Když jdete na koncert kytaristy ŠTĚPÁNA RAKA, nečekejte suše akademický přednes vysokoškolského profesora. Štěpán Rak je spíš nezkrotný živel, který zahraje na kytaru cokoliv (součástí jeho skladby Vzpomínka na Prahu je i část Smetanovy Vltavy) a možná k tomu bude i zpívat, pískat či recitovat. Pouhých šest strun a pět prstů neznamená pro jeho hudební vyjádření žádné omezení, a tak je leckdy těžké uvěřit, že to, co posloucháme, opravdu hraje jen jeden člověk na jednu kytaru...K vašim kytarovým začátkům - začal jste hrát na klasickou kytaru poměrně pozdě, až ve 20 letech, a velkým popudem k tomu prý byla návštěva koncertu Milana Zelenky v Rudolfinu. Přivedly vás ke kytaře přímo nějaké konkrétní skladby, nebo hudba určitých autorů?\nAno, dva autoři. První z nich byl Sor a jeho Variace na Mozartovo téma v podání Milana Zelenky. Já jsem do té doby hrál na kytaru pouze trsátkem, a to hity jako třeba Dajána a Pramínek vlasů . Nechal jsem se svými kamarády zbalíkovat k tomu, abych šel do Rudolfina na koncert, a tak jsem poprvé v životě přišel ve svých dvaceti letech na kytarový recitál. A naprosto mě uchvátily Sorovy Variace, které Milan Zelenka tenkrát zcela brilantně zahrál. A potom druhý nebo třetí den byl v televizi záběr, kde hrál André Segovia slavné Vzpomínky na Alhambru Francesca Tárregy. Tyto dvě skladby mě natolik uchvátily, že jsem se obě snažil získat v notovém materiálu a naučit se je hrát, ale bránila mně v tom má totální neznalost kytarových not - kdysi jsem hrával na housle, ale kytaře jsem vůbec nerozuměl. Snažil jsem se k tomu dobrat vlastními silami, a pamatuju si, že tremolo, typické pro koncertní etudu Vzpomínky na Alhambru, jsem se snažil zahrát nejprve trsátkem, a potom jedním prstem, tím že jsem hrál tam a zpět. Výsledek byl velmi žalostný, tak jsem toho záhy nechal.\nAsi nejdůležitější osobou pro vaše studium kytary pak byl profesor Štěpán Urban.\nAno, měl jsem to štěstí, že jsem se seznámil nejprve s Jiřím Köhlerem, a on mě vzal do parády. Rok mě driloval a pak mě přivedl k Štěpánu Urbanovi. A tím vlastně začala má koncertní dráha. Má první hodina u pana profesora Urbana probíhala takto: když mě Jiří Köhler představil, pan profesor lakonicky řekl: "No tak ukaž, co umíš." Uměl jsem jedinou skladbu - Lobosovo Preludium č. 1 . Velice romantická, krásná skladba, a pojal jsem to takovým velkolepě romanticko-rachmaninovovským způsobem. Rozehrál jsem struny, seč jsem mohl, a říkal jsem si, že až skončím, tak že se mi úplně všecko v životě změní, že pan profesor zajásá a bude mě korunovat na krále kytary, a dohrál jsem poslední akord s velikým rozmachem. Leč stalo se to, že pan profesor mě praštil pěstí do zad a řekl: "Když už umíš starou belu, tak aspoň seď rovně."\nA to byla největší rada v mém životě, kterou mi kdo kdy dal. Ono je někdy strašně dobré dostat obrovský kopanec na počátku, aby člověku moc nenarostla křidýlka. Z té první hodiny jsem tehdy odcházel navztekaný a zuřivý a říkal jsem si, že mu to jednou vrátím. A jsem šťasten, že mu to nyní mohu vracet, samozřejmě v podobě pozitivní. Pan profesor, když umíral, mi sdělil svoje poslední přání. Jedno přání bylo, aby se u nás vyráběly kytary, které budou na světové úrovni, a osud mě dovedl k Václavu Svobodovi; a druhé přání, aby se kytara začala vyučovat na vysoké škole, což se jemu bohužel za konstalace, která byla, nemohlo podařit.\nŠtěpán Urban vám byl asi nejen výborným kytarovým pedagogem.\nPan profesor se stal mým druhým tátou, mým duchovním tátou, protože kromě toho, že mě učil hře na kytaru a kráse tónu, učil mě i lásce k hudbě, lásce k životu a ke všemu, co k životu patří. Byl to člověk, který už v těch temných 60. a 70. letech toho, kdo měl zájem, také zasvěcoval do tajů astrologie, Steinerovy antroposofie a vůbec do těchto takzvaných tajných věd. O nich říkal, že mají zůstat jenom u zasvěcenců a že největší, co nám mohou dát, je obrovská inspirace - i pro umění. Takže mě vlastně přivedl i k tomu, že jsem se začal zabývat astrologií coby inspirací, třeba ke znamením zvěrokruhu jsem napsal Koncert pro kytaru a orchestr Vodní znamení . Umění má také obrovskou vlastnost, že i ty nejkrutější a nejstrašlivější jevy dokáže podat formou, která je nejenom stravitelná, ale i poučná, a která může svým způsobem být pozitivně laděná. V roce 1974 jsem napsal symfonii Hirošima a tam té hrůzy zdaleka není tolik, protože je to spíš dík životu než oslava smrti. Tyto inspirace jsou pro mnoho umělců nesmírně silnou záležitostí a já si vzpomínám, jak mi pan profesor jednou ukázal dva horoskopy a řekl mi: "Posuď, jeden z nich je masový vrah a druhý je génius. Už jsem tě to trošku naučil, dokážeš poznat, kdo je kdo?"\nMně padl zrak hned na ten, kde byly samé kvadratury a velice špatné aspekty, tak jsem řekl, samozřejmě, tohle je vrah. A pan profesor se zasmál a řekl: "To by to bylo na světě moc jednoduchý. Je to přesně naopak, ten, který tady má tolik skvělých aspektů, to je právě ten vrah, protože jemu to všechno procházelo."\nByl to Eichmann a ten druhý horoskop byl Karel Čapek. A pak dodal: "Víš, vlastně nejsi tak daleko od pravdy. Vždyť si vem Čapkovy romány - Bílá nemoc, Krakatit, v kterých nechává umírat obrovské množství lidí. Vlastně se tam jako masový vrah chová, ale je to v umělecké podobě, a ta může povznášet, protože je to poučení. Jen si vzpomeň na poslední slova z Krakatitu - nevymýšlej nic, co by zabíjelo, ale vymysli radši něco, aby to svítilo a hřálo."\nA to je vlastně resumé celého díla. A to je ono sdělení, které má umění v sobě, a je úplně jedno, je-li pak inspirováno astrologií, numerologií a nebo životními událostmi. Nebo jenom pouhou fantazií a potřebou tvořit.\nInspiruje vás numerologie i v tom smyslu, že byste přímo uplatňoval ve svých skladbách nějaké číselné vztahy?\nNapadlo mě to v momentě, kdy jsem na AMU studoval u pana profesora Karla Janečka, kdy dával tyto číselné vztahy ve své moderní harmonii dohromady, a samozřejmě mě to vedlo k určitým úvahám, především v absolutní hudbě, v reálné hudbě a v sonorním projevu. Byly doby, kdy jsem psal i takovéto skladby a psal jsem dvanáctitónové řady, kde jsem s čísly počítal, třeba i skladby na telefonní čísla. Na tomto světě se nic neděje náhodou, a věříme-li v numerologii, věříme-li v logiku čísel, tyto číselné vztahy mají nesmírný význam. Všechno jsou to sdělení a pravdy. Pravda o jedničce je pravda o jednotě, pravda o dvojce je pravda o dvojnosti a cesty z dvojnosti do jednoty a tak dále. Všechno toto má svůj řád a svoji nekompromisní logiku. Například pořádám v Doubici na Rumbursku takové víkendy, které pan Levý z Astra krásně nazval "kytaroterapie", kdy mám kytaru stále v ruce a povídám si s lidmi o magii čísel, magii planet a podobně. Nikoli, že bych vyučoval astrologii a numerologii, ale spíš o tom hraju. Tato inspirace je v mé tvorbě natolik silná, že jsem vytvořil celovečerní pořad, který se jmenuje Znamení zvěrokruhu . Jsou to písně, balady, básně, ale i skladby těmito znameními inspirované. Vytvářím teď i velký cyklus samostatných 15 - 20 minutových skladeb pro sólovou kytaru - již mám vypracováno Znamení Štíra a Znamení Lva . Z něho zazněla i ukázka, Píseň pro královnu , na loňském summitu NATO, kde jsme s Alfrédem Strejčkem a s Jitkou Molavcovou hráli manželkám prezidentů. Tato skladba je věnována královně matce, narozené ve znamení Lva.\nJe těžko uvěřitelné, že po tom, jak vypadala vaše první hodina kytary u Štěpána Urbana, jste se stal prvním profesorem kytarové hry na AMU. Začal jste tam učit před dvaceti lety, mohl byste toto období nějak zhodnotit?\nVýuku kytary na AMU jsem zahájil v říjnu roku 1982. Je to pro mě doba nesmírně krásná a jsem na ni opravdu pyšný. Mým prvním absolventem byl Miloslav Klaus, který skončil třetí na soutěži v Paříži, a pak následovali další vynikající absolventi, z nichž se třeba rekrutovalo Pražské kytarové kvarteto, i když bylo založeno už profesorem Jirmalem na pražské konzervatoři. Mám-li ještě jmenovat, tak třeba Martin Carvan, který je dneska členem skupiny Jablkoň, a především Pavel Steidl, který patří vůbec k největším kytaristům současnosti. A měl jsem i možnost být konzultantem profesora Martina Myslivečka nebo Miloslava Matouška a dalších. Zatím mým posledním absolventem je opět vynikající hráč - Petr Fiala, finalista soutěže v Kutné Hoře. Myslím, že za dobu těch 20 let se podařilo prokázat životnost kytary, což bylo odměněno tím, že kytaře - nejen mně, já to neberu za svou zásluhu - byla dána od pana prezidenta Havla v roce 2000 profesura. Teď už má profesuru i Milan Zelenka, kterého jsem přizval ke spolupráci po několika letech, protože jsem to zahajoval sám. Kytara má už dnes svoje zastoupení vysokoškolské i na té nejvyšší úrovni a myslím si, že ten trend je vzrůstající. Zájem o kytaru nejenže neupadá, naopak je větší a větší, takže nejsme schopni uspokojit zájem žadatelů, protože míst, která máme, je málo - jedno, dvě, maximálně tři do roka.\nPropagujete v současné době trochu neobvyklou pětiprstovou techniku, kdy se hraje všemi prsty pravé ruky. Jaký má tato technika ohlas ve světě?\nNejenom všemi prsty ruky pravé, ale i ruky levé. Stejně tak jako violoncellisté a kontrabasisté používají tak zvané palcové polohy, tak já jsem totéž zavedl i v kytaře, zvláště ve svých skladbách, kdy už není jiná možnost, jak se dobrat k oněm hmatům. Ale týká-li se to ruky pravé, tak především jsem se rozhodl, že nebudu z malíčku dělat dobrovolně invalidu a že to, co se děje v ruce jedné, by se mělo dít i v ruce druhé. Používáme-li malíček po staletí v levé ruce zcela běžně, proč bychom ho neměli používat také v ruce pravé. Když jsem kdysi dávno cvičil kulturistiku, pochopil jsem, že mám-li cvičit nějaký cvik, musím ho cvičit v obou směrech, jinak riskuju to, že jedny svaly budou podvyvinuté a jiné převyvinuté. A proč bychom měli nadvyvíjet určité svaly v pravé či levé ruce jedním směrem a neměli bychom stejným způsobem cvičit i jejich opačný směr a skutečně i drnkat o struny v opačném směru čili vnější částí nehtů z dlaně ven? Pak se posílí tyto svaly v obou směrech, kontrola nad úhozem bude daleko větší a zvětší se tím i rychlost. Není to jen z mé hlavy. Hráči španělského flamenca od nepaměti užívají různých technik, ale především techniky rasguada, kdy používají nejenom malíčku, ale i protipohybu. Pětiprstová technika umožňuje nejen nové technické a výrazové možnosti, ale umožňuje i mnohem větší, monumentálnější zvuk a dává kytaře nový rozměr ve smyslu jakéhosi dlouhého tónu. Když orchestr nebo varhany hrají tutti, kdy se valí masa zvuku a v onom dlouhém tónu graduje, tak v kytaře kromě arpeggií, která jsou zase svébytná, nemáme žádnou možnost tohoto dosáhnout. Pětiprstová technika, toto jakési tremolo graneado, kdy prsty jeden po druhém postupně hrají v jednom a druhém směru velice rychlé arpeggio, které se pak spojí v jeden veliký zvuk, vytváří právě onen orchestrální dojem. Toto nové umění tremola a rasguada se mi stalo osudem a cestou, takže se ho snažím učit i své posluchače. Myslím, že tohle je cesta, kterou by se soudobá kytara mohla vydat. Těch, kteří to vyučují, je v současné době už víc, ať jsou to mí žáci v zahraničí, ve Finsku, v Americe, v Kanadě nebo v Austrálii, tak i lidé, kteří k tomu dospěli svou vlastní cestou, například můj kolega z Ameriky Charles Postelwate, který má na tom vybudovanou celou techniku, Alice Artz, a jak už jsem zmínil i flamencoví hráči. I z historie se dozvíme, že v dávných dobách kytaristé, loutnisté a vihuelisté používali malíčku jako specifického efektu zvukového - pokládali malíček na ozvučnou desku. Když se pak zvedl, umožnilo se tím ozvučné desce víc rezonovat, takže hrálo i roli zvětšení zvuku.\nNa začátku vaší kytarové dráhy byla vlastně ta největší "klasika" - Vzpomínka na Alhambru, oslovuje vás nějak současná hudba jiných autorů, ať už kytarových nebo nekytarových? Máte mezi skladateli nějaké oblíbence?\nJá jsem měl vždycky oblíbence, už od malička mě fascinoval Beethoven a Bach, zvláště jeho varhanní hudba, úplně u vytržení jsem poslouchal chorální předehry a varhanní fugy. Pak do toho začala prorůstat hudba například Berlioze, především Fantastická symfonie a Requiem . Jako člověk ve znamení Lva jsem romantik, a tak jsem neustále tíhnul ke gigantickým formám. Takže mě samozřejmě začaly nesmírně zajímat Mahlerovy symfonie a na to navazující autoři 20. století, což byli Prokofjev, Stravinskij, Šostakovič. Vůbec ruská hudba - Borodin, Čajkovskij, Glinka a další - mě naplňovala obrovskou vřelostí a cituplností. Mohl bych tady jmenovat kdekoho, protože si zas vzpomínám na jednu nádhernou větu, kterou mi pan profesor Urban řekl: "Jsou v životě věci dělitelné a jsou věci nedělitelné."\nMezi ty nedělitelné patří třeba láska, buď je, a nebo není, rovněž tak dobro, pravda, nedá se to dělit; a on zahrnoval do tohoto výběru i hudbu. Říkal: "Hudba buď je, a nebo je to blábol."\nNerozlišoval styly a žánry. V hudbě a vůbec v kumštu jde především o sdělení, a jestliže se mi nepodaří to sdělení formou jednoduchou, pak už vůbec ne formou složitou. Můžu třeba složitou formou udělat bububu na posluchače, dát tam 20 tympánů a 50 tub, trumpet a trombónů a stejně to nebude nic, co půjde do hloubky. A pak bude jeden zpěváček zpívat jednohlasou písničku a mě z toho bude běhat mráz po zádech. To sdělení je shůry a jestliže je pochopeno a uchopeno správně, tak pak se stane pravdou nedělitelnou.\nKytara je dost specifický nástroj, pro který těžko může psát někdo, kdo jej neovládá. Výjimkou byl třeba Rodrigo, který sám na kytaru nehrál, a přitom napsal snad nejznámější kytarový koncert. Zřejmě proto je mezi kytaristy i mnoho skladatelů, kteří sami hudbu komponují. Myslíte, že je k tomu vede jenom nedostatek literatury nebo že je to i něco dalšího?\nVrátíme se k Beethovenovi. Miloval kytaru, protože měl spoustu přátel kytaristů. Pod jeho taktovkou hrál i Mauro Giuliani a jeho velikým přítelem byl původem český kytarista a skladatel Václav Tomáš Matějka, který když Beethovenovi hrál svou Grand sonatu D dur , tak Beethoven měl podle jednoho z pramenů vzkřiknout ona památná slova, že kytara je vlastně komorní orchestr. Beethoven velice dobře cítil, co kytara má v sobě za energii, a řekl také, že kytaru je tak krásné poslouchat a tak těžké pro ni psát. Napsal pro ni pouze jedinou skladbu - pod vedením Matějkovým překomponoval pro kytaru harfový part svého Tria pro violu, flétnu a harfu g moll . Takže ona specifičnost kytary spočívá v tom, že kytara v rukou kytaristy začíná být smysluplná i v kompozici, ale vždycky to tak není. Když pominu jména, jako je dnes třeba Nikita Koškin, Leo Brouwer nebo Kleynjans, kteří nejenom pro kytaru píší, ale také na ni skvěle hrají, tak jenom v naší zemi najdeme slavné Diario Václava Kučery, které se stalo světovým hitem, a Václav Kučera na kytaru v životě ani nesáhl. Jaké krásné skladby napsala pro kytaru Jana Obrovská - Chvála českého chorálu nebo Hommage Ä Bartók a další. Jde o to, jestli je inspirace natolik silná, že tomu skladateli zní kytarově. A jestli má po ruce kytaristu, který mu to může přehrát. Když jdeme do světa - jakou fantastickou kytarovou skladbu, která je úplným milníkem ve světové kytarové literatuře, napsal symfonický skladatel Benjamin Britten - Nocturnal . To je jedna z nejsilnějších skladeb, která vůbec kdy pro kytaru vznikla a vlastně zase díky Julianu Breamovi dostala onu sílu, kterou má. Vezměme si například skladbu Drei Tentos od Henzeho, nebo Waltona a jeho slavné Bagately pro kytaru . Mohli bychom se podívat i do minulých dob. Kytara má svou specifičnost technickou i sonoristickou, protože nejenom tóny, barvy, témbr, ale i zvuky, které dokáže vyloudit, jsou nesmírně silné. Já si troufnu tvrdit, že v barevnosti, které je kytara schopna, se jí těžko může rovnat kterýkoli jiný nástroj, a rovněž tak i v dynamice. Zní to možná trošičku zvláštně, ale když si vezmeme dnes kytary Svobodovy nebo Smallmanovy, tak i v té vyšší úrovni jsou už schopny konkurovat nástrojům, jako je třeba harfa. Ale kytara je hlavně schopná jít do neuvěřitelných nuancí pianissima, takových, že těžko který z nástrojů se tomu může rovnat. Čili onen posun je tam dolů, do niterných poloh. Kytara má také nesmírnou plejádu zvuků, které jsou z tohoto nástroje vylouditelné, včetně různých poklepů, praskotů a bzučení, a doplňují její nevyčerpatelnou barevnost a témbr.\nKolik vy sám máte kytar a jaké kytary používáte na koncertech?\nTo je velmi rozdílná záležitost. Na koncertech používám dvě kytary - od českého mistra pana Svobody a zvukově unikátní nástroj Australana Smallmana, ale kytar mám víc. Mezi ty zajímavé patří třeba José Maria Villa-Plana, španělská kytara z 80. let, kterou jsem získal od svého anglického přítele Davida Bridge za to, že jsem mu věnoval skladbu - Píseň pro Davida , kterou mají v repertoáru i David Russel a John Williams. Na tuto kytaru hraje nyní můj syn, písničkář Jan Matěj. A pak mám unikátní kytaru, kterou jsem dostal po svém pětiletém působení ve Finsku, kde jsem spoluzakládal kytarovou školu na Konzervatoři Středního Finska. Věnoval mi ji můj žák Jyrki Pölkki - žák, který byl nezdárný, zdálo se od samého počátku, že ho vůbec nezajímá, co dělám, a vlastně se mnou celou tu dobu ani nemluvil. Leč postupem času se z něho stal vynikající kytarista a také stavitel kytar a lodí. Když jsem odjížděl, nepřišel se ani rozloučit. Ale po čase mně přišla zásilka z Finska. Byla to malá, čtvrťová kytara, která výborně hraje, a k tomu byl dopis od Pölkkiho, že se omlouvá, ale že jako Fin by nesnesl, abych viděl slzu v jeho očích, když se loučí, a že proto mým synům věnoval tento nástroj jako dík za nejkrásnější roky svého života, které prožil s mou hudbou. Od té doby vím, že věci se mohou také vyjadřovat jinak než velkými gesty. Takže to je další z kytar a potom mám kytaru, která se jmenuje "gran guitar". To je kytara ruská, kterou mi věnovali mí přátelé, vynikající kytaristé A. Olšanskij a V. Ustinov, a společně jsme natočili desku, která se jmenuje "Štěpán Rak introduces Gran Guitar". Je to dvanáctistrunná kytara, kde jsou struny jako sendvič ve dvou vrstvách, vrchní vrstva je nylonová, spodní vrstva kovová. Má neuvěřitelné zvukové možnosti, ale obrovským problémem je ladění. Používám ji také na své desce "Teskně hučí Niagára", což jsou virtuózní úpravy trampských evergreenů.\nChtěl byste něco popřát české kytaristice do budoucna?\nChtěl bych popřát to, aby kytara nesloužila k tomu, že budu na kytaru hrát proto, abych byl slavný a bohatý, ale abych měl kytaru ve svém srdci, ve svém nitru jako cestu. Víte, je jedna stará moudrost: není špatné ani dobré cesty, je jenom cesta, vše ostatní je bloudění. Aby se to nestalo blouděním, aby to bylo cestou k sebevyjádření a pochopení hudby, k pochopení krásy a lásky. Protože co jiného je kytara než nádherný hudební nástroj, který má tak jako kterýkoli jiný svou cestu, která vede do Říma. Aby tak člověk předával štafetu těm dalším a aby to čapkovsky takzvaně svítilo a hřálo, aby to k něčemu bylo.\nVíce z této kategorie: « Jednota v rozmanitosti\tChci, aby posluchači zapoměli na nějakého Bártu »


