Rudolf Steiner. Lukášovo evangelium - PDF\nDownload "Rudolf Steiner. Lukášovo evangelium"\n1 Rudolf Steiner Lukášovo evangelium OBSAH I. Zasvěcenci a jasnovidci. Různé aspekty zasvěcení a prameny Lukášova evangelia. Přistup duchovního badání k zdánlivym rozporům mezi evangelii. (Basilej, 15. září 1909)... 2 II. Lukášovo evangelium jako výraz principu lásky a soucítění. Úloha bódhisattvů a Buddhova. Zjevení Buddhovo betlémským pastýřům. (Basilej, 16. září 1909)...13 III. Vproudění buddhistického názuru na svět do Lukášova evangelia. Zmlazení buddhismu. Učení Buddhovo. Osmidílná stezka. (Basilej, 17. září 1909)...25 IV Buddhova ninmánakája a vývoj nátanského Ježíše. Vůdčí svatyně v dávné Atlantidě. Adamova duše před prvotním hříchem. Znovuzrození Zarathustrovo v Ježíši ze Šalomounovy linie. (Basilej, 18.září 1909)...37 V. Spojení velkých duchovních proudů buddhismu a zarathustrismu v Ježíši Nazaretském. Nátanský a šalomounský Ježíš. (Basilej, 19.září 1909)...47 VI. Poslání hebrejského národa. Buddhovo učení o zušlechtění lidského nitra a kosmické učení Zarathustrovo. Eliáš a Jan Křtitel. (Basilej, 20. září 1909)...56 VII. Zarathustrovo já v nátanském Ježíši. Vtělení Kristovo v Ježíši Nazaretském. Višvakarman, Ahura Mazda, Jahve. Kruh dvanácti bódhisattvů a Třináctý v jejich středu. (Basilej, 21.září 1909)\n2 VIII. Vývoj lidského vědomí v poatlantské době. Vliv ducha na fyzický organismus. Poslání duchovní vědy: obnova vlády ducha nad fyzičnem. Uzdravující působení Kristova já na astrální, éterné a fyzické tělo. (Basilej, 24. září 1909)...77 IX. Význam příchodu Krista Ježíše pro vývoj lidského já. Doba zákona a proroků a začátek nové doby. Podobenství o nespravedlivém šafáři. úkol Buddhův: zvěstování moudrosti o lásce, Kristus Ježíš jako dárce živé síly lásky. (Basilej, 25. září 1909)...88 X. Učení o reinkarnaci a karmě a křesťanství. Dva druhy starého zasvěcení - Jonáš a Šalomoun. Princip Kristův a nový způsob zasvěceni. Scéna proměnění Páně. Dětské síly v člověku. Událost na Golgotě - událost zasvěcení vynesená na vnější jeviště dějin. Poselství Golgoty: láska, víra, naděje. (Basilej, 26. září 1909)...98 I. Zasvěcenci a jasnovidci. Různé aspekty zasvěcení a prameny Lukášova evangelia. Přístup duchovního bádání k zdánlivým rozporům mezi evangelii. Když jsme tu byli před nějakým časem pospolu, mohli jsme pojednávat o hlubších proudech v křesťanství z hlediska Janova evangelia. A před naším duchovním pohledem tehdy vyvstaly ony mohutné obrazy a ideje, jež člověk získává, když se zahloubá do onoho jedinečného dokumentu lidstva, do Janova evangelia. Při různých příležitostech jsme tehdy museli zdůraznit, jak se nám odhalují nejhlubší hlubiny křesťanství, když vycházíme při svém zkoumání z tohoto dokumentu. A možná, že by se dnes leckdo z tehdejších posluchačů nebo posluchačů jiného cyklu přednášek o Janově evangeliu mohl otázat: Je v tom případě možné, abychom ona hlediska, jež musíme opravdu v jistém smyslu označit za ta nejhlubší, ta, k nimž dospíváme na základě Janova evangelia, je možné, abychom ona hlediska ještě nějak rozšířili nebo prohloubili, budeme-li se zabývat ostatními křesťanskými dokumenty, například ostatními třemi evangelii, budeme-li se tedy zabývat evangeliem Lukášovým, Matoušovým nebo Markovým? Někdo, kdo si libuje asi bychom to tak mohli nazvat v teoretické pohodlnosti, ten si snad položí otázku: Cožpak je vůbec nutné, když jsme si jednou uvědomili, že nejhlubší hlubiny křesťanských pravd se nám odhalují v Janově evangeliu, cožpak je potom vůbec ještě nutné pojednávat 2\n3 o podstatě křesťanství na základě ostatních evangelií? A zejména tak by se lehko mohl někdo domnívat z hlediska onoho méně hlubokého Lukášova evangelia? Ten, kdo by vznesl tuto otázku a domníval by se, že uplatněním takového hlediska vyslovil cosi podstatného, byl by přece jenom v zajetí velmi významného nedorozumění. Nejenom protože samo křesťanství je ve své podstatě nezměrné a protože se dá osvětlit z nejrůznějších hledisek, nýbrž protože platí také ještě něco jiného a právě tento cyklus přednášek to má prokázat: Přestože je Janovo evangelium dokument tak nekonečně hluboký, je tomu, kdo se zahloubá například do evangelia Lukášova, možné zvědět ještě věci, které nelze zvědět na základě evangelia Janova. To, co jsme si tehdy v přednáškách o Janově evangeliu zvykli označovat za hluboké ideje křesťanství, to ještě vůbec nezahrnulo plnou hloubku křesťanství; nýbrž do těchto hlubin křesťanství je možné proniknout ještě i z jiného východiska. A toto jiné východisko získáme právě tím, že tentokrát postavíme do středu svého anthroposofického, duchovně-vědeckého zkoumání Lukášovo evangelium. Pokusme se ujasnit si nejprve několik věcí, abychom porozuměli tvrzení, že se dá ještě něco vyzískat z Lukášova evangelia, i když bychom už vyčerpali hlubiny Janova evangelia. Musíme přitom vyjít z něčeho, co se nám přece potvrzuje nad každou řádkou Janova evangelia: že výtvory, jakými jsou evangelia, se právě anthroposofickému posuzovateli jeví jako výtvory sepsané lidmi, kteří nahlédli hlouběji do podstaty života a podstaty existence, kteří do hlubin světa nahlédli jakožto zasvěcenci a jasnovidci. Mluvíme-li o těch věcech takto obecně, můžeme použít výrazů zasvěcenec a jasnovidec vedle sebe jako výrazů se stejným významem. Když se však v průběhu našich anthroposofických rozprav nyní snažíme proniknout k hlubším vrstvám duchovního života, musíme v nich přece jenom rozpoznávat dvě různé kategorie těch lidí, kteří nalezli cestu do nadsmyslových oblastí existence. V jistém smyslu je rozdíl mezi člověkem zasvěceným a člověkem jasnozřivým, ačkoli nic, vůbec nic nestojí v cestě tomu, aby zasvěcenec byl zároveň jasnozřivý a člověk jasnozřivý zároveň na jistém stupni zasvěcený. Chcete-li rozlišovat přesně mezi těmito dvěma kategoriemi lidí zasvěcencem a jasnovidcem, musíte si připomenout výklad, který najdete v mém pojednání O poznávání vyšších světů. Musíte uvážit, že v podstatě existují tři stupně, vedoucí nad obvyklé vnímání světa. Ten druh poznání, který je dnešnímu člověku zatím přístupný, můžeme charakterizovat takto: Člověk hledí svými smysly na svět, a rozumem a ostatními silami duše si osvojuje, přivlastňuje to, co vidí. Nad tento způsob vedou tři jiné stupně poznávání světa: Za prvé stupeň takzvaného poznání imaginativního, za druhé stupeň poznání inspirovaného, a za třetí stupeň poznání intuitivního, budeme-li slovo intuitivní chápat v jeho pravém, duchovně-vědeckém smyslu (tj. ve smyslu řeckého entheadzó jsem v Bohu). A nyní: Kdo vládne poznáním imaginativním? Ten, před jehož duchovním okem se rozkládá v obrazech to, co je za smyslovým světem. Vyvstává to před ním v mohutném vesmírném tablu obrazů, které se ale nepodobají nijak tomu, čemu říkáme v obyčejném životě obrazy. Nemluvě o onom rozdílu, že pro obrazy imaginativního poznání neexistují zákony trojrozměrného prostoru, mají tyto imaginativní obrazy ještě další zvláštnosti, které se nedají srovnat s ničím v obyčejném světě smyslů. K představě imaginativního světa můžeme dospět, představíme-li si, že před námi stojí nějaká rostlina, a že bychom teď byli s to vytáhnout z té rostliny všechno, co zrak vnímá jakožto barvu, takže by se to pak doslova vznášelo volně ve vzduchu. 3\n4 Jenže pokud bychom neučinili nic jiného, než že bychom vytáhli tuto barvu, vyskytující se na rostlině, a nechali ji vznášet se volně před námi, měli bychom před sebou jen mrtvou barevnou formu. Pro člověka jasnozřivého ale tato barevná forma naprosto nezůstane mrtvým barevným obrazem; nýbrž díky jeho přípravám a cvičením dochází k tomu, že když vytáhne z věcí jejich barvu, začne být tento barevný obraz oživován duchem právě tak, jako byl ve smyslovém světě oživován hmotnou složkou rostliny; a člověk pak před sebou nemá mrtvou barevnou podobu, nýbrž barevné světlo, volně se vznášející, třpytící se a jiskřící nejrozmanitějšími způsoby, ale vnitřně oživené. Takže každá barva pak vyjadřuje svéráz určité duchovně-duševní bytosti, nevnímatelné ve smyslovém světě; to tedy znamená, že každá barva ve smyslové rostlině začne být pro jasnovidce výrazem pro duševně-duchovní bytosti. Myslete si nyní svět naplněný takovými barevnými podobami, třpytivě rozehranými nejrozmanitějším způsobem, ve věčné proměně, ve věčném přetváření; ale pohled se nesmí omezit na tyto barvy, jako kdyby šlo třeba o malbu ze samých blýskavých barevných odlesků, nýbrž myslete si to všechno jako výraz duchovně-duševních bytostí, takže si řeknete: Když se tady zableskne zelený obraz, tedy mi bude výrazem pro to, že za ním je jistá rozumná bytost; nebo když se zableskne barevný obraz jasně červenavý, bude mi výrazem něčeho, co je vášnivé podstaty. Myslete si tedy toto celé moře živě se prolínajících barev mohl bych právě tak říci: moře prolínajících se zvukových dojmů, nebo dojmů čichových, nebo chuťových, protože to všechno vyjadřuje duchovně-duševní bytosti, stojící za takovými dojmy; pak máte to, čemu se říká imaginativní svět. Není to něco, co si člověk jenom namlouvá, asi v tom smyslu, jako se v běžné řeči užívá slova imaginace, nýbrž je to reálný svět. Je to jiný druh vnímání a chápání světa než vnímání smyslové. Uvnitř tohoto imaginativního světa se člověk setkává se vším tím, co je za světem smyslů a co svými smyslovými smysly, máme-li použít toho výrazu, nevnímá; tedy například s éterným tělem člověka, s jeho astrálním tělem. Ten, kdo se stal jasnozřivým a postupně tak poznává svět tímto imaginativním poznáním, seznamuje se s vyššími bytostmi jaksi po jejich vnější stránce; tak, jako když jdete ve smyslovém světě po ulici a lidé chodí kolem vás, a vy se s nimi seznamujete po jejich vnější, smyslové stránce. Přesněji je poznáte, budete-li mít příležitost s nimi mluvit. Tehdy vám lidé vyjádří pomocí slov ještě něco jiného než to, co vidíte, když se s nimi pouze potkáte na ulici a zadíváte se na ně. Na mnohém člověku, kolem kterého míjíte abychom uvedli aspoň to jedno neuvidíte, zdali má v nitru své duše bolest nebo radost, zdali mu tam plane hoře nebo nadšení. To všechno však můžete zvědět, když se s ním dáte do řeči. V prvním případě vám tím, co na něm vidíte bez jeho přičinění, ohlašuje svou vnější stránku; ve druhém vám sděluje slovy sám sebe. Tak je tomu i s bytostmi nadsmyslového světa. Kdo se jakožto jasnovidec seznámí s bytostmi nadsmyslového světa imaginativním poznáním, dovídá se takříkajíc jenom něco o jejich duchovně-duševním zevnějšku. Ale když vystoupí od imaginativního poznání k poznání inspirovanému, slyší jejich sebevyjádření. Tady už pak dochází ke skutečné vzájemné komunikaci s těmito bytostmi. Tady už mu sdělují ze své vlastní bytosti, co jsou a kdo jsou. Proto je inspirace vyšším stupněm poznání než pouhá imaginace, a když vystoupíme k inspiraci, dovídáme se více o bytostech duchovně-duševního světa, než co bychom mohli získat poznáním imaginativním. Ještě vyšším stupněm poznání je pak intuice rozumějme: pokud neužijeme slova intuice tak jako v běžné řeči, kde se za intuici označuje cokoli nejasného, co někoho napadne, nýbrž když pojem intuice vezmeme ve skutečně 4\n5 duchovně-vědeckém smyslu. Pak budeme chápat intuici jako poznání, při němž nebudeme schopn0i jenom duchově naslouchat tomu, co nám bytosti budou samy ze sebe sdělovat, nýbrž při němž se s těmito bytostmi sjednotíme, při němž se noříme do jejich vlastní podstaty. To je vysoký stupeň duchového poznání. Neboť, si žádá, aby člověk v sobě nejprve rozvinul ten stupeň lásky ke všem bytostem, na němž už nerozlišuje mezi sebou a ostatními bytostmi v duchovém okolí, ale abych tak řekl vylévá podstatu své bytosti do celého duchového okolí, kdy tedy už opravdu není vně oněch bytostí, které jsou s ním v duchovém styku, nýbrž v nich, kdy se ocitl přímo v nich. A protože něco takového se může uskutečnit jenom vůči duchovému, božskému světu, je výraz intuice, tj. zření v bohu, trvání v bohu plně oprávněný. Tak se nám tedy nejprve objevují tři stupně poznání nadsmyslového světa: imaginace, inspirace a intuice. Člověk má přirozeně možnost osvojit si tyto tři stupně nadsmyslového poznání. Ale je tu i ta možnost, že někdo například pronikne v některé inkarnaci jenom až na stupeň imaginace; dotyčnému jasnovidci pak zůstanou skryty ty oblasti duchovního světa, jichž je možné dosáhnout teprve inspirací a intuicí. Pak je člověk jasnovidcem. Vzato všeobecně, nedochází v dnešní době zpravidla k tomu, aby byl někdo doveden k vyšším stupňům nadsmyslového poznání, aniž by předtím prošel stupněm imaginace; takže by bylo v našich současných poměrech sotva možné, aby někdo takříkajíc vynechal stupeň imaginace a byl doveden přímo