Dovolená v ČR: kam vyrazit a co vidět\n28 srpna, 2021 | Cestování\nDovolená v ČR je pro někoho letos nebo možná každý rok jedinou možností. Buď jet nemůže nebo z nějakých důvodů nechce. Naše země je nádherná a je tu spoustu možností, kde strávit skvělou dovolenou. Ukážeme vám místa, která za to stojí, ať už pojedete s dětmi nebo třeba ve dvou. V těchto místech je spoustu možností k vyletování a vidění něčeho zajímavého. Tak se pusťte do plánování! Vybrala jsem tři oblasti, kde je vyžití opravdu veliké a určitě se nebudete nudit.\nPřečtěte si také: 10 úžasných míst, která mají atmosféru za deště\nPřečtěte si také: Dovolená v Česku 2021: která místa navštívit\nPokud hledáte místo, které je romantické, vhodné k procházení, chcete navštívit i nějaký ten hrad či zámek, není lepšího místa než je Český Krumlov. Můžete si ho teď užít bez turistů, dát si něco dobrého, sedět u vody, pozorovat vodáky a ubytovat si přímo v centru. Budete tak mít vše na dosah. Pořídíte tam i suvenýry domů a něco si koupíte. Když se setmí, Krumlov nádherně svítí. Nevynechejte návštěvu hradu a zámku, dojděte se podívat na výhled, který je u seminární zahrady a dejte si večeři v jedním ze super podniků. Doporučujeme Papa’s, Jelenku nebo Šatlavu.\nPřečtěte si také: 13 strašidelných míst, ze kterých budete mít husí kůži\nPokud jste ten typ, který miluje přírodu a skály, určitě nešlápnete vedle, když se vydáte do Českého Švýcarska. Je tu tolik míst, že budete mít stále co objevovat a budete se cítit skvěle, protože budete bloudit mezi stromy a skalami. I tady se skvěle najíte, ale tohle místo je spíš pro milovníky výletů v přírodě. Doporučujeme se svézt soutěskami a navštívit Pravčickou bránu či vyhlášenou Starou Plynárnu.\nPřečtěte si také: Nezapomenutelné Beskydy: 10 míst, která stojí za návštěvu\nVinice, sklípky, dobré jídlo, příroda i město, to je Morava. Tohle je taková kombinace města a přírody pro ty, kteří chtějí všechno. Můžete se tu procházet, sportovat, hodně a dobře se najíst, mít krásné ubytování, ale spár i pod stanem a brouzdat se městem.\nProcházky, nádherná příroda, hrad, lesy a spousta zajímavých míst k vidění a k návštěvě, to vše tu najdete. Schválně, byli jste už na hradě Kokořín? A víte, co se tady natáčelo? Určitě to znáte.\nDovolená v ČR vůbec nemusí být nudná! Naopak, vybere si každý. Kterému z těchto tří míst byste dali přednost vy?\nPřečtěte si také: 15 překrásných míst v Česku, která musíte někdy vidět\nPředchozí 10 nápadů na dekorace do ložnice, díky kterým se vám bude dobře spát\nDalší Raw zdravé dezerty bez bílého cukru a mouky


20 let Zahradnické fakulty v Lednici | Zahradnictví\nDoc. Ing. P.Zemánek, PhD., MZLU Brno\n20 let Zahradnické fakulty v Lednici\nLednice na Břeclavsku je v obecném povědomí známá krásným zámkem a rozlehlým parkem s řadou zajímavých památek. Kromě tohoto kulturního významu je ale zároveň sídlem Zahradnické fakulty Mendelovy zemědělské a lesnické univerzity v Brně, která v letošním roce slaví dvacáté výročí svého vzniku.\nGeneze zahradnického vzdělávání\nTradice výchovy zahradnických profesionálů zde ale sahají až do 19. století a navazují na velmi známou Vyšší zahradnicko – ovocnickou školu, založenou v roce 1895. Vysoká škola zemědělská v Brně, založená v roce 1919, vybudovala v Lednici své první pracoviště již v roce 1922. Jednalo se o Biologickou stanici a byl tak učiněn první krok směřující k otevření samostatného zahradnického vysokoškolského studia v Lednici.\nV roce 1947 byl výnosem Ministerstva školství a osvěty na VŠZ v Brně ustaven zahradnický směr Vinařsko-zahradnický a v roce 1952 byla v Brně založena katedra zahradnictví s návaznými specializovanými ústavy a expoziturami. Ta byla vzápětí přestěhována do Lednice do uvolněné budovy po Vyšší zahradnicko – ovocnické škole. Na výuce se vedle Zahradnické katedry, která zajišťovala výuku odborných zahradnických předmětů, podílely i další katedry brněnských fakult VŠZ. Významným mezníkem ve vývoji a rozvoji zahradnického vysokoškolského vzdělávání byla ve školním roce 1960 – 1961 transformace katedry zahradnictví na zahradnický obor, který byl začleněn do organizační struktury Agronomické fakulty VŠZ v Brně. Zvýšený zájem uchazečů o vysokoškolské zahradnické studium z Čech, Moravy a zejména ze Slovenska, si rychle vyžádal nová strukturální i organizační opatření – vznikly nové katedry a nové disciplíny. V roce 1965 bylo do struktury VŠZ začleněno také vědecko-výzkumné pracoviště Mendeleum, založené v roce 1912. Od poloviny sedmdesátých let došlo k dalšímu zvýšení počtu posluchačů, v roce 1974 – 1977 byly v Lednici vybudovány nové studentské koleje Petra Bezruče. Od roku 1977 byli studenti přijímáni již na dva samostatné obory a to na obor Zahradnická výroba a na obor Sadovnictví a krajinářství.\nSnahy o zřízení Zahradnické fakulty byly dovršeny v roce 1985. Stalo se tak s účinností od 1. září 1985 rozhodnutím vlády ČSSR pod číslem 69/1985 Sb., ze dne 22. 8. 