Dmácí uzený sýr - Kulináři.cz\nUzení > Dmácí uzený sýr\nUzený sýr 2 hodiny studeným kouřem bych chtěl ochu..., host, 22.8.2018\nS formou naprosto souhlasím.Přesto poznámka...., bošek, 4.8.2018\nAhojky nejlepší sýr na uzeni je německá goud..., host, 17.5.2018\nMě se představa silonky a sýra nelíbila a ta..., host, 1.12.2017\nZdravim, ja delam syr tak ze koupim cihlu eidamu ..., host, 3.11.2017\nDmácí uzený sýr\nmn.bl (2) - xxx.xxx.52.155 (?)\nAhoj, jsem tady znovu :-) blíží se dovolená a s tím i čas uzení :-)Budu udit zase koupené, domácí klobásky, ale taky bych chtěl zkusit i sýr.Poradíte mi prosím jaký sýr je na to nejlepší?Jestli normální eidam nebo jaký? Vím, že se to krájí na kostičky, může se promíchat i s nějakou uzeninou, a dává se to do silonové punčochy.Jak zamezit aby se silonka nepřepálila o hák v udírně?Jak dlouho udit??? Když nebudu míchat sýr s uzeninou, musí se krájet na kostičky?A jak velké kusy do jedné ponožky??? moc děkuji za rady M.\nhost - xxx.xxx.246.101 (?), 31.7.2011 0:23\nSe sýrem je to trochu složitější, vzhledem k tomu, že mám uzenou chuť sýra velmi rád a u kupovaného mě vadí, že ve vnitřku není cihla uzená, tak jsem vymyslel metodu uzení, která tyto nedostatky nemá. Koupená celá cihla (tvrdý sýr typu Eidam) a nebo domácí sýr se nakrájí po délce na nudle tak 1,5 cm x 1,5 cm. Dáme na prkénko a nebo síto, oka cca 0,5 cm (nudle by se neměli dotýkat) a dáme do udírny.Teplota 20-30o C. Na prkénku musíme jednou obrátit, na sítu to není nutné. Pokud jsme s barvou spokojeni sýr vyndáme z udírny. Nudle dáme po délce do uzenářské síťky a nebo do řídké dámské punčochy. Zformujeme do válce a povážeme provazem. Dáme zpět do udírny a zvýšíme teplotu na bod tavení sýra. Podle mých zkušeností to je okolo 80-90o C. Pozor je to individuální. I u stejného sýra a stejného výrobce se to liší až o 10-20o C. Proto se musí sýr v udírně kontrolovat. Bohužel člověk u udírny je většinou ve společnosti kamarádů a alkoholu a tak se ta kontrola někdy vymkne. Též jsem měl to štěstí, potom se většinou sýr roztaví příliš a proteče oky síťky a nebo punčochy!!! Prý pomůže punčochu trochu namastit stolním olejem (no ale on se tam potom ten kouř bude dostávat špatně) nezkoušel jsem. No to vyndávání sýra spečeného na punčoše bych nikomu nepřál. Proto to již dělám jinak a po svým. Vezmu plechové korýtko, v kuchyni používané na pečení tzv. srnčího hřbetu (je půlkulaté a dno má zvlněné) nebo hranaté používané na pečení tzv. moskevského chleba, vytřu ho slaninou nebo nějakým tukem a dám do něj po délce vyuzené nudle sýra. Potom dáme zpět do udírny a sýr roztopíme až je slitý i na povrchu (kontrolovat a nepřehánět teplotu). Vyndáme vychladnout a potom vyklopíme, tuk použitý na vytření formy nám bude na sýru vadit při následujícím uzení povrchu, proto ho velmi pečlivě otřeme (je proto lépe se poohlédnout po formě s povrchem teflonovým, tam se tuk nepoužívá). Vyklopenou cihlu sýra dáme do udírny na prkénko doudit tentokrát „vzhůru nohama“. Po vyuzení boků a dna, teplota 20-30o C je sýr připraven ke konzumaci. Sýr je v nákroji pěkně mramorovaný a chuťově o mnoho lepší než kupovaný.\n- Nudle sýra se dají do utřeného česneku (1-2 paličky na 1 kg sýra) s trochou vody a nebo\npiva uležet na 2-3 dny následuje uzení a roztavení.\nTak by se dalo pokračovat ještě dlouho již jsem vyzkoušel asi 20 přísad, no prostě experimentujte a namáhejte mozeček pánové.\nhost - xxx.xxx.204.67 (?), 5.11.2011 21:40\nsýr udíme už několik let, nakrájíme na kostičky 1,5 x 1,5 cm dáme do punčochy- přísady nejlpe paprika, ořechy,chilli, česnek, hlavně žádný kořenící směsi, obsahujou antihrudkující sr.čky a sýr se pak nespojí.s uzeninou nám to moc nefunguje - pustí tuk a ten pak zabrání kostičkám ve spojení. Používáme 30tku Eidam. udíme 3-5 hodin při 20-25 st C až se krásně vybarví a pak zvýšíme teplotu na 45-50 st C. kostičky se krásně spojí a na vršku zůstávají sýrové střapce - kamarád tomu říka čipsy. Tenhle postup je pro uchování a snězení za studena, pokud ho chceme jíst hned teplý, proudíme vyndáme necháme lehce schladnout, vyndat z punčochy a pak do misky a zpátky do udírny na 45-50 st C - tole je fakt výborné, horký roztavený uzený sýr - vždycky se ho přejíme tak, že nemůžeme už ani pít :)\nhost - xxx.xxx.224.17 (?), 27.11.2011 15:33\nAhoj, a není problém ten sýr z punčochy vyndat? Mám obavu, že se mi na ní ta vyuzená krusta přilepí.. Petttr@email.cz\nm3f (14) - xxx.xxx.242.167 (?), 27.11.2011 16:00\nNesmíte to přehnat s teplotou a fakt ji hlídat. Pokud je vysoká tak se sýr "zataví" do punčochy, teplotu držím max. okolo té padesátky, jen tolik aby se pěkně "slil" (pokud je krájený na kostečky).\nhost - xxx.xxx.47.34 (?), 7.12.2011 15:20\nAhoj, ja udim syr uz nekolik let a osvedcil se mi nasledujici postup. 30% eidam (45% nema smysl, moc tece) nastrouham nahrubo a smicham s nasekanym cesnekem nebo orechy, palivou paprikou, olivama. Naladuju do puncoch (oblibenou znacku nemam, koupim to nejlevnejsi v supermarketu). Udim 2-3 hodiny pri cca 30°C (tim, ze je syr nastrouhany, pojme daleko vic uzeneho aroma, nez kdyby byl nakrajeny na kostky), pote zvysim teplotu na 50-60°C (1-2 hodiny), aby se zpatky spojil. Na zaver necham syr okourit na povrchu pri 30°C jeste dalsi 2 hodiny. Z puncoch vytahuju teprve po vychladnuti. Nikdy se mi nestalo, ze by syr protekl pres puncochu, nebo se z ni nedal vytahnout. Jedine, co me tak trapi, je pouze cena 30% eidamu. Jednu varku delam vzdy z cca 8-10kg (i pro rodinu a zname) a to uz je dost penez. Martin\nhost - xxx.xxx.172.114 (?), 29.2.2012 18:57\nAhoj, mám chut také na uzený sýr ale ještě jsem ho udit nezkoušel a tak to chci zkusit.Mám ale menší dilema a jde o to jestli dáte sýr klasicky do punčochy a šup s ním do udírny nebo ta punčocha má více vrstev.Dík za info Aleš.\ntatnda (115) - xxx.xxx.164.4 (?), 29.2.2012 19:06\nněkteří dávají více vrstev, někteří jednu, hodně záleží na teplotě, aby neprotek a nezatavil se a někteří dávají sýr na dřevěný talířek... možná na punčoše taky záleží, jaké používáte?dámské silonky nebo dětské punčocháče?...jinak jdou koupit i papírové střívka na sýr a salám..\nhost - xxx.xxx.226.182 (?), 19.5.2012 16:07\nZdravím, chtěl jsem se zeptat kde se dají koupit papírové střívka na sýr a salám.Mám strach sýr udit v punčoše, aby neprotek.Já udím na 60-70C.Dík za rady.\nhost - xxx.xxx.226.182 (?), 28.5.2012 18:08\nDobrý den, v sobotu jsem udil tak na ukázku trocha sýra.Dělám ho v silikonové formě, nikam neproteče a je výborný.Uzení zdar, rpstylle@seznam.cz


