holka? To bych řekla!“\n„Ty si ze mě pořád děláš legraci!“\n„Vždyť se nic moc nestalo. Odpoledne opraví auto a budem na Sicílii už zítra ráno. Všechno skončí a nám zbude krásná vzpomínka. Nezapomeň, že ani já nechci, abys byl ženská už napořád. Já chci chlapa.“\nDopil jsem láhev a cítil, jak mi alkohol stoupá na sluníčku do hlavy. Na oběd jsme šli do malé restaurace na náměstí a měl jsem dost problémy tam dojít.\n„Takže se ti to líbí nebo ne?“\n„To nevím. Nejsem to já.“\n„Přiznej si, že se ti to alespoň trochu líbí!“\n„Tak přiznej, že se alespoň sama sobě líbíš.“\n„No možná trošku.“\n„Já věděla, že se ti líbí prdelatý holky! Věděla jsem to,“ vybuchla smíchy a způsobila tak další dlouhé trucovité ticho.\n„Chlapi to nechtěj moc přiznat, ale hodně z nich se taková postava líbí.“\nUkázala na tři kluky, kteří seděli u stolu vedle.\n„Jim by ses určitě líbil! Jeden se na tebe koukal.“\nAniž by se mě zeptala, tak na ně zamávala. Jeden z nich přišel a ona mu italsky vysvětlila, o čem se hádáme, a zeptala se ho, jestli se mu líbím. Představila mě jako svou kamarádku. On nadšeně přisvědčil.\n„Stoupni si. Ukaž se mu celá!“\nS rudým obličejem jsem vstal. Oslovení v ženském rodě na mě zapůsobilo daleko víc, než by se mi líbilo. Otočil jsem se dokola a krátká sukně vzlétla nahoru. Rychle jsem si ji chytil a posadil se. Ostatní kluci se k nám přidali a zbytek oběda jsme strávili společně a nakonec nás pozvali na výlet na pláž. Asi to bylo tím vínem, ale nechal jsem se ukecat. Po dalších několika lahvích vína jsem už skoro nevěděl, co se děje. Maki mě ukládala do postele a do ucha mi šeptala, abych neměl strach, že to stihneme.\nRáno jsem se probudil horkem. Ležel jsem na zádech, v puse měl vyprahlo a pocit, že nemůžu dýchat, protože mě něco tížilo. Musel jsem chrápat. Otočil jsem hlavu na Maki, která spala tiše vedle. Stejně jako včera mi došlo, co se mi asi přihodilo. Odvahu se posadit jsem sbíral několik minut. Plán se potichu obléct mě zklamal, protože mi mé šatičky nebyly. Hodil jsem přes sebe svoje tričko a hrabal jsem se v Makiných věcech.\n„Ty máš prsa, že jo?“\n„Jo, ale nebudeme o tom mluvit.“\nKonečně jsem našel, co jsem hledal. Narovnal jsem se a obě mé nové vnady se pod tričkem nebezpečně zahoupaly. Na nohy jsem si skoro neviděl.\n„Jdeme! Jdeme to toho servisu a jestli to není spravený, tak na tu Sicílii pojedu autobusem.“\n„Nepanikař. Uvidíš, že to bude v pohodě.“\nOcenil jsem, že mě už nechala na pokoji, i když se na mě každou chvíli zvědavě dívala. Vyšli jsme na náměstí a zamířili k servisu. Nečekal jsem, jak magneticky bude ta letmá silueta pod tričkem přitahovat pohledy kolemjdoucích. Několik obrysů, náznak toho, co se tam skrývá, a za dvěstě metrů se jich po mě otočilo alespoň deset. Dělal jsem, že je nevidím.\nV servisu nám samozřejmě řekli, že ten díl ještě nepřišel, ale tchán majitele pro něj prý už jel do Neapole. Cítil jsem záchvat paniky.\n„Neboj se. Přivezou to včas a pojedem,“ uklidňovala mě Markéta a objala mě. „Takhle ale ven opravdu nemůžeš. Musíme ti koupit podprsenku.“\nCestou do blízkého obchodu jsem se rozhodnul.\n„Zkus tuhle, podle odhadu, by ti měla být, ale možná že máš košíčky ještě větší. Bude to asi těžký, protože máš drobnej hrudník a jsi, ehm, docela velká holka.“\n„Hele, já už nebudu čekat. Nechci zůstat jako.. Tohle má takhle přetejkat?“\n„Samozřejmě, že nemá. Tohle není tvoje velikost. Počkej.“\nOdběhla a za chvíli se vrátila se třemi jinými podprsenkami.\n„Prostě už nechci riskovat, že bych takhle.. A co tohle? Mám pocit, že se mi to zarejvá do zad. To je dobře?“\n„Ne. Povolím to. No ale stejně ti není. Zkus tuhle.“\n„Ale to je velikost,“ otočil jsem bílý kousek krajky s mohutnou výztuží. „To je mám až tak velký?“\n„No asi ještě větší, ale zkus si ji.“\n„Pojedu vlakem. Nechci se odpoledne dozvědět, že kamarád v Palermu-“\n„V Neapoli,“ opravila mě Maki. „Tady máš další.“\n„V Neapoli ten díl nebude mít, ale že zítra už to určitě bude. Takže tu asi zůstaň s autem a já pojedu na Sicílii. Tam počkám a potkáme se tam u Audiny. Tady je to divný. To má takhle být?“\nMaki se na mě usmála, postavila se přede mě, oběma rukama vzala moje prsa a zatřásla s nimi. Tím se vevlnily do velikých košíčků a poprvé jsem měl pocit, že je mi tenhle nový kus oblečení příjemný.\n„Hele, a to je normální, že trčí takhle dopředu?“\n„No asi jo. V tvym případě se asi můžeš rozhodnout, jestli chceš, aby visely dolů, a v tom případě se asi budou hodně houpat, nebo jestli je budeš mít víc dopředu a budeš to mít, ehm, klidnější.“\nPodíval jsem se na sexuální obraz v zrcadle.\n„Vypadam jak coura. To je strašný. Takovýhle kozy přece Adina nemá. Vždyť se nedaj nijak schovat.“\n„Alespoň vidíš, jak se asi ona cítila, když jste si z ní utahovali.“\n„No ale já to tak nemyslel. Takhle po letech musím přiznat, že jsme ji provokovali hlavně proto, že nás přitahovala.“\n„Ty se sám sobě líbíš, že jo? No já jen, jak tu stojíš před zrcadlem a natřásáš se,“ zasmála se.\nPřetáhnul jsem tričko přes novou podprsenku, ale moc to nepomohlo. Byly zakryté, ale i tak bylo jasné, že pod napjatým tričkem mám dva zralé melouny.\n„Domluvila bys mi, že by mě někdo odvezl autem někam na nádraží? Tady v tý díře asi vlaky nejezdí.“\n„A nechceš si to rozmyslet? Neumíš italsky a autem bychom to zvládli za tři hodiny.“\n„Nechci. Tak ještě nový šaty, protože v těhle legínách mezi lidi nejdu.“\nZa půl hodiny jsem seděl v kabině malé dodávky, díval se na ubíhající pole a sady a snažil se zdvořile usmívat na řidiče, který byl až příliš nadšený do toho, mě odvézt. Už jsem si zvykl na jeho pohledy. Chudák Adina, pokud to od nás měla podobné.\nNádraží v té o maličko větší díře bylo ospalé a evidentně museli odehnat ovce, aby vlak měl kudy jet. Koupil jsem si lístek, croissant a posadil se na lavičku. Houpal jsem nohama (které mi nedosahovaly na podlahu), kousal rohlík a přemýšlel.\nKdyž jsem to shrnul, tak situace byla dost zoufalá. Byl jsem malá vnadná holka a zbývaly mi dva dny k tomu, abych tak zůstal do konce života. Něco mi na tom ale nehrálo. Měl jsem pocit, že bych měl panikařit daleko víc. Mělo mi to víc vadit, měl jsem mít pocit, že ztratit to, co jsem ztratil, by pro mě měla být strašlivá tragédie. Ale nebyla. Nastoupil jsem do maličkého vláčku, usmál se na staršího muže který seděl v prázdném kupé a posadil se k oknu. Probíral jsem, co mi opravdu vadí, a zjistil, že mi vadí Maki. Vadilo mi, že bych o ní přišel, protože jak několikrát řekla, tak lesba rozhodně není. Došlo mi, jak moc ji mám rád. V okně, do kterého jsem se koukal, jsem uviděl drobnou dívku, které tekly slzy.\nDo většího města to trvalo půl hodiny, protože ten courák stavěl u každé meze. Vstal jsem a vystoupil do davu na velkém nástupišti. První věc, kterou jsem zjistil bylo, že mám asi problém se svou výškou. Byl jsem zvyklý, že se v davu neztratím, a teď jsem většině lidí koukal na hrudník. Prodíral jsem se směrem, kterým jsem tušil pokladnu, a snažil se nevnímat těla, která se o mě otírala. Na veliké tabuli jsem si našel nejbližší vlak do Reggio di Calabria, lístek zaplatil kartou. Zbývala mi asi hodina do odjezdu, tak jsem si sednul v malé kavárně v nádražní hale a poprvé po dlouhé době napsal Adině.\n*Ahoj Adino. Budu u vás asi kolem šesté. Kde bydlíte? *\n*No docela se divím, že si tak dáváš načas. Na tvém místě bych spěchala. *\n*Čas ještě mám, neboj. Měli jsme problém s autem. Ale zvládnu to. *\n*Těšim se, až tě uvidím. Jaká jsi holka? Jsi hezká? *\n*Nevím. Vypadám skoro jako ty. Už se teším, až zase budu normální. *\nVlak odjížděl ve čtyři hodiny. Ze židle jsem vstal a šel na perón. Na své tělo jsem si už pomalu zvykal a ani mi nevadilo, že si nevidím na nohy. Zdálo se mi, že to má i pozitivní stránky. Když jsem někam na svých podpatcích doklopýtal, tak se to odvíjelo stejně. Prošel jsem kolem skupinky mužů, překvapeně se na mě otočili, usmáli se, potom jejich oči sjely níž a úsměvy se o poznání rozšířily. Bylo to celkem příjemné a nechápu, proč si na to hodně žen stěžovalo. Stál jsem na kraji nástupiště, nakukoval za zatáčku, za kterou se měl objevit vlak, a kolem mě se nenápadně postavilo několik mužů a chlapců, kterým se líbilo se dívat na moje křivky. Když vlak přijel, tak mi pomohli nastoupit, další muž mi uvolnil místo v kupé. V tu chvíli už mě trochu začalo štvát, že to udělal jen proto, aby se mi mohl shora dívat do výstřihu. Protože bylo plno, tak další se musel sednout tak blízko, že se stehnem dotýkal mého boku. A když se potom nenápadně otřel o moje ňadro, když se neobratně shýbnul ke své tašce, tak jsem toho měl tak akorát. Docházelo mi, že chvíli to může být příjemné, ale časem to dost rychle omrzí. Naštvaně jsem se protlačil ven z kupé a postavil se k oknu. Krajina ubíhala, ale rychle mi došlo, že jsem asi udělal chybu. Ten vlak stavěl na každém malém nádraží, několikrát nás jako žíznivá čára minul rychlík, který nestavěl. Do cíle jsme se dokodrcali až v sedm.