1985. Fakulta byla zřízena jako Zahradnická fakulta VŠZ v Brně se sídlem v Lednici na Moravě, s federální působností. V letech 1986 – 1989 byly také pořízeny insignie Zahradnické fakulty. Prvním děkanem byl prof. Ing. Vlastimil Fic, DrSc. Po roce 1989 došlo postupně k významným změnám také na Zahradnické fakultě, z nichž nejvýznamnější se týkaly zrušení výuky v Jihlavě a postupného přesunu 1. a 2. ročníků do Brna.\nStruktura a organizace fakulty včetně pedagogického programu a dalších návazných činností odpovídá standardům evropského školství, součástí školy je i vědecko-výzkumné pracoviště Mendeleum.\nV oblasti výzkumu je fakulta známá snahou o komplexní postižení problematiky a o provázanost výstupů z výzkumu na praktické využití. V posledních letech to bylo zejména studium biodiverzity zahradnických rostlin, které představuje hlavně zlepšování kvalitativních znaků výsadbového materiálu, výzkum kvality zelenin, léčivých rostlin a révy vinné, tvorbu ekologicky šetrných výrobních postupů a optimalizaci posklizňových úprav vína a ovoce. Praktické výstupy se uplatňují zejména v oblasti nových odrůd a zdravého rostlinného materiálu, koncentrace genových zdrojů, při tvorbě nových genotypů meruněk a broskvoní, v integrované produkci v zelinářství a ve vinohradnictví, při zlepšování ekonomiky výroby zahradnických produktů apod.\nV oblasti zahradní architektury byly výzkumné projekty orientovány na obnovu památek krajinářského umění, která zahrnuje hlavně tvorbu východisek zahradního umění a vypracování metodik pro obnovu vegetačních prvků v památkách krajinářské architektury a zahradního umění.\nSvým umístěním v Lednici a návazností na jedinečné zázemí demonstračních ploch a zámeckého parku, splňuje Zahradnická fakulta náročné podmínky spojení teorie a praxe při výuce ve všech svých oborech. Posluchači mají možnost studovat sortimenty mnoha druhů zahradnických rostlin nebo čerpat poznatky z vývoje kulturní krajiny přímo v centru Lednicko-Valtického areálu.\nSoučasným děkanem Zahradnické fakulty je doc. Ing. Petr Kučera, PhD. Výuku 950 studentů ve všech formách studia (650 interních) zajišťuje 43 akademických pracovníků.\nPosluchači studují ve třech bakalářských, dvou navazujících magisterských a dvou doktorských studijních programech v prezenční i kombinované formě.\nStudijní obor Zahradnictví má profilové disciplíny květinářství, ovocnictví a zelinářství. Absolventi musí zvládnou nejen pěstební technologie zahradnických plodin, ale vytvářejí si předpoklady k práci v oblasti marketingu, managementu či obchodu se zahradnickými komoditami. Uplatňují se ale i ve státní správě, školství či výzkumu.\nV oboru Zpracování zahradnických produktů, který se v současné době transformuje do oboru Jakost rostlinných potravinových zdrojů, se výuka více zaměřuje na kvalitologii, sledování autenticity potravin, nápojů apod., což jsou oblasti, ve kterých po vstupu ČR do EU, najdou vysoce kvalifikovaní odborníci široké uplatnění.\nNově byl na Zahradnické fakultě od roku 2003 otevřen moderně koncipovaný obor Vinohradnictví a vinařství. Studium tohoto oboru slučuje technologie pěstování révy vinné s moderními, vinařskými technologiemi. Velký důraz je kladen na praktickou výuku ve vinici i sklepním hospodářství.\nJiž tradičně vyhledávaným a zajímavým, i když velmi náročným oborem je Zahradní a krajinářská architektura, která se zaměřuje na projektování zahradních a krajinářských úprav. Uchazeči zde musí projít talentovými zkouškami zaměřenými na výtvarný projev a všeobecné znalosti z architektury a výtvarného umění. Uplatnění absolventů tohoto oboru je velmi široké např. v projekčních firmách, jako svobodný architekt nebo v oblasti veřejné zprávy při rozvoji zeleně.\nTomuto oboru je ve svých výchozích principech velmi blízký obor Management zahradních a krajinářských úprav. V němž je studium je zaměřeno na práci s projektovou dokumentací a na zpracování realizačních a ekonomicko-manažerské postupů. Absolventi řídí zakládání a realizaci sadovnických a krajinářských projektů a usměrňují rozvoj vegetace v sídlech i v krajině.\nSkutečnost, že dnes na fakultu přichází studovat mnohdy již třetí generace našich prvních absolventů, je jistě svědectvím poctivé práce pedagogů. O dobrém jménu školy v zahraničí svědčí dlouhodobé přátelské a kolegiální kontakty s více než třemi desítkami zahraničních univerzit a ústavů.\nJména současných profesorů působících či stále spolupracujících se Zahradnickou fakultou jako jsou zejména prof. Jiří Damec, prof. Vlastimil Fic, prof. Jan Goliáš, prof. Karel Kopec, prof. František Kobza, prof. Vilém Kraus, prof. Jan Lužný, prof. Jaroslav Machovec, prof. Ivan Otruba, prof. Vojtěch Řezníček a prof. Zdeněk Vachůn, představují ve svém oboru výrazné autority či osobnosti.\nDlouholetá tradice, erudice pedagogů i mimořádné prostředí pro studium kulturní krajiny vytvořilo v „zahradnickém světě“ z Lednice velmi známé místo vyznačující se tím, co bývá označováno jako „genius loci“.\nPřejme Zahradnické fakultě, aby se i nadále úspěšně rozvíjela ku prospěchu zahradnictví i celé společnosti.