na stupeň inspirace nebo intuice. To však, co by dnes asi rozhodně nebylo správné, k tomu mohlo v jistých jiných dobách vývoje lidstva přece jenom docházet, a také k tomu docházelo. Byly ve vývoji lidstva doby, kdy se stupně nadsmyslového poznání, tedy na jedné straně imaginace, na druhé inspirace a intuice, abych tak řekl, dělily mezi různé jedince. Takže se například vyskytovala mysterijní učiliště, kde lidé měli tak otevřené duchovní oko, že byli jasnozřiví pro oblast imaginace, že jim byl přístupný onen svět symbolických obrazů. Tím, že si pak lidé, kteří si takto získali jasnovidnost, řekli: Pro tuto inkarnaci se zříkám toho, abych dosáhl vyšších stupňů, inspirace a intuice; tím nabývali schopnosti vidět ve světě imaginací přesně a zřetelně. Dalo by se říci, že se cvičili docela zvláštní měrou pro to, aby dovedli vidět v tomto imaginativním světě. Avšak k tomu bylo pro ně zapotřebí jedné věci. Kdo chce vidět jenom ve světě imaginace a zřekne se toho, aby pronikal dále ke světu inspirace a intuice, ten žije v jistém smyslu ve světě nejistoty. Svět plynoucích imaginací je, dalo by se říci, bezbřehý, a člověk, pokud je ponechán sám sobě, v něm pluje duší sem a tam, aniž by vlastně znal přesně směr a cíl. Proto bylo v oněch dobách a u těch národů, u nichž se jistí lidé zřekli vyšších stupňů poznání, nezbytné, aby se tito jasnozřiví, imaginující lidé přimkli s naprostou oddaností ke svým vůdcům, k těm, kteří měli otevřené duchovní vnímání pro inspiraci a intuici. Neboť teprve inspirace a intuice dávají v duchovním světě jistotu, takže člověk pak ví přesně: Tím směrem jde cesta! Tam je cíl! Kdežto když mu chybí inspirativní poznání, nemůže si říci: Tím směrem jde cesta; tam musím jít, abych dorazil k cíli! Pokud si tedy někdo toto nemůže sám říci, musí se svěřit zkušenému vedení člověka, který mu to poví. Proto se vždycky právem zdůrazňuje na tolika místech, že ten, kdo zatím vystoupil k imaginativnímu poznání, se musí celým srdcem přimknout ke svému guruovi, k vůdci, jenž mu dá směr a cíl ve všem tom, v čem si ještě nemůže sám být jist. Na druhé straně však bylo v jistých dobách také užitečné dnes už se to tak nedělá nechat jiné lidi v jistém smyslu přeskočit imaginativní poznání a dovést je ihned výš k poznání inspirovanému, nebo pokud možno intuitivnímu. Takoví lidé se zřekli toho, aby viděli kolem sebe imaginativní obrazy duchovního světa; odevzdávali se pouze těm dojmům z duchovního světa, které proudily z nitra 5\n6 duchovních bytostí. Naslouchali duchovním sluchem, jak promlouvají bytosti duchovního světa. Je to, jako byste mezi sebou a nějakým člověkem měli zeď a neviděli toho člověka samého; ale slyšeli byste ho, jak za zdí mluví. Tato možnost tu skutečně je, že lidé se takříkajíc zřeknou zření v duchovním světě, aby tak byli rychleji dovedeni k tomu, aby mohli svým duchem naslouchat výpovědím duchovních bytostí. Úplně bez ohledu na to, zdali někdo vidí či nevidí obrazy imaginativního světa, pokud jenom je s to vnímat duchovním sluchem, co mu jsou bytosti přebývající v nadsmyslových světech ochotny povědět o sobě samých, říkáme o takovém člověku, že je nadán vnitřním slovem na rozdíl od vnějšího slova, které máme k dispozici od člověka k člověku ve fyzickém světě. Tak si tedy můžeme utvořit představu, že existují i lidé, kteří vládnou vnitřním slovem, aniž by viděli imaginativní svět, a že slyší výroky duchovních bytostí a mohou je sdělovat. Byla doba ve vývoji lidstva, kdy mezi lidmi schopnými vyššího poznání v mystériích spolupůsobily tyto dva druhy nadsmyslových zkušeností. A protože se každý z těchto poznávajících zřekl zkušeností toho druhého a protože tím to, čeho byl sám schopen, mohl vypěstovat k větší přesnosti a zřetelnosti, vyplynulo z toho v mystériích v jistých dobách krásné, překrásné spolupůsobení. Byli tam, abych tak řekl, imaginativní jasnovidci, ti byli vycvičení obzvláště k tomu, aby viděli svět obrazů. A byli tam jiní, kteří přeskočili svět imaginativní; ti byli vycvičení obzvláště k tomu, aby do duše přijímali vnitřní slovo, to, co je možné zakusit prostřednictvím inspirace. A tak mohl jeden druhému tlumočit, co zakusil díky svému zvláštnímu tréninku. Bylo to možné v dobách, kdy se od člověka k člověku vyskytoval takový stupeň důvěry, jaký je dnes vyloučený prostě vývojem našeho dějinného věku. Dnes nemá člověk v druhého tak silnou víru, aby jenom oddaně naslouchal tomu, co bude ten druhý líčit jako obrazy imaginativního světa, a aby pak k tomu přidal to, co sám ví z inspirace v oddané víře v to, že líčení druhého jsou správná. Dnes chce každý člověk vidět sám. To je pro naši dobu oprávněný způsob. Velice málo lidí by se dnes spokojilo s jednostranným rozvojem imaginace, jak to v jistých dobách bylo běžné. Proto je také pro dnešní dobu nutné, aby byl člověk veden krok za krokem všemi třemi stupni vyššího poznání, aniž by vynechal ten nebo onen. Na všech stupních nadsmyslového poznání narazíme na ona velká tajemství, jež se pojí k události, kterou nazýváme událostí Kristovou; takže jak imaginativní, tak inspirativní i intuitivní poznání mají o této Kristově události mnoho co říci. Jestliže nyní vyjdeme z tohoto hlediska a obrátíme svůj pohled zase zpátky na čtyři evangelia, můžeme říci, že Janovo evangelium je psáno ze stanoviska takového zasvěcence, který pronikl ke světovým tajemstvím až na stupeň intuice, který tedy líčí událost Kristovu, jak se jeví pohledu do nadsmyslového světa až po stupeň intuice. Kdo by se ale zabýval pozorně osobitými rysy Janova evangelia, bude si muset říci jak uvidíme právě v tomto cyklu přednášek že všechno, co se nám v Janově evangeliu rýsuje obzvláště zřetelně, je vyřčeno ze stanoviska inspirace a intuice; kdežto všechno, co vyplývá z obrazů imaginace, je proti tomu matné a nezřetelné. Tak můžeme pisatele Janova evangelia odhlédneme-li od toho, co přece jenom přejal z imaginace nazvat zvěstovatelem všeho, co se v souvislosti s Kristovou událostí může ujasnit někomu, kdo vládne vnitřním slovem až po stupeň intuice. Proto tvůrce Janova evangelia mluví v podstatě tak, že jako všudypřítomnou vlastnost všech tajemství Kristovy říše uvádí vnitřní slovo neboli logos. Základem Janova evangelia je poznání inspirovaně-intuitivní. Jinak je tomu u ostatních tří evangelií. A žádný z pisatelů ostatních evangelií nevyjádřil to, co si vlastně vytkl za úkol sdělit, tak jasně jako právě pisatel Lukášova evangelia. 6\n7 Zvláštní stručná předmluva uvádí toto evangelium; předmluva, která říká přibližně tolik, že leckteří lidé se už před pisatelem Lukášova evangelia podjali úkolu sebrat a tlumočit všelijaká vyprávění, kolující o palestinských událostech; ale že pisatel Lukášova evangelia, aby to podal přesněji a pořádněji, se rozhodl a nyní následují významná slova napsat to, co mohou sdělit lidé, kteří od počátku sami viděli a byli služebníky slova (Luk. 1,1-2). Pisatel Lukášova evangelia tedy chce tlumočit to, o čem mluví ti, kteří byli schopni sami vidět a byli služebníky slova. Lidé, kteří sami viděli, jsou ve smyslu Lukášova evangelia takoví lidé, kteří vlastní imaginativní poznání, kteří jsou s to proniknout do světa obrazů a tam vnímat událost Kristovu; tedy lidé, kteří se obzvlášť trénovali pro to, aby viděli vyšší skutečnosti prostřednictvím imaginací. Sdělení těch, kteří sami vidí, kteří vidí přesně a zřetelně, si bere pisatel Lukášova evangelia za základ svého líčení: sdělení těch, kteří byli zároveň služebníky slova. Významné pojmenování! Neříká: vlastníci slova to by byli lidé mající plné inspirované poznání; nýbrž služebníci slova, čímž naznačuje, že jim nebylo dáno inspirační poznání v téže míře, v jaké je jim otevřen svět imaginací, a že mají jen zprávy o světe inspirace. Jim, služebníkům, je sdělováno, co někdo inspirovaný vnímá; oni to smějí zvěstovat, protože jim to řekli jejich inspirovaní učitelé. Jsou to služebníci, nikoli vlastníci slova. Tak se tedy Lukášovo evangelium opírá o sdělení těch, kdo sami viděli, kdo měli sami zkušenosti v imaginativních světech a kdo se přitom naučili vyjadřovat to, co spatřují ve světě imaginací, těmi prostředky, jež má k dispozici člověk inspirovaný; kdo se tedy stali služebníky slova. Opět tady máme příklad, jak přesně se mluví v evangeliích, a jak je třeba, abychom jejich slovům rozuměli přesně a doslova. V takových dokumentech, vzniklých na duchovně-vědeckém základě, je všechno exaktní a přesné, a moderní člověk zhusta nemá ani potuchu o přesnosti, o exaktnosti, s jakou se v takových dokumentech volí slova. Jenomže i tentokrát jako pokaždé, když vykládáme věci tohoto druhu z anthroposofického hlediska je třeba připomenout, že pro duchovní vědu nejsou evangelia pramenem poznání ve vlastním smyslu toho slova. Protože je něco uvedeno v evangeliích, nemusí to ještě zdaleka být pravdou pro člověka, který stojí přísně na půdě duchovní vědy. Duchovní badatel nečerpá z napsaných dokumentů, nýbrž z toho, co mu poskytuje duchovně-vědecké bádání jeho doby. To, co jsou bytosti duchovního světa ochotny sdělit v naší době zasvěcencům a jasnovidcům, to jsou prameny poznání pro vlastní duchovní vědu, pro zasvěcence a pro jasnovidce. A v jistém smyslu jsou tyto prameny v naší době tytéž jako v dobách, jež jsem vám právě líčil. Proto můžeme i dnes označovat za jasnovidce ty z lidí, kteří jsou s to nahlížet do imaginativního světa, a za zasvěcence teprve ty, kdo jsou s to se povznést na stupeň inspirace a intuice. Tak se ani pro naši dobu nemusí výraz jasnovidec krýt s označením zasvěcenec. To, s čím se setkáváme v Janově evangeliu, to mohlo vzejít pouze z výzkumů zasvěcence, schopného vystoupit vzhůru až k inspirovanému a intuitivnímu poznání. To, s čím se setkáváme v ostatních evangeliích, to se mohlo opírat o sdělení lidí imaginativních, jasnozřivých, tedy lidí, kteří ještě nebyli sami schopni vystoupit až do světa inspirovaného a intuitivního. Tak se Janovo evangelium, když se přísně přidržíme dnešního rozlišení, zakládá na zasvěcení; tři ostatní evangelia, především evangelium Lukášovo, a to dokonce podle výroku jeho pisatele, na jasnozření. A protože se zakládá hlavně na jasnozření, protože se v něm využívá všeho, co je schopen vnímat nejškolenější jasnovidec, naskýtá se nám v něm přesný obraz pro 7\n8 to, co v Janově evangeliu může být vylíčeno jenom matnými obrazy. Abych tento rozdíl ještě zvýraznil, chtěl bych říci toto: Předpokládejte dnes by k tomu ovšem mohlo sotva dojít že by některý člověk byl zasvěcen tak, že by se mu otevřel svět inspirace a intuice, že by ale nebyl jasnozřivý natolik, aby mohl poznávat imaginativní svět. Takový člověk se setká s jiným člověkem, který snad ani není zasvěcencem, ale vlivem jistých okolností se mu otevřel výhled do světa imaginativního, takže může vnímat celou oblast imaginací. Takový jasnozřivý člověk mohl by říci velice mnoho onomu zasvěcenci o tom, co sám vidí, co však nevidí onen zasvěcenec, ač si to snad může vysvětlit svou inspirací, co ale nemůže sám vidět, protože mu chybí jasnozřivost. Lidé, kteří jsou jasnozřiví, aniž jsou zasvěceni, se dnes vyskytují ve značném počtu; opačný případ se sotva dnes vyskytne. Přece by se však mohlo stát, že by některý zasvěcený člověk sice měl dar jasnozřivosti, ale v jednotlivém případě by z nějakých důvodů nemohl dospět ke zření imaginací. Pak by mu člověk jasnozřivý mohl vyprávět mnohé, co by bylo zasvěcenci ještě neznámé. To, že anthroposofie neboli duchovní věda nespočívá na ničem jiném než na pramenech zasvěcenců, je vždycky třeba přísně zdůrazňovat, že tedy zdrojem jejího poznání není ani Janovo evangelium, ani ostatní evangelia. Pramenem anthroposofického poznání je to, co je možné dnes vyzkoumat bez historických dokumentů. Ale můžeme potom přistoupit k dokumentům, zahloubat se do nich a pokusit se s nimi porovnat to, co duchovní zkoumání je dnes s to nalézt. To, co dnes duchovní zkoumání může bez pomoci dokumentů zjistit o události Kristově zjistit v kteroukoli hodinu s tím se zase shledáváme v nejvelkolepější podobě v Janově evangeliu. Proto je Janovo evangelium tak cenný spis, protože ukazuje, že tehdy, když byl sepsán, tu byl někdo, kdo byl s to psát tak, jako může dnes psát někdo, kdo je zasvěcen do duchovního světa. Je to, jako by týž hlas, který může být vnímán dnes, k nám přicházel z hlubin věků. Něco podobného platí i pro ostatní evangelia, a také pro evangelium Lukášovo. Zdrojem poznání o vyšších světech nám nejsou obrazy, jež nám líčí pisatel Lukášova evangelia, nýbrž naším pramenem je to, co nám skýtá samo povznesení do nadsmyslového světa. A mluvíme-li o události Kristově, pak je nám pramenem rovněž ono velké tablo obrazů a imaginací, jež se nám naskýtají, když zaměříme pohled na to, co před námi vyvstává na počátku našeho letopočtu. A to, co vytane nám samým, to pak můžeme porovnat s obrazy a imaginacemi, jež nám líčí Lukášovo evangelium. A tento cyklus přednášek nám ukáže, jak se vyjímají imaginativní obrazy, jaké získává dnešní člověk, když je srovnáme s líčením, s nímž se setkáváme v Lukášově evangeliu. Je pravda, že duchovní zkoumání, které se zabývá minulými událostmi, má jen jediný pramen. Tím nejsou vnější dokumenty. Ani kameny, jež vykopáváme ze země, ani dokumenty uchovávané v archivech, ani to, co sepsali dějepisci ať byli či nebyli inspirovaní; to všechno není pramenem pro duchovní vědu. Pramenem pro duchovní zkoumání je nám to, co jsme s to vyčíst z nepomíjivé kroniky, z kroniky akáša. Ta nám dává možnost poznat to, co se událo, bez vnějších dokumentů. Tak si může dnešní člověk vybrat dvě cesty, chce-li se něco dozvědět o minulosti. Může si vzít k ruce vnější dokumenty, chce-li zjistit něco o vnějších událostech: historické dokumenty. Nebo, chce-li zjistit něco o duchovních poměrech, dokumenty náboženské. Ale člověk se může také ptát: Co nám mohou povědět lidé, kteří byli sami s to rozevřít pro svůj duchovní zrak onu nepomíjivou kroniku, kterou nazýváme kronikou akáša ono velké tablo, v němž je zaznamenáno nepomíjivým písmem všechno, co se kdy stalo ve vývoji vesmíru, Země a lidstva? 