\nZ vlaku jsem vystoupil odhodlaný chytit trajekt v osm, ale město bylo překvapivě velké pro moje krátké nohy a těžká stehna. Několikrát jsem špatně zabočil a když jsem došel do přístavu, tak jsem viděl tak akorát zavřená vrata trajektu vzdalující se průlivem. Naštěstí poslední měl jet opravdu v těch deset, tak jsem si našel malou restauraci v přístavu, objednal si pizzu a napsal Adině.\n* Přijedu trajektem v deset. Bohužel nemám auto. Vyzvedneš mě v přístavu? *\n* Měl by sis pospíšit. Nečekala jsem, že ti na něm tak málo záleží. :) Ale budu tam.*\nOd Maki mi přišla zpráva, že auto už je hotové a ona už vyráží. Zasmál jsem se, kousal pizzu a gratuloval si k rozhodnutí jet vlakem. No abych to zkrátil: všechno mi krásně vycházelo, v restauraci jsem seděl až do půl desáté. Na parkovišti u trajektu se udělala dlouhá fronta a já s úsměvem zamířil k pokladně. Našel jsem si, že lístek stojí patnáct Euro a podal jsem platební kartu tlusté úřednici, která seděla za skleněnou přepážkou. Zakroutila hlavou a ukázala na cedulku s přeškrtnutým nápisem Visa. Hrklo ve mně a prohrabal jsem peněženku. Chyběly mi tři Eura. Snažil jsem se vyjednávat, sliboval jsem, že to doplatím na druhé straně, ale byla neoblomná. Navíc mi nerozuměla ani slovo.\nOtočil jsem se čelem zad a běžel k bankomatu. V mém novém stavu a na vysokých podpatcích to ale skoro nešlo. Několikrát jsem klopýtl, když už jsem rychlejší chůzi zvládl bez zakopávání, tak mi z košíčku vyskočilo ňadro. Po troše cviku jsem zjistil, že nejlepší bylo, když jsem se rozešel opravdu rychle a ruce si dal pro všechny případy na hrudník.\nU bankomatu jsem se zděsil, protože jsem kartu zapomněl v pokladně trajektu. Další rozhoupaný závod do přístavu a běh do kopce k bankomatu. Naprosto zpocený a vyčerpaný jsem dnes už napodruhé viděl zadní vrata lodě a mávající děti na palubě. Naštvaně jsem zaklel, kopl do moře prázdnou láhev, kterou tam někdo nechal válet na chodníku a napsal Maki. Naštvaného a zbědovaného mě tam o hodinu později našla. Její polibky a obětí mi trochu spravily náladu. Našli jsme penzion na kraji města.\n„Takže jsi nakonec nemusel vůbec jezdit vlakem. Ale alespoň ses podíval mezi lidi,“ smála se.\n„Už toho nech. Ještě mám přece den navíc. Adina nás tam čeká, hned ráno jí dám ten knoflík a ukončíme to.“\nVysvlékl jsem se z šatů a v prádle capkal do sprchy. Už jsem si docela zvykl na své třesoucí se křivky.\n„Počkej! Kam jdeš? Před tím, než zase budeš hrozně maskulinní kluk, tak si chci trochu prohlídnout ty tvoje holky.“\nRozběhl jsem se ke koupelně, ale dohnala mě hned za dveřmi. Měla o dost delší nohy.\n„Počkej! Pomůžu ti.“ Rozepla mi podprsenku a nechala ji pomalu sklouznout po mých vnadách. Sama si stáhla tričko a skopla na zem kalhotky. Přistoupila ke mně, položila mi ruku kolem pasu, a zastavila se. Na hrudníku jsem ucítil hrozně zvláštní pocit. Oba jsme se dívali jak na mých bledých prsou pomalu tuhnou bradavky. Pohladila mě a vyvolala ve mně mrazení. Skoro jsem nemohl dýchat. Lehce, lehoučce, se mě dotkla a já vydechnul. Dívala se mi do očí a já nedokázal uhnout pohledem. Její ruce našly poslepu gumičku mých kalhotek. Do sprchy jsme šli společně.\nByla to nádherná noc. Jen když jsme usínali, tak jsem nedokázal pochopit, proč by mi tak moc nevadilo takhle zůstat, zatímco ona mi ani teď nezapomněla říct, že se jí to sice líbilo, ale doma chce mít chlapa.\nMoje první myšlenka po probuzení byla, co se se mnou asi zase stalo. Opatrně jsem se pod dekou pohladila, nahmatala jsem všechna místa, kterých by se podle mého odhadu mohla dotknout nějaká změna, ale nic jsem nenašla. Byla jsem stejná jako včera.\nPodívala jsem se na Maki, která byla vzhůru, a posadila jsem se.\n„Jedem! Už nechci nechat ujet ani jeden trajekt.“\nZe stolku jsem vzala mobil a našla zprávu od Adiny.\n* Kde jsi? Proč jsi nepřijel? Stalo se ti něco? Je mi to moc líto. Omlouvám se. *\nNapsala jsem jí, že je všechno v pořádku, že trajekt jede za hodinu, ať mě čeká v přístavu.\nDokonce tentokrát všechno dopadlo jak jsem řekla. Čekala na nás, ve větru jí vlála sukně, a moc jí to slušelo. Když jsme sjeli z lodě, zastavily u ní a vystoupily, tak na mě koukala s otevřenou pusou. Zasmála jsem se, otočila jsem se před ní a vystavila své tělo. Byla o půl hlavy vyšší než já.\n„Tak co mi říkáš? Jsem pěkná holka?“\n„Jsi to opravdu ty?“\n„A nevadí ti to? To že jsi holka.“\n„Ne, nevadí. Docela jsem si to užila. Ale už mi to stačí. Počkej, mám ten knoflík někde tady.“\nOtevřela jsem baťůžek a vyhrabala jsem igelitový pytlík s kouskem látky. Podala jsem jí ho, ale strnula. Na dně sáčku ležel rozlomený knoflík.\n„To nevadí, ne? To se slepí. Týden skončí zítra.“ zakoktala jsem zmateně.\nPodívala se na mě dost vyděšeně.\n„Tys to asi nepochopila. Já myslela, že když to nesejmeš, tak se sedmého dne probudíš jako holka. Navždy.“\n„To přece nejde! To ne!Já nejsem ženská...“ V tu chvíli jsem ale cítil, že jsem. Tam někde uvnitř jsem cítil, že jsem ženská a navždy zůstanu. Nechtěl jsem tomu věřit.\n„To nechci! Nějak se to musí spravit.“\nObě se na mě dívaly a mě se zase draly slzy do očí. Díval jsem se hlavně na Markétu.\n„Takhle přece nemůžu zůstat.“\n„Opravdu mu nedokážeš pomoct?“ zeptala se Maki.\n„Musíme se zeptat mámy. Stejně nás čeká. Vaří pro nás oběd.“\nJejí matka vypadala skvěle. Malá, baculatá, tmavá v červených šatech vypadala jako dokonalá italská matrona. Pochopil jsem, proč do Čech nezapadla.\n„Ahoj Petro. Dlouho jsme se neviděli,“ zasmála se. „Představíš mi svou kamarádku?“\n„Vy jste mě poznala?“\n„A proč ne? Vždyť jsi byla naše sousedka několik let.“\nVzala jsem z batohu svůj pas a zjistila, že to je přesně tak, jak si myslím. Byla tam moje fotografie, moje současná fotografie, a samozřejmě jsem tam byla uvedená jako žena.\n„Jak to, že to všechno vypadá, jako kdybych byla holka celou tu dobu?“\nZamračila se a podívala se na Adinu. Trvalo jen pár minut, než jsme jí to vysvětlili, ale i tak vypadala, že má problém nám uvěřit.\n„Říkala jsem ti, že si s těmi věcmi nemáš hrát. Proč já jen ti o tom říkala?“\nAdina vypadala skoro stejně zahanbeně jako já. Její matka na ni střídavě křičela česky a italsky, nakonec i jí tekly slzy.\n„No nedá se už nic dělat,“ usmála se nakonec. „Dejte si oběd a jděte na pláž. Já si rozmyslím, jestli s tím můžeme udělat.“\nOběd byl vynikající, risoto s mořskými plody jsem neměla roky a ani jsem si nepamatovala, že chutná tak dobře. Sklenice, tedy dvě sklenice, vína mi udělaly dobře. V Adinině pokojíku jsem si vyzkoušela její plavky. Samozřejmě mi byly, protože to všechno bylo o tom si vyzkoušet, jaký život má ona. Připadala mi blízká, jako kdyby to všechno smazalo ty roky ústrků, které jsem jí připravila. Vlastně se nikdy nestaly. Na pláž jsme vyrazily jako sestry a náladu mi nakonec kazila jen Markéta, která byla odtažitá, jako kdyby se pořád nedokázala rozhodnout, jak se má cítit.\nFoukal jarní vítr, nebylo úplně teplo, ale i tak jsme si natáhly deku do závětří mezi skalami, položily se tam a opalovaly.\n„Takže to nějak zvládneš?“ zeptala se Adina.\n„Ještě to přece můžeme nějak změnit. Tvoje máma říkala, že to půjde.“\n„Mám strach, že asi takhle zůstaneš. Copak se ti nelíbí být holka?“\n„Ještě se nemůžu rozhodnout,“ zašklebila jsem se na ní, protože seděla proti slunci. „Jediné, co můžu říct je, že to je úplně jiné.“\nPohladila jsem Markétu po lýtku, ale ta se pořád tvářila hodně nešťastně.\n„Co se děje? Copak si na mě takhle nezvykneš?“\n„Já nechci, teda já chci mít kluka, promiň. Tohle je divný.“\n„Ale ještě včera jsi vypadala, že ti to nevadí.