Perry Rhodan - Hvězdný oceán 010: Stanice Oldtimerů | Minotaur.cz\nKnihySci-fiPerry Rhodan - Hvězdný oceán 010: Stanice Oldtimerů\nKód produktu: 002619\nKdyž se v bezprostřední blízkosti hvězdného archipelu Hayok doslova zničehonic vynoří celá nová hvězdokupa, tuší Perry Rhodan a jeho přátelé z Ligy svobodných Pozemšťanů, že to je pouhý začátek něčeho většího. Spolu s Lothem Keraetem, vyslancem superinteligence Id, pronikají Perry Rhodan a Arkonidan Atlan do hvězdného oceánu Jamondi. Od té doby jsou nezvěstní.\nMezitím se situace v okolí planety Hayok vyvíjí značně znepokojivě. Ve stále nebezpečnější koncetraci na sebe navzájem míří zbraně vojsk Křišťálového impéria a Ligy svobodných Pozemšťanů - zatímco se okolní vesmír kompletně proměňuje.\nZa této situace pozemští mutanti prozkoumávají Stanici Oldtimerů...\nPoložit dotaz k produktu Perry Rhodan - Hvězdný oceán 010: Stanice Oldtimerů


CLV – Closing line value – jedna z nejdůležitějších metrik sázkaře – BetJet .\nCLV – Closing line value – jedna z nejdůležitějších metrik sázkaře\nPopelka z Belgie: fotbalový příběh o Royale Union Saint-Gilloise\nFotbal tipy – Oba týmy dají gól 24.02.2022\nVšichni bychom byli raději, kdyby naše sázky vyhrály, než prohrály, ale někdy výsledek sázky nevypovídá o všem. Místo toho mají bystří sázkaři tendenci určovat kvalitu svých sázek porovnáním s CLV.\nPokud máte více účtů u sázkových kanceláří, můžete se poohlédnout po těch nejlepších kurzech a častěji než jindy překonat CLV. Bohužel díky ,,kvalitě,, trhu v České republice to není vůbec jednoduché.\nCo je to Closing Line Value?\nKdyž sázkové kanceláře nabízejí sázkařům zápas, vypisují hranici, o které se domnívají, že přesně odráží oba zúčastněné týmy. Rozpětí však není statické.\nAž do začátku zápasu sázkové kanceláře zvažují sázky, které na zápas obdržely, spolu s novými informacemi o hráčích, počasí, rozhodčích nebo jiných faktorech, které by mohly ovlivnit výsledek zápasu, a podle toho upravují své sázky.\nKonečý kurz, která je k dispozici před začátkem zápasu, se označuje jako closing line value. Všichni sázkaři by měli posoudit svou celkovou úroveň sázkových dovedností porovnáním čísla, které vsadili, s místem, kde se uzavírá kurz.\nPokud například sázející vsadí na Patriots -3 proti Steelers a linie se uzavře na Patriots -3,5, můžeme to označit za dobrou sázku, protože překonala closing line value o půl bodu.\nProč je CLV důležitá?\nŘekněme, že sázíte 100 dolarů, což znamená, že velikost vaší jednotky je 100 dolarů, a v průměru uzavřete pět sázek za večer (150 za měsíc).\nNyní dále předpokládejte, že v průměru překonáte závěrečnou moneyline o pouhý jeden cent na sázku (tj. vsadíte STL -134 a uzavře -135, nebo vsadíte PIT +121 a uzavře +120).\nI když se to v danou chvíli může zdát bezvýznamné, ve skutečnosti ušetříte dolar nebo vyděláte dolar na polovině svých sázek. Když vsadíte na favorita, který prohraje, ušetřili jste dolar, a když váš tip na outsidera vyhraje, právě jste vydělali dolar navíc. Na konci měsíce máte navíc 75 dolarů - téměř jednotku zdarma.\nStejná teorie platí i pro under / over sázky. Pokud je závěrečná linie v podstatě určena jako bod, kde má každá strana 50% šanci na výhru, získáte výhodu, když vsadíte na lepší číslo.\nI když se může zdát, že není šance, že by hra skutečně dopadla na hranici, která by ovlivnila vaši sázku - a většinou tomu tak je -, tato mírná výhoda, kterou získáte překonáním uzavírací hranice, ve skutečnosti stačí k tomu, aby se ze ztrátového sázkaře stal ziskový.\nPokud byste od roku 2005 vsadili na každého favorita NFL, dosáhli byste proti spreadu výsledku 1859-1860-111 (ano, tito tvůrci kurzů vědí, co dělají). Kvůli marži by vás tato 50% úspěšnost připravila o 78,5 jednotky.\nAle řekněme, že jste v průměru překonali závěrečnou linii jen o půl bodu u všech těchto sázek. Těchto 111 pushů by se stalo výhrami a pravděpodobně se dá předpokládat, že bylo alespoň 111 půlbodových proher, které by se staly pushi.\nVaše bilance je nyní 1970-1749-111, což představuje 52,9% podíl výher, který vás řadí těsně nad bod zisku (52,4 %).\nJak překonat závěrečnou frontu\nTo vše je sice hezké, ale překonat closing line value není snadné. Existují však nástroje a strategie, které vám pomohou zvýšit šance na dosažení dobrých čísel u vašich sázek.\nMějte více účtů u sázkových kanceláří. Mnoho sázkových kanceláří má tendenci se navzájem kopírovat a udržovat své linie stejné, ale obvykle můžete najít takovou, která je mimo zbytek trhu. To vám může pomoci překonat closing line value. Bohužel v situaci pokřiveného sázkařského trhu to není v ČR jednoduché, vždycky ale mějte co nejvíce účtů u sázkových kanceláří a vždy zkoušejte všechny dostupné metody.\nJak sázet na baseball a vyhrávat\nPřečti si víc?


Natěračské práce, drobné zednické práce, Střelice u Brna, okr. Brno-venkov: NejŘemeslníci\nZavřít Zavřít Přihlásit se·Přidat svou firmu·MenuPřihlásit sePřidat svou firmuJak to funguje?Přidat hodnoceníInformace pro firmyKontakty·Zadat poptávkuNatěračské práce, drobné zednické práceReference\nÚroveň jednáníOvěřenoDo ověřených hodnocení se počítají pouze zakázky uskutečněné přes portál NejŘemeslníci.Ostatní hodnocení se také několika různými způsoby kontrolují, ale do ověřených se nepočítají. Popis zakázkyReference vznikla z poptávky: Dobrý den, měli bychom zájem o natření balkónových zábradlí (3 terasy + 2 balkóny) - je potřeba sundat / znovu nasadit dřevěné latě. Také bychom potřebovali drobné zednické práce, drobná oprava fasády a instalace nopových folíí na jižní stranu domu. Jedná se o bytový dům (3 patra) ve Střelicích u Brna. Předem moc díky. Lukáš PalečekCelkové hodnoceníKomunikace s dodavatelem byla bezproblemova, terminy dodrzeny a zakazka zhotovena relativne rychle. Prace byla provedena peclive a bez viditelnych zavad, vcetne uklidu. Behem realizace zakazky doslo k navyseni ceny o druhy nater zabradli Eternalem (o 6000 Kc). Z laickeho pohledu nam prisla konecna cena zakazky ponekud vyssi. Nicmene dodavatele muzeme doporucit, celkove jsme byli s odvedenou praci spokojeni.Uživatellukas.palecek, 11.05.2016 (Střelice u Brna, okr. Brno-venkov)CenaneuvedenaMísto realizaceStřelice u Brna, okr. Brno-venkovDodavatelActive2hodnocení\nSouvisející tématazednické práceSouvisející kategorienatěrač a lakýrník,rekonstrukce,zednické práceDům&Zahrada.czJak natřít dřevěný plot?


Permakulturní DIY víkend, Vendula Donátová - Permakulturní DIY víkend / Permakultura (CS)\nPermakulturní DIY víkend, Eva Hauserová\nLidé se někdy ptají, co to přesně je konvergence. Definovala bych ji jako setkání fanoušků určité věci (jejich společným zájmem může být cokoli), kteří si vytvářejí program sami vlastními silami – nejde tedy o konferenci na předem dané téma, ale o pestrou mozaiku všeho, co kdo dělá a co chce ostatním představit.\nV ČR se konaly letní konvergence od samotného vzniku permakulturního hnutí v roce 1996 a v prvních letech byly spojovány s valným shromážděním spolku. To se ale neosvědčilo, protože o prázdninách není velká chuť schůzovat, a valné hromady se přesunuly na leden nebo únor. Tím se z konvergence stalo ještě otevřenější setkání, vhodné i pro rodiny s dětmi nebo pro lidi, kteří se chtějí s permakulturou teprve seznámit.\nKonvergenci organizujeme v rámci ČR pokaždé jinde a v posledních čtyřech letech to vypadalo takto:\n2016 Růžďka na Valašsku\n2018 Brno, Prádelna\nPro letošek jsme vybrali Horní Mlýn ve Křtinách u Brna, protože jsme ho znali jako krásné místo, jehož majitelé jsou iniciátory mnoha zajímavých místních aktivit, projekt je zařazený do naší mapy a sítě permakulturních projektů ČR, a navíc snadno pojme třicítku účastníků, protože se tu konají různé tábory.\nTrnitá cesta vrakem auta po D1\nMy ekologové bychom se asi měli radovat, že je cestování auty lidem co nejvíc znepříjemňováno, ale já jsem to tentokrát bohužel slízla taky. Nezbývalo mi nic jiného než vzít auto – vezla jsem s sebou příliš mnoho pomůcek potřebných k programu, našich tiskovin na prodej a podobně. Jelikož mi moje potomstvo zabralo naše auto (jsem ráda, že ho sdílíme), zašla jsem do půjčovny v naší ulici a získala jsem tam postarší fabii: snadno jsem se vyrovnala s tím, že jí svítila kontrolka, kterou jsem měla ignorovat, a že měla utržený poklop na zavazadlovém prostoru. Ale při rychlosti přes sto kilometrů v hodině se auto mrtvičnatě rozklepalo, takže nezbývalo než jet pomalu. (Je tedy pravda, že na D1 moc možností zvýšit rychlost beztak nemáte, skoro všude jsou zabrané nějaké jízdní pruhy pro opravy.) Vrchol všeho ale byl, že jakmile jsem otevřela dokořán okénko u řidiče, vydalo podezřelé zarachocení a už nešlo zavřít! To mi nahnalo strach, jelikož jsem věděla, že v neděli nám při cestě zpátky má pršet.\nNicméně všechno jsme překonaly a s Ivanou Mertovou a Cecilií Kadrnožkovou jsme po necelých pěti hodinách jízdy zdárně dorazily do Křtin. Tam už se pomalu začali sjíždět účastníci.\nPrezentace, sdílení, povídání…\nBudova Horního Mlýna má rozlehlé druhé patro s velkým sálem na spaní, jídlo i na program, část je oddělená jako kuchyňka. V pátek večer jsme se pustili do promítání prezentací, nejdřív nás Brňák Pavel Filip seznámil s tím, jaké zkušenosti nasbíral a jaká řešení použil při přetváření domku a zahrady v Pitíně v Bílých Karpatech, pak Eva Freibergová prezentovala nový ukázkový permakulturní projekt z naší sítě jménem U kozy a petržele – jeho majitelé, Standa a Petra Kutáčkovi, shodou okolností několik let také bydleli na Horním Mlýně. A konečně opožděně dorazila Jana Kotoučková a promítala fotky ze svého exotického výletu do Kambodži aVietnamu.\nPrezentace pokračovaly i v sobotu večer, kdy se Ivana Mertová pochlubila fotkami z komunitní zahrady v Kadani a Jana Kotoučková svými realizacemi na různých školách, poutavý byl také hodinový film se švýcarským ekozemědělcem Martinem Ottem, který dokáže podat problematiku vztahu lidí a krajiny v neuvěřitelně trefné a pedagogicky obdivuhodné zkratce.\nPředstavuje se Horní Mlýn a okolí\nV sobotu ráno si mohli zájemci vyzkoušet kosení na částech ovocného sadu, který k Hornímu Mlýnu patří. Pozemek se kosí postupně, po částech, některá místa se vynechávají s ohledem na vzácnější plané rostliny, které se tu vyskytují a na které je navázána řada druhů motýlů a dalšího hmyzu. Pak jsme si pod vedením „domácího pána“ Petra Jelínka, který používá přezdívku Gao, prohlédli vestavby ze slámy a hlíny, kompostovací záchody, kořenovou čistírnu, jezírko a polykulturní bylinko-zeleninové záhonoviště. A konečně jsme se vydali na druhý konec Křtin na prohlídku komunitního obecního sadu – jak jsem pochopila, prosazení této myšlenky bylo také hlavně Gaovo dílo, stejně jako zřízení chodníků, aby školáci nemuseli kličkovat mezi auty, vytvoření trhů s lokálními produkty a další podobné „tmelící“ aktivity. Jelínkovi se kromě toho účastní i v brněnském LETS a jsou vůbec takovými dobrými duchy místní komunity.\nSamozřejmě jsme si nedali ujít ani prohlídku barokního kostela od Santiniho, který je opravdu monumentální, a v menší skupince žen a jednoho psa (Murphy Dany Kellnerové) jsme pak zamířili na oběd do místní hospody, která svým prostředím a „přísným“ personálem představuje nostalgický skanzen socialismu…\nKromě ranního kosení se nám v programu sešly ještě další praktické aktivity, kde mohli účastníci leccos pochytit, zčásti zábavné i pro pět přítomných dětí. V sobotu odpoledne jsem uspořádala dílnu o půdě a životě v ní, což byla vlastně taková ochutnávka mého chystaného kurzu spolupráce s půdními mikroby (viz www.akademiepermakultury.cz/course/spoluprace-s-mikroby-na-zahrade-2019-10-11), ale nakonec jsme zkoumali i život v místním jezírku, uplatnili se přítomní zoologové a ukazovali jsme si pulce skokanů, larvy vážek, znakoplavky a plovatky bahenní.\nNásledovala dílna poznávání bylin, která měla být původně zaměřená na jedlé a léčivé plané rostliny, ale jelikož lektorka Jana Kotoučková dorazila opožděně, první část převzal Gao a ukazoval nám na svém pozemku různé typy vlhčí a sušší louky, vzácně se vyskytující byliny, různé vzájemně těžko rozlišitelné mrkvovité rostliny a tak dále. Jana pak plynule navázala se svou „kuchyňštější“ částí.\nV neděli se přihnal přívalový déšť, ale to nám nevadilo, protože na programu byla „vnitřní“ dílnička upcyklace s Evou Freibergovou. Eva oplývá nápady, jak naložit se starými tričky, sukněmi nebo záclonami, a ukázalo se, že podobně kutilsky zdatné jsou i další přítomné ženy v čele s Ivanou Mertovou a „domácí paní“ Katkou Jelínkovou.\nDo nedělního dopoledne se nám vešla ještě poslední dílna Ivany Mertové na téma sociální permakultury, aneb aplikace permakulturních principů a metod na lidské skupiny. Účastníci se velice aktivně zapojovali, srovnávali metody jako sociokracii nebo dračí snění s tím, co znají z vlastní praxe, a myslím, že hodně lidí to přivedlo na nové myšlenky.\nHodnocení a ohlédnutí\nA pak už byl čas se rozloučit. Zkusila jsem vyzvědět, co se přítomným líbilo víc a co méně, ale všichni hodnotili celé setkání velice pozitivně – snad si uvědomíme teprve s odstupem, co se třeba dalo udělat jinak a líp. Osobně jsem ráda, že na akci dorazilo daleko nejvíc lidí ze všech konvergencí, které pamatuju – celkem 24 dospělých a 5 dětí. Část z nich přijela z Brna jen na sobotu. Setkala jsem se s mnoha lidmi, které jsem předtím neznala, zajímavá byla třeba Iva Merhautová, která žije a hospodaří v Banátu a do Brna přijela v podstatě jen porodit své třetí dítě.\nProstředí Horního Mlýna dává velkou volnost různých aktivit, možnost posezení na různých místech zahrady, dokonce i zaplavání v koupacím jezírku, a je také velmi inspirující pro každého, kdo pomýšlí na rekonstrukci starého domu.\nProgram se nám úplně zázračně poskládal, takže působil velmi harmonicky, ačkoli se dva prezentující omluvili na poslední chvíli pro nemoc a jedna prezentující (Jana :-)) si během víkendu odskočila neplánovaně do Prahy a nestíhala. Ověřili jsme si, že jsme schopní improvizace, a krásně jsme lektory doplňovali vlastními vstupy.\nCo se týče jídla, objednali jsme catering od brněnské firmy My Kitchen, která dovezla veganské mňamky, sendviče, pomazánky a dezerty – prostě takové svačinky - v množství, které bylo spíš na ochutnávky než na zasycení. Já jsem sice do začátku k snídani nakoupila v místním COOPu chleba, džem, med a máslo, a samozřejmě kávu a čaj, ale možná toho mohlo být víc a účastníci asi trochu tápali, co se týče vlastního zásobení nebo docházení do hospody – měla jsem pocit, že jsme jim dost nezdůraznili, že obživu necháváme z větší části na nich. Jako Pražačku mě zaskočilo, že COOP zavře v sobotu v 11 hodin dopoledne a pak otevře až zase v pondělí. - Ale nikdo si nestěžoval, že by trpěl hlady.\nV neděli odpoledne jsme na zpáteční cestě chytily další příval, takže jsem kvůli rozbitému okénku dorazila domů s mokrou levou půlkou hlavy a ramenem, ale aspoň jsem zjistila, že i takhle se dá řídit :-)\nVideo z konvergence: www.facebook.com/PermakulturaCS/videos/363920744193468/\nA tady je pro zájemce web našich hostitelů: www.hornimlyn.cz