8\n9 V této kronice se člověk, který se pozvedá do nadsmyslových světů, učí pozvolna číst. Není, to obyčejné písmo. Představte si, že před vaším duchovním okem vyvstane běh událostí, tak jak se odehrály. Představte si, jak císař Augustus stojí se všemi svými činy jako mlžný obraz před vašima očima. Všechno, co se tehdy událo, vyvstává před vaším duchovním pohledem. Tak to vyvstává před duchovním badatelem, a ten má možnost to prožít každou hodinu nanovo. Nepotřebuje vnější svědectví. Stačí mu, když zaměří svůj pohled na určitý bod vesmírného nebo lidského dění, a v duchovním obraze mu před očima vyvstanou události, k nimž došlo. Tak může duchovní pohled těkat minulými věky. Co tímto způsobem spatří, to se pak zaznamenává jakožto výsledek duchovního bádání. Například: Co se událo v dobách, jimiž začíná náš letopočet? To, co se tehdy událo, se zachytí duchovním pohledem, a je možné to porovnat s tím, co nám vypráví například Lukášovo evangelium. Pak duchovní badatel poznává, že se i tehdy vyskytovali lidé nadaní právě takovým duchovním zřením, kteří zrovna tak viděli, co se stalo v minulosti; a můžeme srovnávat, jak se má to, co oni nám sdělují jakožto tehdejší přítomnost, k tomu, co může zachytit zpětný pohled do kroniky akáša o tehdejší době. Stále znova si musíme v duši uvědomit, že nečerpáme z psaných památek, nýbrž že čerpáme přímo z duchovního bádání samého, a to, co jsme načerpali z duchovního bádání, pak nacházíme v tom, co bylo kdysi zapsáno. Tyto dokumenty tím získávají zvýšenou hodnotu, a o pravdivosti toho, co v nich stojí, můžeme rozhodovat z vlastního zkoumání. Vyrůstají tím před námi jakožto výraz pravdy, protože máme možnost poznávat pravdu sami. Něco takového jako to, co jsem právě vylíčil, bych ovšem nesměl vyslovit, aniž zároveň poukážu na to, že toto čtení v kronice akáša není tak snadné jako třeba sledování událostí ve fyzickém světě. Chtěl bych vám ozřejmit na zvláštním příkladu, v čem například spočívají jisté potíže při četbě kroniky akáša. Chtěl bych vám to ozřejmit na příkladu lidské bytosti. Z elementární anthroposofie víme, že člověk má tělo fyzické, éterné, astrální a já. Ve chvíli, kdy už člověka nepozorujeme pouze ve fyzické oblasti, ale vystoupíme do duchovního světa, začínají potíže. Máte-li nějakého člověka před sebou fyzicky, máte před sebou jednotu; máte před sebou jeho fyzické tělo, a máte současně jeho éterné tělo, jeho astrální tělo a jeho já. Pokud pozorujeme člověka za dne, když bdí, máme to všechno před sebou jako jednotu. Ve chvíli, kdy člověka nepozorujeme za dne, když bdí, nýbrž kdy musíme vystoupit do vyšších světů, abychom ho mohli pozorovat, kdy tento výstup se stává nutností, začínají rázem potíže. Když například chceme vidět člověka celého, a v noci proto vystoupíme do světa imaginací, abychom spatřili třeba jeho astrální tělo protože to je v té době mimo fyzické tálo pak máme bytost člověka rozdělenu na dva od sebe odloučené články. To, co teď budu popisovat, k tomu asi dojde velice zřídka, protože pozorovat člověka je přece jenom ještě něco poměrně snadného; ale můžete si podle toho utvořit představu o potížích, jež mohou nastat. Představte si, že někdo vstoupí do místnosti, kde spí jistý počet lidí. Vidí, že tam v posteli leží fyzická těla, a má-li schopnost jasnozření, že tam leží také éterná těla; když se pak svým jasnozřením pozvedne vzhůru, vidí i astrální těla. Jenomže svět astrálního bytí je svět prostupnosti. Tam nahoře v astrálním světě se astrální těla navzájem prolínají. A i když u školeného jasnovidce k tomu tak snadno nedojde, přece jenom by se mohlo stát, když se bude dívat na celý ten houf lidí, kteří tam spí, že by se mohl lehko splést v odhadu, které astrální tělo patří k určitému fyzickému tělu tam dole. Řekl jsem, že se to tak snadno nepřihodí, protože jasnozření patří k poměrně nejnižším stupňům, 9\n10 a protože člověk, který se dostane do takové situace, prochází dobrou přípravou, aby věděl, jak je třeba v takovém případě rozlišovat. Ale nedíváme-li se ve vyšších světech na člověka, nýbrž na jiné duchovní bytosti, pak už začínají potíže neobyčejně narůstat. Jsou už velmi veliké dokonce i u člověka, když na něj nepohlížíme jako na člověka současného, nýbrž na celou jeho bytost, jak prochází inkarnacemi. Budete-li tedy pohlížet na člověka žijícího nyní, tak, že si položíte otázku: Kde bylo jeho já v předchozí inkarnaci? budete muset projít světem dévachanu* k jeho předchozí inkarnaci. Budete muset zjistit, které já patřilo pokaždé k předchozím inkarnacím dotyčného člověka. Musíte umět sledovat, již složitým způsobem, nepřetržitou souvislost tohoto já a jeho rozličné stupně zde na Zemi. Přitom už může dojít velmi snadno k chybě, přitom se můžeme velmi snadno dopustit omylu, hledáme-li jak přebývalo některé já v dřívějších tělech. Vystoupíme-li tedy do vyšších světů, není tak snadné sledovat pohromadě všechno, co patří k určitému člověku, co patří k určité osobnosti, s tím, co je zaznamenáno v kronice akáša jakožto jeho dřívější inkarnace. Předpokládejte třeba, že si někdo dá takovýto úkol: Měl by před sebou nějakého člověka, dejme tomu Františka Nováka. Jakožto jasnozřivý nebo zasvěcený člověk si položí otázku: Kteří byli fyzičtí předkové tohoto Františka Nováka? Předpokládejme, že se ztratily veškeré fyzické dokumenty; že by bylo možné se spolehnout jedině na kroniku akáša. Tam by tedy onen člověk musel vyhledat ony fyzické předky; z kroniky akáša by musel zjišťovat otce, matku, dědečka atd., aby viděl, jakým způsobem se vyvinulo fyzické tělo Františka Nováka v linii fyzické dědičnosti. Pak ale by mohla vzniknout další otázka: Které byly předchozí inkarnace tohoto člověka? V tom případě by se náš jasnovidec musel dát úplně jinou cestou než tou, po níž dojde k jeho fyzickým předkům. Bude-li chtít dospět k dřívějším inkarnacím lidského já, bude možná muset procházet nazpět mnoha, mnoha dějinnými epochami. Tady už máte dvojí proud: ani fyzické tělo, tak jak stojí před námi, není úplně nové stvoření, neboť pochází od předků v linii fyzické dědičnosti; ani lidské já není úplně nové stvoření, nýbrž řadí se k dřívějším inkarnacím. Co však platí pro fyzické tělo a pro já, platí i pro články, které leží mezi nimi, tj. pro tělo éterné a astrální. Většina z vás asi ví, že ani éterné tělo není naveskrz nové stvoření, nýbrž že snad také už prošlo po nějaké cestě nejrůznějšími formami. Pověděl jsem vám, jak se éterné tělo Zarathustrovo objevilo znova v éterném těle Mojžíše bylo to totéž éterné tělo. Kdybychom zkoumali Mojžíšovy fyzické předky, dostali bychom jednu linii; kdybychom zkoumali předky Mojžíšova éterného těla, dostali bychom jinou linii; po té bychom došli až k éternému tělu Zarathustrovu a k jiným éterným tělům. Právě tak, jako musíme pro fyzické tělo sledovat úplně jiné proudy než pro éterné, je tomu tak i s tělem astrálním. Od každého článku lidské přirozenosti se můžeme dostat do nejrůznějších proudů. Tak můžeme říci, že éterné tělo je znovuvtělením určitého éterného těla, které bylo v docela jiné individualitě, naprosto ne v téže, v níž bylo předtím vtěleno já. A právě tak bychom to mohli říci o těle astrálním. Když vystoupíme do vyšších světů, abychom zkoumali dřívější články určitého člověka, rozbíhají se nám všechny jednotlivé proudy. Jeden nás vede jedním směrem, druhý jiným, a setkáváme se přitom s velice složitými procesy v duchovním světě. Ovšem chce-li někdo dokonale porozumět některému člověku z hlediska duchovního bádání, nesmí ho pouze vylíčit jako potomka jeho předků, také by nestačilo pouze uvést, zdali své éterné tělo odvozuje od té nebo oné bytosti, nebo 10\n11 své astrální tělo od té nebo oné bytosti, nýbrž je tady třeba vylíčit v úplnosti, jakou cestu vykonaly všechny čtyři články jeho bytosti, než se nakonec semkly v této osobnosti. To nejde provést najednou. Je možné například sledovat cestu, kterou má za sebou éterné tělo, a tím si mnohé ujasnit. A jiný člověk pak může sledovat cestu astrálního těla. Jeden může přikládat větší závažnost éternému, ten druhý astrálnímu tělu, a podle toho stylizovat své líčení. Ale někomu, kdo toto všechno, co vypovídají jasnovidci o určité bytosti, sám nepozoruje, tomu bude úplně lhostejné, zdali ten jeden říká to, nebo ten druhý ono; jemu se bude zdát, jako by šlo stále jenom o totéž. Pro něho ten, kdo bude líčit jenom fyzickou osobnost, bude mluvit o tomtéž jako ten, kdo líčí éterné tělo. Bude si pokaždé myslet, že líčí bytost Františka Nováka. To všechno vám ale nyní může dát představu, jak velice složité jsou poměry, s nimiž se setkáváme, chceme-li vylíčit podstatu jakéhokoli jevu ve světě ať už člověka nebo kterékoli jiné bytosti z hlediska jasnovidného nebo zasvěceneckého bádání. To, co jsem teď vyslovil, to bylo třeba říci; neboť z toho vidíte, že v takovém případě nám jenom nejobsáhlejší, do všech stran se šířící zkoumání v kronice akáša může postavit jasně před duchovní pohled některou bytost. Ona bytost, jež nyní stojí před námi i v tom smyslu, jak nám ji líčí Janovo evangelium, ať už stojí před námi s tím já, jež měla před křtem Janovým nebo po něm, ať už ji oslovíme jako Ježíše z Nazaretu před křtem nebo jako Krista po Janově křtu i ona má své já, své astrální tělo, své éterné a své fyzické tělo. V úplnosti ji můžeme vylíčit ze stanoviska kroniky akáša jenom tak, že budeme sledovat cesty, kterými prošly ve vývoji lidstva tyto čtyři tehdejší články bytosti Krista Ježíše. Jenom pak jí můžeme správně porozumět. Jedná se tady o úplné pochopení toho, co lze sdělit o události Kristově ze stanoviska dnešního duchovního zkoumání, což by mělo vnést světlo i do těch údajů ve čtyřech evangeliích, které si zdánlivě odporují. Poukázal jsem už častěji na to, proč dnešní ryze materialistické bádání není s to pochopit vysokou hodnotu, onu vysokou hodnotu pravdivosti Janova evangelia: protože není s to chápat, že vyšší zasvěcenec vidí jinak, hlouběji než ostatní. Ti, kterým Janovo evangelium není po chuti, se pokoušejí sestrojit jakýsi souzvuk mezi ostatními třemi, takzvanými synoptickými evangelii. Ale že by se dal vytvořit takový souzvuk pouze na základě vnějších, hmotných dějů, to stěží obstojí. Neboť abychom uvedli to, co pro nás bude obzvlášť důležité v zítřejší přednášce život Ježíše z Nazaretu před Janovým křtem. Líčí nám jej dva evangelisté, pisatel Matoušova a pisatel Lukášova evangelia; a pro vnější, materialistický způsob uvažování se mezi nimi vyskytují rozdíly, které si v ničem nezadají s těmi, o nichž se má za to, že se vyskytují mezi třemi ostatními evangelii a evangeliem Janovým. Vezměme prostá fakta. Pisatel Matoušova evangelia líčí, jak narození tvůrce křesťanství je předem zvěstováno, jak potom dojde k tomuto narození, jak z východní země přicházejí mágové, kteří zpozorovali hvězdu, jak hvězda je zavedla k místu, kde se narodil Spasitel. Líčí dále, jak tím byla vzbuzena pozornost Herodesova; a jak rodiče Spasitelovi, aby unikli Herodesovu opatření, pozůstávajícímu z povraždění betlémských nemluvňátek, prchají s dítětem do Egypta. Když Herodes zemře, je Josefovi, otci Ježíšovu, zvěstováno, že se může zase navrátit. A z obavy před Herodesovým nástupcem se nyní nevrací do Betléma, nýbrž uchýlí se do Nazaretu. Nebudu dnes ještě přihlížet ke zvěstování ohlašujícímu