“\n„No to vypadalo, že to je taková legrace. Jestli to je napořád, tak je to jiný.“\n„Neříkalas mi, jak jsi tolerantní a kolik máš mezi kamarádkama lezeb?“\n„Ale já nejsem!“\nNaštvaně odběhla do vody.\n„Promiň,“ zašeptala Adina. „Tohle mi nedošlo. Nechtěla jsem to. Třeba něco vymyslíme.“\n„Mám jí ráda a asi lezba jsem, jestli se teda ráno neprobudím a nezjistím, že jsem na muže.“\nNakonec i Adina šla do vody, ale já se neodhodlala. Byla na mě moc zima. Díval jsem se na jejich hlavy vyčnívající z vody mezi vlnami a přemýšlela jsem. Nakonec mi došlo, že řešení je hodně snadné.\n„Tak mě prostě znovu proklejte, abych se zase proměnil v muže,“ řekl jsem vítězoslavně u večeře.\nAdinina máma se chápavě pousmála, ale zavrtěla hlavou.\n„To bohužel nejde. Jde udělat jen něco, co ta osoba nechce. A tohle ty chceš. Moje matka nebyla moc hodnej člověk. Dalo by se říct, že byla dost zahořklá a zlá.“\nAdina se zamyslela a potom se na mě podívala.\n„No když to nejde jedním směrem, tak přece můžeme tím druhým!“\nV tu chvíli mi to také došlo a obě jsme se rozesmály a podívaly se na Maki.\n„Co? No to teda ne! To se ani neopovažujte!“\nA co k tomu dodat? Jsem malá baculatá holka, ale nestěžuju si. Moc mi nevadí, že když si sednu na židli, tak mám pocit, že sedím na velikém polštáři, a nohy mi nedosáhnou na zem. Studuju stejně jako před tím, jen pozorností od spolužáků mám o poznání víc. Všichni mě mají rádi a snaží se mi různě nadbíhat. Ale i když se o mě už několik kluků pokusilo, tak já jsem na holky. Teda jen na tu jednu. Na Maki. Bydlíme spolu, milujeme se, a naše okolí to tak nějak vzalo. Ten knoflík mám ještě schovaný jako poslední připomínku, že sice jako holka vypadám, ale tam uvnitř mám ještě malý kousek muže. I když si moje okolí nic nepamatuje, tak já ano. Jsem šťastná a jen si říkám, že až mě bude někdo kazit život, tak ho nechám, aby si ho vyzkoušel na vlastní kůži.\nDiskusní téma: Soutěž 2018 - Závod napříč Itálií - M\nTitulek: pohádkově romantické\nVložil: romana pečených\nTitulek: krásný sen\nkterá z nás by si to nepřála?\nMoc hezká povídka, děkuji\nNejlepší povídka co jsem za poslední dobu četl...\nParáda! Moc pěkné! Jen tak dál! ;-)\nMoc hezký příběh :)


Piráti Chomutov » „Testy síly měli kluci výborné, v dalších složkách musí přidat,“ ohlíží se Petr Jíra\nC h o m u t o v - Také junioři ukončili první část přípravy na nadcházející náročnou sezónu a nyní mají prostor si odpočinout. Po uvolnění vládních opatření proti šíření pandemie koronaviru se starší z týmů pirátské akademie připravoval pod vedením trenérského tandemu Petr Jíra – Vladimír Petrovka. První jmenovaný hodnotí předchozích několik týdnů a uvědomuje si, že mužstvo čeká ještě hodně práce, aby se vyhnulo sestupu.\nJunioři mají za sebou první část přípravy. Jak ji hodnotíte?\n„Trénovali jsme podobně dlouho jako obvykle, ale musím říct, že COVID vše poznamenal. Teď můžu s čistým svědomím říct, že kluci nepřišli úplně připravení. Na druhou stranu nám koronavir zase trochu pomohl, protože kluci nemuseli tolik chodit do školy, takže jsme mohli víc trénovat. Třikrát týdně jsme měli dvě fáze a od června jsme třikrát v týdnu chodili ráno na led.“\nPovedlo se vám dohnat, co hráči při individuální přípravě nenatrénovali?\n„Na konci první části jsme kluky testovali a ne se všemi výsledky jsme byli spokojení. Kluci se zlepšili v síle, k čemuž asi pomohlo, že jsme třikrát týdně, většinou ráno, chodili do posilovny. Podle výsledků bychom měli být v tomhle ohledu nad průměrem, ale v dalších složkách to tak excelentní nebylo, takže máme na čem pracovat.“\n📸: Kateřina Kundertová\nByla pro vás příprava vzhledem k okolnostem, za kterých probíhala, v něčem jiná než doposud?\n„Poprvé trénuju juniory, takže rozdíl pro mě byl v tom, že si hodně kluků řešilo maturitu, která je důležitá, a pomalu začínají s autoškolami, což se taky snažíme v rámci možností respektovat. Kluci nám tím pádem dost ‚odbíhali‘. Na druhou stranu jsme řadu hráčů zkoušeli, takže jsme na ledě měli k dispozici pokaždé kolem pětadvaceti kluků. Počet jsme tím pádem měli, ale složení kluků se měnilo. Měli jsme model, jako kdyby kluci byli profíci, takže jsme trénovali od devíti a na druhou fázi jsme se scházeli odpoledne. Tady musím kluky pochválit, že docházka byla v rámci zmíněných možností v pořádku.“\nZměnil jste nějak svůj přístup oproti trénování mladších hráčů, které jste vedl doposud?\n„Já bych řekl, že si pořád jedu svoji linii a tak nějak držím věci, co jsme dělali i u dorostu.“\nZažil jste během první části přípravy nějaké překvapení?\n„Když to vezmu z pohledu testů, tak nejlepší v nich byl Jirka Kulich, který věkem patří ještě do dorostu. Výborné výsledky měl i Tadeáš Svoboda, který z dorostu přichází. Já kluky znám, takže mě to zase až tolik nepřekvapilo, spíš to beru v kontextu toho, že v týmu jsou i o dva tři roky starší kluci ve srovnání s těmi, které jsem jmenoval. Na ledě se k nám v závěru připojil Tomáš Šilar z dorostu, který vypadal dobře, takže uvažujeme, že bychom ho vyzkoušeli v nějakém přípravném utkání.“\n💪 Jirka Kulich zůstává členem reprezentačních výběrů, na konci července ho se sedmnáctkou čeká přípravný kemp v Plzni a trojzápas ve Švýcarsku. 🇨🇿🆚🇨🇭\nZveřejnil(a) Pirátské naděje dne Čtvrtek 25. června 2020\nNa ledě jste se hodně věnovali individuálním dovednostem. Jak si hráči počínali?\n„Ukázalo se, že na dovednostech musíme pracovat neustále i během sezóny. Ať už jde o střelbu, zakončení, zpracování přihrávky nebo další věci. Je těžké jít do nějakého systému, když v klíčové situaci hráč nezpracuje kotouč a ten mu někam odskočí. Myslím si, že tyhle věci bude potřeba dělat pořád.“\nCo dalšího jste na ledě zvládli nebo pilovali?\n„Ve druhé části tréninku jsme ze začátku hráli na malém prostoru, aby se v něm kluci uměli orientovat a uměli se na něm prosadit. V posledním týdnu před volnem už jsme druhou část tréninku pustili do hry na dvě brány na normální hřiště.“\nZmínil jste zkoušky některých hráčů. Počítáte, že na ni dorazí někdo i do druhé části přípravy?\n„Tohle je hrozně složité, protože to ovlivňuje i situace kolem A-týmu, která se nějakou dobu vyvíjí. Mám nějaké kluky, kteří čekají, jestli budeme mít A-tým v Chance lize. Jde o ročníky 2001, které nahání i jiné týmy, takže to záleží i na tom, jak to u nás dopadne s A-týmem. I někteří naši stávající hráči mají podané přihlášky na vysokou a zvažují, že by pokračovali s hokejem v univerzitním týmu. Ve finále bych spíš řekl, že zachování A-týmu v Chance lize, by nám pomohlo v tom, že by nás neopustili dva důležití hráči. Další dva mám vytipované, že by se mohli zapojit i do tréninkového procesu s áčkem.“\nJunioři znají systém soutěže, jejíž start není jistý. I tady se má zužovat


Chrudimské 9s vyhrála maďarská vojenská akademie\nPředsezónní turnaj již tradičně patří k posledním přípravám před náročnou sezónou a může lecos napovědět o průběhu nového ročníku. Letošní turnaj byl navíc okořeněn o účast týmů z Maďarska a Polska a mezinárodní kurz pro rozhodčí.\nRozpis předsezónního 9s turnaje v Chrudimi\nChrudim bude tento týden hlavním městem českého rugby league. Krom mezinárodního kurzu pro rozhodčí se v neděli pořádá také tradiční předsezónní turnaj v rugby league 9s za účasti týmů z Maďarska, Polska a České republiky.\nZimní příprava Chrudim Rabbitohs\nVrchlabí se v letošním náboru soustředí na juniory\nMáš v sobě rugby? To je podtitul náborové kampaně vrchlabských Mad Squirrels, která se letos sosutředí na hráče od 6 do 20 let. Loňští juniorští mistři republiky se pokouší navázat na loňský úspěch a rozšířit svůj tým o nové mladé naděje.\nZimní příprava Mikulov roosters\nZápis z Valné hromady CZRLA\nZápis z Valné hromady CZRLA pro rok 2016. Místo: Praha City Center, Klimentská 46, Praha 1 Den: sobota 23/1/2016\nVALNÁ HROMADA CZRLA: Zvoleno nové vedení\nPro funkční období 2016 - 2018 by zvoleno nové vedení CZRLA