Organizační formy výuky - Kooperativní výuka – Škola Populo\nÚvod Blog Organizační formy výuky Organizační formy výuky - Kooperativní výuka\nV tomto miniseriálu postupně srovnáváme organizační formy výuky. Ať už se jedná o výuku individuální, individualizovanou, hromadnou nebo skupinovou, každá z nich má své klady a zápory, výhody a nevýhody. V minulých článcích jsme se právě těmito formami výuky podrobněji zabývali. Každá z nich je něčím specifická, každá je svým způsobem jedinečná. V tomto článku se budeme zabývat výukou kooperativní. Na následujících řádcích ji podrobněji rozebereme a nabídneme Vám možnost se o ní dozvědět více.\nPro čtenáře, kteří se nikdy dříve s pojmem organizační formy výuky nesetkali, rádi tento pojem znovu vysvětlíme.\nOrganizační formy výuky jsou souborem způsobů, jak a s kým vyučující pracuje a kde výuka probíhá.\nPokud bychom se tedy zabývali například výukou ve skupinkách, kdy žáci řeší určitý úkol a upevňují si tím učivo, jedná se o výuku skupinovou. Pokud se však učitel ve výuce zaměřuje více na spolupráci a získávání nových poznatků, jde o kooperativní formu výuky.\nSkupinová versus kooperativní výuka\nSkupinové výuce jsme se věnovali již v minulém článku, ve kterém jsme ji srovnávali s výukou hromadnou. Protože je však podobná výuce kooperativní, zmíníme se o ní i nyní.\nKdyž uslyšíme název skupinová výuka, představíme si právě skupiny studentů, kterými se tato forma výuky vyznačuje. Učitel zadá studentům určitý úkol a ti jej pak ve skupinách plní. Je to především použití skupiny jako organizační formy, která je společná pro skupinovou a kooperativní výuku.\nKooperativní nerovná se skupinová výuka\nSkupinová výuka je ve školství velmi rozšířená, má však určité nedostatky a mínusy. Oproti této výuce se výuka kooperativní snaží tyto nedostatky eliminovat. Je při ní využíváno vztahů a spolupráce studentů pro zefektivnění učení každého z nich. Kooperativní výuka se nerovná výuce skupinové.\nKooperativní výuka podporuje výkon žáků (zlepšování paměti), lepší argumentaci, dedukci apod., slovní zásobu a plynulost řeči, komunikaci s ostatními a volbu strategie při řešení obtížných situací. Na začátku je to učitel, který žáky vede při učení k úspěchu. Žáci se pak ve skupinách učí a sami se zdokonalují, aby na konci tohoto procesu uměli úkol úspěšně vyřešit sami. Kooperativní výuka musí být učitelem zvolena tak, aby z ní žáci měli větší užitek než při samostatné práci.\nZnaky kooperativní výuky:\nAby kooperativní výuka fungovala, mělo by být dodrženo několik základních znaků.\n1. Práce tváří v tvář – třída je rozdělena do několika skupin, které jsou „namíchány“ ze žáků nadanějších i pomalejších, chlapců i dívek apod.\n2. Vazba mezi žáky – žáci se učí vzájemně, pospolu. Jednotlivec je úspěšný jen tehdy, pokud uspěje skupina. A naopak, skupina je úspěšná jen tehdy, pokud uspěje jednotlivec. Pokud tedy práci jeden člen skupiny „vzdá“, skupina nemá šanci uspět.\nExistuje několik možností, jak spolupráci žáků napomoci. Jsou jimi například:\na) Společný cíl – Aby skupina uspěla, musí každý přispět několika nápady. Týmovým cílem je, aby každý ze skupiny porozuměl učivu. Všichni ze skupiny se budou na vytvoření práce nějakým způsobem podílet.\nb) Odměna – Pokud se do úkolu zapojí všichni ze skupiny, dosáhne skupina na určitou odměnu (body v testu navíc, volný čas, méně domácích úkolů apod.).\nc) Jediný zdroj – žáci dostanou jen jeden pracovní list, jednu knihu nebo jednu pomůcku do skupiny, o kterou se musejí podělit\nd) Pracovní role – každý žák dostane při plnění úkolu specifickou roli, například jeden žák čte text, zatímco druhý zapisuje odpovědi nebo jeden bude stříhat, druhý lepit apod.\n3. Odpovědnost jednotlivce – Každý žák by měl mít ve skupině své místo a prostřednictvím spolupráce by mělo docházet k jeho rozvoji. Ze vzájemného učení by měli mít užitek všichni členové skupiny.\n4. Spolupráce žáků – učení se daří v případě, že žáci ve skupinách dovedou spolupracovat\n5. Reflexe skupinové činnosti – úspěch skupiny závisí také na tom, že se členové skupiny zvládnou dohodnout na prvcích úkolu, například co v prezentaci ponechat a co změnit\nMožností spolupráce mezi žáky může být několik. Níže Vám představíme několik z nich:\nObrať se na svého souseda – Žáci se obracejí na svého souseda ve třídě s žádostí o pomoc např. při řešení úkolu nebo vysvětlení pojmu.\nMysli a sdílej – Žáci individuálně přemýšlejí nad odpovědí na otázku. Následuje diskuze a žáci si obhajují svůj názor.\nSkupiny čtou – Tříčlenné skupiny čtou pospolu texty a odpovídají na otázky, které se textu týkají. Jeden žák přitom text čte, druhý odpovídá na otázky a třetí jeho odpovědi kontroluje. Na závěr této aktivity se všichni na pracovní list podepíší a stvrdí tím, že s odpověďmi souhlasí.\nKontroloři – Žáci jsou rozděleni na dvojice, každá z nich vypracovává úkol. Odpovědi, si navzájem žáci ve skupině kontrolují.\nŘešitelé problému – Žákům ve skupinách je přidělen problém, na který hledají řešení. O tomto řešení mohou rozhodnout společně, avšak každý z nich musí umět vysvětlit postup, jakým problém řešili.\nSkupinová zpráva – Žáci společně zkoumají určité téma, každý z nich je odpovědný za jeden zdroj a napsání několika informací. Zprávu píší žáci společně, avšak každý je odpovědný za ním přispěné informace. Při ústním podání zprávy se zapojují všichni žáci a vzájemně si pomáhají.\nPokud kooperativní výuku shrneme, jedná se na rozdíl od skupinové výuky o nutnou spolupráci, interakci mezi členy skupiny. Tyto skupiny jsou většinou malé a právě tato skutečnost umožňuje žákům co nejlepší upevnění jejich znalostí.\nPři organizaci kooperativní výuky je důležité:\n– nastavit studentům cíle, a to nejen věcné – tedy porozumění, ale i sociální – dovednost požádat druhého o pomoc,\n– utvořit skupiny různorodé, aby se studenti mohli vzájemně motivovat,\n– zvolit správný úkol, který je studentům předkládán,\n– sledovat činnost skupin a zasahovat pouze v případě, že si s řešením neví rady nikdo ze skupiny.\n– využívat různých způsobů hodnocení, nejen hodnocení učitele, ale také hodnocení žáků mezi sebou nebo sebehodnocení žáka.\nZávěrem ještě zdůrazňujeme, že každý žák či student potřebuje při svém učení motivaci. Tou nemusí být jen hmotná odměna, ale i dobrý pocit z toho, že něco dokázal.\nPokud žáci či studenti nerozumění některé části učiva, je vhodné zajistit výuku individuální, při které se nejen doučí nepochopené učivo, avšak především si budou jisti sami sebou a tím, že jejich řešení je správné.\nPři hledání individuálního doučení učiva Vám může pomoci i Škola Populo. Má-li student nějaké nepochopené učivo, je vhodné jej co nejrychleji dovysvětlit, aby mohl dále pokračovat ve studiu spolu se třídou a zbytečně se neztrácel.