narození Jana Křtitele. Ale chtěl bych už upozornit na to, že když srovnáme evangelium Lukášovo a Matoušovo, tedy se zvěstování Ježíše Nazaretského odehrává v obou evangeliích značně rozdílně: jednou je narození ohlášeno Josefovi, podruhé Marii. Vidíme pak z Lukášova evangelia, že rodiče Ježíše Nazaretského bydlí původně v Nazaretu, a pak při jisté příležitosti putují do Betléma, totiž ke sčítání lidu. Zatímco 11\n12 jsou v Betlémě, narodí se Ježíš. Potom následuje po osmi dnech obřízka ani slovo o útěku do Egypta; a po nějaké době, nedlouho po tom, je Ježíš představen Pánu v chrámě; vidíme, že je vykonána obvyklá oběť, a že rodiče pak putují s dítětem zpátky do Nazaretu a tam žijí. A potom se nám vypráví něco zvláštního: jak dvanáctiletý Ježíš při návštěvě, kterou jeho rodiče vykonali v Jeruzalémě, zůstane v chrámě, jak ho hledají, jak ho pak najdou v chrámě mezi těmi, kdo vykládají Písmo, jak on před ně předstupuje jako někdo výkladu Písma znalý, jak se v tom kruhu znalců Písma vyjímá jako někdo rozumný a moudrý. Pak evangelium vypráví, jak rodiče vezmou dítě opět s sebou domů, jak tam dospívá, a pak už o něm neslyšíme nic zvláštního až do Janova křtu. Máme tu dvojí příběh Ježíše Nazaretského, než do sebe přijal Krista. Kdo by chtěl oba sjednotit, musí si především položit otázku, jak má sjednotit Matoušovo vyprávění, že ihned po Ježíšově narození dostanou rodiče, Josef a Maria, pokyn, aby s dítětem prchli do Egypta, a pak se zase vracejí; jak má toto podle obyčejných materialistických představ sjednotit s představením dítěte-ježíše Pánu v chrámě podle Lukáše. Právě tady uvidíme, že to, co se nám pro fyzické chápání jeví zdánlivě jako naprostý rozpor, před nás předstoupí ve světle duchovního bádání jako pravda. Obojí je pravda, ačkoli to je líčeno jako zdánlivý rozpor ve fyzickém světě. Právě ona tři synoptická evangelia, evangelium Matoušovo, Markovo a Lukášovo, by měla z vnitřní nutnosti dovést lidi k duchovnímu chápání událostí v lidském světě. Neboť lidé by měli uznat, že nedosáhnou ničeho, když u takových dokumentů nebudou o zdánlivých rozporech v nich přemýšlet, nebo když budou básnit tam, kde nejsou s to proniknout k jejich pravé podstatě. Tak se nám právě tentokrát naskytne příležitost mluvit o tom, u čeho Janovo evangelium nedávalo podnět k podrobnějšímu pojednání, totiž o událostech, k nimž došlo před Janovým křtem, před prostoupením tří těl Ježíše Nazaretského bytostí Kristovou. A mnohá důležitá záhada týkající se podstaty křesťanství se nám rozřeší právě tím, že uslyšíme na základě výzkumů v kronice akáša jaká byla bytost Ježíše z Nazaretu, nežli začal v jeho třech tělech působit Kristus. Zítra začneme zkoumat bytost a život Ježíše Nazaretského podle kroniky akáša, abychom si pak položili otázku: V jakém vztahu je to, co můžeme vědět o skutečné bytosti Ježíše Nazaretského z tohoto pramene, v jakém vztahu je to k tomu, co nám líčí Lukášovo evangelium s odvoláním na ty, kdo tehdy sami viděli nebo byli služebníky Slova, Loga? 12\n13 II. Lukášovo evangelium jako výraz principu lásky a soucítění. Úloha bódhisattvů a Buddhova. Zjevení Buddhovo betlémským pastýřům. V průběhu všech epoch ve vývoji křesťanství bylo Janovo evangelium vždycky oním dokumentem, jenž působil nejhlubším dojmem na všechny, kdo hledali obzvlášť hluboké pohroužení, vnitřní ponoření do kosmických proudů spjatých s křesťanstvím. Proto bylo Janovo evangelium knihou všech křesťanských mystiků, kteří se snažili ve svém životě napodobit to, co Janovo evangelium líčí u osobnosti a bytosti Krista Ježíše. Poněkud jiným způsobem se křesťanské lidstvo v průběhu těch různých staletí stavělo k Lukášovu evangeliu. V zásadě to odpovídá naprosto tomu, co jsme z jiného hlediska mohli už včera naznačit o rozdílu mezi Lukášovým a Janovým evangeliem. Jestliže bylo Janovo evangelium v jistém smyslu evangeliem mystiků, tedy Lukášovo evangelium bylo vždycky pramenem duševního povznesení pro nejširší křesťanské vrstvy, pro ty, kteří se snad bychom to tak mohli říci odevzdávali sférám křesťanského cítění s prostým, čistým srdcem. Jako pramen náboženského povznesení prochází Lukášovo evangelium všemi okruhy času. Všem, kdo byli obtíženi utrpením a bolestmi, bylo vždycky zdrojem vnitřní útěchy. Vždyť toto evangelium toho tolik zvěstuje o velikém Utěšiteli, o velikém Dobrodinci lidstva, o Spasiteli zkroušených a utlačovaných. Bylo knihou, k níž obraceli mysl zejména ti, kdo se chtěli prodchnout křesťanskou láskou; neboť více než v kterémkoli jiném křesťanském spisu je právě v Lukášově evangeliu předváděna síla a důtklivá naléhavost (podmanivost) lásky. A ti, kdož jsou si nějak vědomi, že jejich srdce něco tíží a to jsou v podstatě všichni lidé nacházeli odjakživa útěchu, poučení a povznesení své obtížené duše, když obrátili zrak k Lukášovu evangeliu a k jeho zvěstování a když si mohli říci: Kristus Ježíš se nezjevil jenom pro spravedlivé, ale i pro hříšníky; s lidmi hříšnými a s celníky usedal ke stolu! Jestliže k Janovu evangeliu patří náročná příprava, aby se člověk mohl otevřít jeho působení, tedy o Lukášově evangeliu můžeme říci, že žádná duše tak nízká a nezralá, aby na ni nemohla působit celá ta vroucnost, proudící z Lukášova evangelia. Proto bylo Lukášovo evangelium odedávna knihou všech, mohlo se z ní vzdělávat i to nejdětinštější srdce. Všechno, co v lidské duši zůstává dětské, dětinné, od nejranějšího věku života až do nejvyššího stáří, to se vždycky cítilo přitahováno k Lukášovu evangeliu. A především: co z křesťanských pravd bylo znázorňováno obrazně, co si umění bralo za námět z křesťanských pravd mnohé sice lidstvu poskytla i ostatní evangelia, co však odedávna mluvilo k lidským srdcím nejnaléhavěji z umění, z malířství, to pochází z údajů Lukášova evangelia a odtud to vplynulo do umění. Všechny ty hluboké vztahy mezi Kristem Ježíšem a Janem Křtitelem, které tolikrát došly výtvarného zpodobení, mají svůj zdroj v této nehynoucí knize, v Lukášově evangeliu. Kdo dá tomuto evangeliu na sebe působit z tohoto hlediska, shledá, že je od začátku až do konce jakoby ponořeno do principu lásky, soucitu, bezelstnosti, do jistého stupně i dětinskosti. A kde jinde je tato dětinskost vyjádřena tak vřelým způsobem, jako právě ve vyprávění o dětství Ježíše Nazaretského, jak je podává 13\n14 pisatel Lukášova evangelia? Proč tomu tak bylo, to se nám také ujasní, až budeme postupně pronikat stále hlouběji do této zvláštní knihy. Dnes bude třeba, abych pověděl mnohé, co se snad těm, kdo slyšeli ode mne jiné přednášky nebo jiné cykly přednášek o tomto předmětu, bude zprvu jevit jako rozpor. Ale vyčkejte jenom dalších výkladů v příštích dnech, pak už se vám to dozajista ukáže v souladu s tím, co jste až doposud ode mne slyšeli o Kristu Ježíši i o Ježíši Nazaretském. Celý složitý rozsah pravdy nejde podat najednou, a dnes bude třeba poukázat na jednu stránku křesťanských pravd, která bude ve zdánlivém rozporu s tou částí pravdy, kterou jsem až doposud měl možnost zde nebo onde před vámi vyslovit. Zvolíme si takovou cestu, že nejprve rozvineme jednotlivé proudy, jimiž se uskutečňuje pravda, a potom si ukážeme, že jsou v úplné harmonii a v souladu. Je přirozené, že jsem v různých přednáškových cyklech, zejména proto, že dosud jsem vycházel a to úmyslně z Janova evangelia, mohl poukázat pouze na část pravdy. Tato část zůstane i tak pravdivá; to ještě uvidíme v příštích dnech. Dnes nás čeká, že se podíváme na jednu část křesťanských pravd, pro většinu z vás neobvyklou. V Lukášově evangeliu nám podivuhodné místo vypráví o tom, jak pastýřům na poli zvěstuje anděl, který se jim stal viditelným, že se jim narodil Spasitel světa. A pak se evangelium zmiňuje, že když anděl dopověděl své zvěstování, přistoupilo k němu množství rytířstva nebeského (Luk. 2,13). Představte si tedy obraz, jak se tito pastýři dívají vzhůru a jak se jim zjevuje něco jako otevřené nebe, a jak se před nimi rozprostírají v mohutných obrazech bytosti duchovního světa. A co je pastýřům nyní zvěstováno? To, co jim je zvěstováno, je oděno do monumentálních slov, do slov, jež zaznívala stále znova během celých dějin a stala se vánoční průpovědí v křesťanském vývoji. K pastýřům se nesou slova, která, kdybychom je správně přeložili, by zněla asi takto: Z výsostí se zjevují božské bytosti, aby zavládl mír dole na Zemi mezi lidmi, kteří jsou prodchnuti dobrou vůlí (Luk. 2,14). Obvykle citovaný překlad Sláva na výsostech..., je překlad poněkud matoucí. Toto místo by mělo znít tak, jak jsem nyní uvedl. A tato odlišnost by měla být ostře zdůrazněna: že to, co pastýři vidí, je zjevení duchovních bytostí, působících z výšin, a že v této chvíli k němu dochází, aby se uhostil mír v lidských srdcích naplněných dobrou vůlí. V podstatě, jak uvidíme, je v těch slovech, pokud jim správně rozumíme, uloženo mnohé z tajemství křesťanství. Aby nám však tato obrazná slova byla jasná, je zapotřebí ještě něco dodat. Především je nutné, abychom se pokusili vzít v úvahu ony zprávy, jež může přijmout jasnozřivý smysl člověka z kroniky akáša. Jde o to, abychom se nejprve zadívali otevřeným duchovním pohledem na ono historické období, v němž přichází Kristus k lidstvu, a abychom se otázali: Jak se nám jeví tato bytost, která tehdy vstoupila duchovně do pozemského vývoje, budeme-li ji sledovat v jejím celém historickém vývoji; a odkud přišla? Tehdy vplynulo do vývoje lidstva něco, co je možné chápat jako soutok, spojení duchovních proudů nejrůznějších směrů. V nejrůznějších končinách Země se v průběhu věků vynořovaly nejrůznější názory na svět. Všechno, co se kdy vynořilo v různých končinách Země, se tehdy v Palestině setkalo a splynulo; a v těchto palestinských událostech se to nějakým způsobem také vyjádřilo, takže se můžeme otázat: Kam směřují tyto proudy, které se před naším pohledem stékají v palestinských událostech jako ve svém společném středu? Už včera jsme poukázali na to, že Lukášovo evangelium nám poskytuje to, čemu říkáme imaginativní poznání a že toto imaginativní poznání se získává v obrazech. 14\n15 V tom, co jsme právě uvedli, se nám objevuje obraz jak se nad pastýři z výšin zjevují duchovní bytosti, nejdříve obraz jedné duchovní bytosti, anděla, a potom zástupu andělů. Tady si musíme položit otázku: Jakým způsobem se bude dívat člověk jasnozřivý a zároveň zasvěcený do skrytých tajemství bytí na tento obraz? Na tento obraz, který si může kdykoli znova vyvolat, když pohlédne do kroniky akáša? Co je to, co se tu zjevilo pastýřům? Co znamená tento zástup andělů a odkud přichází? V tomto obraze se ukazuje jeden z velkých duchovních proudů, který kdysi protékal (postupoval) vývojem lidstva; proud, který stoupal postupně stále výš a výš, takže v době palestinských událostí už mohl jen zářit z duchovních výší na Zem. Vyjdeme-li nyní při čtení v kronice akáša od tohoto zástupu andělů, jenž se zjevil pastýřům, jsme vedeni nazpět k jednomu z největších duchovních proudů ve vývoji lidstva, jenž tak by se to dalo říci se před příchodem Krista Ježíše na Zem, několik století před ním, naposled rozšířil v podobě buddhismu. I když vám to bude znít sebe podivněji, tedy ten, kdo sleduje v kronice akáša cestu od onoho zjevení, jehož se dostalo pastýřům, nazpět do předchozích údobí lidstva, je veden k události osvícení velkého Buddhy. Co lidem zazářilo v Indii, co tam kdysi rozechvívalo mysl a srdce lidí jakožto náboženství soucitu a lásky, jako veliký, obsáhlý pohled na svět, a co je i ještě dodnes pro velkou část lidstva duchovní potravou, to zasvitlo lidem poznovu ve zjevení, jež přijali pastýři. Neboť i tomuto proudu, bylo určeno, aby vplynul do palestinského zjevení. To, co nám vypráví začátek Lukášova evangelia, to pochopíme jenom tehdy, když pohlédneme zase z hlediska duchovně-vědeckého bádání na to, čím byl lidstvu Buddha a co vlastně přineslo Buddhovo působení v průběhu vývoje lidstva. Tady si musíme ujasnit jedno. Když se pět nebo šest století před naším letopočtem objevil na Dálném východě Buddha, povstala v něm individualita, která už byla mnohokráte vtělena na Zemi a která svými mnoha vtěleními už pokročila až na vysoký stupeň lidského vývoje. Buddha se mohl stát tím, kým byl, jenom proto, že ve svých dřívějších inkarnacích už dosáhl v nejvyšším smyslu slova velmi vysokého vývojového stupně. Vývojový stupeň bytosti ve vesmíru, jehož dosáhl Buddha, označujeme orientálním výrazem bódhisattva. O tom, kdo to jsou bódhisattvové, jsem už pojednával z různých stran, a také aspoň před některými z vás. V cyklu přednášek o Duchovních hierarchiích a jejich zrcadlení ve fyzickém světě, Düsseldorf, duben 1909, jsem vylíčil, jaký je vztah bódhisattvů k celému kosmickému