22.11.2015 – Nervozita před přímým přenosem SuperStar? Mohlo by se zdát. Soutěžící na generální zkoušce pilně zkouší svá večerní vystoupení, ale někdo má jasno v tom, že nervozitě nedá šanci a všem zlepší náladu. Moderátor Pyco a Pavol Habera měli náladu na žerty a zpestřili zkoušku Dalibora Slepčíka.\n11.12.2015 – Benjamínek SuperStar Dalibor Slepčík (15) si našel nového kamaráda. Nebo spíš fešáček David Rajt si našel mladičkého zpěváka. Jak tohle dopadne? Co na to řekne Dálova maminečka? A nechá si Dalibor do (pracovního!) vztahu od někoho kecat? Nebo půjde svou cestou?\n25.11.2015 – Vypadá jako střízlík s nevinným a plachým úsměvem. Jenže co když si vyhrne triko? To teprve přichází to pořádné překvapení. Střízlík Dalibor Slepčík (15) má totiž na břiše pořádný pekáč buchet, až tím překvapil nejen nás, ale i své fanynky, které teď po něm budou šílet ještě víc.\nOsobnosti: Ewa Farna (1169 článků), Veronika Stýblová (65 článků), Sabina Křováková (112 článků), Štefan Pčelár (63 článků), Veronika Arichteva (398 článků)\n22.10.2015 – Jeden z favoritů na vítězství pěvecké show SuperStar Dalibor Slepčík (15) čelí dennodenně útokům hackerů. Ti se mu nabourali na Facebook, kde si čtou jeho soukromé zprávy a zveřejňují fotky, které se na veřejnost dostat neměly. Jenže policie je prý na takový útok krátká.\nOsobnosti: Dalibor Janda (196 článků)\n19.10.2015 – Jeden z finalistů Dalibor Slepčík si už dávno omotal dívčí publikum kolem prstu. Roztomile vypadající hošík dostává fanynky do kolen nejen svým zpěvem, ale také nevinným vzhledem, díky kterému byste mu uvěřili i to, že je svatý.\n8.11.2015 – Na konkurzy jich přišli stovky, v soutěži zůstali už jen tři. Tři mladí fešáci ze SuperStar Dalibor Slepčík (15), Pavol Kovaliček (19) a Štěpán Urban (18), kvůli kterým holky pod pódiem šílí, prozradili, jaké ženy u nich mají šanci.\nOsobnosti: Štěpán Urban (21 článků), Dalibor Slepčík (19 článků)


sekačky, traktory a robotické sekačky - STIHL - Akce - Sekacky-pily.cz\nDo jarní akce STIHL 2020 jsme zařadili i spoustu modelů sekaček. Výhodně tak u nás nakoupíte sekačky benzinové, elektrické a akumulátorové. Zahradní travní traktory a robotické sekačky STIHL iMow jsou v akci také.\nZboží: sekačky, traktory a robotické sekačky\nakumulátorová sekačka STIHL Pro RMA 448 TC - SET\nSekačka Stihl RMA 448 TC je vysoce výkonná akumulátorová zahradní sekačka s vlastním pojezdem s velkou šířkou sečení, ve výhodné sadě s akumulátorem AP 300 a nabíječkou AL 300. Nastavitelné komfortní jednodílné vodicí držadlo pro ergonomickou práci. Centrální nastavení výšky sečení, automatická regulace otáček a aerodynamický nůž se postarají o delší dobu provozu. Komfortní pohon kol, výklopný 55 ...\nSekačka STIHL RM 545 V je vybavena silným motorem Briggs&Stratton ReadyStart pro dobrý výkon při sečení, lehká skříň sekačky je z vysoce pevného polymeru s ocelovým plechovým rámem. Plynulý pohon Vario, 3 nastavení výšky držadla s příčnou tyčí a 7 poloh centrálního nastavení výšky sečení. Vynikající sečení a sběr trávy u trávníků do velikosti 1200 m². S prostorným 60 l ...\nakumulátorová sekačka STIHL Pro RMA 443 TC\nSekačka Stihl Pro RMA 443 TC je silná a dobře ovladatelná akumulátorová zahradní sekačka pro větší plochy trávníku s pojezdem. Nastavitelné komfortní jednodílné vodicí držadlo pro ergonomickou práci. Centrální nastavení výšky sečení, automatická regulace otáček a aerodynamický nůž se postarají o delší dobu provozu. Robustní skříň z polymerů, výklopný 55litrový sběrný koš na trávu s indikátore ...\nBONUS ZDARMA: K této robotické sekačce STIHL iMow od nás obdržíte akumulátorový vyžínač FSA 45. STIHL iMow RMI 422 PC je chytrá a všestranná robotická sekačka pro dokonalou údržbu trávníků střední výměry, až do 1700 m². Pomocí integrovaného datového připojení (zdarma v ceně sekačky) lze sekačku pohodlně ovládat prostřednictvím aplikace v chytrém telefonu. Chytrým ...\nBONUS ZDARMA: K této robotické sekačce STIHL iMow od nás obdržíte akumulátorový vyžínač FSA 56 set. Inteligentní robotická sekačka STIHL iMow RMI 632 PC spolehlivě a zcela samostatně zajistí dokonalou údržbu Vašeho trávníku až do plochy 5000 m². Naprogramování sekačky je přitom intuitivní a jednoduché. Sekačka dokáže, pomocí dešťového čidla, sama fl ...\nJednoznačné přednosti akumulátorové sekačky STIHL RMA 339 C řady Compact jsou nízká hmotnost a praktičnost. Inovativní akumulátorový systém STIHL COMPACT čerpá energii z výkonných lithium-iontových článků. Baterii lze použít pro mnoho dalších zařízení bateriového systému STIHL COMPACT. Pokud aktivujte režim Eco, můžete pracovat zvláště ekonomicky při sekání, sběru nebo mulčování (doplňko ...\nSekačka Stihl Pro RMA 448 TC je vysoce výkonná akumulátorová zahradní sekačka s velkou šířkou sečení. Nastavitelné komfortní jednodílné vodicí držadlo pro ergonomickou práci. Centrální nastavení výšky sečení, automatická regulace otáček a aerodynamický nůž se postarají o delší dobu provozu. Komfortní pohon kol, výklopný 55 litrový sběrný koš na trávu s indikátorem stavu naplnění, šířka sečení 4 ...\n2) Akce > STIHL > sekačky, traktory a robotické sekačky


Dárek art deco best, best dárky na Vánoce\nDarek anglicky best, best dárky na Vánoce\nDárek art deco best, dobré nápady na vánoèní best dárky a pøání pro Vaši firmu\nVyberte si to nejlepší. Napøíklad èokoládové vánoèní best dárky, to je dobrý tip na dárky pro zamìstnance, propagaèní a reklamní pøedmìty. Novoroèenky se hodí jako firemní dárek na Vánoce. Máme dobré nápady na vánoèní dárky. Snadno s nimi zrealizujete svoje firemní vánoèní pøání tak zvané novoroèenky. Posloužíme Vám, hledáte-li tipy na reklamní pøedmìty. Dnes jsou stále populárnìjší vánoèní pøání z èokolády místo døívìjších novoroèenek jen z papíru. Nìkdy je ale jako tip na dárek lepší znaèková bonboniéra s belgickými pralinkami. U nás si vždy vyberete originální lahùdkové pralinky jako dárkové pøedmìty pro firmu na Vánoce. Máme také skvìlé nápady na firemní vánoèní dárky a blahopøání pro firmy, na pøání vytvoøíme šikovné dárkové vánoèní balíèky. Dárek art deco best, dobrý tip. Balíèek z reklamní èokolády i firemní víno jsou vhodné jako best dárky pro firmy i jako dárky pro klienty a je to dobrá reklama. Objednejte si potisk dárkù. Novoroèenky a firemní PF je vhodné objednat vèas jako novoroèní pøání pro firmy. Reklamní cukrovinky jsou oblíbené jako firemní dárek. Dárkové pøedmìty Praha a reklamní agentury Praha jsou vhodným místem, kde si koupíte tak dobrou vìc, jakou je firemní èokoláda. Stále populárnìjší jsou dárky z èokolády jako tip na firemní vánoèní best dárky, musejí však mít potisk èokolády. Jako dobrá firemní propagace poslouží tøeba i novoroèní pøání firemní tak zvaná firemní Pfka. Nezapomeòte vèas nakoupit dárkové pøedmìty pro Vaše zamìstnance. Vánoèní pøání z èokolády, bonboniéra jako tip na dárek a další originální dárkové pøedmìty, tøeba luxusní èaj pro firmu na Vánoce.\nDárek art deco best, správná volba. Právì firemní originální anglické èaje v podobì vánoèní kolekce jsou hitem každých Vánoc. Naše reklamní kanceláø Vám ráda poslouží. Firemní Pfka, kalendáø s potiskem, firemní víno, firemní diáøe, to vše jako letošní vánoèní dárky pro zákazníky. Mezi originální reklamní pøedmìty a firemní dárky patøí firemní bonboniéry. Firemní bonboniéry jsou úžasné jako propagaèní pøedmìty, jako výborné nápady na vánoèní best dárky. Také víno pro firmu nebo kalendáøe pro firmu, to je dobrá volba, chcete-li originální dárky pro firmu. Luxusní vánoèní pøání jsou nìkdy lepší než kalendáøe pro firmu. Náš e-shop Vám dobøe poslouží k nákupu firemních dárkù, novoroèenek, blahopøání, èokoládových dárkù, firemních bonboniér i èokolády s firemním potiskem. Prodáváme moc dobré firemní dárky z èokolády, máme dobré nápady na best dárky na Vánoce. Firemní kalendáøe jsou dùležitou a nepøehlédnutelnou souèástí firemní prezentace. Jsou to oblíbené reklamní dárkové pøedmìty, které pomáhají pøi budování vztahù s obchodními partnery, s veøejností i vlastními zamìstnanci. Kalendáø je vítaným kompromisem mezi užitnou hodnotou a estetickým zážitkem, je to praktický upomínkový pøedmìt s dlouhodobým pùsobením. Reklamní spoleènost TEREZA Tempo Line, pøední výrobce a distributor firemních kalendáøù i novoroèních dárkù, Vám i letos nabízí operativní spolupráci, krátké dodací lhùty a výhodné ceny. Kalendáøe s rùznými motivy mají lidé rádi. Proto je reklamním kalendáøem s firemním potiskem mùžete potìšit a zároveò udìlat dobrou reklamu své firmì. Vìøíme, že Vám hezkým a dobrým dárkem udìláme radost.