Toronto začíná pacifickou misi - Sport.cz\n1. prosince 2008 08:33\nProsinec začne v NHL ve svižném tempu, když již pondělí nabídne možnost zisku bodů třetině klubů. Buffalo se vrací domů k zápasu s Nashvillem. Obrana Vancouveru není nyní tak skvěle jištěna a dnes bude odolávat na ledě Columbusu. V severozápadní divizi se střetnou Minnesota s Coloradem. Los Angeles hostí Toronto.\nKrálové opět nedělají čest svému jménu, i když pro ně v západní divizi stále není vše ztraceno. Nižší střed je zde ovšem doslova přehuštěný a Los Angeles čeká ještě mnoho dřiny. Listopad klubu vyšel docela dobře, když v něm pouze jednou odjel z ledu ve více zápasech za sebou bez bodu. Naopak si byl schopen připsat dokonce i jednu čtyřdílnou vítěznou šňůru a základ na další položil na konci měsíce. Pod poslední dvě výhry se velmi dobrými výkony podepsali rovným dílem brankáři Jason LaBarbera a Erik Ersberg. Druhý z nich odchytal většinu listopadových utkání a má i lepší statistiky. Los Angeles mají mladé mužstvo, v němž se zatím nenašel žádný alespoň desetigólový střelec. Dlouholetý člen útočných řad klubu Alexander Frolov by při své procentuální úspěšnosti střelby již tuto hranici překročil, kdyby pálil na branku soupeřů častěji.\nToronto prožívá další velmi problematickou sezónu. Stejně daleko to má k osmé i poslední příčce ve východní konferenci. V obou měsících si prošlo šňůrou pěti zápasů bez výhry, což nedokázalo ničím vyvážit. Pohled do statistik obou gólmanů je pouze pro silné nervy, které však fanoušci v posledních letech museli osvědčit již mnohokrát. Hlavní letní posila obrany Mike Van Ryn navíc pro zranění nehraje. Toronto se odhodlalo již k prvním změnám. Lee Stempniak se v útoku uvedl dobře, když se v novém dresu dokázal už trefit v přesilovce. Klub si našel také nového generálního manažera, který slíbil, že se změní herní projev týmu směrem od technického k více kontaktnímu hokeji. Čím dál tím více se tedy přivírají dveře pro případný návrat dlouholetého švédského vůdce klubu.\nBookmakeři bwin vybrali jako favorita dnešního duelu domácí celek. Los Angeles podle nich vyhrají třetí utkání v řadě v kursu 2,05. Hosté začínají náročné putování proti klubu, který neporazili osm let. Dnes si lze na úspěch Toronta vsadit v kursu 2,85.


Společně se zabýváme tématem pohlednic. Prohlížíme si je, popisujeme, povídáme si proč se píši, odkud a komu se posílají. Navazujeme tématem stáří, starých lidí, dozvídáme se slovo senior. Děti o svých zkušenostech se starými lidmi vyprávějí s takovým zaujetím! Zdánliv...\nLetní témata. Prázdniny. Povídáme si kdo tráví prázdniny u vody. Kdo u babičky, kam se děti chystají s rodinou. Zabýváme se bezpečným chováním u vody. Malujeme kombinovanou technikou kocábky na moři.\nČtvrteční dopoledne jsme se věnovali výrobě krásných, květinových ozdob na páteční slavnost. Kamča pro tyto účely přinesla spousty květin a poté jsem stihli už jen výpravu, odpolední odpočinek s pohádkou a volnou hru v zázemí. V pátek jsme si užili společné pasování na...\nStrombulíni zakončili sokolský projektu Cvičení se zvířátky. Druhou půlku roku jsme cvičili bohužel jen venku, tělocvičnu jsme navštěvovat nemohli. Děti udělaly pořádný pokrok v soustředěnosti i provedení cviků. V příštím roce se těšíme na pokračování v projektu a ačko...\nVyužíváme spojení tříd Strombulínů a Ťuíků a k upevňování přátelskosti a k učení se spolupráci. Děti plní dovednostní úkoly ve dvojicích. Podporují se, pomáhají si, opravují se a hodnotí. Hrají poznávací hry typu: "Poznej kamaráda jen podle hmatu." Učíme se hravou form...\nStrombulíni v lese, 36. týden\nKdyž prší štěstí...je nejen nová píseň od Bombarďáka, ale naprosto ověřený fakt. Děti déšť milují. V případě deště vyrážíme především na výpravy. Když prší, dětem nevadí chodit po lese, většinu z nich to moc baví, zahřejí se pohybem a les v dešti, to je taková krása! N...\nStrombulíni v jurtě, 36. týden\nVyrážíme na výpravu v okolí jurty. Hrajeme hry. Pracujeme na zahradě. Nevynecháváme ranní cvičení, zpívání a básničky s pohybovým doprovodem. Malujeme. A protože letní počasí zve ke koupání otužujeme se. Zatím jen poléváním z konve, ale jdou do toho všechny děti!\nStrombulíni v lese, 35. týden\nV lese je neustále co objevovat. V lese je spousta příležitostí k procvičování hrubé motoriky. V lese se dá najít spousta věcí ze kterých se dá vyrobit další spousta zajímavých věcí. A tak objevujeme, cvičíme, vyrábíme. Přitom se učíme novým říkadlům a písničkám. Pomal...\nStrombulíni v jurtě, 35. týden\nDen dětí oslavujeme nanukem. Ohlížíme se za výletem na Sněžku, dáváme si rozcvičku. Čteme příběh o marnivé berušce. Vysvětlujeme si význam slova marnivost (porozumění textu).Hrajeme hru ve které si berušky dle množství teček na krovkách hledají člena své rodiny,...


Overlord II • Eurogamer.cz\nPán temnot je zpět a tentokrát se zlobí!\nPrvní Overlord byl malou časovanou bombou originality na k smrti unuděném herním trhu. Už jsou to dva roky, kdy jsme měli to potěšení posadit se na trůn, zavelet hordě ujetých skřetů a vzápětí vyrazit na výpravu s cílem nakopat kmíny hobitům, lesním vílám a všemožné další pohádkové havěti. Není divu, že jsem tehdy několik dní a nocí jel nonstop, s drobnými přestávkami, zasvěcenými mikrospánku. A teď je tu pokračování - větší, šílenější, zábavnější. Moment, něco tu neklape. Jak je možné, že jsem se v uplynulých nocích neprobouzel zlitý potem, křičíc cosi ve smyslu „Pusťte mě k té zatracené klávesnici!“? A jaktože jsem vůbec mohl spát?\nV pokračování parodie na základní nosníky klasických fantasy příběhů se zhostíte role nového Overlorda. Ne že by na tom záleželo, od toho starého jej rozlišíte tak maximálně podle jiného monogramu na spodním prádle, neboť prakticky stejně vypadá, bojuje, ba i (ne)mluví. Příběh začíná stylovým náhledem do jeho dětství. Ano, už tehdy mu připadalo, že se od ostatních vrstevníků nějak liší. Asi to bylo tou zahalenou tváří, zářícíma očima a nutkáním všemu v dosahu vydloubnout oči z ďůlků. Příjemně naladěn na srandovlnu jsem se hned po ukončení úvodního tutoriálu a potupného vyhnání z rodného města vrhnul do spřádání sladké pomsty.\nI pán temnot má právo na závratě...\nK dispozici vám je opět polorozbořený temný hrad, tentokrát umístěný do podzemního prostředí. Mimo tradiční trůní místnosti s rádcem a neodmyslitelným šaškem, který zpříjemní krátkou chvíli baladami o vašich zlovolných skutcích (všechny se rýmují a jsou docela vtipné, takže stojí za to se k nim vracet), můžete navštívit výhně, kasárny a samozřejmě také soukromé prostory. Líbí se mi rozšíření možných aktivit v každé z těchto lokací.\nV kasárnách je možné prohlížet si jednotlivé skřety a jejich vybavení, případně za úplatu oživovat oblíbence padlé v boji, v kovárně zase nasbírané materiály proměňovat v pořádnou výstroj nebo vylepšení posluhovačů. Příjemná je i relativní nákladnost zmíněných vylepšení, pravděpodobně vás tedy čeká stejně jako mě řada těžkých rozhodnutí. Ono obětovat více než polovinu armády a většinu nasbíraných surovin kvůli jediné zbroji, to opravdu stojí za zamyšlení.\nPo zevrubné prohlídce nového domova stačí nasednout na teleport a vyrazit do terénu. Zjistíte, že se toho odminule hodně změnilo. Prim teď hrají dvě frakce. Impérium, inspirované Římskou říší, se snaží ze světa vymýtit všechny magické bytosti i magii jako takovou. Vzhledem k maličkosti, že vy jste také svým způsobem magická bytost, zavání to střetem zájmů. Druhou mocností jsou elfové, obránci všeho živého a roztomilých tuleňů především. A vy přece tuleně rádi nemáte, ne? No, vypadá to, že moc přátel si nenaděláte ani tentokrát...\nPlachty jsme zapomněli doma, skřeti u pádel to jistí.\nAbych řekl pravdu, moc jsem z tohoto podivného mišmaše nadšený nebyl. V prvním Overlordovi se mi líbilo cílené dobírání si fantasy klišé. Mělo to smysl, účel, jasně definovaný koncept i myšlenku. Obraz, kterého jsme svědkem tady, mi doslova připomíná situaci, kdy se deset designerů sejde u piva a každý hodí do placu pár nápadů. Výsledkem je pochopitelně naprosto přeplácaný pejskokočičí dort, během jehož požírání se hodinu bavím a žasnu nad kanonádou neskutečně originální hratelnosti jen proto, abych byl úderem hromu zchlazen přívalem plytké, akční nudy bez špetky sex-appealu. Tento donekonečna opakující se vzorec se táhne napříč celou hrou.\nProblémem je křečovitost, s jakou se tvůrci snaží být vtipní stůj co stůj. Hobití král s BMI indexem 100 v jedničce byl vtipný. To přece ale není důvod, aby v pokračování natřásala špeky každá třetí postava. Kulovité mořské panny, lesní víly s hláškami typu „Odvrať zrak od mé krásy!“ nebo havajská pláž, posetá lehátky, slunečníky a naklonovanými modely jednoho obézního Římana? Trapně nesmělé pousmání, jen abych neurazil. Gay elfové alias ochránci přírody s rasta copánky, kteří zakončují každou větu slůvkem „man“ s řádně protáhlou samohláskou. Co to má proboha být?\nHráčům trpícím arachnofobií není co závidět.\nNemám potřebu se u hry řehtat deset hodin v kuse. Pokud mi nemá tvůrce co říct, nechť raději mlčí a schová si nějaké to eso v rukávu na později. Kvalitního, nenuceného humoru je ve hře minimálně stejná porce jako té břečky, kterou jsem právě zmínil. Žebříček nepřekvapivě vedou právě skřeti. Opět není ani pidišance, že by jejich šaškárny omrzely. Až do konce hry jsem si všímal stále nových a nových detailů, které mi vždy spravily pochroumané dojmy. Minioni tradičně trpí nutkáním vyzbrojovat se vším, co mají po ruce (vydlabaná pavoučí lebka jako helma, čepice právě zabitého gnoma,...). Pokud během plenění narazí na bedny s vínem, začnou hromadně konzumovat, potácet se a následně za nechutných zvuků zvracet. Nebo když se vám podaří uloupit římské zbroje, skřeti utvoří formaci a začnou se pokoušet o skřehotavou pochodovou píseň.\nVíce o Overlord II\nOverlord II Recenze