vývoji; v Mnichově, v cyklu Východ ve světle Západu, Mnichov, srpen 1909, jsem měl možnost objasnit tuto věc z jiného hlediska. Dnes se budeme zabývat tím, co to jsou bódhisattvové, zase z jiné strany. Postupně přijdete jistě i na to, že tyto jednotlivé pravdy jsou navzájem v souladu. Ten, kdo se stal buddhou, musel být nejprve bódhisattvou. Bódhisattva je tedy stupeň, který v individuálním vývoji předchází před buddhou. Zkusme si nyní znázornit z hlediska vývoje lidstva, co to jsou bódhisattvové. Pochopíme to jenom tehdy, pozorujeme-li vývoj lidstva tak, že do něho pronikneme z hlediska duchovní vědy. To, co lidé v některé době umějí, jaké v sobě rozvíjejí schopnosti, to tu nebylo vždycky. Je to jenom krátkozraký pohled, který nevidí za vlastní epochu, pohled, který vede k představě, že tytéž schopnosti, které mají lidé dnes, už existovaly v dávných, pravěkých dobách. Lidské schopnosti, to, co lidé jsou s to konat, vědět, dělat, to se mění od epochy k epoše. Dnes jsou lidské schopnosti vyvinuty tak, že člověk může řekněme poznat to nebo ono vlastním rozumem, že může právem říci: Tu nebo onu pravdu chápu, chápu ji svým rozumem; jsem s to rozeznat, co je mravné a co nemravné, co je v jisté souvislosti logické nebo nelogické. Ale mýlili 15\n16 bychom se, kdybychom se domnívali, že tyto schopnosti rozeznat něco logického a něco nelogického nebo něco mravného a něco nemravného patřily odjakživa k lidské přirozenosti. Člověk je teprve získal, postupně se vyvinuly. To, čeho je dnes člověk schopen na základě svých vlastních schopností, to mu musely kdysi jako to dítěti říkají otec a matka nebo učitelé říkat bytosti, které sice byly také vtěleny mezi lidmi, ale byly svými duchovními schopnostmi vyspělejší a mohly se v mystériích stýkat s duchovními bytostmi vyššími, než byly ony samy, s božskými duchovními bytostmi. Takové individuality, které jsou sice vtěleny ve fyzickém těle, ale jsou schopné se stýkat s vyššími individualitami, které nejsou fyzicky inkarnovány, existovaly vždy. Než lidé například získali dar logického myšlení, díky jemuž vy sami dnes dovedete logicky myslet, museli naslouchat jistým učitelům. Tito učitelé také nedovedli logicky myslet na základě schopností, které se rozvíjejí ve fyzickém těle, nýbrž jenom díky tomu, že se v mystériích stýkali s božskými duchovními bytostmi z vyšších oblastí. Takoví učitelé, kteří učili tomu, co je logické, co je mravné, na základě zjevení, jež přijímali z vyšších světů, působili na Zemi dříve, než lidé na Zemi byli sami svou přirozeností schopni myslet logicky nebo přijít na to, co je mravné. Určitý druh takových bytostí, sice inkarnovaných ve fyzickém těle, ale stýkajících se s božskými duchovními bytostmi, aby snesly dolů, čemu se od nich naučily, a mohly to sdělit lidem, jsou bódhisattvové. Jsou to tedy bytosti inkarnované v lidském těle, které svými schopnostmi dospěly až ke komunikaci (styku) s božskými duchovními bytostmi. Dříve než se Buddha stal buddhou, byl právě takovýmto bódhisattvou, tj. individualitou, která byla s to se v mystériích stýkat s vyššími, božskými duchovními bytostmi. Bytost toho druhu, jako je bódhisattva, dostala kdysi v pradávných dobách vývoje lidstva ve vyšším světě určité poslání, určitý úkol, a drží se potom tohoto poslání. Kdybychom to aplikovali na Buddhu, tedy musíme říci: Jakožto bódhisattva měl určitý úkol. Když byla Země ještě v raných stavech svého vývoje, ještě před dobou atlantskou a lemurskou, byla této bytosti, která se vtělila jako Buddha v šestém století před naším letopočtem, svěřena určitá úloha. Tato úloha jí zůstala. Po všechny věky měla působit od epochy k epoše, a pokaždé tlumočit zemskému vývoji tolik, kolik ten mohl svými bytostmi přijmout. Pro každou takovou bytost tedy pro každého bódhisattvu nastává proto doba, kdy dojde, řekněme, se svým kdysi dávno přijatým posláním až k bodu, kdy už se to, co byla s to nechat skanout shůry do lidstva, mělo čas proměnit ve vlastní lidskou schopnost. Neboť to, co je dnes lidskou schopností, bylo dříve schopností božských duchovních bytostí, a bódhisattvové ji snesli z duchovních výsostí dolů k lidem. Takový duchovní misionář tedy dojde k bodu, kdy si může říci: Dokonal jsem své poslání; lidstvu je teď dáno to, na co bylo připravováno po dlouhé a dlouhé věky. Když bódhisattva dospěje k takovému bodu, může se stát buddhou. To znamená, že pro něho nadejde chvíle, kdy už nemá zapotřebí se znova ztělesňovat ve fyzickém lidském těle jakožto bytost s určitým posláním, jak jsme to právě charakterizovali kdy se ještě naposled vtělí do takového fyzického lidského těla a pak už nemá zapotřebí se dále vtělovat jako takovýto misionář. Taková chvíle nadešla i Buddhovi. To, co mu bylo dříve uloženo konat, to ho vedlo znova a znova dolů na Zem. Ale v době, kdy se z něho osvícením stal Buddha, nadešlo pro něho jakožto bódhisattvu poslední vtělení. Dostal se do lidského těla, v němž byly v nejvyšší míře vyvinuty schopnosti, jimž muselo být dříve vyučováno shůry a které se měly postupně stát vlastními schopnostmi lidí. 16\n17 Jestliže se takový bódhisattva svým dřívějším vývojem vypracoval k tomu, že zdokonalil lidské tělo do té míry, aby mohlo vyvíjet schopnosti k oněm vlastnostem, jež souvisí s bódhisattvovým posláním, pak už nemá zapotřebí, aby se sám ještě vtěloval. Pak se vznáší v duchovních oblastech, odkud podporuje a řídí záležitosti lidí, a odtamtud sesílá do lidstva svou působnost. A lidé pak mají ten úkol, aby dále rozvíjeli to, co k nim dříve proudilo z nebeských výšin, a aby si řekli: V oné inkarnaci, k níž došlo díky bódhisattvovým schopnostem a jež se uskutečnila v Buddhovi, jsme poprvé spatřili, že někdo dosáhl v nejplnější míře určitých schopností; teď je na nás, abychom se vyvíjeli takovým způsobem, abychom dovedli tyto schopnosti vytvářet sami v sobě. A být buddhou znamená ukázat, jak bytost, jež po řadu epoch působila jakožto bódhisattva, se vyjímá jako člověk, a to jako člověk v plném smyslu jednotlivý, u něhož je do lidské přirozenosti přijato a zapracováno všechno, co dříve proudilo do člověka z nebeských výšin ukázat ještě i na jednotlivém člověku, co dokáže bódhisattva. To Buddha ještě ukázal. Kdyby se byl bódhisattva předčasně uchýlil od svého poslání, nebyli by lidé už mohli zakoušet to dobrodiní, že se k nim tyto schopnosti linou z výšin. Když však vývoj pokročil tak daleko, že tyto schopnosti mohly na Zemi již působit v jednom jediném lidském jedinci, byl vytvořen i zárodek vlohy pro to, aby je lidé mohli v budoucnu rozvíjet sami v sobě. Tak se individualita, která se předtím vyvíjela jako bódhisattva a která, pokud byla bódhisattvou, plně nevcházela do lidské postavy, nýbrž se dotýkala nebeských výšin, tak se individualita bódhisattvova stahuje poprvé plně do jednoho člověka, takže je touto inkarnaci plné uchopena. Potom se z ní ale také zase stáhne zpátky. Neboť nyní touto inkarnaci, v níž se bódhisattva stal buddhou bylo lidstvu předáno jisté množství zjevení, která se od nynějška mají rozvíjet a dotvářet v lidstvu samém. Proto se bódhisattvova bytost, když se stala buddhou, smí stáhnout ze Země zpátky do duchovních výšin, kde prodlévá, aby odtud dále řídila záležitosti lidstva z oblastí, kde ji může spatřit jen určitá jasnozřivost. Jakou úlohu měla tedy ona podivuhodná, mocná a velká individualita, kterou v běžném životě nazýváme Buddhou? Chceme-li získat opravdové porozumění pro úkol, pro poslání tohoto Buddhy ve smyslu pravé esoteriky, musíme si říci: Celá schopnost poznání se v lidstvu vyvíjela od stupně ke stupni. Vždycky znova a znova jsme upozorňovali, jak v atlantské době byla velká část lidstva s to nahlížet jasnozřivým pohledem do duchovních světů, a že jisté pozůstatky starého jasnozření se ještě vyskytovaly v poatlantské době. Kdybychom z atlantské doby přešli dále do doby praindické, praperské, egyptsko-chaldejské, a dokonce až do doby řecko-latinské, našli bychom četné lidi dnešnímu lidstvu by určitě ani ve snu nenapadlo, kolik jich bylo kteří ještě zdědili něco z tohoto dávného jasnozření, kterému byl ještě otevřen astrální svět, kteří byli s to nahlížet do skrytých hlubin bytí. Vidět éterné tělo člověka, to bylo dokonce ještě v době řecko-latinské pro velkou část lidstva něčím zcela běžným; zejména vnímali hlavovou část člověka obklopenou oním éterným oblakem, který se ovšem postupně plně skryl v nitru této hlavové části. Avšak lidstvo muselo pokročit dále k onomu způsobu poznávání, jež se postupně stalo dokonalým poznáním smyslovým, jehož nabýváme vnějšími smysly a těmi duchovními schopnostmi, které se zaměřují na vnější smysly. Dalo by se to vyjádřit i tak, že člověk musel poznenáhlu vystoupit úplně ven z duchovního světa a vstoupit do pouhého smyslového vnímání fyzické oblasti a do rozumového, logického myšlení. Postupně se člověk musel dopracovat k tomuto nikoli už jasnozřivému poznání, protože bylo třeba, aby jím prošel, aby v budoucnu mohl znova získat poznání jasnozřivé, ale sjednocené už s tím, co si vydobyl jakožto poznání smyslové a rozumové. 17\n18 To je doba, ve které žijeme dnes; díváme se na minulost, kdy lidstvo bylo jasnozřivé, a hledíme do budoucnosti, kdy lidé budou znova jasnozřiví. V našem mezidobí je však většina lidí odkázána na to, co vnímají smysly a chápou rozumem a mravním úsudkem. Je pravda, že i smyslový přístup k světu i rozumové a mravní poznání mohou dosáhnout jisté výše. Ale všude se v poznání vyskytují určité stupně. Někdo prochází pozemským bytím v příslušné inkarnaci tak, že mu dochází jenom málo z toho, co to je mravnost, že v sobě rozvíjí jenom málo soucítění pro druhé lidi; nazvali bychom ho člověkem na nízkém mravním stupni. Někdo jiný zase putuje životem tak, že málo cvičí své rozumové síly; nazvali bychom ho člověkem na nízkém rozumovém stupni. Víme však, že tyto rozumové poznávací síly mohou dosáhnout velmi vysokého stupně. Od člověka s nízkými rozumovými a mravními kvalitami až k člověku, kterého bychom ve smyslu Fichtově nazvali mravním géniem a který je s to se vyvinout až k nejvyššímu stupni mravní fantazii, můžeme sledovat všechny možné mezistupně. A víme, že náš vývoj může postupovat vzhůru až k tomuto vysokému stupni současné lidské dokonalosti, aniž bychom měli síly jasnozření, a to jen a jen zušlechtěním oněch sil, jež má k dispozici obyčejný člověk. To jsou všechno stupně, jichž lidstvo muselo teprve dosáhnout v průběhu pozemského vývoje. To, co dnes člověk už do jisté míry poznává svou vlastní inteligencí, a také to, čeho dosahuje svou vlastní mravní silou, že totiž máme mít soucit s utrpením a bolestí druhého člověka, toho by se člověk dávné minulosti nemohl domoci sám ze sebe. Dnes je možné říci, že zdravý mravní smysl člověka je s to se pozvednout i bez jasnozření k tomu, aby to nahlédl; a lidé se budou moci pozvedat stále více k plnému pochopení, že soucit je nejvyšší ctností, a že lidstvo se nemůže ve svém vývoji dostat kupředu bez lásky. Dalo by se říci, že lidský smysl pro mravnost už to dnes může poznat, a bude se ještě nadále stále více stupňovat. Ale pohlédněme nazpět do dob, kdy mravní smysl to ještě nebyl schopen sám ze sebe pochopit. Byly doby, kdy lidé by nebyli za žádnou cenu dovedli pochopit sami ze sebe, že by soucit a láska mohly náležet k nejvyššímu vývoji lidské duše. Proto se musely vtělovat do lidských podob takové duchovní bytosti k nimž patří například i bódhisattvové které byly s to přijímat zjevení sesílaná z vyšších světů, jak působí síla soucitu, jak působí síla lásky, a které dovedly lidem sdělovat, jak se mají chovat v soucítění a lásce, protože lidé ještě nebyli zralí chápat to z vlastních sil. To, co dnes lidé poznávají svou vlastní silou jako vznešenou ctnost soucitu a lásky, to, k čemu se dnes pozvedá mravní smysl člověka, tomu museli být po mnoho a mnoho epoch vyučováni z nebeských výšin. A učitelem lásky a soucitu v dobách, kdy lidé ještě nebyli s to chápat povahu soucitu a lásky, byl onen bódhisattva, který se potom naposled vtělil v Gautamovi Buddhovi. Takže Buddha byl předtím oním bódhisattvou, jenž byl učitelem lásky a soucitu a všeho, co s tím souvisí. Byl učitelem po všechny zmíněné epochy, kdy lidé ještě byli od přírody v jistém smyslu jasnozřiví. Vtěloval se jakožto bódhisattva v takových jasnozřivých lidských tělech. A když se pak vtělil jako Buddha a zahleděl se jasnozřivě nazpět do těchto dřívějších vtělení od inkarnace k inkarnaci tu mohl říci, co cítí nitro duše, pohlíží-li do hlubin bytí, které jsou skryty za smyslovým zdáním. Touto schopností byl obdařen v dřívějších vtěleních a s touto schopností se narodil v rodě Šákjů, z něhož pocházel Gautamův otec Suddhódana. Tehdy, když