Očekáváme na plénu: Program InvestEU, aféra OpenLux i Prohlášení o budoucnosti Evropy\nTento týden se bude v evropském parlamentu hlasovat o udržitelných investicích, aféře OpenLux či o svobodě médií v Polsku a Maďarsku. Ve středu bude také podpis Společného prohlášení o Konferenci o budoucnosti Evropy.\nHlavním bodem hlasování plenární schůze bude to o předběžné dohodě parlamentu s Radou členských států o programu InvestEU, v rámci kterého poskytne Unie finanční záruky ve výši 26,2 miliard eur s cílem mobilizovat 372 miliard eur veřejných a soukromých investic. Tento investiční program, který navazuje na předchozí tzv. Junckerův investiční plán, by měl podporovat projekty udržitelné infrastruktury, výzkum, inovace, digitalizaci, malé a střední podniky a dovednosti. Diskuse i hlasování proběhne v úterý.\nVe středu budou poslanci hlasovat o svém návrhu, jak upravit tzv. uhlíkové vyrovnání na hranicích. Evropská unie by měla podle návrhu parlamentního usnesení účtovat poplatek za obsah uhlíku v dovážených produktech, jenž bude odrážet náklady na omezení uhlíkové stopy, které hradí výrobci v EU. Cílem je vyrovnat konkurenceschopnost produktů ekologičtějšího evropského průmyslu s levnějšími výrobky z třetích zemí, při jejichž výrobě nebylo na množství vypouštěného uhlíků nijak dohlíženo. Vybrané poplatky, které by měly být podle odhadů v rozmezí od 5 do 14 miliard eur ročně, by sloužily jako vlastní zdroj rozpočtu EU.\nVe středu večer budou poslanci diskutovat s Komisí a Radou o OpenLux, mediálnímu odhalení, kdo využívá anonymizovaný systém zakládání společností v Lucembursku. Mezi nimi zločinci, překupníci a oligarchové, kteří si volně na území EU zakládali anonymně firmy na praní špinavých peněz. Předmětem diskuse bude, jak je možné, že Evropská unie umožňuje podobné regulatorní prostředí mezi svými členskými státy a jak by na mediální odhalení měla Komise reagovat.\nVe středu odpoledne proběhne v Evropském parlamentu diskuse o svobodě médií. Poslanci v ní upozorní na situaci v Polsku a Maďarsku, kde se většina médií ocitla pod státním dohledem. Předmětem diskuse budou i slovní útoky slovinského premiéra Janeze Janši na novináře.\nProgram EU pro zdraví\n5,1 miliard eur budou moci členské státy investovat do posílení svých zdravotnických systémů v následujících 7 letech, pokud v úterý odpoledne poslanci schválí předběžnou dohodu s členskými státy na podobě programu EU pro zdraví. Nový program by měl přispět k narovnání rozdílů mezi zdravotnickými systémy v jednotlivých státech a regionech a k prevenci a léčbě rakoviny. Peníze mohou být také využity na digitalizaci zdravotnictví a posílení přeshraniční spolupráce. Zásadní je s ohledem na pandemii Covid-19 vytvoření krizových materiálních a personálních rezerv z tohoto programu, které budou moci být mobilizovány v případě krize.\nOdpovědnost podniků za dodržování lidských práv v řetězci jejich podnikání\nVe středu by měli poslanci schválit svůj legislativní návrh zavádějící povinnost velkých podniků a malých a středních podniků kótovaných na burze vynakládat úsilí k tomu, aby v jejich hodnotových řetězcích nedocházelo k nepříznivým dopadům na lidská práva či životní prostředí. Za dodržování těchto zásad by podniky měly nést odpovědnost podle práva jednotlivých členských států. Tato odpovědnost by se přitom měla vztahovat na veškeré činnosti jejich obchodních partnerů. Návrh, který by měla v konečné podobě připravit Komise do léta, je reakcí především na odhalení pracovních táborů Ujgurů v Číně, v nichž vznikají mimo jiné i výrobky prodávané na území EU.\nPodepsání Prohlášení o Konferenci o budoucnosti EU\nVe středu odpoledne bude v Evropském parlamentu oficiálně zahájena dlouho odkládaná konference o reformě EU. Jejím cílem je dát možnost veřejnosti účastnit se debat pořádaných v jednotlivých členských státech o tématech, jimž by s měla Unie věnovat. Doporučení veřejnosti budou pravidelně diskutována představiteli Evropského parlamentu, Komise a Rady. Na základě výstupu z diskusí, který by měl být znám do jara příštího roku, by měla Komise navrhnout legislativní změny, které budou reflektovat požadavky veřejnosti.\nDaňová spolupráce pro online příjmy\nVe středu Evropský parlament hlasuje o svém postoji k nové daňové spolupráci, kterou Komise navrhuje pro výnosy generované prodejci na digitálních platformách. Cílem nové legislativy je zavést pro sledování prodeje online stejná pravidla jako pro tradiční prodej. Provozovatelé digitálních platforem budou mít nově povinnost nahlásit daňovým úřadům státu, ve kterém operují, informace o prodejcích využívajících jejich digitální služby, včetně jejich příjmů na dané platformě. Tyto informace budou automaticky sdíleny v rámci Unie. Díky tomu by neměly daňovým orgánům v členských státech unikat informace o příjmech firem na internetu.\nAutor článku : Zpravodajství Evropského parlamentu


Porota vybrala vítězný návrh na stavbu kulturního centra – Spektrum Rožnovska\nPorota vybrala vítězný návrh na stavbu kulturního centra\nVýsledky soutěže budou zveřejněny až po potvrzení doporučení poroty a schválení vítěze radou města v úterý 20. prosince.\nMěsto uspořádá výstavu všech soutěžních návrhů včetně zdůvodnění, ocenění. Foto: Tomáš Gross\nVítěze architektonické soutěže na stavbu víceúčelového kulturního centra vybrala ve čtvrtek 15. prosince odborná porota složená ze zástupců města i autorizovaných architektů. Autora nejlepšího návrhu musí ještě potvrdit radní.\n„Výsledky soutěže budou zveřejněny až po potvrzení doporučení poroty a schválení vítěze radou města v úterý dvacátého prosince. Poté také zrealizujeme výstavu všech soutěžních návrhů včetně zdůvodnění, proč byly některé návrhy oceněny,“ řekla místostarostka Kristýna Kosová.\nPodle ní byla soutěž náročná, vítěz se však se zadáním vypořádal velmi dobře.\n„Na jeho volbě panovala shoda. Porota zároveň formulovala několik podnětů k dopracování pro další spolupráci,“ popsala Kristýna Kosová.\nS vítězem bude v lednu zahájeno jednání o podrobném projektu.\n„Očekáváme, že projekt bude zpracován během dalšího roku. V roce dva tisíce osmnáct se pak těšíme na zahájení stavby,“ řekl městský architekt Jan Horký.