Důležité informace k začátku školního roku | ZŠ Litomyšl\nDěti nastupují do školy v úterý 1. září 2020 v 8 hodin. První školní den proběhne pouze slavnostní zahájení před školou (v případě nepříznivého počasí ve třídách), žáci s sebou nic nepotřebují a zdrží se jen chvíli. Další den budou probíhat třídnické práce a od čtvrtka 3. 9. už učíme podle rozvrhu, pouze v prvních třídách bude ještě výuka zkrácena (časy se dozvíte od třídních učitelek).\nNa středu 2. 9. je domluveno focení tříd na dveře a individuální focení prvňáčků ve školní lavici. Rodiče si fotku nemusejí kupovat, pokud o ni nemají zájem.\nI v tomto školním roce se budeme muset vypořádávat s probíhající pandemií covic-19.\nMrzí nás, že jsme museli zrušit veškeré větší akce, při nichž by došlo ke kumulaci osob – nepřivítáme Vás tedy ani na Dni otevřených dveří, ani na Vítání jara, zatím určitě nevyjedeme do zahraničí. Ostatní život školy se budeme snažit ponechat co nejvíce beze změn.\nPřesto však musíme přijmout následující opatření:\n1/ Rodiče prosíme, aby nevstupovali do budovy školy.\nVýjimku mají rodiče žáků 1. třídy a nově příchozích prvostupňových. Během 1. školního týdne umožníme doprovod dětí jedné osobě v roušce až ke třídě, během září ještě do šatny. Poté již děti jistě zvládnou vše samy.\nDruhou výjimkou je vyzvedávání dětí ze školní družiny. Žádáme však, aby dítě opět vyzvedávala pouze jedna osoba se zakrytým nosem a ústy a zdržovala se ve škole po nezbytně nutnou dobu.\n2/ Škola bude zvýšeně dbát na dodržování hygienických předpisů (mytí rukou, dezinfekce, větrání,…). V souvislosti s tím je nutné, aby žáci měli v lavici vlastní ručník a jednorázové kapesníky.\n3/ Nevyžadujeme prohlášení o bezinfekčnosti, škola zahajuje svou činnost v plném rozsahu, nejsou žádná plošná omezení počtu žáků ve třídách, roušky zatím nejsou potřeba , o případných změnách bude rozhodnuto v závislosti na aktuální epidemiologické situaci.\nPokud vaše dítě vykazuje příznaky infekčního onemocnění (zvýšená teplota, horečka, kašel, rýma, bolest v krku, bolest hlavy,...), neposílejte ho prosím do školy. U dětí s chronickým či s alergickým onemocněním (př.rýma, kašel) – je nutné potvrzení od lékaře.\n4/ Dle novely školského zákona je i distanční výuka pro žáky povinná, z toho důvodu budeme v září zjišťovat možnosti distančního vzdělávání a s ním související technické vybavení a vás žádáme, abyste případnou neúčast i při distanční výuce oficiálně omlouvali.\n5/ Vzhledem k hygienickým opatřením škola přistoupila k systému bezhotovostních plateb. S jeho detaily budete seznámeni.\nI když to z výše uvedených řádků možná není zřejmé, těšíme se na vás i vaše děti.\n28.8.2020 | Mirka Jirečková


Město Mnichovice - informační portál | HISTORIE MĚSTA a PAMÁTKY\nPro zájemce o bližší informace je v infocentru města nebo městské knihovně k dispozici kniha vydaná MěÚ v Mnichovicích v roce 2000 pod názvem " Kniha o historii, pametihodnostech, přírodě a ostatních zajímavostech města". Další informace je také možné čerpat z portálu Wikipedia, oficielních stránek města nebo doplněné zde na našem serveru.\nMnichovice leží v centrální části Mnichovické pahorkatiny nad říčkou Mnichovkou jihovýchodně od Prahy. První historická zmínka o Mnichovicích pochází z roku 1134, kdy zde opat Sázavského kláštera založil baziliku sv. Michala. Tento rok je považován i za rok založení Mnichovic sázavskými mnichy. Od toho se odvozuje i jejich název. Osídlení v těchto místech je však pravděpodobně starší.\nPůvodně založen v roce 1140 jako románská bazilika, později kolem roku 1330 přestavěn na kostel gotický, který 23. srpna 1746 vyhořel. Na jeho místě byl postaven kostel ve stylu selského baroka, vysvěcen byl 8. září 1754.\nUvnitř kostela se mimo jiné nachází kazatelna, která má tvar velryby s rozevřenou tlamou a několika zlatými šupinami, jejímž autorem je řezbář Lazar Widemann z Plzně a za shlédnutí stojí také cínová křtitelnice, která pochází ze 16. stolení.\nPrvní dřevěná farní budova byla postavena spolu s gotickým kostelem ve 30. letech 14. století. Současná farní budova pochází z let 1721 – 1722. V roce 1828 proběhla přestavba, při které byly odstraněny klenby u oken a dveří.\nHusův sbor církve Československé byl vybudován v letech 1926-1928. Slavnostního otevření 1. července 1928 se zúčastnil i patriarcha Gustav Procházka.\nBarokní socha Panny Marie Svatohorské – „Morový sloup“\nByla postavena v roce 1713 na paměť ukončení morové epidemie, která postihla Mnichovice v letech 1680 a 1713. Patří ke chráněným památkám města. Kolem sochy bylo v roce 1734 vybudováno zábradlí z pískovce. 7. srpna 1994 byla socha znovu vysvěcena generálním vikářem biskupem J. Škarvadou.\nDarována městu roku 1634, dílo je ojedinělé svým zhotovením z jediného kusu červeného pískovce. Nachází se na Jánském náměstí. Na podstavci sochy je chronogram, ve kterém je skryt rok darování sochy.\nPostavena mnichovickými příslušníky Sokola z řad legionářů I. světové války na památku tragické smrti M. R. Štefánika v roce 1919.\nMlýn je velmi cenným dochovaným dokladem lidové architektury a mlynářského zařízení z poloviny 17. století, včetně funkčního mlýnského kola. Mlýn patří k nejstarším mnichovickým budovám.\nPůvodně byl mlýn poháněn vodou z rybníka Koloděje, ten se však 1. července 1735 protrhl a již nebyl obnoven a tak byl pro mlýn vybudován rybník vlastní. Mlýn sloužil až do 4. prosince 1942. v současné době mlýn prochází rekonstrukcí. V roce 2005 byl mlýn prohlášen za kulturní památku.\nHistorie očima pana Antonína Marečka\nChtěli byste vidět, jaké byly Mnichovice romantickým městečkem? Podívejte se na kresby mnichovického malíře a básníka pana Antonína Marečka.


Volkswagen Golf VW Golf 1,5 GLD (parkoviste) | MOJE.AUTO.CZ\nTitulní strana > Homepage Moje Auto>parkoviste>Red Dragon\nVolkswagen Golf VW Golf 1,5 GLD\nPřezdívka auta Red Dragon Rok výroby 1980 Koupeno ojeté najeto [km]:119000\ttuning/stylingoznačené *\tpalivo: nafta\tpočet válců: 4\tobjem [cm3]: 1460\tvýkon [kW]: 50\tmaximální rychlost [km/h]: 150\tpočet rychlostí: 5\tpřevodovka: manuální\tprůměr kol [palce]: 13\tpohon kol: přední\nPůvodním autorem recenze je uživatel s nickem "Benzi".\nJak jsem slíbil, přidávám sem druhý automobil, který rovněž ale není můj (já mám Jawu 21 :-)).\nAuto patří mojí sestře, které jsme se nějakou dobu snažili sehnat její první auto. V úvahu připadal například Peugeot 205 nebo nějaké auto podobných rozměrů, nejlépe menší hatchback. Sháněli jsme převážně přes internet v co nejbližším okruhu. Jen jakousi náhodou při prohlídce nedalekého autobazaru jsme objevili tohle auto. Jedná se o vůbec první generaci VW Golfu.\nZaujal nás především jeho pěkný sportovní design, umocněný dravou červenou barvou-jasná volba.\nPřevzali jsme tedy bez větších problémů auto od pána, kterému sloužilo také jako takový zaučovací stroj. Na voze udělal pár estetických úprav, z nichž nejvýraznější je asi rozšíření blatníků nebo třeba žlutě natřené šroubky v motoru :-).\nA teď konkrétněji: Auto mimo občasné výletky sestry využíváme ve velké míře v zimě-tam, kde se limuzíny sousedů bezmocně zakopávají hlouběji a hlouběji do sněhu (máme tam i nové BMW 530xd Touring), náš traktůrek bez větších problémů pokračuje v jízdě. Kola totiž nemají takovou tendenci se protáčet, ale přesto mají velký záběr-prostě traktor. Auto disponuje také plně využitelným tažným zařízením.\nTeď k tomu nejlepšímu na tomto autě. Při své pohotovostní hmotnosti (805 kg), výkonu 50 kW a objemu 1,5 je to celkem "dělo". Bezproblémově se s ním předjíždí a dosahuje "závratných" rychlostí, které (narozdíl od těch S-Class a sedmiček, kterých je všude plno(nic proti nim)) pocítíte. To ale není v žádném případě na škodu. Tohle auto totiž není o jízdním komfortu ale o radosti z jízdy. Do volantu se přiměřeně přenáší celý reliéf vozovky, který je v případě ČR velmi pestrý. Také já si do tohoto auta někdy sednu a s radostí se proháním...\nNevýhodou tohoto přecejen už téměř třicetiletého auta jsou především tlumiče, které musíte šetřit a snažit se opravdu svědomitě vyhýbat různým překvapením na našich vozovkách. Také absence kotoučových brzd je trochu znatelná, ale tady zase hraje ve prospěch nízká hmotnost.\nVe vnitřku vás obklopí ticho.. Dokud nevdechnete život do klidného dieselového motoru. V tu chvíli vypínáte dvoureproduktorový audiosystém (stačí to, lexus to není, ale auto přece není na to, aby se v něm poslouchala hudba) a oddáváte se pravidelnému bručení motoru. Je to opravdu kvalitní zvuk a na tak malé auto je to opravdu motor dostačující. Ve středně vysokých otáčká a při rozjezdech se již zmiňované rádio nepříjemně klepe v palubní desce. Je to ale spíš chyba konrétního nesouladu rádia s autem.\nJinak vcelku ideální auto na zaučení!\n-klidný chod motoru (využití v zimě, kdy xDrive nemůže :-D)\n-masivní části v interiéru\nzatín nebyla možnost vyzkoušet. Náhradní díl při poruše zapínání světel byly dodány až do domu-viz zkušenosti s prodejcem. Ještě se porouchal větrák ventilace\nVstčícný prodejce-sehnal příslušné knoflíky, sice ne levně, ale dodal až domů\nPřidat názorDiskuse: Volkswagen Golf VW Golf 1,5 GLD\nzatím zdolává bez problémů všechny cíle\nnení to žádné rodinné auto, ale spíše tak pro jednoho dva lidi. Kufr je využitelný\nna předních sedadlech není větší problém-dveře jsou velké=lehký nástup. Horší je to s nastupováním na zadní sedadla, ale po zdolání této překážky jsou i tato sedadla dostačující\nasi největší slabina je v tlumičích\nod toho to auto není. Výhodou je větší požitek z jízdy, ale objektivně...\nzatím drží celkem pohromadě až na to ovládání světel a ještě větrák ventilace. Je to staré auto, takže jsou díly trošku dražší, ale celkem lehce k dostání\nna tohle auto ideální\nklasický starší diesel\nje velká a to je dobře :-)\nnic na dlouhé cesty\nslabé bubny. Aspoň v předu by mohly být kotouče, ale hmotnost je nízká\npoužitelný. Prostě pro jednoho dva lidi


Film „Účastníci zájezdu“ (premiéra 20.4.06) Michala Viewegha má hudbu od Oskara Petra.\nPo nahrání demosnímků v osobním studiu „x-ray“ byla hudba přehrána ve studiu Sono do orchestrální podoby klasickými nástroji v rekordním čase dvou frekvencí. Smíchána s obrazem byla v novém pražském postprodukčním superstudiu SoundSquare. Film produkovaly firmy In Film/Infinity/TV Nova pod distribucí Falcon a soundtrack vydává Sony/BMG.\nKrátce před tímto prvním celovečerním filmovým počinem nahrál Oskar Petr computerovou muziku k televiznímu filmu „Zastřený hlas“ Viktora Polesného, který ještě čeká na svou premiéru. Byť není vystudovaným klavíristou (obor zpěv konzervatoře Jaroslava Ježka, prof. J. Gleich), na Apple MacIntoshi a klávesách skládá a nahrává již od doby jeho pobytu v Los Angeles, od roku 1986.