se narodil, byl Gautama Buddha ještě bódhisattvou. To znamená, že se objevil jako bytost na tom stupni, k jakému se vyvinul ve svých předchozích inkarnacích. On sám, kterého obyčejně nazýváme Buddha, se tedy narodil svému otci Suddhódanovi a své matce Májádéví jakožto bódhisattva. Ale protože se narodil jako bódhisattva, 18\n19 měl jako dítě schopnost jasnozření na vysokém stupni. Byl schopen nahlížet do hlubin bytí. Mějme přitom na paměti, že toto nahlížení do hlubin jsoucna nabývalo v průběhu vývoje lidstva postupně zcela zvláštních forem. Posláním vývoje lidstva na Zemi bylo, aby postupně dal zaniknout daru starého temného jasnozření; a to, co ještě zbývalo jako dědictví onoho starého jasnozření, to proto nebyly nejlepší části starého jasnozření. Neboť to nejlepší z dávného jasnozření se ztratilo nejdříve. Co zůstalo, bylo namnoze jen nižším zíráním do astrálního světa; člověk mohl spatřit právě ony démonické mocnosti, jež člověka v jeho pudech a vášních stahují dolů do nižších oblastí. Jistě, zasvěcení nám dává možnost nahlížet do duchovního světa a vidět v něm síly a bytosti související s nejkrásnějšími myšlenkami a pocity lidstva; vidíme však také i ony duchovní mocnosti, jež se skrývají za pustými vášněmi, za divokou smyslností a za sžíravým sobectvím. To, co se udrželo v širším okruhu lidí tedy nikoli u zasvěcenců, nýbrž u velké většiny lidí to bylo právě zření těchto divokých démonických mocností, které stojí za nízkými lidskými vášněmi. Ten, kdo je vůbec s to vidět do duchovního světa, může přirozeně vidět toto všechno i sám. To závisí na rozvoji lidských schopností. Ale člověk nemůže dosáhnout jednoho bez druhého. Buddha se ovšem musel vtělit jako bódhisattva do lidského těla organizovaného tak, jak už byla tehdy lidská těla organizována, do těla, jež mu propůjčovalo schopnost nahlédnout hluboko do skrytého astrálního pozadí života. Už jako dítě byl schopen vidět všechny ty astrální mocnosti, které jsou původci divokých, bouřlivých vášní, stravující lačné smyslností. Jeho rodina ho chránila před tím, aby spatřil vnější svět v jeho fyzické zkaženosti a v jeho útrapách a bolestech. Uzavřen v paláci, ochraňován před vším, byl hýčkán a rozmazlován, protože se jeho rodina podle panujících předsudků domnívala, že to náleží jeho stavu. Ale následkem tohoto odříznutí od světa se u něho tím více projevovala síla vnitřního zření. A zatím, co byl pečlivě střežen, aby se k němu nepřiblížilo nic, co by připomínalo nemoc a bolesti, měl ve svém uzavření otevřený duchovní zrak pro astrální obrazy. Tak se kolem něho vznášely marnivé astrální vidiny všeho toho, co člověka stahuje v divokých vášních hloub a hlouběji. Kdo je s to číst s pohledem otevřeným pro ducha, se skutečnou esoterikou Buddhův životopis nehledě k tomu, že se zachoval v exoterní podobě ten to vytuší i sám, dolehne-li k němu sdělení o tom, co bylo teď řečeno. Neboť musíme zdůraznit, že člověk neporozumí mnohému z exoterních zpráv, nepodaří-li se mu proniknout k jejich esoterním základům. A čemu můžeme porozumět z exoterních zpráv nejméně, je život Buddhův. Vlastně nám musí připadat podivným, když orientalisté a jiní, kdo se zabývají Buddhovým životem, tam nacházejí popis, jak Buddha byl ve svém paláci obklopen čtyřiceti tisíci tanečnic a osmdesáti čtyřmi tisíci žen. To je dnes zaznamenáno i v knížkách, které je možné koupit si za pár haléřů; přitom zjistíme, že pisatelé ani nejsou obzvlášť udiveni harémem o čtyřiceti tisících tanečnic a osmdesáti čtyřech tisících žen. Co to znamená? Ti lidé nevědí, že to je poukaz na něco, co Buddha prožíval jak to jen může lidské procítit díky svému astrálnímu zření plnou měrou, co spatřoval již od dětství jako duchovní dění v duchovním světě, třebaže nezažil, co se jako utrpení a bolest vyskytovalo ve světě fyzických lidí, neboť před tím byl prozatím chráněn; jak ale toto všechno měl možnost vidět jako působení duchovních bytostí v duchovním světě. Viděl to, protože se narodil v lidském těle, jaké mu byla s to poskytnout tehdejší doba. Ale již od začátku byl obrněn a prodchnut silou a povznesen nade vše, co ho obklopovalo jako nejstrašnější, šalebné zjevy, dorážející na něho ze všech stran, neboť se v dřívějších inkarnacích už povznesl až k duchovní výši bódhisattvy. Ale protože v této lidské 19\n20 inkarnaci žil jakožto individualita bódhisattvy, proto ho to pudilo ven, aby zhlédl to, nač poukazoval každý jednotlivý obraz onoho astrálního světa, jenž ho obklopoval v jeho paláci. Každý jednotlivý obraz jako by ho pudil ven, aby spatřil svět, aby takříkajíc opustil svoje vězení. Vedla ho nutkavá síla v jeho duši, neboť v něm, v bódhisattvovi, žila vznešená síla ducha. Žila v něm právě ta duchovní síla, jež souvisí s posláním tlumočit lidstvu celou sílu soucitu a lásky a všeho, co s tím souvisí. Proto se musel sám naučit znát lidstvo ve světě, musel je poznat právě v tom světě, v němž bylo schopno prožívat učení o soucitu a lásce svým mravním smyslem. Musel poznat lidstvo v jeho fyzické existenci. Musel vystoupit vzhůru a stát se z bódhisattvy buddhou, být člověkem mezi druhými lidmi. To mohl jenom za předpokladu, že se odvrátil ode všech schopností, jež mu zůstaly z dřívějších inkarnaci, že sestoupil až na fyzickou úroveň, aby v ní žil s lidmi takovým způsobem, aby mohl v tomto lidstvu být příkladem, ideálem, vzorem vývoje těchto zvláštních vlastností, jež jsem zde vylíčil. Aby se někdo stal v tomto smyslu z bódhisattvy buddhou, k tomu je ovšem potřebí všelijakých vývojových mezistupňů. To však nelze vykonat z dneška na zítřek. Proto ho to pudilo ven, ven z královského paláce. A zpráva nám říká, že venku, když tak jednou unikl stěnám svého palácového vězení, nalezl starého muže, starce. Do té doby ho směly obklopovat pouze obrazy mládí; měl věřit, že se na světě kromě kypící síly mládí nevyskytuje nic jiného. Nyní, na onom starci poznal, jak se na fyzické úrovni projevuje stáří. A dále teď potkal člověka nemocného, a pak spatřil mrtvé lidské tělo, čili poznal smrt ve fyzickém světě. To všechno teď vystupovalo před jeho duši, když se mohl doopravdy rozhlédnout po fyzickém světě. Velmi příznačnou zmínku o tom, kým Buddha vlastně, nacházíme v legendě, která je opět pravdivější než jakékoli výklady vnější vědy a která vypravuje: Když Buddha vyjížděl ven z královského paláce, jel na koni, který se tak velice roztesknil nad tím, že Buddha nyní chtěl opustit vše, do čeho se narodil že samou lítostí nad tím zemřel a že pak byl vzat vzhůru jako duchovní bytost do duchovního světa. V tomto obraze je vyjádřena hluboká pravda. Vedlo by nás dnes příliš daleko, kdybych měl podrobně vyložit, proč je tady užito právě obrazu koně pro určitou lidskou duchovní sílu. Jenom připomenu Platóna, který mluví o koni drženém za opratě, když chce použít obrazu pro jisté lidské schopnosti, které jsou člověku ještě dány shůry, které člověk nevyvinul sám z vlastního nitra. Když Buddha vykročil ven z královského paláce, nechal ty schopnosti, které se nevyvinuly z nitra duše samé, za sebou. Ponechává je v duchovních světech, z nichž ho napořád vedly. To je naznačeno oním koněm, jenž umírá ze zármutku, když ho Buddha opouští, a jenž je pak přenesen do duchovního světa. Ale pouze krok za krokem se Buddha může stávat tím, čím se ve své poslední pozemské inkarnaci měl stát. Musí se totiž teprve naučit znát v oblasti fyzické existence to, co jako bódhisattva znal jenom z duchovního náhledu. Seznámí se nejprve se dvěma učiteli. Jeden je představitelem onoho staroindického názoru na svět, jenž se označuje za filosofii sánkhja, druhý je představitelem filosofie jógické. S těmito oběma se Buddha seznámí a zahloubá se do toho, co mu jsou s to poskytnout. Žije v tom. Neboť každá sebe vyšší bytost musí se teprve krok za krokem vpravovat do těch vnějších věcí, které si lidstvo ve vnějším světě zatím vydobylo. I když se tomu takový bódhisattva dokáže naučit rychleji ale i on se tomu musí teprve učit. I kdyby se onen bódhisattva, který žil asi pět nebo šest století před naším letopočtem, narodil dnes, musel by tak, jako se děti učí ve škole nejprve dohnat to, co se mezitím událo na Zemi, zatímco on žil v nebeských výšinách. Tak se musel i Buddha seznámit s tím, co se událo od jeho posledního vtělení na Zemi. 20\nPohled do onoho světa.\n163 Pohled do onoho světa. (I. část) od Augusta Manze. Se vzrůstajícím vývojem dění, které vyvolává Boží Vůle a která přišla na zemi v Imanueli, se množí počet lidí stávající se jasnovidnými, takže jsou


Bespin - Star Wars - Oficiální stránka EA\nRebelové a vojáci\nRežimy a planety\nSólo a kooperace\nAktualizace a DLC\nBezplatné aktualizace hry\nTipy a uživatelský obsah\nPět map pro režimy více hráčů\numístěné do Oblačného města na Bespin\nNavštivte kultovní místa známá z filmu včetně plošin, mostů či nezapomenutelných bílých chodeb Správcova paláce nebo temné průmyslové uličky karbonových mrazicích komor. Nahlédněte do světa Star Wars™ Legends s mapou nazvanou Bioniip Laboratories, kde jsou vyráběny bioimplantáty a kybernetika.\nPašerák a nájemný lovec\nPřipojte se k legendárnímu pašerákovi Landu Calrissianovi a chladnokrevnému nájemnému lovci Dengarovi v Oblačném městě na planetě Bespin.\nNová technika – Cloud Car (Oblačné vozidlo)\nVyrazte k nebi v novém oblačném vozidle nebo se vydejte do Oblačného města či Správcova paláce (Administrator’s Palace).\nImpérium aktivovalo v Oblačném městě několik vlečných paprsků, které brání lodím rebelů v opuštění planety. K napájení těchto paprsků využívá generátory na tibannový plyn, který se přirozeně vyskytuje na Bespinu.\nX-8 Night Sniper je blasterová pistole s obstojnou ranivostí, chlazením a dostřelem. Vyniká vylepšeným zaměřovačem s tepelným obrazem odhalujícím humanoidy v různých povětrnostních podmínkách i denní době.\nEE-4 byla vyrobena s krátkou hlavní z důvodu účinnější střelby na kratší vzdálenosti s rozptylem. Sníženou přesnost na delší vzdálenost vyvažuje skvělá kadence střelby.\nÚčinný dalekohled schopný odhalit nepřátelské jednotky celému týmu.\nShock Grenade uvolní při detonaci nesmrtící elektrický výboj, který dokáže ochromit vše v dosahu.\nLokální vlna, která vyřadí z provozu nepřátelské blastery, věže a droidy.\nZadejte kurz směr Bespin ještě dnes.\nK dispozici již teď v rámci Season Passu.\nKoupit pro PS4\nKoupit pro Xbox One\nKoupit pro PC (na Originu)\nEA Star Wars™ – domů\nStar Wars © & ™ 2018 Lucasfilm Ltd. Všechna práva vyhrazena. Základní technologie a vývoj hry © EA. Všechna práva vyhrazena.\nNOVÁ uživatelská smlouva\nZásady ochrany soukromí a souborů cookie


Tři dny v Budapešti | doplnstyl.cz\nTři dny v Budapešti\nPosted on 12. 12. 2017 . Updated on 20. 12. 2020 by\nV hlavním městě Maďarska bychom se nenudili ani po měsíci, ale když máme na návštěvu pouze pár dní, musíme pečlivě naplánovat, co všechno bychom chtěli stihnout, ať nepřijdeme o nic, co by nám Budapešť mohla nabídnout a nás co by nás zajímalo.\nJe spousta možností, jako se do města dostat, vše záleží na vašich preferencích. Vlak, letadlo i spolujízda přes známé servery vyjdou cenově velmi příznivě, zde záleží hlavně na tom, z jaké části republiky pocházíte. Například zpáteční letenky z Prahy můžete najít už například od 1200 Kč, jízda s včasnou rezervací s Českými drahami například z Ostravy vyjde na zhruba 990 Kč.\nCo se týče ubytování, opět záleží na tom, co je pro vás na cestách prioritou. Ať si potrpíte na větší luxus, nebo vám postačí skromnější vybavení, určitě si vyberete. A levnější ubytování lze celkem lehce nalézt i relativně blízko centra, a to asi za 200 Kč za noc. Samozřejmostí bydlení v centru je také takzvaný místní poplatek, který dělá zhruba 40 Korun.\nDle mého názoru město doopravdy nepoznáte, pokud ho nevidíte v noci. Proto bych zvolila pozdější spoj (bývají často i levnější) a po ubytování se bych vyrazila do noční Budapešti. Památky jsou nádherně osvícené, ulice plné lidí a restaurací lákajících zákazníky venkovními posezeními, zajímavou výzdobou, či neodolatelnou vůní. Lehká procházka postačí a už se jen nechat zlákat. Ať už preferujete street food, nebo luxusní restauraci (ani Michellinské hvězdičky se městu nevyhýbají).\nKonečně máte možnost si město užít za světla a všimnout si toho, na co jste v noci neměli čas. Jaké jsou ty nejoblíbenější a nejtypičtější?\n· Rybářská bašta\n· Bazilika svatého Štěpána\n· Matyášův kostel\n· Budínský hrad\n· Most Svobody\nNa poslední den doporučuji místa nacházející se blízko vlakového nádraží Keleti. Nejenže ono samotné stojí za shlédnutí, ale blízko se nachází také impozantní Náměstí hrdinů a také ZOO, která určitě stojí za návštěvu.\nTak tedy, šťastnou cestu!