Bavlněná utěrka s károvým vzorem - 3 ks, Frotex\nBavlněná utěrka s károvým vzorem - 3 ks, rozměr 45x 80 cm.\nrozměr 45x 80 cm. 142,- Kč 3 dny\nDostupnost: 3 dny ( rozměr 45x 80 cm. )\nPraktický pomocník do kuchyně. Utěrka Káro je vyrobena ze 100% bavlny.\nUtěrka Káro 45x80 - 3 ks.\nSada tří vaflových utěrek. Motiv malých kostiček.\nRozměr : 45 x 80 cm.\nDoporučené praní na 95°C.\nV 1 balení/3 kusy.\nBarevná kombinace dle skladových zásob.\nSouvisející zboží - Bavlněná utěrka s károvým vzorem - 3 ks,\nZboží ze stejné kategorie - Bavlněná utěrka s károvým vzorem - 3 ks,\nV bílo - černé kombinaci kvalitní utěrky Drobná kostka bílo/černá - 3 ks,\nMotiv jemných drobných kostiček na extra savých utěrkách Drobná kostka bílo/černá - 3 ks, rozměr utěrek 50x70 cm. Utěrka Extra savá Drobná kostka bílo/černá - 3 ks. Sada tří bavlněných žakárových utěrek - extra savé. ...\nSada tří útěrek z egyptské bavlny v tyrkysové/bílé barvě,\nVelmi kvalitní utěrky vyrobené z egyptské bavlny, které jsou laděny do příjemné tyrkysové a bílé barvy, určitě oživí každou kuchyni. Sada tří bavlněných utěrek s kostkami - kombinace barev modrá a bílá. Doporučené praní ...\nVáš dotaz Bavlněná utěrka s károvým vzorem - 3 ks,\nUtěrka Káro 45x80 - 3 ks


Blog Tomáše Z.: června 2009\nV neděli 21.6.2009 se konal další závod do kopce. Počasí bylo slunečné a teploty pro běh velice příjemné. Místo konání závodu o délce 3000 m a převýšení 150 m bylo na Jarově kousek od Zbraslavi. Tentokrát jsem přijel na závod s hodinovým předstihem, jelikož poslední dobou jsem zanedbával předstartovní přípravu a výsledky nebyly dobré. Co jsem hlavně vynechával a co se mi stalo kolikrát osudným, byla neznalost průběhu terénu. Zvláště u těchto běhů do vrchu je to kvůli rozvržení tempa a sil pro mě velice důležité. Mapování terénu jsem sjednotil s lehkým rozklusáním, poté následovalo rozcvičení a klus zpět k místu startu. Jako tradičně jsem pak prováděl běžeckou abecedu, která patří u atletů k rozcvičování. Co jsem si všiml, byl jsem jediný z běžců kdo abecedu provádí. Trochu jsem se zamyslel a dospěl k závěru, že tuto rozcvičovací fázi v bězích mimo dráhu běžci buď zcela vynechávají a nebo ji opravdu šidí. Jen doufám, že se tímto nešvarem nenechám strhnout na jejich stranu. Po dokončení rozcvičení mi zbývalo 15 minut do startu. Nasadil jsem svou žlutou čelenku a brýle a vyčkával na povel ke startu. Když přišlo na řazení ke startovní čáře, opět jsem vyhledal své oblíbené místo uprostřed startovního pole.\nAutor článku v pozadí, foto z alba autora biatlonista\nPo odstartování jsem se dral do předu a ustálil své závodní tempo. Po třech minutách závodu se závod přesunul do lesního terénu a v tu chvíli nastalo několik menších problémů. Mé sluneční brýle se vlhkem zamlžily, přesto jsem je nesundal, jelikož lesní hmyz není příjemný. Druhý problém byl s místy rozbahněným povrchem. To už jsem předběhl několik běžců a pověsil se na soupeře z mé kategorie. Velice legračně mohl vyznít náš běh, to když se "můj tahoun" vyhýbal již zmíněnému bahnu, tak já, který viděl špatně přes zamlžené brýle i přes něj, hezky proběhl celou tou masou čerstvého měkčeného povrchu. Poslední stoupání jsem začal mírně ztrácet. Už jsem toho měl opravdu plné brýle. V kopci jsem se stihl ještě zeptat přihlížejícího fotografa kolik zbývá do cíle. Po pohotové odpovědi, za kterou děkuji, jsem si oddychl a představil si ovál na dráze, protože zbývalo už jen 300 m. Přesto jsem se na to ty poslední metry zcela vyfláknul a i když jsem byl spokojen se svým výkonem a 5. místem, musím na této své slabé stránce ještě zapracovat. Při závodě se má totiž makat až do konce. Takže takhle ne, uvidíme jestli to dotáhnu příští závod na krev až do cíle.\nVystavil Tomáš Z. v 21:18:00 Žádné komentáře:\nVystavil Tomáš Z. v 14:11:00 Žádné komentáře:\nV sobotu 13.6. jsem vyrazil na běh do vrchu, získat nějaké ty body do poháru. Jelikož jsem nebyl na předchozích dvou závodech, propadl jsem se z průběžného 4. místa až na deváté. Motivace byla velká, možná až moc velká. Z Vlašimi jsem vyrazil busem do Prahy, odtud jsem pak pokračoval vlakem do Vrané nad Vltavou, kde se závod konal. Když jsem dorazil, začala tradiční procedura: přihlášení, rozběhání, rozcvičení a příprava na start. Už při rozběhání mě provázely problémy, tušil jsem něco nepěkného. Na startu běhu v délce 3050 m bylo něco přes 75 běžců a běžkyň. Všichni byli před startovní čarou napěchováni v úzké cestě a já stál jako tradičně někde uprostřed. Po startovním povelu se vydali všichni nemilosrdně dopředu. Postupně jsem se prokousával startovním polem před ostatní běžce a nabíral své závodní tempo. Asi zhruba po 800 m začalo prudké stoupání do kopce, klíčová část závodu, kterou jsem tentokrát nezvládl. Ve 3/4 kopce se spustilo nepříjemné píchání v boku a já věděl, že je vymalováno. Musel jsem zpomalit téměř do chůze, a to se přes mě dostalo asi 5 běžců. Když jsem kopec zdolal, následovala rovina, kde jsem sice běžel, ale ne tak, jak jsem si představoval. Možná chyběla i vůle přetrpět bolest. V závěrečné fázi závodu, asi 500 m před cílem, to se už běželo na asfaltě, jsem měl ztrátu asi 100 m na závodníka přede mnou. Zatnul jsem zuby a šel do něj. V cílové rovince dlouhé 150 m (která byla do kopce) jsem měl ztrátu dobrých 50 m. V tu chvíli jsem si vzpomněl na minulý týden, kdy jsem na dráze těsně prohrál závěrečný sprintérský souboj v běhu na 1500 m. Zahájil jsem tedy zdrcující sprint. Soupeř zareagoval až když jsem byl vedle něho a byl to boj do posledních metrů, tentokrát v můj prospěch. Vzplanulo ve mě potěšení, ale zároveň zklamání. Skončil jsem na devátém místě, tento závod jsem pomýšlel alespoň o 4 příčky výše.\nAle vzal jsem si ponaučení pro příště, že bez nutné dávky agresivity a tvrdé vůle to prostě nejde.\nVystavil Tomáš Z. v 15:37:00 1 komentář:


EnviWeb - Zahajme ekologickou daňovou reformu\n14.02.2005 | zdroj: Lidové noviny | 152× přečteno vytisknout článek\nV současnosti se více než kdy jindy hovoří o potřebě razantního šetření ve veřejných rozpočtech, neboť bez něho nebude přístup k jednotné evropské měně do roku 2010 možný. Stejně tak se někteří politici předhánějí v návrzích na snižování daní pro právnické i fyzické osoby. Obojí úvahy jsou nezbytné a jdou správným směrem. Cílem je snížit deficity státního rozpočtu, daňovou zátěž podnikatelů i zaměstnanců a podpořit rozvoj podnikání jinými prostředky než jen schematickým přerozdělováním. Tato všeobecná snaha o úspory a snižovaní daní je chvályhodná, ale systémově dlouhodobě neudržitelná, pakliže nebude funkčně propojená s důchodovou a ekologickou reformou. Po listopadu '89 se v České republice, navzdory zoufale nekvalifikovanému úsilí předsedy jedné pravicové strany, rozvinul poměrně kvalitní a v západní Evropě ověřený koncept ochrany životního prostředí založený na třech základních pilířích - nezbytné právní regulaci, ekonomických instrumentech a informačně vzdělávací politice - vycházejících z poznatků moderní ekologie. Je zřejmé, že zatímco environmentální právní systém máme košatý (někdy až moc), v oblasti systémových a dlouhodobě fungujících ekonomických instrumentů nás čeká k přijatelnému stavu ještě velký kus cesty. Ani levičácká, ani pravičácká Zjednodušeně řečeno, pouze s účelově zaměřenými dotacemi a poplatky za využívání či poškozování některých složek životního prostředí nevydržíme. Doba úspor a úvah o snižování daňové zátěže přímo vybízí k zahájení ekologické daňové reformy. Ekologická daň, resp. daň pro životní prostředí, je v naší ekonomické legislativě zakotvena již dvanáct let, avšak její obsah dosud nebyl naplněn. Jejím vhodným nastavením vytvoříme kvalitní prostředí pro podnikání a vytvoříme podmínky pro dlouhodobě pozitivní trendy v ochraně životního prostředí, neboť ten, kdo bude životní prostředí šetrněji využívat a méně poškozovat, bude platit méně než ten, kdo se chová opačně. Navíc to bude podporovat žádoucí modernizaci technologií se sníženými materiálovými i energetickými nároky a naši konkurenceschopnost v mezinárodním měřítku. Mimochodem, v indikátoru spotřeby energie na 1 dolar HDP jsme za vyspělými evropskými zeměmi stále o 50 až 100 procent pozadu! Ekologickou daňovou reformu nelze donekonečna odkládat. Začít je možné novou formulací daní na používání fosilních paliv a energií a k vážné diskusi je i promítnutí krajinně-ekologického rozměru do daně z nemovitostí: ten, kdo má nemovitost s účinky pozitivními na ekologickou stabilitu krajiny včetně přirozené retence vody (smíšený les, mokřad, rybník atp.), by měl za nemovitost platit nulu, a naopak ten, kdo potřebuje stavět a provozovat krajinně-ekologicky problematický projekt, např. hypermarket nebo obrovskou zpevněnou plochu, podstatně více než nyní. Pro zpřehlednění systému by se postupně měly odbourat i různé poplatky za znečištění či zábory půdy. Současná doba umožňuje jednu možná neopakovatelnou věc. Ekologická daňová reforma by se mohla stát integrální součástí tepu ekonomiky a dlouhodobě přijímaných mravů, a nikoliv nechtěně vynuceným apendixem mimo základní hospodářské trendy. Seriózní diskuse se smysluplnými výstupy mezi ekonomy a ekology a politiky je nezbytná a musí být zbavená primitivních předsudků. Ekologická daňová reforma není totiž ani levičácká, ani pravičácká, ale rozumná věc. O autorovi: místopředseda US-DEU


Dvojí zkušenost s péčí o pokožku novorozence - Mamadodeste.cz\n„Každé dítě je jiné.“ Říkali mi kamarádi. Myslela jsem si, že děti budou úplně stejné. A nejsou. Každé je jiné. I péče o jejich pokožku byla u každého odlišná. Hlavně po narození. Zatímco Martínek měl pleť na jedničku, Filka na čtyřku. Jak pečovat o jemnou pokožku novorozence?\nUž v porodnici měl Filka vyrážku na obličeji. Obličej si poškrábal, a to pleti nepřidalo. K rudým tvářím se připojila olupující se pokožka a opruzeniny na zadečku. Kdybych byla prvorodička, mohla bych být na zhroucení. Sice jsem nevěděla, co s jemnou pletí dělat, ale nakonec se všechno ustálilo. Vyrážka na obličeji zmizela, na zadečku také, a kůže se přestala loupat.\nKosmetika – Metodou pokus omyl jsem zjistila, že nejdražší kosmetika není nejlepší.\nPlenky – Kvalitní pleny jsou základem.\nPokožku je dobré promastit. Po každém koupání, případně také ráno, do pokožky vetřete mastný krém. A teď nastává otázka jaký. Pro děti má člověk tendenci kupovat to nejdražší v domnění, že to je to nejlepší. Ale nemusí tomu tak být vždy. Na suchou pleť se u nás nejvíce osvědčila mastička z lékárny zvaná LENIENS. Kelímek o hmotnosti 100 gramů stojí necelých 100 Kč. Leniens koupíte v lékárně. Vtírala jsem do pokožky také měsíčkový olej od Weledy. Ten je výborný. Pořídíte jej v akci například v lékárně Dr.Max. V porodnici mi doporučili na suchou pokožku Indulonu nebo Leniens.\nZ jednorázových plenek vybírejte takové, které nepodráždí pokožku. Po velkém testování plenek výrazně nedoporučuji: Bella Háppy nové (od r. 2019), Bella Panda, Happy Mimi, Lupilu, pleny Albert, pleny Babylove. Jestliže vás netrápí finance, zkuste BIO pleny.\nMiminka mají často červenou vyrážku na zadečku (pod plenkou). Nejsou to klasické opruzeniny a ani plenková dermatitida. Tato vyrážka se „léčí“ tak, že uděláte odvar z černého čaje, namočíte do něj čtvereček (obyčejné čtverečkové obinadlo nebo čtvercová buničina) a otřete postižené místo. Necháte zaschnout a miminko klasicky přebalíte. Do 48 hodin by měla vyrážka zmizet. U nás to fungovalo výborně. Problém byl v tom, že se za 48 hodin opět objevila. Řešení to bylo dobré, nikoli trvalé. Do šesti týdnů bylo po všem. Krémy a kosmetiku pro děti (Bepanthen, Rybilka, Sudocrem) pořídíte například v lékárně Dr.Max.