Naneedigital | google hnízdo chromecast s google tv\nMůže se Google Nest připojit k chromecastu?\nMůžete stále odesílat na Chromecast pomocí Google TV?\nCo je to Google Chromecast s Google TV?\nJak mohu použít chromecast s Google TV?\nJak připojím hnízdo Google k televizi bez chromecastu?\nPotřebuji k používání chromecastu domovskou stránku Google?\nJaký je rozdíl mezi Chromecastem a Chromecastem u Google TV?\nJaké aplikace jsou k dispozici na Chromecastu s Google TV?\nMá Chromecast s Google TV webový prohlížeč?\nStojí Chromecast s Google TV za to?\nPotřebuji chromecast, pokud mám Smart TV?\nCo je lepší Apple TV nebo chromecast?\nPřehrávejte televizní pořady a filmy pomocí reproduktoru nebo displeje. Přehrávejte a ovládejte televizní pořady a filmy na displeji Google Nest nebo na jakékoli televizi s Chromecastem nebo Chromecastem zabudovaným pouze pomocí vašeho hlasu. V současné době můžete vybrané partnery používat pouze k přehrávání pořadů a filmů na displejích Nest nebo televizorech pomocí reproduktorů nebo displejů.\nGoogle TV je ve skutečnosti jednoduše rozhraní, které žije nad Android TV. V tomto smyslu se tento nový Chromecast ve skutečnosti zdvojnásobuje jako streamer Android TV. To znamená, že Chromecast s Google TV má přístup do obchodu Google Play a ke všem aplikacím a hrám pro Android TV, které tam najdete.\nChromecast je zařízení, které připojíte k portu HDMI televizoru a je napájeno kabelem USB (je součástí dodávky). Pomocí chytrého telefonu nebo počítače jako dálkového ovladače můžete pomocí Chromecastu přistupovat k videoobsahu z Netflixu, YouTube, Hulu, Obchodu Google Play a dalších služeb (Xfinity Stream právě dostal podporu Chromecastu).\nZrcadlete obrazovku telefonu nebo tabletu Android na televizi\nNa telefonu nebo tabletu Android otevřete aplikaci Google Home.\nKlepnutím na levou navigaci otevřete nabídku.\nKlepněte na Cast screen / audio a vyberte svůj televizor.\nAno můžeš. Chcete-li použít připojení Google Home k televizoru bez Chromecastu, budete muset ve většině případů použít univerzální dálkový ovladač s podporou WiFi. Další možností by bylo použití aplikace Android Quick Remote pro připojení televizoru Roku nebo Roku.\nGoogle Chromecast pracuje s vaším televizorem a umožňuje vám streamovat oblíbené televizní programy a videa prostřednictvím mobilních zařízení. Umožňuje vám také přístup a hraní her. ... Můžete jej navíc použít bez domovské stránky Google. Zařízení Chromecast se připojuje k vaší televizi prostřednictvím dostupného portu HMDI.\nZařízení Google TV jsou v zásadě Chromecasty, protože mohou přijímat obsah, který odesíláte, úplně stejným způsobem. Jediným rozdílem je, že máte také rozhraní Google TV.\ntelevize & Filmy\nNetflix. Stáhněte si Netflix. Sledujte na televizi tisíce televizních pořadů, filmů a originálních programů Netflix.\nYouTube TV. Stáhněte si YouTube TV. Sledujte a nahrávejte živé televizní vysílání z více než 40 kanálů, včetně místních sportů a zpráv.\nDisney + Stáhnout Disney+ ...\nPrime Video. Stáhněte si Prime Video. ...\nHulu. Stáhněte si Hulu.\nAno. Stáhněte si rozšíření Chromecast pro Google Chrome a budete moci na televizi vysílat cokoli z obrazovky prohlížeče vašeho počítače nebo telefonu. Funguje to také pro sledování filmů.\nPokud jde o kvalitu obrazu, Chromecast s Google TV je nahoře s nejlepšími video streamery za jeho cenu, včetně jeho nejbližšího konkurenta, pětihvězdičkové Amazon Fire TV Stick 4K. Když sledujeme Lost In Space v Dolby Vision, není téměř nic, co by je oddělilo.\nPokud si koupíte alespoň Smart TV střední třídy, Chromecast nepotřebujete. Na rozdíl od toho, co lidé říkají, Chromecast ve skutečnosti z vaší televize neudělá Smart TV. Chromecast je velmi omezené zařízení. Aby to fungovalo, vyžaduje jiné zařízení, tj.E., tablet a smartphone, které jsou připojeny ke stejné síti WiFi.\nPokud používáte iOS a AirPlay nebo vlastníte několik zařízení Apple, pak je Apple TV vaším nejlepším výběrem zvuku. Pokud jde o možnosti vhodné pro rozpočet, je Chromecast lepší volbou. Při rozhodování o nejlepším zařízení IPTV záleží na vašich preferencích.\n6 nejlepších pluginů VLC ke zlepšení přehrávání videa v systému Linux


Philippa Gregory: Smrtící vlna (Řád temnot 2) – Děti noci\nPhilippa Gregory: Smrtící vlna (Řád temnot 2)\nPublikováno: 27.12.2013 26.12.2013 Autor: Kometa\nBývalý klášterní novic Luca Vero z pověření představeného Řádu temnot putuje „Itálií“ roku 1453 a pro katolickou církev pracuje jako vyšetřovatel mystérií, který mapuje předzvěsti předpovídaného konce světa. Setkává se hlavně s lidskými předsudky, vírou v magii i náboženskou zaslepeností. Naštěstí necestuje sám, ale má okolo sebe své přátele.\nLuca podle instrukcí putuje do malé rybářské vesnice Piccolo. Doprovází ho věrný sluha Freize, který si víc rozumí se zvířaty než s některými lidmi. Do jejich malé družiny patří i šlechtična a bývalá abatyše Isolda se svou společnicí Ishraq. Obě dívky kvůli bezpečí cestují s muži a doufají, že se časem dostanou do Uher, kde pobývá – valašský kníže – syn Isoldina kmotra. S jehopomocí by dívka mohla od bratra získat zpátky zcizené dědictví. Jen kdyby v sobě Luca s Isoldou nenašli zalíbení. Jejich putování se protne s trasou dětské křížové výpravy, do cesty se jim postaví smrtící vlna a nebezpečný Radu Bej.\nŘád temnot je v podstatě týmovka. Luca by byl bez zbytku skupiny dočista ztracený. Jeho vědomosti jsou hlavně teoretického rázu a touží po poznání. Naštěstí jeho sluha Freize disponuje dostatečnou dávkou zdravého selského rozumu. Písař Petr je takový klidný, zkušenější element skupiny, kterému se daří vyhýbat problémům. Isolda naopak přitahuje trable a chová něžné city k Lucovi. Největší nebezpečí z celé skupiny představuje Ishraq, jež je pěkná, inteligentní a schopná, ale v očích společnosti ji limituje její pohlaví i náboženství. Většině postav, s výjimkou Petra, je okolo dvaceti let.\nNa rozdíl od předchozího dílu Kacíř a čarodějka není ve Smrtící vlně ani náznak magie, i když představený Řádu má opravdu divné zvyky u přijímacího rituálu. Objevuje se semínko budoucích intrik a napovrch prosakuje nepřátelství mezi velmistrem a „nevěřícím“, vzdělaným a tajemným Radu Bejem. Philippa Gregory se snažila vykreslit svět končícího středověku, kde padnula jedna z bašt křesťanského světa – Konstantinopol. Období, kde není problém čelit obvinění z čarodějnictví a strach z neznáma dokáže rozpoutat katastrofu. Ač se autorka snaží, tak její svět stále zůstává relativně idylickým středověkem, ale vzhledem k tomu, že cílová čtenářská skupina patří k mladší generaci, tak se to dá omluvit. Horší je slovíčko bombardovat. Ve středověku pravděpodobně bombardování nehrozilo. Ostřelovaní reálné bylo, ale bombardování ne. Trochu problém byl i se skloňováním Lucova jména.\nDruhý díl ze série Řád temnot konečně začal kromě hlavní pětky představovat další zajímavé postavy. Čtenáři se můžou nepochybně těšit na další poutavé putování středověkou Evropou, sice s troškou naivity, ale rozhodně čtivé.\nVydala: Fortunu Libri, 2013\nTanya Huffová: Kouř a popel\nDěti noci doporučují: Top 10 knihy 2013\nArchivy Vybrat měsíc\tLeden 2022 (18) Prosinec 2021 (36) Listopad 2021 (40) Říjen 2021 (37) Září 2021 (32) Srpen 2021 (30) Červenec 2021 (32) Červen 2021 (31) Květen 2021 (33) Duben 2021 (30) Březen 2021 (34) Únor 2021 (29) Leden 2021 (32) Prosinec 2020 (36) Listopad 2020 (32) Říjen 2020 (33) Září 2020 (32) Srpen 2020 (30) Červenec 2020 (32) Červen 2020 (31) Květen 2020 (33) Duben 2020 (31) Březen 2020 (36) Únor 2020 (33) Leden 2020 (37) Prosinec 2019 (33) Listopad 2019 (37) Říjen 2019 (37) Září 2019 (31) Srpen 2019 (35) Červenec 2019 (31) Červen 2019 (32) Květen 2019 (34) Duben 2019 (35) Březen 2019 (34) Únor 2019 (32) Leden 2019 (35) Prosinec 2018 (31) Listopad 2018 (39) Říjen 2018 (34) Září 2018 (32) Srpen 2018 (33) Červenec 2018 (30) Červen 2018 (31) Květen 2018 (34) Duben 2018 (31) Březen 2018 (34) Únor 2018 (32) Leden 2018 (33) Prosinec 2017 (32) Listopad 2017 (33) Říjen 2017 (38) Září 2017 (31) Srpen 2017 (31) Červenec 2017 (32) Červen 2017 (34) Květen 2017 (34) Duben 2017 (34) Březen 2017 (34) Únor 2017 (33) Leden 2017 (34) Prosinec 2016 (33) Listopad 2016 (37) Říjen 2016 (41) Září 2016 (35) Srpen 2016 (33) Červenec 2016 (35) Červen 2016 (36) Květen 2016 (41) Duben 2016 (36) Březen 2016 (34) Únor 2016 (30) Leden 2016 (33) Prosinec 2015 (39) Listopad 2015 (36) Říjen 2015 (37) Září 2015 (33) Srpen 2015 (36) Červenec 2015 (35) Červen 2015 (39) Květen 2015 (37) Duben 2015 (36) Březen 2015 (38) Únor 2015 (33) Leden 2015 (35) Prosinec 2014 (37) Listopad 2014 (41) Říjen 2014 (48) Září 2014 (38) Srpen 2014 (34) Červenec 2014 (31) Červen 2014 (41) Květen 2014 (44) Duben 2014 (42) Březen 2014 (41) Únor 2014 (36) Leden 2014 (34) Prosinec 2013 (39) Listopad 2013 (41) Říjen 2013 (50) Září 2013 (45) Srpen 2013 (40) Červenec 2013 (36) Červen 2013 (49) Květen 2013 (54) Duben 2013 (51) Březen 2013 (54) Únor 2013 (40) Leden 2013 (38) Prosinec 2012 (41) Listopad 2012 (54) Říjen 2012 (56) Září 2012 (45) Srpen 2012 (32) Červenec 2012 (35) Červen 2012 (31) Květen 2012 (28) Duben 2012 (41) Březen 2012 (46) Únor 2012 (24) Leden 2012 (33) Prosinec 2011 (50) Listopad 2011 (63) Říjen 2011 (36) Září 2011 (56) Srpen 2011 (55) Červenec 2011 (33) Červen 2011 (45) Květen 2011 (46) Duben 2011 (49) Březen 2011 (57) Únor 2011 (52) Leden 2011 (33) Prosinec 2010 (35) Listopad 2010 (41) Říjen 2010 (44) Září 2010 (34) Srpen 2010 (39) Červenec 2010 (29) Červen 2010 (38) Květen 2010 (40) Duben 2010 (33) Březen 2010 (35) Únor 2010 (15) Leden 2010 (14) Prosinec 2009 (28) Listopad 2009 (26) Říjen 2009 (32) Září 2009 (13) Srpen 2009 (18) Červenec 2009 (31) Červen 2009 (14) Duben 2009 (11) Březen 2009 (22) Únor 2009 (34) Leden 2009 (51) Prosinec 2008 (8) Listopad 2008 (11) Říjen 2008 (8) Září 2008 (15) Srpen 2008 (17) Červenec 2008 (4) Červen 2008 (5) Květen 2008 (3) Duben 2008 (16) Březen 2008 (18) Únor 2008 (2) Leden 2008 (9) Prosinec 2007 (3) Listopad 2007 (16) Říjen 2007 (18) Září 2007 (34) Srpen 2007 (24) Červenec 2007 (5) Červen 2007 (1) Květen 2007 (6) Duben 2007 (3) Březen 2007 (3) Únor 2007 (2) Leden 2007 (1) Prosinec 2006 (3) Listopad 2006 (5) Říjen 2006 (3) Září 2006 (9) Srpen 2006 (14)