V zimní Polárce není nic moc Krakonošovo - Novinky.cz\nNovinky.czKulturaV zimní Polárce není nic moc Krakonošovo\nJana Panská (Anička) a Václav Vítek (Kuba) na horolezecké túře Foto: Jiří P. Kříž, Právo\nV zimní Polárce není nic moc Krakonošovo\n15. 12. 2010, 8:55\nKdyž zazní známý hudební motiv večerníčkovských pohádek o Krakonošovi, dětem i dospělákům v Divadle Polárka zatrne u srdce, protože ani v České televizi se nestává často, aby kvalitní hrané pohádky - jako ta o zlém Trautenberkovi a o jeho nešťastně ujařmených sloužících - dokázaly být stejně oblíbené jako animovaní hrdinové.\nZdeněk Jecelín, šéf budějického Malého divadla, napsal ale takový trochu nedomrlý příběh o Kubovi a Aničce na horolezeckém výletu do Krkonoš, kde autor nejspíš nikdy nebyl, protože tam se dá spadnout akorát tak do Sněžných jam. Nazval ho Tady je Krakonošovo, ale strážce horských pokladů se v pohádce ani neobjeví.\nKuba padlý na hlavu\nTi dva se mají rádi, ale Kubovi se přetrhne lano. Asi lezl do Obřího dolu na prádelní šňůře nebo na copánku. V mrákotných stavech snaží se ten padlý na hlavu vyškrábat zase nahoru za Aničkou a prožívá děsuplné a hodně pitomé historky mezi duchaři a blouznivci našich hor, s bdělým mnichem, který čarodějnictví vymycuje.\nKubovi hrozí „horká mixna“ (hranice), a když se vyškrábe o kousek výš, je dvěma humpoláckými policisty prozměnu podezírán, že Aničku zastřelil z kuše. No, řeknu rovnou, že se Polárce po dlouhé době pohádka nevyvedla. Má být určena nikoli pro nejmenší děti, ale až pro školáky a poškoláky. Podezírám ale autora, že se s dětmi této kategorie ještě nesetkal.\nDo Polárky mne provázívají dvě zvídavé třeťačky, které samozřejmě nevěděly – před Novou a Primou se je rodičové z hygienických důvodů snaží uchránit – co to je seance a spiritismus. Jó, Němcová, Erben a Hrubín, ti uměli vypravovat. A česky.\nCož o to, děti jsou vděčné, ale nemilosrdné publikum. Horské povídačky přetrpěly. Režiséra Jecelína a dramaturga Konráda Popela by však měl vládce hor za klamavou reklamu, že to bude o něm, nějak po svém, tedy hromovládně potrestat.\nJana Panská, Sylva Siničáková, Jan Kruba a ostatní členové omlazeného hereckého týmu Divadla Polárka odvedli poctivou práci a ve figurkách se rozpomněli na dobrou tradici této scény. Co naplat, kde není Rýbrcoul, nemůže být Krakonošovo. Příště bude snad aspoň líp.\nDivadlo Polárka Brno - Zdeněk Jecelín: Tady je Krakonošovo. Režie Zdeněk Jecelín, dramaturgie Konrád Popel, scéna Jaroslav Čermák, kostýmy Edita Kurková, hudba Martin Horáček, produkce Bronislava Krchňáková. Premiéra 11. prosince 2010.


Ve všech domovech pro stravování je zapotřebí dokonalé vybavení. Pak musí existovat praktické a profesionální zařízení. Měl by stále splňovat všechny nezbytné požadavky spojené s otevřením pro styk s potravinami, aby potraviny zpracované s jejich pozorností byly pro spotřebitele hodnotné a pohodlné. Takové zařízení by mělo být dobrým dokumentem potvrzujícím schválení pro připojení k jídlu.\nNápoje z nejdůležitějších nástrojů v podnicích spojených s gastronomií jsou zařízení pro realizaci masa. Příkladem zde může být specializovaný a dobrý mlýnek na maso, tj. vlk nést maso. Zařízení tohoto stylu jsou široce používána v obchodě s masem nebo v gastronomických zařízeních, jako jsou restaurace.\n"Vlci" pro broušení těla jsou obvykle vyrobeny z krásných druhů nerezové oceli. V důsledku toho je ocel necitlivá na korozi a různé kontakty z ní se nedostanou do potravin. Vlk pro maso musí poskytovat odpovídající výkon, takže musí být schopen nést určité množství těla v daném čase. Obvykle se stanoví v kg / hodinu. Vysoká efektivita je posledním důležitějším, čím daleko jsou zákazníci obchodu nebo restaurace. Důležitost je zde a mnoho jídel a jejich tvary, zejména rozměry síta a masové komory. Konstrukce by měla zajistit dobrou stabilitu zařízení. V síle provozovny spojené s gastronomií velké uznání, že trpí také standardním napájením 230 V.\nVelmi důležitá je otázka snadného přístupu ke zpracování stroje v okamžiku jeho účinného čištění. Důležité je také k dispozici a praktický servis. Pokud vlk pro zpracování masa vytvoří modulární strukturu a je oblíbený kontakt s jiným příslušenstvím (např. Sítka jiného typu, bude snazší přizpůsobit stroj přirozeným potřebám. Rovněž stojí za to pozvat zkušené výrobce, protože by to neměl být problém s přístupem k dalšímu příslušenství, jakož i k profesionální údržbě a opravám.


Kariéra - HECHT.cz e-shop\nTitulní stránka\tKariéra\nHECHT MOTORS s.r.o. je významnou nadnárodní společností na trhu se zahradní technikou, ručním nářadím a zahradním nábytkem působícím na trhu již od roku 1994. Naším hlavním záměrem bylo již od počátku poskytnout zákazníkům vlastní, vysoce kvalitní výrobky za nejlepší možné ceny. Neustále se měníme, inovujeme, expandujeme, značka Hecht® si tak vybudovala na trhu pevnou pozici a je v současnosti žádanou nejen v tuzemsku, ale po celém světě.\nS tím jak se naše společnost neustále rozvíjí, vznikají i nové pracovní pozice a příležitosti.\nHledáte uplatnění svých schopností a myslíte, že máte co nabídnout? Zajímá Vás zahradní technika a nářadí pro vybavení dílen. Chcete se stát součástí týmu největšího dodavatele zahradní techniky v České republice?\nHledáme obchodně nadané, zákaznicky orientované a pozitivní kandidáty/kandidátky tyto na pozice:\nCentrála Tehovec (Mukařov) Praha - východ\nmontáž strojů, doplnění provozních tekutin, ukázka funkčnosti, až po vysvětlení ovládání zákazníkovi\nodborné informování zákazníků o sortimentu HECHT\nposkytování informací o prodejních akcích\nSŠ nebo vyučen v technickém oboru (nebo fanda do strojů)\npozitivní a vstřícný přístup k zákazníkovi (obchodní duch)\nkladný vztah k zahradní technice, praxe v oboru vítána\ntechnická zdatnost ve vztahu k sortimentu\nkomunikační dovednosti, příjemné vystupování, zodpovědnost a spolehlivost\nzákladní uživatelská znalost práce na PC - MS Windows, MS Office, SW Pohoda – není podmínkou\npravidelnou pracovní dobu, proplácení přesčasů\nzaměstnanecké benefity, stravenky, slevy na sortiment HECHT\nnástup možný od 2.1.2018\nVáš životopis zašlete na e-mail: kariera@hecht.cz\nServisní technik zahradního nábytku (Tehovec či Sázava)\nNaše společnost HECHT MOTORS s.r.o. otevírá novou servisní pobočku v Sázavě, rozšiřujeme hlavní servis v Tehovci. Na nové pracovní pozice hledáme šikovné a pracovité kolegy či kolegyně.\nopravy zahradního nábytku (materiál dřevo, kov, sklo, ….)\nzpracovávání administrativy a evidence v systému\nProfil úspěšného uchazeče:\nSŠ nebo vyučen v oboru truhlář\npraxe a znalost zahradní techniky – výhodou\ntechnickou zdatnost a kladný vztah k zahradní technice\nzodpovědnost, pozitivní přístup a samostatnost\nuživatelská znalost práce na PC - MS Windows, MS Office, program POHODA – výhodou\nVítězný kandidát získá:\npracoviště TEHOVEC (Mukařov), Sázava\nVáš životopis společně s motivačním dopisem zašlete na e-mail: kariera@hecht.cz\nServisní technik zahradní techniky a elektrokol\nSpolečnost Hecht MOTORS s.r.o. je prosperující, ryze česká organizace, úspěšná i na mezinárodních trzích, která podniká v oblasti zahradní techniky, nábytku, dílenského vybavení a dalších zajímavých výrobků. Jsme úspěšní, rosteme, expandujeme a hledáme nové kolegy, se kterými si přejeme sdílet tento úspěch v příjemném pracovním prostředí s možnosti kariérního růstu. V současné době hledáme nové kolegy na pracovní pozice v oddělení servisu.\nopravy elektrických a motorových strojů např. sekačky, pily, kultivátory, frézy\nopravy a sestavování elektrokol\nVystudoval SŠ nebo je vyučen v oboru elektro nebo automechanik nebo má praxi se servisem jízdních kol\nJedná zodpovědně, pečlivě a se smyslem pro detail\nPracovat samostatně je pro něj samozřejmostí\nZachovává chladnou hlavu ve stresových situacích\nDisponuje manuální a technickou zdatností\nOvládá na uživatelské úrovni práci s PC\nJe trestně bezúhonný\nOdpovídající, motivující finanční ohodnocení\nProstor pro realizaci svých nápadů a inovací\nMožnost nastoupit ihned nebo dohodou\nPracoviště v obci Tehovec (Mukařov), okres Praha – východ\nSpolečnost Hecht MOTORS s.r.o. je prosperující, ryze česká organizace, úspěšná i na mezinárodních trzích, která podniká v oblasti zahradní techniky, nábytku, dílenského vybavení a dalších zajímavých výrobků. Jsme úspěšní, rosteme, expandujeme a hledáme nové kolegy, se kterými si přejeme sdílet tento úspěch v příjemném pracovním prostředí s možnosti kariérního růstu. V současné době otevíráme novou pracovní pozici, kterou hodláme obsadit zkušeným kolegou s náležitými dovednostmi.\nVedení týmu 3 osob\nKoordinace a spolupráce s externími dodavateli\nŘízení činností oddělení za účelem podpory a správy informačních a komunikačních technologií\nŘízení a rozvoj IT technologií\nPlánování a koordinace projektů\nSpráva serverů MS Windows, MS SQL Server, Active Directory, vytváření GPO, správa Hyper-V, skripty, Unix, Linux\nPlánování a kontrola záloh, správa síťové infrastruktury, správa koncových stanic, telefonů, mobilů, WiFi\nKontakt s externími partnery\nTechnická podpora uživatelů a řešení veškerých problémů s výpočetní technikou\nSpráva aplikací a systémů v prostředí Microsoft, Linux, Unix\nSpráva koncových stanic a prvků síťové infrastruktury\nOptimalizace procesů uvnitř oddělení a kontrola jejich dodržování\nPříprava rozpočtu oddělení a kontrola jeho čerpání\nPříprava analýz a zpráv pro vedení společnosti\nVystudoval SŠ v oblasti IT směru (podmínka), VŠ vzdělání výhodou\nDisponuje znalostí systémů Windows 7/8/10, Windows Server 2008/2012/2016, MS Office, Linux, UNIX Podmínkou,\nZkouška MCSA a CCNA výhodou\nOrientuje se v oblasti IT (internet, firewall, VPN, DNS, DHCP, WINS, routing, antivirová ochrana, zálohování, TCP/IP L2, L3, aktuální trendy a rizika)\nMá znalost virtualizační platformy Hyper-V, KVM, Linux LXD\nDisponuje předchozí praxí v oboru v délce alespoň 5 let\nMůže se pochlubit znalostí práce s MS SQL, MySQL\nJe přirozeně komunikativní a organizačně schopný, plánování je pro něj zábavou\nMá platný řidičský průkaz skupiny B\nJe ochotný cestovat po ČR\nOdpovědnou a důležitou pozici ve společnosti\nMožnost nastoupit hned nebo dohodou\nSpolečnost Hecht MOTORS s.r.o. je prosperující, ryze česká organizace, úspěšná i na mezinárodních trzích, která podniká v oblasti zahradní techniky, nábytku, dílenského vybavení a dalších zajímavých výrobků. Jsme úspěšní, rosteme, expandujeme a hledáme nové kolegy, se kterými si přejeme sdílet tento úspěch v příjemném pracovním prostředí s možnosti kariérního růstu. V současné době hledáme nové kolegy na pracovní pozice v oddělení příjmu oprav a kontaktu se zákazníkem.\nPříjem výrobků Hecht do opravy\nZákladní posouzení stavu výrobku\nEvidence výrobků v informačním systému (práce na PC)\nKomunikace se zákazníkem (telefon, email)\nExpedice zakázek k zákazníkům\nVystudoval SŠ nebo je vyučen, technický obor je výhodou, ne podmínkou\nJe přirozeně komunikativní a organizačně schopný\nOvládá na uživatelské úrovni práci v MS Office\nSpolečnost Hecht MOTORS s.r.o. je prosperující, ryze česká organizace, úspěšná i na mezinárodních trzích, která podniká v oblasti zahradní techniky, nábytku, dílenského vybavení a dalších zajímavých výrobků. Jsme úspěšní, rosteme, expandujeme a hledáme nové kolegy, se kterými si přejeme sdílet tento úspěch v příjemném pracovním prostředí s možnosti kariérního růstu. V současné době otevíráme novou pracovní pozici, kterou hodláme obsadit zkušeným kolegou s náležitými organizačními a manažerskými dovednostmi.\nVedení týmu cca 10 osob\nOrganizace a kontrola přepravy zboží (plánování tras, vytíženosti vozidel a rentability přepravy)\nJednání s externími dopravci v oblasti optimalizace nákladů\nNastavení procesů uvnitř oddělení a kontrola jejich dodržování\nVystudoval SŠ v oblasti dopravního směru (podmínka), VŠ vzdělání výhodou\nMá zkušenost na vedoucí pozici\nDisponuje předchozí praxí v oboru pozemní silniční dopravy\nMůže se pochlubit znalostí práce s dopravními databázemi\nPracoviště v obci Všechromy, okres Praha – východ\nZástupce vedoucího servisu/vedoucí servisní sítě\nSpolečnost Hecht MOTORS s.r.o. je prosperující, ryze česká organizace, úspěšná i na mezinárodních trzích, která podniká v oblasti zahradní techniky, nábytku, dílenského vybavení a dalších zajímavých výrobků. Jsme úspěšní, rosteme, expandujeme a hledáme nové kolegy, se kterými si přejeme sdílet tento úspěch v příjemném pracovním prostředí s možnosti kariérního růstu. V současné době hledáme nové kolegy na pracovní pozice ve vedení servisního oddělení, které hodláme obsadit zkušenými kolegy s náležitými organizačními a manažerskými dovednostmi.