GORENJE GV63060 vestavná myčka nádobí | ElectroWorld.cz\nPlně integrovaná myčka nádobí Electrolux EEQ47215L má ovládací panel QuickSelect umístěn na horní straně dvířek. Funkce TimeBeam vizuálně informuje o stavu mycího programu pomocí světelného paprsku.…\nPlně vestavnou myčku Gorenje GV63060 si oblíbíte díky jejímu účinnému, úspornému, ale zároveň i tichému provozu. S šířkou 60 cm a velkým vnitřním prostorem se tato myčka postará o veškeré nádobí po několikachodovém obědu či večeři najednou. Používání myčky je ještě jednodušší díky pohodlnému ovládání shora. Na jeden mycí cyklus dokáže umýt až 13 jídelních souprav nádobí ve dvou koších. Oceníte i informativní displej, který informuje o zbývajícím čase, a vizuální indikátor konce mytí na ovládacím panelu. Myčka se řadí se do úsporné energetické třídy A++. Plně integrovaná myčka nádobí SmartFlex s výškou 86 cm se ideálně hodí do kuchyní s výškou pracovní desky přizpůsobené jejím uživatelům. Působivá 56cm vana z nerezavějící oceli je největší na trhu a poskytuje vám dostatek místa na všechny vaše potřeby.\nSkutečně jednoduchý systém nastavení košů MultiClack umožňuje, aby se tam vešly i ty největší hrnce a talíře. Nosníky ve spodním koši lze snadno sklopit, abyste získali víc prostoru pro větší předměty. Příbory můžete perfektně zorganizovat ve speciálním zásobníku. Kusy příborů jsou umístěny odděleně tak, aby nedošlo k poškrábání a mohly dokonale oschnout. Horní koš má širokou mřížku v koši, sklápěcí levý držák sklenic se stopkou, fixní držáky talířů a fixní držák na sklo. Dolní koš má širokou mřížku v koši s pevnými držáky talířů a příborový koš.\nSpeedWash zkrátí čas mycích programů. Pokud potřebujete nádobí umýt rychleji než je standardní čas, rychlý 20minutový program je možné pomocí funkce SpeedWash zkrátit na rekordních 15 minut. Ideální pro méně zašpiněné nádobí v případě, že máte více hostů najednou.\n5 programů: Intenzivní mytí, ECO program, Oplachování, Denní mytí, Rychlý 20minutový program\nMyčku Gorenje můžete místo studené vody připojit k horké vodě (s teplotou max. 70 °C). Když si vyberete přívod horké vody, zkrátíte tak čas trvání programu a snížíte spotřebu energie myčky. Řešení pro vaši rodinu, které je šetrné k životnímu prostředí a vašemu rozpočtu.\nPo dokončení mycího cyklu se dveře myčky automaticky trošku otevřou na vypuštění nadbytečné páry. To umožňuje přístup čerstvého vzduchu, čímž se umyté nádobí, jako například plastové nádoby, kompletně vysuší. Vynikající pro rychlé usušení s nízkou spotřebou energie.\nspokojenost, myje hezky\nPříslušenství k Gorenje GV63060


Little Live Lady: Moje novinky pro krásu No. 2\nVystavil Denisa Solčanská v 21:24\nVita Moderno 25. července 2014 22:04\nTy rtěnky mají dokonalou barvu!:-)\nDenisa Solčanská 26. července 2014 0:35\nMyslíš? Mě se ta první a poslední nějak nezdají, zkusím jim dát ještě šanci a uvidím jak dopadnou :o)\nKami La 29. července 2014 21:25\nZaujala mě ta tužka na oči 3v1, ty linky vypadají moc dobře :) Jinak tuhle značku neznám, ale jdu omrknout-díky za tip Denčo :)\nDenisa Solčanská 30. července 2014 7:39\nKami, pro mě to byla taky první zkušenost s touhle značkou a musím říct, že i vcelku příjemná ;o). Mrkni a uvidíš, dost věcí už nejspíš bude rozebraných, ale i tak by se ještě mohlo něco dát "ulovit" ;o)\nJBYbyPetra ♥ 30. července 2014 17:45\nLíbí se mi ty rtěnky. Musím ale říct, že v tomto dusném počasí bych se nejraději nemalovala vůbec :-)\nDenisa Solčanská 30. července 2014 18:35\nPéťo, uplně souhlasím, bohužel u mě to bez aspoň minimální "omítky" nějak nejde :-D\nLucie Meluzínová 31. července 2014 0:52\nJá ještě od této značky nic neměla, ale teď jsem taky využila tu 50% slevu. V pátek mi má přijít balíček, tak jsem zvědavá. Hlavně teda na rtěnky, taky jsem si koupila tu v odstínu 7 x)\nDenisa Solčanská 31. července 2014 12:02\nJé, no tak to určitě dej vědět jak jsi nebo nejsi spokojená ;o). Za mě rtěnky celkem ok, výdrž teda skoro žádná, ale za tuhle cenu jsem ani nic víc neočekávala ;o)\nSheila 13. srpna 2014 20:53\nDenisa Solčanská 9. září 2014 12:21


Teen Wolf archív článků 2014\nPoslední díl přinesl v závěru šokující odhalení. Co to bylo a co se vlastně všechno odehrálo si můžete připomenout na odkazu níže.\nDalší díl je venku!\nDalší úterý a s ním další díl připravený ke stažení. Link najdete na obvyklém místě a určitě mrkněte na promo k dílu dalšímu.\nV posledním díle jsem mohli vidět hlavní hrdiny provádět plán na chycení Sponzora. Kýženého cíle sice dosaženo nebylo, přesto jsme mohli zjistit pár věcí... No a připomenout si je můžete v aktuálním shrnutí :)\nTak úterý je tu a s ním je venku další díl. Dneska nás čeká extra dávka napětí, tak se těšte!\nPátá série potvrzena!\nNaposledy jsme byli svědky toho, že způsoby likvidace nadpřirozených bytostí mohou být mnohem rafinovanější, než pouhá hrubá síla. Na odkazu níže si můžete znovu připomenout, jak to vlastně bylo, když byl vypuštěn virus psinky.\nTeen Choice awards 2014 - výsledky\nTak jak to dopadlo? Co seriál vyhrál? Mrkněte na článek na edně!\nOtázka peněz a morálky\nKdyž Scott otevřel Garrettovu skříňku nečekal pytel peněz. Jenže přesně k tomu došlo. Co by však měl s nalezenými penězi dělat?\nOmlouvám se, že to dneska tak trvalo, ale byl jsem v práci. Nový link je připraven ke stažení, online opět později.\nTak co, hlasovali jste vloni? Pokud ne, máte šanci to napravit. Teen Wolf a herci letos získali opět několik nominací, které mohou s pomocí proměnit ve výhru. Více se dočtete v článku...\nJak probíhalo hledání třetího klíče a jak to dopadlo, když se do Beacon Hills vrátila Kate? Nejen to si můžete připomenout ve shrnutí posledního dílu.\nDalší úterý a s ním další dílek. Už se pomalu dostáváme do půlky, tak jak se vám série líbí? Napište do diskuze.\nTrailer na zbytek série!\nComicCon je v plném proudu a u stánku Teen Wolfa je pěkně živo. Krom oznámení pokračování v podobě další série tu máme exkluzivní trailer na zbytek série čtvrté!\nDěj stále nabírá na obrátkách - potenciální nadpřirozený v kanceláři šerifa, Derek ztrácející své schopnosti, Chris přidávající se ke Calaverovým a spoustu dalších událostí si můžete znovu připomenout na odkazu níže. Své případné dohady třeba na téma třetího hesla nebo stále záhadného sponzora nám pište do diskuze ;)\n4x05 ke stažení\nDalší úterý a s ním další díl. Díl je připraven ke stažení. Vaše pocity či nadšení nezapomeňte zmínit v diskuzi! ;)\nNové záporáky, nové otázky, návrat Argenta - to vše a mnoho dalšího představil poslední aktuální díl. Znovu si ho můžete připomenout na odkazu níže nebo na záložce o seriálu :)\n4x04 ke stažení!\nS dalším úterkem je tu další díl Teena! Užijte si ho!\nPod odkazem níže najdete shrnutí 3. dílu, kde si můžete znovu připomenout novou nadpřirozenou příšeru - wendigo. Současně se zde objevuje zabiják bez úst. Tipne si někdo, co je zač?\n4x03 je venku!\nDalší úterý a s ním další díl!\nPrvní odpovědi na otázky, další záporák a překvapivé rozuzlení na konci - to vše jsme mohli vidět ve druhém díle, který si můžete znovu připomenout na odkazu níže, nebo na záložce O seriálu.\n4x02 je venku!\nJak už to bývá, je tu úterý a s ním další díl Teen Wolfa.\n4. série si slibně rozjela. Ani v této nebude eivdentně o záporáky nouze. Své dojmy z prvního dílu nám sdělte v diskuzi ;)\nA je to tady!!!\nPrvní díl nové série je venku! \ns04 opeining video\nPromo k prvnímu dílu\nDo startu zbývá už jen týden, ale už teď se můžete podívat, jaké bude úvodní video s titulky. I tady se nešetřilo s akcí!\nMTV - TEASERy + trailery!\nPo dlouhé neaktivitě přidávám hned dvě videa a jeden z nich je velmi akční trailer! Najdete na linku níže!\nShrnutí 24. dílu\nJak to dopadlo se Stilesem, Nokicune, kdo další zemřel a kdo vstal z mrtvých již sice víme, ale proč si to znovu nepřipomenout v posledním shrnutí třetí série. Své vlastní postřehy piště do diskuze.\nZměna data premiéry!!!\nNadšenci těšte se! Premiérová, 4. série se nám přiblížila mílovým skokem.\nPremiéra se posouvá z původního 14.7. (u nás 15.7.) na 23. (24.) června!!!!\nposlední díl 3. Série\nTak a jsme na pomyslném konci. Poslední díl je připraven ke stažení. Online opět o něco později ;)\nShrnutí 22. dílu\nV poslední epizodě jsme mohli vidět zoufalý boj o záchranu Stilese. Připomenout si ho můžete na odkazu nebo na záložce O seriálu.