Vlak u Kolína zabil muže: Spoje nabírají zpoždění\n10.6.2018 – Provoz na železničním koridoru mezi Kolínem a Velimí zastavil dnes ráno střet rychlíku s mužem, který na místě zemřel. ČTK to řekla mluvčí středočeské policie Petra Potočná. Vlaky jezdí odklonem přes Nymburk a nabírají až půlhodinové zpoždění.\n16.2.2011 – Porucha trakčního vedení mezi železničními stanicemi Úvaly a Praha-Běchovice komplikuje od středečního brzkého rána dopravu na klíčovém koridoru mezi Prahou a Kolínem. Vlaky nabírají zpoždění desítek minut, uvádí internetové stránky Českých drah.\n23.1.2016 – Meteorologové varují před hustým sněžením, které do Česka přišlo od západu a kolem osmé hodiny ráno dorazilo i do Prahy. V hlavním městě komplikuje sníh provoz na Letišti Václava Havla, kde spoje nabírají zpoždění. Na jednom z tradičně nejchladnějších míst Česka, Jezerní slati u Kvildy, bylo v noci na sobotu opět více než 30 pod nulou. Meteorologové tam naměřili -31,2 stupně Celsia. O nejchladnější noc této zimy se ale nejednalo, ta přišla už v noci na pátek.\n10.3.2016 – Nejvyšší kontrolní úřad kritizuje zdlouhavou obnovu železničních tratí v Česku. Spousta úseků na železnici čeká na modernizaci a doplácí na to hlavně cestující. Vlaky nabírají zbytečná zpoždění a nedodržují původní jízdní řády. Pokud měl váš vlak zpoždění kvůli výluce na trati, máte nárok na kompenzaci, ale jen za určitých podmínek.\nV centru Prahy vykolejil vlak! Spoje nabírají zpoždění\n27.5.2016 – V centru Prahy mezi vršovickým a Hlavním nádražím vykolejil vlak bez cestujících. Nehoda zablokovala polovinu kolejí, omezení postihlo desítky spojů.\n1.12.2010 – Sněžení, které ve středu postihlo prakticky celou Českou republiku, komplikuje nejen dopravu na silnicích, ale i na železnici. Problémy způsobují zejména zapadané výhybky, které musí železničáři čistit, přičemž čekající vlaky nabírají zpoždění. Zatím žádná trať nebyla uzavřena. Informovali o tom mluvčí Českých drah Petr Šťáhlavský a Radek Joklík.\n3.2.2011 – Víceleté granty přidělované pražských magistrátem až na čtyři roky mezi lety 2012 a 2015 nabírají další zpoždění. Kulturní výbor pražského zastupitelstva na svém včerejším zasedání hlasování o nich opět odložil.\nNehoda ve Strakonické komplikuje dopravu. Autobusy nabírají hodinová zpoždění\n9.5.2018 – Malá dopravní nehoda výrazně komplikuje autobusuvou dopravou v páté měststké části. Autobusy směrem do centra nabírají téměř hodinová zpoždění. Co je příčinou nehody, budou vyšetřovat dopravní policisté.\nU Svitav vlak usmrtil člověka. Spoje nabraly zpoždění až 2 hodiny\n27.12.2013 – Na Svitavsku dnes v podvečer vlak usmrtil člověka. Rychlíky na trase Brno - Česká Třebová proto nabraly zpoždění až dvě hodiny. ČTK to řekl mluvčí Drážní inspekce Martin Drápal. Problémy budou na trati podle Českých drah asi do 20:00.\n17.11.2018 – Porucha trakčního vedení ve stanici Praha-Vršovice dnes na celé dopoledne omezila železniční dopravu v hlavním městě, zpozdila mezinárodní rychlíky i příměstské spoje. Některé vlaky vyjíždějící z Hlavního nádraží i dalších pražských stanic nabraly i víc než stominutová zpoždění, některé byly úplně zrušeny, další jezdily odklonem. I když se postupně vlaky rozjely, některá omezení především na dálkových spojích pocítí cestující ještě odpoledne.\n„Nezastavujeme, máme zpoždění.“ Nový vlak lidem na Plzeňsku ujel bez zastavení\n17.12.2016 – Jako v legendární scéně filmu Slunce, seno, jahody se cítili cestující na železniční trati mezi Mostem a Plzní. Vlak soukromého dopravce GW Train Regio stanicí Žihle ve čtvrtek projel bez zastavení, jak strojvedoucí doháněl zpoždění. Vlak nového dopravce na trati jezdí necelý týden, problémů ale nasbíral už několik.\nNa Masarykově nádraží v Praze vlak srazil a usmrtil muže\n28.7.2015 – Na Masarykově nádraží v Praze dnes brzo ráno srazil a usmrtil muže osobní vlak jedoucí do Kolína. Muž se pohyboval v prostoru nepřístupném pro veřejnost. Po nehodě jezdily vlaky jen po jedné koleji, vznikala tak podle webu Českých drah zhruba desetiminutová1 zpoždění.\nSmrt na Masarykově nádraží: Vlak přejel muže\n28.7.2015 – Hrůza na Masarykově nádraží v Praze! Ráno tam srazil a usmrtil muže osobní vlak jedoucí do Kolína. Muž se pohyboval v prostoru nepřístupném pro veřejnost. Po nehodě jezdily vlaky jen po jedné koleji, vznikala tak podle webu Českých drah zhruba desetiminutová zpoždění.


Podprsenka push up, f&f,85d - 250 Kč Od prodejkyně alulinek28 | Bazar - Modrý koník\nVrch 85D Pro dámy F&F Bílá Tmavě modrá Bledě zelená\nKrásná nová podprsenka pouze vyzkoušená a sundaná cedulka mě je bohužel malá.Ve spodní části košíčků je malá vycpávka pro efekt push up,ramínka jdou zapnout do polohy boxer pro vykrojená tílka,košíčky hladké.Inzeruji i jinde....koukněte i na další mé nabídky ušetříte na poštovném.\nPodprsenka vel.85DD zn.FF cena 60+pošta koukněte na mé další inzeráty, ušetříte na poštovném\nDámská krajková podprsenka s vystuženými košíky velikosti 85D.\nDámská balkonete podprsenka\nDámská balkonete podprsenka s odepínacími ramínky. Bílá barva, velikost 85D.\n517 inzerátů • 154 hodnocení\nDobrý den, nabízím podprsenku, velikost 85 D, v pořádku, bez vad, cena 109 Kč + poštovné.\n110 Kč109 Kč\nProdám dámskou podprsenku korzetovku ramínka jsou součastí vel 85D 1x na sobě kupováná v prodejně se spodním prádlem


Spotřeba férové kávy v Česku roste. Fairtradové výrobky už nabízejí řetězce i pumpy - Aktuálně.cz\nČesko se ve spotřebě takzvaných férových potravin přibližuje západní Evropě. Nejúspěšnějším výrobkem je káva.\nPraha - Češi loni vypili téměř jednou tolik férové kávy než v předchozím roce. Pomohly tomu hlavně firmy, které kávu s certifikátem zařazují do nabídky. Minulý rok ji začaly prodávat dvě sítě čerpacích stanic - Benzina v prodejnách Stop Café a OMV ČR pod značkou Viva.\n"Stálicí v prodeji fairtradové kávy je společnost Tchibo Praha, která svůj sortiment neustále rozšiřuje," říká Hana Chorváthová, ředitelka organizace Fairtrade Česko a Slovensko. Dalšími prodejci jsou například Segafredo Zanetti nebo Miko Káva.\nSpotřeba fairtradové kávy se na celkové tuzemské konzumaci podle odhadu Chorváthové podílí mezi dvěma a třemi procenty. Káva je přitom nejúspěšnějším fairtradovým výrobkem - tvoří víc než polovinu prodejů férových potravin, následuje kakao a třtinový cukr.\n"Pro pražírny nebo prodejce je zajímavá tím, že není tak náročná na zpracování, protože například u výroby čokoládových tyčinek musí výrobce použít všechny suroviny s certifikací," vysvětluje Chorváthová.\nČesko se podle ní ve spotřebě férových potravin přibližuje západní Evropě. "Výrobky se podařilo dostat do maloobchodních sítí, dříve byl jejich nákup spojený spíš s alternativními prodejnami," dodává.\nMezi největší prodejce výrobků s podílem fairtradového kakaa patří Kaufland, který nabízí zhruba osm desítek položek. Podobné výrobky začaly loni nabízet i řetězce Norma nebo Penny Market. Spotřeba férového kakaa tak v Česku vzrostla o 56 procent.\nProdej fairtradových výrobků celosvětově roste a stále se do něj zapojují další firmy. Například výrobce džusů Pfanner začal nabízet tyto nápoje na palubách letecké společnosti Travel Service.\nPodle celosvětové statistiky organizace Fairtrade prodeje poskočily vedle kávy a kakaa i u čaje, banánů nebo květin. Například v Česku květiny s certifikátem začala prodávat firma Florea.\nHnutí fair trade klade důraz na ochranu životního prostředí nebo zakazuje dětskou práci. Lidé nákupem výrobků s certifikací Fairtrade podporují farmáře, kteří mají vedle vyšší výkupní ceny zajištěný i fairtradový příplatek. Ten následně investují dále do podnikání. Stejnojmenná organizace funguje dvacet let a působí v 75 zemích světa. Loni Češi poslali na rozvoj certifikovaných družstev po celém světě 4,4 miliony korun.\nnakupování finance Aktuálně.cz káva fair trade potraviny společenská odpovědnost ekonomika


Slovence Silvii se chtěl pomstít její italský manžel. Zapálil dům, v němž uhořel jejich syn Marco (†11) | Blesk.cz\nStrašlivá tragédie se stala v Itálii poblíž města Parma. Rodinný dům ve městečku Sabbioneta zapálil Gianfranco Zani (53), aby se pomstil své manželce Silvii (39), k níž měl od soudu udělený přísný zákaz přiblížení. Obětí plamenů, jež stavení uchvátily, se však stal jejich prostřední syn Marco (†11).\nDevětatřicetiletá Silvia pochází ze slovenských Bojnic, ale již 20 let žije v Itálii. Tam se provdala za Gianfranca Zaniho a narodili se jim tři synové. Přestože se jim zpočátku v manželství dařilo, po letech se Silvia rozhodla svého muže opustit. Gianfranco, který pracoval jako malíř-natěrač, ji začal poté týrat a pronásledovat. Zoufalá žena se proto obrátila k soudu s žádostí o pomoc.\nSoudce nařídil úřadům, aby matce se syny poskytly ochranné bydliště, kde měli být všichni před násilníkem v bezpečí. Dne 15. listopadu zakázal soud Gianfrancovi přiblížit se k jeho rodině blíže než na 100 m. Silvia přesvědčená, že jsou již konečně v bezpečí, se navrátila do svého domu.\nManžel však nechtěl případ nechat jen tak a rozhodl se ženě pomstít. Dva dny po jejich návratu přijel k Silviinu domu a podpálil jej. Stalo se tak ve čtvrtek okolo 16. hodiny odpoledne. Když se Silvie vracela domů, zatarasil Gianfranco její auto svou dodávkou. Několikrát se proti ní prudce rozjel, jako by do ní chtěl narazit, vždy však pár centimetrů od jejího auta zastavil. Nakonec ujel pryč.\nKdyž matka, s níž seděli v autě její nejstarší syn Alex (17) a nejmladší Fabio (4), zastavila před domem, spatřila děsivou scénu. „Ucítila jsem kouř, který se valil z horních pater. S hrůzou jsem si uvědomila, jak mi několikrát vyhrožoval, že ten dům jednou i s námi podpálí,“ sdělila pro italský deník Corriera della serra.\nPodle místních médií se zřejmě Marco, který zůstal uvnitř, pokoušel dostat ven, ale pravděpodobně byly dveře zaseknuté. „Možná si ani neuvědomil, co se děje,“ popsala zoufalá Silvia. Přivolaní záchranáři nalezli už chlapce v bezvědomí a odvezli jej do nemocnice. Tam však velmi brzy zemřel na zástavu srdce.\nPolicie bezprostředně zahájila pátrání po násilníkovi, kterého našla v nedaleké hospodě, a uvrhla jej do vězení. Muž přísahal, že neměl tušení o přítomnosti svého syna v budově.\nRodina a přátelé Silvie jsou případem šokováni. Kamarádka Lenka vypověděla: „Silvia je úžasná matka a také skvělá žena. Je to obrovské neštěstí. Naprosto se z toho zhroutila a je teď v nemocnici.“ Podle italských médií byla Silvia hospitalizována na psychiatrii, aby předešli spáchání sebevraždy. Její známá doplnila: „S manželem měli neustálé problémy. Pronásledoval ji, žárlil, a dokonce mu vadilo, že byla nábožná, a on ne. Nedalo se s ním vůbec vydržet, natož žít.“\npodpálení domuvraždasynotecmatkanásilníksmrtItáliezáchranářinemocnicerodinné problémypronásledování\npepen ( 26. listopadu 2018 08:37 )\nTaková bestie nemá právo ...žít !!!!Trest smrti !!!!Bestie..\nlunatic ( 26. listopadu 2018 06:35 )\nDotyčná má spolu se samoživitelkami 1 důležitou společnou vlastnost - netaktičnost při volbě životního partnera;no vlastně - pokud si samoživitelka umí vybrat správně a tudíž dobře ,tak jí následná absence partnera již vadit nemusí a v tom lepším případě si dokonce za peníze expartnera-leckdy dědy,sežene k potomkovi i milence ... zatímco paní ze článku mohla tak maximálně uhradit výjezd hasičů\ntomik007 ( 25. listopadu 2018 21:18 )\nSlovaci a Italove jsou velice geneticky shodni


MAGAZIN.instaluj.cz - recenze, návody a informace ze světa software - EA chce vnést do FIFY 15 víc vášně\nEA chce vnést do FIFY 15 víc vášně KE STAŽENÍ\nElectronics Arts chce nechat fotbalové hvězdy ve hře FIFA 15 bláznit či vyjadřovat vztek na hřišti, stejně jako to dělají reální hráči.\nNová verze této sportovní hry chce poskytnout fotbalistům na obrazovce „emoční inteligenci“, navrhnutou tak, aby dali najevo, jak se cítí, když minou, při brutálních faulech, nebo budou vyjadřovat, co cítí ke svým spoluhráčům a protihráčům. Hra tak bude moci nabídnout více než 600 emocionálních reakcí.\n,,Chceme, aby naši fanoušci pocítili vše, co patří k dramatu odehrávajícímu se ve fotbale a zažili na vlastní kůži horskou dráhu emocí, která při zápase probíhá,“ prohlásil na tiskové konferenci producent EA Sports, David Rutter.\n,,Jsme nyní schopni nechat vás ponořit do hry a rozvinout příběh zápasu, který je založen na novém komentování, zvýšené aktivitě davu fanoušků a na přirozených reakcích hráčů, které dělají každou hru jedinečnou.“\nIdentická verze PC hry byla také vyvinuta pro XBox a Playstation konzole a Nintendo Wii.\n,,Je to největší vizuální krok, jaký FIFA kdy podstoupila. Dali jsme si za cíl vytvořit atmosféru, hráče, davy a hřiště nejen tak, jak při zápase vypadají, ale i tak, jak se dají procítit při sledování nebo hraní fotbalu – je to úroveň splynutí jakou jsme nikdy předtím nebyli schopni přinést do hry,“ řekl Rutter.\nNová FIFA má v ČR vyjít 26. září 2014.\nPoslední demoverze FIFA 14 je zdarma ke stažení v našem katalogu: http://www.instaluj.cz/fifa-14\nLenka Szurmanová, 23.06.2014 19:46


Veselíčko : Víte kdo byl Methold Kaláb? * Turistický průvodce * POOH.CZ * Veselíčko : Víte kdo byl Methold Kaláb?Autor Redakce chlívek (Města) - vydáno 26.9.2002Ve zdejším hostinci je orchestrium, které bylo vyrobeno v polovině 19. století.Nedaleko Žďáru nad Sázavou, asi 6 kilometrů od tohoto města, se nachází obec Veselíčko. A právě ono se stane dnešním tématem k povídání o obcích a městech v kraji Vysočina.\nZastavme se na chvíli u historie. V minulosti zde byl vrchnostenský dvůr. Za připomínku stojí také fakt, že na jeho úpravě se podílel také významný umělec Jan Blažej Santini Aichl a to v letech 1719 - 1723. Na konci tohoto století byl pak dvůr rozdělen a tím pádem pak vznikla osada, známá pod názvem Veselíčko. Ve znaku měla květ.\nK dalším významným událostem v obci patří výstavba kapličky svatého Petra a Pavla. Ta byla postavena místo zvonice, která byla zničena při požáru v roce 1889.\nPro obyvatele Veselíčka se stala důležitou také výstavba železniční trati z Tišnova do Žďáru v roce 1905. Právě tato trasa vede přes obec a dá se říci, že zastávka ve Veselíčku je tou nejvýše položenou stanicí na celé trati.\nNyní ale zanechme historie a pojďme se vydat na prohlídku po obci. Zaujmout by vás mohla již zmiňovaná kaple svatého Petra a Pavla z roku 1890. Mramorový kříž, který u ní uvidíte, pochází z počátku 20. století, z roku 1905. O něco starší je kamenný kříž s Kristem, který stojí nedaleko. Ten pochází z roku 1870.\nPokud se vydáte z Veselíčka směrem na Žďár, povšimněte si dřevěného kříže z poloviny 19. století.\nU lesa pak můžete zahlédnout další, tentokrát žulový kříž, vytvořený v roce 1909. Zmínit bychom se také měli o významných rodácích. Mezi ně patří Methold Kaláb. Proslavil se jako ilustrátor, grafik ale také jako autor odborných spisů - například dílo Václav Hollar nebo Česká krásná kniha.Region: JihočeskýLokalita: Žďár nad SázavouKraj: Kraj VysočinaKlíčová slova: VeselíčkoURI:Tweet Poslední změna : 9.7.2004 13:42, Vytvořen : 26.9.2002 00:00, Vydán : 26.9.2002, 4542xKomentáře pro ty z Facebooku