\nPodíl na vedení a motivaci týmu cca 20 pracovníků, jejich vzdělávání\nZajištění a odpovědnost za chod jednotlivých servisních středisek\nKontrola práce a oprav techniků nebo servisních partnerů\nSchvalování pracovních listů nebo faktur partnerů\nŘešení zpětné vazby zákazníků\nZodpovědnost za dodržování interních předpisů\nVystudoval SŠ v oblasti technického směru (podmínka)\nDisponuje předchozí praxí v oboru servisních služeb\npraxe s prací skladníka\nmoderní vzdělávací systém\npracoviště TEHOVEC (Mukařov), Všechromy, okres PRAHA – VÝCHOD\nSkladník / skladnice náhradních dílů v Tehovci\nbezchybné naskladnění a vyskladnění náhradních dílů dle podkladů\nkompletace a kontrola objednávek dle požadavků zákazníka\nprovádění inventur, nahodilých inventur, řešení záměn…\ntechnická zdatnost ve vztahu k sortimentu je výhodou\nzodpovědnost, přesnost, spolehlivost a samostatnost\nuživatelská znalost práce na PC (systém Pohoda je výhodou)\npracoviště TEHOVEC (Mukařov), okres PRAHA – VÝCHOD\nVáš životopis zašlete na e-mail: kariera@hecht.cz.\n(příležitost i pro absolventy)\nprofesionální osobní a telefonní komunikace se zákazníky\npísemná korespondence se zákazníky\nzpracovávání objednávek a vystavování faktur\nřešení škod způsobených dopravcem\nvedení poklady - odpovědnost za hotovost\nběžná administrativa vyplývající s činnosti oddělení Fakturace\nstředoškolské vzdělání s maturitní zkouškou\nzkušenost se skladovou evidencí - výhodou\ntechnická zdatnost ve vztahu k sortimentu - výhodou\nuživatelská znalost práce na PC - MS Windows, MS Office\nGrafik / DTP operátor na centrálu HECHT Tehovec\nVýborná znalost práce v grafických programech – Adobe (Photoshop, InDesign, Illustrator)\nZnalost anglického jazyka (psaná forma)\nZnalost zahradní techniky / zkušenosti v oboru\nZkušenosti s vícejazyčnou grafikou\nZnalosti sazby, tisku, pre-press\nZnalost webového prostředí\nVýroba užitné firemní grafiky – návody, obaly, samolepky atd.\nVýroba propagační a reklamní grafiky\nSvé životopisy zasílejte na: kariera@hecht.cz\nopravy našich výrobků např. sekačky, kultivátory, frézy, ruční nářadí\nvyučen v technickém oboru\npraxe a znalost ručního nářadí nebo zahradní techniky – výhodou\ntechnickou zdatnost a kladný vztah k ručnímu nářadí, zahradní technice\nzaškolení na opravovaný sortiment\npracoviště: Tehovec (5 km východně od okraje Prahy u Říčan), nebo Sázava.\npracoviště: Český Krumlov\npracoviště: Lety u Dobřichovic\nProdejní technik - specialista prodeje zahradní techniky\nStaňte se součástí obchodního týmu HECHT\nJste komunikativní, rádi pracujete s lidmi, máte obchodního ducha a přitom jste týmový hráč? Hledáte perspektivní práci s nadstandardním výdělkem? Pak HECHT je to pravé pro Vás.\nKdo je HECHT?\nSpolečnost HECHT Motors, s.r.o. je společnost s vedoucím postavením na českém trhu v oboru zahradní techniky. Již 23 let dodáváme naše zboží a služby zákazníkům ve více než 30 zemí Evropy.\nMáme rozsáhlé servisní zázemí nejen ve svých prodejnách HECHT specialista na zahradu, ale také v síti autorizovaných partnerů a distributorů po celé republice.\nProvozujeme vlastní e-shop, kde naši zákazníci nakupují za stejné ceny jako v kamenných obchodech.\nFiremní oblečení zdarma\nOdborný a osobní rozvoj v systému vlastního firemního vzdělávání\nPropracovaný systém odměn a benefitů k fixní mzdě\nPrůměrný plat od 27 000,- Kč výše – strop neexistuje\nDynamická práce se zahradní a další technikou (čtyřkolky, e-kola, zavlažovací systémy a mnoho dalšího)\nNástup možný od 2/2018\nUž jste se rozhodli? Pošlete nám svůj životopis na adresu kariera@hecht.cz. Brzy Vám odpovíme a rádi se s Vámi osobně setkáme.\nSkladník – manipulant - pracoviště Všechromy\nHECHT MOTORS s.r.o. jsme významnou nadnárodní společností na trhu se zahradní technikou, ručním nářadím a zahradním nábytkem. Hledáme spolehlivé, pracovité a pozitivní kandidáty/kandidátky, kteří posílí náš tým v logistice. Jestli máte tyto vlastnosti, napište nám a staňte se novým členem našeho týmu.\nbezchybné naskladnění vyskladnění zboží a manipulace se zbožím\noptimální uskladňování zboží na palety\npoužívání manipulační techniky (NZV, VZV)\nspolehlivost, samostatnost, pracovitost, svědomitost, důslednost\nodpovídající zdravotní stav, fyzická zdatnost (vhodné i pro ženy)\nochota vzdělávat se a učit se novým věcem\nčestnost a trestní bezúhonnost\nCo vám usnadní zaškolování?\nznalost práce se čtečkou čárových kódů\npraxe na obdobné pozici ve skladové logistice\nzajímavou a stabilní práci na HPP u rostoucí české firmy\npřesčasy, stravenky, benefity, slevy na sortiment HECHT\npracoviště - VŠECHROMY (D1 EXIT 15)\nVaše životopisy zašlete na e-mail: kariera@hecht.cz


Přesto mě setrvale překvapují setkání s aplikacemi programování, které jsem nejen neznal, ale které jsou jen špičkami ledovce reprezentujícími rozlehlé programovací světy existující zcela paralelně k těm mainstreamovým.\nSlyšeli jste například o systémech SCADA? Možná. Ale víte, že už třicet let víceméně duplikují kompletní stack informačních technologií? Od uživatelského rozhraní, přes funkce operačního systému až po síťový protokol. V druhé polovině svého vývoje sice začínají s mainstreamem konvergovat, ale odlišnost priorit, rizik, cílů a řešení v tom světě je stále jako objevovat život vzniklý a rozvíjející se miliony let na jiné planetě.\nNebo přemýšleli jste někdy o tom, co se vlastně počítá na superpočítačích? Asi mlhavě víte, že nějaké vědecké náročné výpočty. Ale co je to za výpočty, které nejde optimalizovat standardními nástroji softwarového inženýrství jako indexy, paralelizací, kompresí a podobně a pustit na mnohem jednodušších komoditizovaných výpočetních zdrojích, jak je v mainstreamu běžné? Některé úlohy superpočítače skutečně vyžadují, ale už jsem viděl několik případů, jejichž běh by se dal zkrátit ze dnů na minuty aplikací některé ze zmíněných technik.\nK čemu v takových případech došlo je, že vědci a jiní autoři těchto úloh se nepovažují za softwarové inženýry a ani netuší, kolik by pro ně znalost softwarového inženýrství mohla změnit. Každý, kdo takovou úlohu vypracovává, prostě šáhne po nástrojích, které jsou mu nejbližší. Místo b-stromu nebo map reduce tak vědec šáhne po superpočítači a hardwarář po širší sběrnici, FPGA nebo dokonce po vlastním silikonu. Vidět takto vzniklá řešení je jako vidět co se vyvinulo ze špíny na rukou po deseti letech v kultivačním agaru.\nA to jsme stále jen u případu, kdy šíření informací nestojí v cestě nic, než samotná neznalost, že nějaké informace existují, nebo že jsou důležité. Snaha odbourávat tuto překážku je jedním ze základních kamenů akademické kultury od jejího začátku a čím dál více ji řeší i mainstreamová komerční sféra v podobě různých developer evangelistů a konferencí až po některé téměř úplatky vývojářům. Co by takhle zmlsaným vývojářům mohlo uniknout je, že to rozhodně neplatí pro všechny aplikace programování.\nNapříklad při obchodování na burzách je klíčovým atributem úspěchu to, aby nikdo nedokázal odhadnout, co a proč děláte. To se původně vztahovalo hlavně na ty obchody jako takové, ale se zvyšující se důležitostí způsobu samotné exekuce nějakého obchodu se to začíná vztahovat i na použité technologie. Jak říkal zkušenější kolega, algoritmický trading se přesunul od parazitování na neefektivitě trhů k parazitování na neefektivitě jednotlivých zúčastněných technologií a algoritmů.\nPokud prostředí, kde šíření informací nikdo nebrání, dokáže i tak vyprodukovat spoustu divokých alternativ mainstreamu, tak prostředí, kde je zatajování všeho klíčovou podmínkou úspěchu, vede k řešením, která se s intuicí mainstreamu zcela míjí. A to jak v pozitivním, tak negativním slova smyslu, jen není nikdo, kdo by posoudil, co je co.\nČlověk má po tolika letech čtení Hacker news nebezpečný pocit, že už přehlédl celý široký oceán svého oboru. Sem tam tou jistotou ale probleskne poznání, že to celé byla ve skutečnosti jenom bahnitá louže na okraji oceánu skutečného.


Inzerováno 75 dní (127 zobrazení)\nPRODÁM od 2 párů lonské odchovy. možno složit nepříbuzné páry 603839006\nhubner (další inzeráty od tohoto uživatele)\nProdám Roselu pestrou - Volná samice. Rok 2019, nemám samce do páru.\nProdám Rosela rubino samec kroužek 20\nProdám Roselu pestrou lutino - Zdravím prodám Rosela rubino - samec kroužek 20. Silný kus z venkovní voliéry nebo vyměním za samici. Cena 1000 kč okres Havlíčkův Brod E-mail: Gyor26@seznam.cz Tel:...\nProdám Prodám Rozela pestrá a Rozela zlutohlava\nProdám Roselu pestrou - Prodám 0,1 Rozela pestrá - přírodní v čisté linii kr.20 cena 750,- Kc a 1,0 Rozela zlutohlava kr.20 cena 900,-Kc.Jarní rezerva.Venkovní voliera.Vhodné okamžitě k chovu.Mělník t...\nVyměním Roselu pestrou - Vyměním samici za samce,nebo prodám.\nZobrazit více inzerátů (385)


G-mini Dětské kalhoty Rene černé, 74 cm\nG-mini Dětské kalhoty Rene černé, 74 cm eshop >>\nDirkje Chlapecké riflové kalhoty - modré, 134 cm e-shop >>\nKrásné riflové kalhoty si vaši kluci učitě oblíbí. Jsou z příjemného bavlněného materiálu a mají pohodlný střih. Zapínají se na knoflíky a na kolenou mají zášivky. 98%bavlna + 2%elastan.. Nejlepší info >>\nGelati Dívčí kalhoty - modré, 68 cm e-shop >>\nKrásné riflové kalhoty si vaše holčička oblíbí. Jsou vyrobeny z příjemného prodyšného materiálu. Kalhoty mají pohodlný střih, pružný pas a dvě kapsy... Nejlepší info >>\nBlue Seven Dětské ohrnovací kalhoty - tyrkysové, 62 cm e-shop >>\nFešácké kalhoty v tyrkysovém provedení si vaše děti oblíbí na první pohled. Kalhoty mají pohodlný pas s poutky na pásek, kapsy a zapínání na knoflík. Jsou vyrobeny z příjemného bavlněného materiálu. Nohavice lze snadno ohrnout a připevnit pomocí pásku a knoflíčku... Nejlepší info >>


Grantový program Haranti 2013 - Mikroregion Konstantinolázeňsko\nGrantový program Haranti 2013\nGrantový program Haranti 2022\nGrantový program Haranti 2021\nGrantový program Haranti 2020\nGrantový program Haranti 2019\nGrantový program Haranti 2018\nGrantový program Haranti 2017\nGrantový program Haranti 2016\nGrantový program Haranti 2015\nGrantový program Haranti 2014\nGrantový program Haranti 2012\nGrantový program Haranti 2011\nDnes je pondělí, 23. 5. 2022, 10:45:43\nVýzva grantového programu HARANTI 2013\nPřijaté žádosti 2013\nGrantový program „HARANTI“ se pomalu stává tradicí. Dne 22. 2. 2013 byla na slavnostním večeru v Cebivi vyhlášena již 4. výzva tohoto programu. Během večera představili své projekty ti, kteří uspěli se svými žádostmi v loňském roce. Podpořených projektů bylo celkem deset, a bylo opravdu radostné sledovat množství aktivit a nápadů, které se díky podpoře Mikroregionu Konstantinolázeňsko podařilo realizovat.\nPravidla grantového programu HARANTI a formuláře žádosti o grant naleznete niže.\nMarkétu Frouzovou tel.: 77 44 99 395, e-mail: frouzova@leader-ceskyzapad.cz\nVyúčtování (pro příjemce):\nPříloha - soupiska dokladů\nŽádost o grant 2013\nPravidla grantu 2013\nXKoncert Lenky Filipové\nXHerní odpoledne - deskové hry\nXOslava založení SDH Černošín\nXMalování na asfalt


Dolní počernice et les environs\nPraha, Hlavní město České republiky má opravdu dlouhou historii a díky tomu v něm najdeme hodně historických památek z nejrůznějších období světových dějin. I díky tomu se řadí na 5. místo nejnavštěvovanějších evropských měst.\nMezi nejzajímavější památky tak můžeme zařadit např. Pražský hrad, Vyšehrad, Karlův most, Pražský orloj, Staroměstské náměstí, Národní divadlo a mnoho dalších. Nabízí také krásné parky jako je Stromovka nebo Petřínský kopec s jeho rozhlednou.\nSamozřejmě lze trávit volný čas v Praze i dalšími způsoby na koupalištích, sportovištích, v divadlech, či na festivalech, ale také v pražské zoologické zahradě, která byla uživateli stránky Tripadvisor zařazena v žebříčku nejlepších zoologických zahradách na 5. místo.