\nDalší závěrečné promo\nNa Fcb se objevilo další video, které nám zase kousek přiblíží závěr seriálu. Je přidáno na stránce s původním end promem, takže kdo neviděl, ať kouká!\nLinky dostupné opět na uloz.to. Máte zájem i o další servery? Napište to do diskuze!\nShrnutí 21. dílu\nJak to vlastně bylo s Nokitsune jsme se dozvěděli v aktuálním díle, jehož shrnutí si můžete projít na odkazu níže.\nTeen Wolf 3x22 promo: De-VOid\nPromo na další epizodu najdete jako vždy na obvyklém místě, nebo na linku níže. ;) Prodloužené promo přidám, jakmile bude dostupné ;)\nPS: mrkněte také na promo fotky z přechozích epizod! ;)\n3. série vrcholí, ale už se točí ta další!\nKdo bude zatím (určitě) hrát ve 4. sérii? Čtěte na edně!\nKoho nechcete potkat v temné uličce?\nAby čas lépe ubíhal, pojďme si připomenout, které příšery jsme zatím v Teen wolf mohli vidět. Své postřehy se nebojte psát do diskuze.\nSHrnutí 20. dílu\nNa odkazu níže naleznete shrnutí dílu týkajícího se především boje mezi Stilesem a nokitsune.\nLinky dostupné na uloz.to. Online po vydání titulků ;)\ndalší díl ke stažení!\nUloz.to nahráno, online zase asi o víkendu ;)\nZajímá vás, co se stane do konce posledních epizod? Tak právě vy mrkněte na nové promo z posledních 4 epizod!\nPS: Kdo neví, právě v těchto dnech se začala natáčet série 4.!\nShrntí 19. dílu\nDíl plný netradičních spojenců si můžete znovu připomenout na odkazu níže nebo na záložce o seriálu.\n3x20 promo a prodloužené promo\npřejít na promo\nPS: nezapomeňte se podívat na promo fotky z minulých epizod ;)\nVyšel nový díl!\nDíl je k dispozici, jako obvykle, na uloz.to. Online o víkendu ;)\nShrnutí 18. dílu\nPoslední díl byl pod taktovkou Stilese, nebo snad Nokitsune? Na odkazu níže si můžete projít poslední dramatické události.\n3x19 promo, sneak už přidán!\nNa obvyklém místě už najdete promo na další epizodu, které si nenechte ujít. Zároveň jsou u starého promo přidány, ostatně jako každý týden, promo fotky z dílu.\n3x19 promo - přejít\n3x18 promo + fotky\nS dalším úterkem, další díl.\nShrnutí 17. dílu\nAkci, odpovědi na některé otázky a šokující závěr, to vše si můžete připomenout na odkazu níže.\nshrnutí 16. dílu\nNa odkazu níže naleznete obvyklé shrnutí k poslednímu dějově nabitému dílu.\n3x17 Dvě ukázky\nPromo video a sneak na obvyklém místě, nebo na linku níže\n3x 16 připraven ke stažení\nOnline opět o něco později, po vydání titulků. Plán je sobota ;)\nShrnutí 15. dílu\nPoslední trochu odlehčenější epizodu si můžete znovu projít na odkazu níže nebo na záložce O seriálu.\n2 promo videa najdete na obvyklém místě (pro neznalce webu připomínám - liště - proma a číslo dílu). Nebo využijte tlačítko níže.\n3x 15 ke stažení\nDíl je k dispozici na uloz.to. Online po vydání titulků, až bude čas (mám zkouškové, takže reálně víkend) ;)\nShrnutí 14. dílu\nTýden utekl jako voda a spolu s dalším dílem tu máme další shrnutí.\nNový díl vyšel a už od rána na vás čeká v download sekci.\nOnline po vydání titulků, nově ve stejné sekci!\nVývoj postav v pokračování\nMáme tu nový článek od nové autorky! Přiblížíme si jednotlivé postavy a nastíníme jejich nejbližší budoucnost. Kam se posunou jejich charaktery a vztahy?\npřejtí na článek\nShrnutí 13. dílu\nKonečně jsme se dočkali a třetí série pokračuje a stále ve velkém stylu. Co jsme mohli vidět, čeho jsme si mohli všimnout? To si můžete znovu projít zde na odkazu, případně na záložce O seriálu :)\n3x14 promo video\nNový díl je venku!\nNový díl je venku a můžete ho stahovat z vašeho oblíbeného úložiště.\nTitulky překládá cwzone.\npřejít na download\nNěco málo o japonské lišce.\nZajímá vás, kdy uvidíte další díl? Tak mrkněte do článku na linku níže! PS: překvapení vás nemine! ;)\nJaký bude vývoj postav? Co si přáli postavy Teen Wolfa k vánocům? To vše najdete ve videích na linku níže\nJak si na tom dvojčata stojí před odstartováním druhé půlky třetí řady?\nDvojčata součástí smečky?\nSem tam to jiskří a není to pokaždé Scott s Allison, nebo posledně Stiles s Lydií. Pojďme si zrekapitulovat možné dvojice v Teen wolf.\n4 potenciální páry


Přečtěte si o tématu "jak velke or dojezdove kolo". Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam nejoblíběnějších článků s klíčovými slovy "jak velke or dojezdove kolo", které hledáte. V naší encyklopedii najdete články, fotografie i videa k tématu "jak velke or dojezdove kolo".\nKdyž je v Čechách abnormální hic, platí jednoznačný příkaz: zchlaď se, kdo můžeš! Včerejšek byl třetím nejteplejším dnem letošních prázdnin a lidé…


Ukrajina: Nejhorší je to na linii dotyku | PrahaIN\nfoto: ADRA/ADRA již dlouho působí na Ukrajině\nJak jsme již avizovali, oslovili jsme všechny vybrané organizace, jež vybírají na Ukrajinu a jejichž seznam najdete v našem článku, kde je i popsáno, na co jsme kladli důraz. V krátkosti, je to důvěryhodnost dané organizace, dále pak její možnosti, zda třeba má svůj výsadek, či logického partnera přímo na Ukrajině.\nNepochybujeme totiž, že na „velké české srdce“, které se v neštěstí vždy projeví (jen vzpomeňme naposledy na tornáda na Moravě), se mohou nabalit různé hyeny, jež si chtějí namastit kapsu… A takřka všechny tyto důvěryhodné organizace nám také obratem odpověděly. Co jsme nečekali, je, kolik našich charit je již přímo přítomno na Ukrajině a jak již teď – v totálně nepřehledné situaci – pomáhají.\nPtali jsme se nejprve, kolik dosud vybrali, maily odešly v pátek časně odpoledne, tudíž jsme stanovili datum 24. února 15:00. Mgr. Tereza Melišová z Armády spásy ČR sdělila, že mají na kontě cca 1.000.000 korun. „Prostředky budou využity jak na humanitární pomoc v místě, tak na území České republiky, a to pro potřeby lidí prchajících před válkou do naší země. O konkrétních možnostech pomoci aktuálně jednáme s naší sesterskou organizací Armáda spásy Ukrajina,“ dodala.\nAdra dosud vybrala 8 milionů\nJak nám sdělila Renáta Chlebková a připojila další informace: „V první fázi budou finance využity na podporu při evakuaci a zajištění základních potřeb vysídlených a evakuovaných obyvatel. První část finančních prostředků jsme odeslali již včera večer. Na místě spolupracujeme s místní kanceláří ADRA Ukrajina, která situaci monitoruje a nejlépe ví, kde je potřeba aktuálně pomoci. Zde v České republice se s našimi 15 dobrovolnickými centry připravujeme na pomoc lidem přicházející k nám do republiky.“\nSeznam dobročiných institucí, které vybírají na pomoc Ukrajině, najdete zde:\nPraha pošle na Ukrajinu deset milionů korun\nV reakci na ruský útok na Ukrajinu pražští zastupitelé jednali o návrhu primátora Zdeňka Hřiba (Piráti) přispět přes neziskovou organizaci…\n24. 02. 202219:00\nPomoc budou potřebovat až 3 miliony lidí\nKrize na Ukrajině očima humanitární organizace Adra, píší na svých stránkách 25. února s tím, že lidé v oblastech zasažených konfliktem budou nyní potřebovat humanitární pomoc, tedy zajištění základních životních potřeb – vody, potravin, hygienické a zdravotnické péče. První odhady hovoří o tom, že v roce 2022 budou tuto pomoc potřebovat téměř tři miliony lidí. Nejvíce ohroženi jsou dlouhodobě ti, kteří žijí na území nekontrolovaném ukrajinskou vládou (NGCA) blízko tzv. linie doteku. Zdejší obyvatelé byli již dříve zasaženi omezením pohybu přes linii doteku v souvislosti s COVID-19 a byli tak odkázáni na humanitární pomoc. A potřeba pomoci zde bude narůstat. Mimořádně zranitelní jsou pak zejména starší lidé a domácnosti složené pouze z žen a dětí, kteří žijí v izolovaných vesnicích. Mnoho z nich je sociálně slabších a ať už z ekonomických nebo jiných důvodů mají omezenou mobilitu.\n„Nemáme prostředky na to, abychom se dostali na bezpečnější místo. Nikdo na nás nečeká ani nás nepodporuje. Zůstaneme tady. Je to sice velmi nebezpečné, ale nemůžeme nic jiného dělat,“ říkají. Téměř 2,5 milionu lidí se již nyní potýká s problémy v oblastech WASH (voda, sanitace, hygiena). Nevyhovující podmínky panují ve zdravotnických a sociálních zařízeních, školách, sirotčincích a v nespočtu domácností. Vodovodní zařízení, stejně tak jako jejich obsluha, se dostávají do velkého nebezpečí. V některých městech bylo kvůli ostřelování zcela přerušeno zásobování vodou, na místě jsou tak potřeba cisterny.\nAni v oblastech dosud kontrolovaných ukrajinskou vládou není situace nijak růžová. 