Kanonýr Železník: Přál bych si, aby naši fanoušci fotbalem žili - Zlínský deník\nKanonýr Železník: Přál bych si, aby naši fanoušci fotbalem žili\nZlín – /ROZHOVOR/ Druholigoví gólmani, vaše prémie za čistá konta jsou proti Zlínu silně ohroženy. V mužstvu ševců totiž působí snajpr, který v zimní přípravě chytil ohromnou střeleckou formu a míní válet dále. Fotbalista Lukáš Železník nasázel při 13 startech 13 branek!\nKapitán Zlína Lukáš Železník (ve žlutém). | Foto: DENÍK/Libor Kopčil\nČlověk by si s nadsázkou řekl, že 24letý útočník musel používat nějaké netradiční kopačky. Ale fakt že jo, vyblýskané od Cristiana Ronalda však rozhodně nebyly.\n„To by nikdo nevěřil, v jaké obuvi jsem odehrál přípravu. Nazouval jsem klasické „najky", akorát teda levou kopačku jsem měl v půlce zlomenou a navíc mi ve spodní vnitřní části chyběl urvaný kolík. Prakticky jsem tak nastupoval celou dobu s jednou kopačkou," líčil s výbuchy smíchu kapitán Fastavu.\nJsou ještě ve funkčním stavu pro jaro? Jejich kouzlo by se dále hodilo.\nNěco bych s nimi ještě zvládl, avšak určitě ne teď na začátku, kdy budou měkké terény. Možná bych je ale jako trumf vytáhl v 90. minutě. (Smích.)\nČemu přičítáte skutečně svou produktivitu v přípravě?\nZpevnil jsem se díky cvičením v posilovně, a na hřišti se tak nyní cítím lépe. Je to zásluha Michala Molka (kustod – pozn. red.) a Honzy Jelínka (kondiční kouč – pozn. red.). Dále je pro mě velkým plusem rozestavení 4–4–2. Tlačím se mnohem více do šancí a v útoku si rozumím s Tomášem Poznarem. A projevuje se také psychická pohoda. Jsem strašně šťastný v životě, neboť mám úžasnou rodinu a snoubenku, se kterou jsem už devátým rokem. Všechno se mnou prožívá – chvíle, kdy jsem nahoře, i okamžiky, kdy jsem dole.\nPomýšlíte po úspěšném zimním období na korunu pro nejlepšího kanonýra FNL?\nUž jsem ji jednou vyhrál s 13 brankami (ročník 2012/13 – pozn. red.). Člověka to zahřeje „jen" na srdci, protože ve druhé lize není trofej tolik publikovaná. Góly dávám, ale stejně jsem pořád ve Zlíně. Někteří hráči dali pět branek a už hrají v lize, je to i o štěstí. Sním o Spartě, které odmala fandím, jenže tam je teď Lafata. Tak snad tam nakouknu, až ukončí kariéru. (Smích.) Nyní bych rád překonal těch 13 branek, přičemž na titul nejlepšího střelce se nedívám.\nV zimě jste museli podstoupit tradiční dril. Setkal jste se přesto s něčím novým?\nNeodehrál jsem ještě nikdy tolik přípravných duelů, jejichž počet se rovnal půlce sezony. Na druhou stranu bych režim zápasů středa– víkend uvítal i v soutěži. V tréninku jsme se věnovali spíše nácvikům, kdežto za pana Pulpita jsme hodně běhali. Každý trenér má však své metody a hráči jim musí věřit. Nicméně co jsem opravdu nikdy nezažil, tak to je rozbor každého přáteláku na videu. (Uculuje se.)\nVýsledky jste až na výjimky zaznamenali výborné. Byly z vašeho pohledu podloženy i kvalitní hrou?\nAno. Ve všech utkáních, které jsme vyhráli, jsme určitě nebyli horší. Zápasy jsme odjezdili naplno, každý bojoval o sestavu. Teď si hlavně musíme počínat stejně i v sezoně, ani jeden hráč nesmí nic vypustit.\nV čem bude mužstvo Zlína silné v jarních odvetách druhé ligy?\nNejsme technickým tým, který by si balon vyťukal až do prázdné brány. Ale když budeme bojovat jako jeden mančaft za ševce, tak se nás musí bát každý. Jenže fakt je nutné, aby jelo na krev všech 11 článků sestavy. (Důrazně.) Dojíždět každý balon, nevypustit žádný souboj, tímto způsobem bychom mohli hodně uspět. Jak se na to každý zápas někdo vykašle, tak to neutáhneme.\nPrvní ostrý test vás čeká v neděli na Žižkově. Budete spokojení i s bodem?\nNe, remíza nám nestačí. Nikdy jsem tam neprohrál a doufám, že nyní urveme tři body. Nezajímá nás, jestli proti nám stojí Žižkov, Vlašim či ještě někdo jiný.\nV těžkých bojích byste potřebovali i podporu fanoušků. Jaké návštěvy byste rád viděl na Letné?\nČíslo je složité říct. Hlavní problém je, že hrajeme druhou ligu. Nicméně moc bych si přál, aby se fanoušci semkli, sjednotili se z fotbalu a hokeje, zaplnili kotel na stadionu a prostě fotbalem žili. Mohli by přijít ve žlutém, vzít bubny, v mezích použít ohně. Jak přijel Frýdek, tak jejich hráči šli na rozcvičku a fanoušci hned začali řvát, přivítali je. Bylo jich sice pár, ale hned to úplně jinak vyznělo. U nás když je 800 diváků a z toho jich 500 nadává… Chápu, že druhá liga není příliš atraktivní, ale byl bych rád, kdyby lidé začali více fandit.\nNa závěr trochu přeskočíme čas. S čím byste se chtěl probudit 1. června, tedy den po posledním zápase sezony?\nS tím, že jsem zdravý, mám spokojenou rodinu a jsem šťastný. Fotbal a úspěchy jsou super, ale pořád to je jen práce, která člověka baví a je za ni placený.


Automobil v českých zemích\nV roce 1934 se konala celá řada premiér aerodynamických karoserií. Na druhý ročník závodu 1000 mil československých postavila Jawa dva speciály Jawa 700, jeden uzavřený a jeden otevřený. O design požádali rovnou Paula Jaraye, který přijel do Týnce nad Sázavou a pro oba vozy navrhl kabát. Pozoruhodný byl uzavřený typ, který vypadal elegantně ze všech úhlů, s výjimkou pohledu zepředu, kdy vozidlo připomínalo tvář žáby. Zaoblené tvary, splývavá zád’ s ploutví, čelní okno ze tří oblých segmentů – to vše neslo rukopis geniálního Švýcara. V následujícím roce 1935 postavili v janečkárně tři zavřené a tři otevřené vozy na tisícimílový závod podle vlastního návrhu. Právě tři uzavřená kupé patří dodnes k nejkrásnějším sportovním automobilům, které u nás kdy vznikly.\nZávod 1000 mil československých v roce 1934 podnítil výrobu aerodynamických karoserií ještě na vozech dalších tří značek. Jednu postavil karosář Oldřich Uhlík na vůz Aero 750 jezdce Otto Nimshause. Pět hliníkových kupé se splývavou zádí zhotovili v brněnské Zbrojovce na šasi litrového typu Z 4 s mírně upraveným motorem. Brněnské vozy byly nejúspěšnější. Posádka Mamula – Mašek vyhrála svoji třídu průměrem 92 km/h. A do třetice – automobilka Praga poslala na start tři rovněž aerodynamicky řešené vozy Praga Super Piccolo. Je třeba uznat, že co do vzhledu patřily k nejkrásnějším. Ani v Mladé Boleslavi nezaspali. V roce 1935 postavili prototyp Škoda 935, vůz stylisticky snad ještě čistší než Tatra 77, s kapalinou chlazeným čtyřválcem OHV výhodněji uloženým před zadní nápravou, s elektromagnetickou převodovkou Cotal a některými dalšími technickými\nlahůdkami, jako centrální nosnou rourou, sloužící současnějako palivová nádrž. Snaha po snížení aerodynamického odporu vzduchu je patrná na Popularu Monte Carlo, na Rapidu Six pro závod 1000 mil československých, ba dokonce i prototypy autobusů 532 a 536 jsou řešeny přísně aerodynamicky.\nVydáno v roce 2001 nakladatelstvím Brněnské veletrhy a výstavy\nCopyright © 2011—2018 Jan Králík


Domů/Chefs Radek David\nLa Veranda, Babiččina Zahrada\nChef's table - 27. 05. 2014\nChef table v AvantGarde - 29. 01. 2015\nŠkola vaření - 12. 01. 2016\nChef´s DUEL - 22. 01. 2016\nChef's Table - 08. 02. 2017\nDětský den & Big Green Egg Fest - 18. 06. 2016\nChef´s table - 16. 01. 2018\nPro mě jsou to bramborové škubánky s mákem, nudle s mákem a bramborové šišky s mákem. Mák musí být samozřejmě rozmíchaný s moučkovým cukrem. Pak jsou to ještě bramborové knedlíky s cibulkou usmaženou do zlatova, dobře upečená kachna a svíčková na smetaně.\nVíš do čeho jdeš. Budeš pořád v práci, svátky nesvátky, nervy, stres, horko, adrenalin. Chceš to opravdu. Ano. Dobrá volba bude z tebe chlap. A nezapomeň: Jak se budeš chovat k lidem, tak se oni budou chovat k tobě. A nezapomeň podruhý: Koukej se pořádně učit. Jakmile skončíš školu, vyjeď do zahraničí a nevracej se dřív, než ti bude 25 a neprojdeš alespoň 5 zajímavých restaurací.\nHost, který nechce a ani nepotřebuje jídelní lístek a nechá to mně. A taky je to host, který se nechá hýčkat a rozmazlovat.\nAno, chodím. Ale neřekl bych ke konkurenci. Vesměs jsme kamarádi a víme o sobě. Máme svoje starosti, radosti, rodiny a radost z práce. Navštěvuji rád restauraci CAFE SAVOY, SASAZU, ale třeba rád chodím i na street food festivaly. V Londýně rád chodím do Chinatownu, Dinner – Hestona Blumenthala, Story. V New Yorku mám rád restauraci Eleven Madison Park a Jean Georges.\nUzené máslo a domácí chleba a bramborové škubánky s mákem. Ty nejjednodušší věci jsou ty nejsložitější.\nNení to v kuchyni, ale spíše práce v kanceláři. Papírování je někdy úmorné.\nPokud je čas, tak to, co někdo uvaří pro všechny. Bohužel práce je tolik, že není moc času vyvařovat. Někdy jíme na stojáka. No a někdy to nezvládáme vůbec.\nTři suroviny, které bych vybral do balíčku poslední kuchařské záchrany:\nChléb, kvalitní máslo, parmská šunka.\nJídlo, které bych si nikdy rozhodně nedal:\nTeplý opičí mozeček podávaný přímo v hlavě orangutana.\nČím v jídle hřeším:\nVečer a na noc jím čokoládu. Občas se stravuji ve stáncích rychlého občerstvení, to v případech, když nemám dostatek času se najíst v práci.\nČím bys byl, kdybys nebyl kuchařem?\nAsi pilotem Formule 1, je to vzrušující a zajímavá profese.\nJako dítě jsem s babičkou vařil škubánky s mákem. Jako dospělý, co si tak vzpomínám, jsem asi prvně připravoval šunkovou rolku s křenem. Nebo si na to alespoň z nějakého důvodu velmi dobře pamatuji.\nNemám pocit, že bych vařil z nějak extra zvláštních ingrediencí. Hodně netradiční je třeba ovoce zvané Budhova ruka, které svojí chutí připomíná citron a dělá se z něj marmeláda.\nKvalitní olej, dobré máslo a ...chleba mi asi jako ingredience neprojde, že? :) Tak jako třetí dejme kvalitní víno, to je taky základ.\nKteré jídlo bys nazval jako svůj „signature dish“?\nNedokážu říct jen jedno jídlo. Určitě je to jehnečí ossobuco. Potom bych zmínil salát z červené řepy s kozím sýrem. Teď už to dělá kde kdo, ale když jsem s tím přišel před osmi lety, bylo to u nás ojedinělé. Každý si pod červenou řepou tehdy představoval ten hnus, co znal ze školní jídelny, a pak byl překvapený, jak dobře může červená řepa chutnat.\nUrčitě bejčí koule.\nMám problém ráno snídat. Brzy po probuzení nejsem schopný do sebe nic dostat. To bych musel asi den předtím hodně brzy večeřet. Taky jím pozdě v noci. Člověk přes celý den nemá chuť jíst, což je tak dáno tím, že nestíhá a navíc stojí celý den u vaření, kde jsou vůně z jídla. Pak je cestou z práce tak hladový, že se nacpe u stánku s rychlým občerstvením.\nLíbí se mi myšlenka setkání šéfkuchařů, která není úplně nová. Znám ji ze států, kde se sejde 10 šéfkuchařů, udělají desetichodové menu a poté se u něj potkají s hosty. To menu stojí mezi 300 a 1000 dolary a výtěžek z akce jde většinou na charitativní účely.Jsem rád, že se podobné setkání šéfkuchařů koná i u nás. My s kolegy nemáme tolik šancí se potkat. Buď jsme v práci, nebo chceme volný čas trávit s rodinou. V rámci festivalu a konkrétně akce Chef´s Table se s ostatními šéfkuchaři sejdeme, zavaříme si spolu, pokecáme, popijeme a je to vždy moc příjemné. Všichni vaříme svoje osvědčené hity, ze kterých může host jasně vyčíst rukopis každého z nás. Je to pro nás taky příležitost k setkání s hosty, protože s nimi u každého stolu sedí a večeří jeden šéfkuchař, což je nezvyklé. Je to překročení hranic všednosti pro nás kuchaře i pro hosty.