Památníky a tvrze Beskydy, strana 2 | Severní Morava\nÚvodní strana » Zajímavosti » Památníky a tvrze Beskydy\nPamátníky a tvrze Beskydy\nKdy vznikl tento svobodný dvůr se starší tvrzí nelze s jistotou určit. Podle vsi se však psávala stará vladycká rodina, které tento dvůr bezesporu patřil. Již k roku 1397 a později roku1437 se zde uvádí jistý Mikuláš z Rybího (Rybnyk) a Jakub z "Rybieho". K roku 1438 je připomínán na biskupském soudě v Kroměříži hukvaldský man Jakub z Rybího, který je za Jana Čapka ze Sán ustaven na Hukvaldech purkrabím.\nRychaltická tvrz ležela dle mnoha badatelů na oválném návrší nad bývalým panským dvorem, pozdějším státním statkem, západně od středu obce a kostela. Nejsnadnější přístup ke dvoru a od něj do kopce na návrší je od rychaltického kostela. Tady se dá snadno přejet i autem po mostě přes říčku Ondřejnici a pokračovat stále rovně až do chátrajícího areálu dvora.\nSkautský památník na Ivančeně, zvaný častěji jako Ivančena. Tvoří jej mohutná kamenná mohyla vybudovaná na paměť ostravských skautů umučených nacisty na konci 2. světové války. Mohyla symbolizuje nejen památku na statečné skauty nesmyslně zabité, ale také na vlasteneckou hrdost, statečnost a přátelství. Do roku 1989, kdy padl komunistický totalitní režim, byla mohyla na Ivančeně i symbolem boje za demokracii a proti nesvobodě. Proto byly pravidelné hromadné výstupy skautů a jejich příznivců pečlivě sledovány a mnohdy i zakazovány.\nNa cestě z Pusteven na Radhošť jdete okolo sochy Radegasta – pohanského boha úrody, zde stojí od roku 1931. Její autor frenštátský rodák Albín Polášek ji vytvořil z betonu a žulové drti.\nPočátky vsi Závišic lze klást do druhé poloviny 13. století. Různost tvaru jména naznačuje předkolonizování staré slovanské vsi Závišic nebo její sloučení se Zayfriedsdorfem. Možná ji tak nazvali jen okolní Němci podle lokátora či majitele Siegfrieda. S největší pravděpodobností je název vsi odvozen od osobního jména Záviš. Předpokládá se, že zakladatelem a dárcem jména byl Záviš z Vikštejna, držitel biskupského hradu Schauensteina (lid. Šostýna) u Kopřivnice.


Obytná auta a karavany zaplní v listopadu brněnské výstaviště. Přichystán je i program pro cestovatele - eCaravan.cz\nVeletrh Caravaning Brno je svátkem pro všechny nadšence do cestování na čtyřech kolech. Již od...\nJak vypadal minulý ročník? Podívejte se na video:\nTags: Brno veletrh veletrhy výstava\nPrevious Na výstavu do Brna ve vlastním karavanu, kempovat se bude moci přímo v areálu\nNext Zamilovali jste si prostorná vozidla? Zkuste i minibus nebo dodávku


Komentář/Upřesnění: Doupov (Duppau)\nRe: Re: Re: Re: Re: Re: Re: reakce\n[vloženo: v. minařík 7.1.2011 09:41]\ntak ještě jednou, naposled,slibuju. nejsem odborník na problematiku armády a o své inteligenci si nedělám iluze, ale že armádu potřebujeme a že nemůže cvičit na Václaváku to chápu a uznávám.\nv čez-ku máme pět velkých vvp, srovnatelné země mají jeden dva, rozlohy tak třetiny poloviny našeho. aha, takže my jsme ti chytří a děláme to dobře a ti ostatní jsou blbí, jasně. že k nám jezdí cvičit protože nebyli dostatečně prozíraví a 5 vvp doma nemají, výborně, co abychom zřídili ještě jeden dva, třeba by jezdili častěji. kolik nám platí nevím, že bychom z toho zbohatli o tom pochybuju, ona to není levná záležitost a ty jiné země, mršky jedny, také umějí počítat.\nteď vážně - potřebujeme vvp ale ne pět. udělejme to jako jinde, mějme jeden dva a ty ostatní postupně a s rozvahou zrušme. které nechat jak velké a které rušit a kdy, to už bych opravdu nechal těm co tomu rozumí.