33 procent domácností potřebuje zajistit přístup k pitné vodě. Pokud vůbec nějakou vodu mají, pak často není bezpečná a zdraví prospěšná. Statisíce lidí také potřebují zajistit přístup k sanitaci. Obyvatelé žijí v nehygienických podmínkách.  Ceny hygienických produktů stouply o 20 procent a chudí obyvatelé si je často nemohou dovolit.\n„Pokud vím, přečerpávací stanice byla ostřelována, takže vodu doma nemáme. Voda v Marince a Krasnohorivce byla nekvalitní, ale teď nemáme nic. Čas od času dostáváme od obce vodu, ale není pitná. Před pitím a vařením ji musíte převařit a zkusit přefiltrovat,” cituje Adra místní obyvatelku.\nSkoro 500 kilometrů hrůzy\nOzbrojený konflikt samozřejmě ještě zhorší současnou humanitární krizi. Až 2 miliony lidí na východě Ukrajiny, kteří žijí podél kontaktní linie dlouhé 427 km, bude ohroženo vysídlením a násilím. Velkou část z nich tvoří starší lidé. „Válka ještě více prohloubí problémy s poškozenou infrastrukturou, omezí pohyb lidí, zablokuje přístup ke komunitám v nouzi, zhorší přístup k lékařské péči, veřejné dopravě, bankovním službám…,“ vypočítává možné důsledky Andrej Arvensis, projektový a finanční manažer Oddělení zahraničních projektů ADRA. „Již nyní je problém s přístupem k základním potravinám, hygienickým potřebám. Také je potřeba brát v úvahu, že jsme uprostřed zimního období a kvůli zhoršeným dodávkám plynu a elektřiny nemají lidé často čím topit.“ A dodává: „Kancelář ADRA Ukrajina působí přímo na místě, od ní také čerpáme informace ‚z první ruky‘. Její projekty v posledních letech směřovaly ke zmírnění výše popsaných problémů. ADRA Ukrajina zajišťovala přístup k pitné vodě, distribuovala topivo či hygienické potřeby atd. Prozatím jsou předchozí projekty vzhledem k nebezpečné situaci pozastaveny. ADRA Ukrajina poskytuje v tuto chvíli lidem psychosociální pomoc online, situaci monitoruje a připravuje se na humanitární pomoc, která bude v následujících dnech, týdnech a měsících potřeba ve zvýšené míře."\nZa první vybrané peníze monitorovací drony\n„Za Paměť národa je přislíbeno na darovací platformě přes 18 milionů, asi 2 miliony nám zatím přišly na přímo na účet, sdělila nám Kristýna Bardová z organizace Post Bellum. A dodala: „Kromě organizace Повернись живим/Come Back Alive jsme v kontaktu s ukrajinskou ambasádou, která nám dává zprávy o tom, co právě obránci Ukrajiny potřebují a my to obratem sháníme a posíláme na Ukrajinu. Nyní se zaměřujeme především na obranu, později plánujeme podpořit i humanitární pomoct. V týdnu se za první finance pořídili monitorovací drony. Během dneška a zítřka odvážíme přílby, neprůstřelné vesty, vojenské rukavice atd.“\nUNICEF pro ukrajinské děti\n„Do pátku 15:00 se do sbírky na Ukrajinu vybralo 1 027 611 Kč,“ upřesnila Lenka Čtvrtečková za UNICEF. „Humanitární potřeby na Ukrajině se zvyšují s každou hodinou. Peníze dárců budou použity na zajištění nezbytných potřeb zasažených dětí a jejich rodin, které zasáhla válka. Konkrétně se jedná o rozvážení pitné vody do oblastí zasažených konfliktem, teplé deky, zajišťování zdravotnických a hygienických zásob komunitám a rodinám s dětmi prchajícím před válkou. Prostředky budou také využity na zajištění nezbytné zdravotnické péče a ochranu dětí. Prioritou je také co nejdříve obnovit školní výuku,“ dodala.\nDále vysvětlila: „UNICEF je již na místě a pomáhá. Na Ukrajině máme 4 regionální pobočky a celkem 130 pracovníků v oblasti Doněcku, Luhansku, Kramatorsku, Mariupolu a v Kyjevě, všichni zůstávají v terénu a nadále pomáhají. V oblastech Kramatorsku, Novohrodivky, Marupolu, Mariinky a Bakhmutu fungují mobilní týmy, které poskytují nezbytnou zdravotnickou pomoc. Současně spolupracujeme s místními autoritami a umisťujeme humanitární zásoby do devíti strategických oblastí na východě, západě a centrální části země. Ty budou pokrývat akutní potřeby lidí bezprostředně prchajících před konfliktem. V rámci spolupráce s jednotlivými obcemi UNICEF také zajišťuje, aby děti s rodinami na útěku před válkou měly kam jít a byla jim okamžitě poskytnuta neodkladná pomoc.“\nDiakonie eviduje přes milion\nVedoucí komunikace a fundraisingu Diakonie ČCE Ivana Dingová sdělila pro Krajské listy.cz a PrahaIN.cz: „Na naší sbírce evidujeme 1 150 tisíc Kč.“ Dále vysvětlila: „Máme dvě partnerské organizace, které působí v Kyjevě. Otcův dům – nestátní dětský domov, který poskytuje náhradní rodinnou péči opuštěným dětem, a Dům milosrdenství, který se stará o lidi bez domova. Otcův dům potřebuje pomoci se zajištěním bezpečnosti svých dětí a obě jsou připraveny pomáhat lidem na Ukrajině, kteří v důsledku konfliktu opustí své domovy. Vytvářejí zásobu léků, trvanlivých potravin, spacáků a dalších potřeb. Plánují evakuaci dětí a žen.“\nNa otázku, jaké mají aktuální informace z Ukrajiny, řekla: „Máme aktuální informaci od kolegů z Otcova domu. Hovořili jsme s nimi ve čtvrtek ráno, jelikož jsme chtěli co nejdříve zjistit, jak bychom mohli dětem z Otcova domu pomoci. Organizace měla naštěstí promyšlený plán, jak v případě nebezpečí všechny dostat co nejdříve pryč ze zasažených oblastí. Nikdo z nás však nečekal, že k přesunu bude muset dojít ještě během večera 24. února. Všechny děti jsou tak v současné době na cestě za hranice na bezpečnější místo. Nikdo z nás zatím nemůže v současné chvíli tušit, jak se situace nadále vyvine. Otcův dům je připraven svoje zázemí poskytnout lidem, kteří přijdou v důsledku konfliktu o svůj domov. Těžko však předpokládat jaká bude bezpečnostní situace v Kyjevě.“\nZnepokojující zprávy, říká Charita ČR\nCharita Česká republika ústy své zástupkyně MUDr. Lenky Pipkové nejen zodpověděla naše otázky, také upozornila na aktuální rozhovor s jejich kolegou, který je v Mariupolu, ten publikujeme zvlášť. „V současné situaci je na účtu sbírky cca 5,5 milionu korun,“ sdělila MUDr. Pipková a dodala: „Úzce spolupracujeme s naším dlouholetým partnerem Charitou Ukrajina a společně se podílíme na humanitární pomoci obyvatelům Ukrajiny zasaženým válkou. V rámci bezprostřední pomoci se zaměřujeme na pomoc lidem, kteří museli kvůli válce opustit svoje domovy. Je zapotřebí zajistit jim základní životní potřeby, jako je pitná voda, potraviny, přístřeší, hygienické pomůcky. Součástí pomoci je i psychosociální podpora. Připravujeme zřízení uprchlických center, kde budou lidem poskytnuty základní potřeby, ale také se přístup k informacím a registrace. Zajišťovat budeme také transport do bezpečnějších lokalit především na západě Ukrajiny. Pomoc se bude týkat i dětí v péči státu. Charita Česká republika se ve spolupráci se státními orgány také připravuje na pomoc uprchlíkům z Ukrajiny, kteří přicestují do České republiky.“\n„Máme informace z jednotlivých lokálních Charit na Ukrajině a zprávy jsou velmi znepokojující. Většina míst, se kterými jsme v kontaktu, byla přímo či nepřímo zasažena boji. V jejich bezprostřední blízkosti probíhá ostřelování, jsou slyšet výbuchy. Lidé se schovávají ve sklepech, krytech, metru. Na řadě míst zavládla panika, kdy lidé stojí nekonečné fronty u bankomatů, čerpacích stanic, skupují potraviny. Mnoho lidí také muselo opustit svoje domovy a jsou na útěku. Situace je opravdu velmi dramatická,“ zakončila doktorka Pipková.\nZdroj: PrahaIN.cz a Krajské listy.cz\nFOTO, VIDEO Turbulentní a bezprecedentní situace na Ukrajině se mění každou hodinou a minutou. Světové zpravodajské agentury informují…\nUkrajina, Armáda spásy ČR, ADRA, Post Bellum, UNICEF, Diakonie ČCE, Charita ČR,


KE - ELEGANT - Krajcar - český výrobce koupelnového nábytku\nÚvod > Dle řady>KE - ELEGANT\nV letošním roce jsme náš sortiment rozšířili o novou řadu ELEGANT. Skříňky této nové řady se vyznačují elegantními, hranatými umyvadly s tenkou linií a svým luxusním dojmem oživí každou koupelnu. Skříňky jsme vybavili dvěma výsuvy s kováním blum. Samozřejmostí, jako u našich ostatních řad je fakt, že tyto skříňky lze kombinovat se zrcadly a zrcadlovými skříňkami, které naleznete v našem katalogu. Skříňky této řady je možné vyrobit za stejnou cenu jak v bílém, tak v dekorech dřeva a lze je doplnit o potřebný úložný prostor doplňkovou vysokou skříňkou stejného designu.\nUmyvadlová skříňka KLMT40.1.1 L\nKoupelnová skříňka s umyvadlem z litého mramoru * levé provedení\nKoupelnová skříňka s umyvadlem z litého mramoru * pravé provedení