Tajemný náhrobek na štítenském hřbitově - Naše Valašsko - vždy čerstvé informace z regionu\nneděle, 02 květen 2021 13:03\nTajemný náhrobek na štítenském hřbitově\nPravidelní návštěvníci štítenského hřbitova možná namítnou, že většinu hrobových míst dobře znají a žádným jménem je nikdo nemůže zaskočit. Vědí ale například o Emilii Hajdukové, která je ve Štítné pohřbena? Tato slečna bydlela (byť přechodně) v Jestřabí na čísle popisném 43 (dnes p. Tkadlec u kapličky). Tento hrob skutečně existuje a můžeme jej nalézt v místech pod smuteční síní, zhruba ve třetí řadě u hřbitovní zdi. Bloudit rozhodně nebudete, jedná se o jednohrob, kterých na štítenském hřbitově není mnoho. Dalším poznávacím znamením je fakt, že pomník přečkal jakékoliv moderní úpravy a v nezměněné podobě ho můžeme obdivovat už od 25. ledna 1922, kdy Emilie v mladém věku odevzdala valašské zemi své tělo.\nIgnác Hajduk a Emilie (zdroj: archiv Dominik Šuráň)\nEmilie v mladém věku odevzdala valašské zemi své tělo (foto: Dominik Šuráň)\nOtcem Emilie byl Ignác Hajduk (*1887), slévačský mistr. Ten se 25. května roku 1908 oženil v katedrále sv. Augustina v Kalamazoo s jestřabskou rodačkou, Terezií Markovou, která se narodila 10. května roku 1883 v Jestřabí č.43 manželům Markovým, Františku a Marianě, rozené Slámové z č. 39. Důvodem sňatku Ignáce a Terezie nebyla zřejmě jen vzájemná láska, ale také fakt, že nevěsta byla v době vdavek v pátém měsíci těhotenství a v září porodila dceru Marii (*8. 9. 1908), starší sestru Emilie. Emma, jak se jí familiárně říkalo, se narodila 14. června roku 1910 v Americe, stejně jako její otec v městečku Kalamazoo ve státě Michigan, které leží poblíž Michiganského jezera.\nSt. Augustine Cathedral-Kalamazoo\nsčítací operáty, rok 1910\nMatriční záznam o úmrtí Emilie Hajdukové a Marie Fagulcové z Jestřabí\nMilka si života dlouho neužila. Smrt ji zastihla ve věku pouhých jedenácti let v pondělí, 23. ledna 1922 v Jestřabí. Jako příčinu smrti nám štítenský děkan P. Alois Filip uvádí „zápal mozkovice“, což dnes můžeme chápat jako pneumokokovou meningitidu. Matka Terezie pravděpodobně nebyla smrti své dcery přítomna, jelikož nám matriční zápis vypovídá, že otec Ignác byl v Jestřabí pouze přechodně (t. č. – toho času) a taktéž dojemná báseň vytesaná na náhrobku líčí, že matka za Emilií truchlila z ciziny:\nTy poznala jsi ryky moře s úskalím a lesy,\nAvšak doma otci v náruči skonala jsi.\nMiláčkem nám Ty jsi byla,\nradost v žal jsi proměnila.\nMatička truchlí za mořem,\nOtec pláče nad hrobem.\nNa shledanou, drahá Miluško.\nMatriční zápisy nám krom smrti Emmy odhalují i skon Marie Fagulcové z č. 27, která zesnula přesně za měsíc po Emmě ve věku 40 let na souchotiny. Emilie tak před branou věčnosti stanula po boku další spoluobčanky, kterou jako by si zanedlouho k sobě zavolala.\nStarý hřbitov s márnicí ve Štítné nad Vláří (foto: archiv Dominik Šuráň)\nChtěl bych vás všechny povzbudit, až příště půjdete na štítenský hřbitov, zastavte se u hrobu Emilie, zapalte za její duši svíčku a v tichu zavzpomínejte na její nedlouhý život. I v tak krátkém čase, který jí byl vyměřen však poznala krásy širého světa a své tělo složila v krásném valašském kraji.\nAutor článku - Dominik Šuráň


Bavorský les a dovolená s dětmi – Německo (Šumava) | Ověřeno rodiči - Ověřená místa a recenze pro rodiny s dětmi\nPohodlný výběr ubytování\nUbytování jsme tentokrát našli přes místní web, kde si můžete sami zadat a konkrétně vyspecifikovat poptávku a poskytovatelé ubytování se vám pak ozývají sami. Je to velmi pohodlné a nezabere vám to tolik času. Na naši poptávku nám přišlo asi 6 nabídek, ze kterých jsme si nakonec zvolili Ferienhaus Fanny především kvůli lokalitě a také kvůli poměru cena/vybavení, které se nám moc líbilo a v reálu nakonec ještě předčilo naše očekávání.\nApartmán byl velmi prostorný, nově zrekonstruovaný, měl ložnici s dvoulůžkem, dětský pokoj, kuchyni s jídelním koutem a obývacím pokojem a koupelnu se sprchou a toaletou. K dispozici bylo i venkovní posezení, v létě se tam dá i grilovat. Jako bonus tam bylo skvělé zázemí pro děti - dětský koutek se stolečkem a hračkami, jídelní židličky a dětská jídelní sada, cestovní i dětská postýlka. V sezóně bude k dispozici i venkovní hřiště. Majitelé byli velmi příjemní, v apartmánu byla spousta materiálů o tom, co se v okolí dá navštívit, plus jsme dostali i návštěvnické slevové kartičky, díky kterým jsme měli slevy na vstupné a zdarma místní autobusy a vlak. Za ubytování jsme platili 53 EUR za noc za celý apartmán (komplet cena včetně závěrečného úklidu a pobytové taxy).\nOd apartmánu jsme to měli ke všem důležitým věcem v městečku 5 minut. Akorát to všechno bylo dost "z kopce-do kopce"..na horách asi nic překvapivého:). V centru najdete několik obchodů, velké potraviny, pekařství a několik restaurací. Na oběd nebo večeři můžete zajít do Aldersbacher Bräustüberl přímo u náměstí, což je pivovarská hospůdka, kde celkem dobře vaří a mají i dětskou nabídku (židličky a přebalovací místnost je samozřejmostí).\nLam - lázeňský park a aquapark\nDole pod parkem pak jsou místní "lázně" - aquapark Osserbad Lam, který není sice nijak veliký, ale s dětmi si to tam určitě užijete, navíc je vhodný i pro celkem malé děti. V areálu jsou vnitřní i venkovní (otevřené pouze v létě) bazény, uvnitř najdete oddělený plavecký bazén, bazén s tobogánem, vířivkou a masážními lavicemi, dále pak teplejší bazén s masážemi a oddělené dětské brouzdaliště s velmi teplou vodou a dětskou klouzačkou. K dispozici je v ceně vstupného i sauna a pára. Kolem bazénů jsou lehátka a je tam i občerstvení s klasickou nabídkou. Ve velkém bazénu byla voda celkem chladná, takže při ježdění na tobogánu děti drkotaly zubama, ale v brouzdališti a menším bazénu se pak příjemně ohřály :) Vstupné je 7,50 EUR s návštěvnickou kartou na celý den, děti do 6ti let neplatí. Navíc k návštěvnické kartě máte 1x vstup po 17 hodině zdarma, případně u některých ubytování můžete dostat kartičku na neomezený volný vstup.\nPouhých 6 kilometrů od města Lam se nachází krásná přírodní zoo Tierpark Lohberg. Máte několik možností, jak se do ní dostat. Můžete jet autem, autobusem (zdarma) nebo se vydat pěšky. My jsme zvolili procházku, protože ten (jediný) den bylo opravdu krásně. Šli jsme celou dobu po asfaltové cyklostezce z Lamu přes Thürnstein, Schrenkenthal a Schwarzenbach. Cesta vedla po vedlejších silnicích s minimálním provozem a byla pohodová, nicméně ne úplně po rovince:).\nSamotná zoo je spíš takový super přírodní park, ve kterém bylo překvapivě hodně zvířat a velké množství interaktivních prvků pro děti, takže přesto, že cesta vedla dost do kopce, pro děti to bylo motivující a velmi zajímavé. Názvy zvířat si můžete přečíst i v češtině, stejně tak jako některé interaktivní prvky. Na české návštěvníky jsou tu zvyklí:). Prohlídku zvládnete v pohodě i s kočárkem, až na jeden úsek, na který ale není nutné jít. V areálu je i občerstvení s jídlem a hezké dětské hřiště, v létě funguje i malý vodní svět. Prohlídka vám zabere tak hodinku až dvě a za vstupné zaplatíte 4 EUR s návštěvnickou kartou, děti do 4 let mají vstup zdarma.\nZpátky do Lamu se můžete vrátit třeba autobusem (pokud nějaký pojede), nebo můžete opět zkusit procházku, tentokrát po druhé straně údolí přes Eggersberg a Gläsener Steig . Upozorňuju předem, že to není cesta úplně vhodná pro kočárky (jedny schody, jedny kořeny a dost bahna) a je to na začátku hoooooodně do kopce:). Ale jinak půjdete krásnou přírodou a po prvním kopci je to už vlastně pohodička po vrstevnici. Pro nás se z tohoto výletu díky procházce tam i zpět stal vlastně celodenní výlet, ale tím, že bylo opravdu krásně, tak nám to vůbec nevadilo.\nJelikož nám počasí opravdu moc nepřálo, tak jsme byli nuceni hledat v okolí i indoor aktivity, které by zabavily jak nás, tak děti. A ono jich v okolí překvapivě vůbec nebylo málo! Sklárna Joska v Bodenmais byla jednou z nich. Mohu ji upřímně doporučit k návštěvě i za hezkého počasí, stojí to za to. Z Lam se tam dostanete autem asi za 30 minut. Kromě toho, že si můžete nakoupit nejrůznější sklářské výrobky (a že prodejní plocha je fakt veliká až máte strach aby děti něco nerozbily), tak si něco ze sklářského průmyslu můžete i sami vyzkoušet.\nV areálu je krásné venkovní dětské hřiště, kavárna a super samoobslužná restaurace v bavorském stylu (v létě se zahrádkou), kterou rozhodně doporučuju na oběd. Uvnitř je navíc i /p737-akcnicenycz-a přebalovací místnost. V nabídce mají i dětská menu, děti k němu navíc dostanou dárečky na památku. Na děti tu prostě myslí na každém kroku, přestože sklárna sama o sobě je spíš cílem návštěv pro dospělé.\nHned pod budovou bývalé fary je pak velmi příjemná restaurace, kterou určitě doporučuji třeba na oběd. Výborně tam vaří a mají i dětské menu. Jejich spätzle se smetanovou omáčkou u našich dětí opravdu zabodovaly:).\nSamozřejmě, že hezky se udělalo až v den, kdy jsme měli odjíždět do Prahy:). Klasika. Tak jsme alespoň den odjezdu ještě využili na jeden výlet, protože domů jsme to naštěstí neměli až tak daleko. Vydali jsme se opět směrem na Bodenmais (tam je sklárna JOSKA, o které jsem psala v první části) a chtěli jsme v nedalekém Silberbergu vyzkoušet prohlídku stříbrného dolu, která měla být schůdná i s kočárkem. Důl se nachází uprostřed hory a je potřeba k němu buď vyjít 500 m do kopce, nebo se svézt lanovkou. My jsme nahoru jeli lanovkou, na kterou nám bez problémů vzali i kočárek. Prohlídky začínají každou půlhodinu a jsou vedeny pouze v němčině. Nicméně s kočárkem se to tam opravdu dá (až na jedny schody, které lehce vynesete) a je to tedy zážitek! Nejdříve se musíte obléknout do speciálního hábitu a vzít helmu - a to i děti. A pak už jdete na prohlídku do nitra hory, kde vidíte šachty, vozíky, starou techniku a dýcháte léčivý vzduch. Prohlídka trvá 45 minut a i když nebudete nic rozumět, tak za ten zážitek to určitě stojí. Zvládnou to i malé děti, které budou mít z toho všeho oči až na vrch hlavy a než se stačí vzpamatovat, tak už budete zase venku :) Vstupné stojí 8,20 EUR na osobu, děti do 4 let neplatí nic. Pokud budete chtít jet lanovkou, tak cesta nahoru vás vyjde na 4,50 EUR, děti jsou opět zdarma.\nCelkově musím říct, že nás oblast Bavorského lesa svými možnostmi vyžití pro rodiny s dětmi nadchla. Nejen, že je to z Prahy relativně kousek, ale je tam všude tolik možností co dělat a to jak venku, tak uvnitř. Spoustu procházek, výletů a rodinných parků jsme přitom ani nestihli navštívit, protože jsme měli fakt ošklivo a navíc jsme tam byli mimo sezónu, takže některé věci byly ještě zavřené. Oblast by byla vhodná i na kolo, ale pořád je to vlastně Šumava, takže rovinky tam moc nečekejte:). Kromě toho jsme velmi ocenili, že na rodiny s dětmi prostě všude myslí a k dětem mají velmi milý přístup. Pokud je někde nějaká atrakce pro rodiny s dětmi, tak je tam pro ně i vhodné zázemí. Jídelní židličky a přebalovací pulty jsou samozřejmostí snad všude, kam přijdete, někdy i tam, kde by je člověk nečekal, třeba v té nejobyčejnější hospůdce v malé vesnici.\nShrnuto a podtrženo, Bavorský les a Bavorsko obecně se pro nás stává dalším cílem, který v budoucnu budeme dál prozkoumávat. A moc se na to těšíme:).\nUnterrain 11, 93462, Lam\n11.6 kmVelký Javor tedy výlet na nejvyšší vrchol Šumavy\n13.5 kmČerné jezero na odrážedle i s kočárkem – výlet s dětmi Šumava\n13.7 kmRozhledna Špičák a Čertovo jezero – výlet s dětmi Šumava\n13.7 kmVelké Javorské jezero (Großer Arbersee) – Německo\n18 kmŠumavská Hadí stezka s interaktivními prvky pro děti a cukrárna Charlotte s vláčky - okres Klatovy\n21.2 kmDům divočiny – Šumava, bavorská strana\n29.5 kmZábavní park Churpfalzpark - Německo