Všichni máme v práci jednu Kelišovou. Někdy dvě, v horších případech víc. A bohužel i na první pohled nevinné poznámky a malé drby mohou přerůst v toxické prostředí. To pak škodí nejen jednotlivcům, ale ve výsledku i celé firmě. Jak tedy pracovní drby ukočírovat?\nDrby jsou lákavé. Podle psychologických výzkumů mezi dvěma lidmi zvyšují intimitu a upevňují jejich přátelství. A když jsou ještě ke všemu pořádně šťavnaté, dokážou rozproudit konverzaci i mezi těmi, kteří by si normálně neměli co říct.\nJedna z amerických studií říká, že šířením drbů stráví člověk průměrně 52 minut denně, aniž by si to uvědomoval. Takže nebojte, jsme v tom všichni.\nCo začíná neškodně, může v jistých případech vést až k šikaně na pracovišti. Takové situace jsou sice extrém, ale dá se do nich dostat snadněji, než to na první pohled vypadá. Abyste se jim vyhnuli, máme pro vás čtyři rady.\nNikdo není svatý a je dost možné, že i vy samotní sem tam nějaký drb pustíte. Všímejte si toho, jak mluvíte o ostatních, a snažte se, abyste s kolegy neřešili nikoho v nelichotivém světle. Pokud se sami stanete svědkem pomlouvání, braňte ty, o nichž se drby šíří. Pomůže vám s tím pár šikovných frází:\nHm. To se mi moc nezdá. Jsi si jistý/jistá, že je to pravda?\nTo musel být pro [dosaďte si jméno] asi dost těžký den, třeba za to nemůže.\nTo je zvláštní. Já mám s [dosaďte si jméno] jen dobré zkušenosti.\nMožná bys to s [dosaďte si jméno] měl/a probrat osobně. Třeba ti to vysvětlí.\nHele, nepomlouvejme. Řekni mi radši…\n2. Vyzkoušejte pozitivní drby\nO co jde? V podstatě o to, abyste si navykli šířit pochvaly a zmiňovat cizí úspěchy. Takové „pozitivní drby“ pak dávají lidem najevo, že si jich ostatní cení. Zmiňte třeba u oběda, co se vašemu kolegovi, který s vámi zrovna není, povedlo. Podobné zprávy se sice nešíří tak rychle, ale svůj efekt mají.\n3. Zapracujte na celkové komunikaci\nSpousta drbů vzniká proto, že se k lidem nedostanou pravdivé a celistvé informace. Snažte se tedy být pro zaměstnance co nejtransparentnější (jako vedení i jako jednotlivci) a řešte s nimi i věci, které nejsou dvakrát příjemné. Mluvte o problémech nahlas. Jen tak nevzniknou šeptandy a zveličené historky, které si zaměstnanci předávají tichou poštou.\nPoslechněte si tipy Valových ze SIKO, jak zařídit, aby k sobě byli lidi upřímní.\nSpousta pomluv navíc pramení z lidské frustrace – ať už z osobního života, nebo pracovních záležitostí. To první asi nijak neovlivníte, to druhé ano. Pokud narazíte na kolegu, který po firmě šíří zlou krev, sjednejte si s ním schůzku a řešte, co ho v práci trápí. Třeba díky tomu objevíte problém, o kterém vůbec nevíte.\n4. Když nic nezabere, s toxickými lidmi se rozlučte\nKaždá firma je nastavená trochu jinak a někde se dokonce razí přístup, že se lidi téměř nepropouštějí. Jestli ale máte v kolektivu někoho, kdo dělá dusno, bude nejlepší, když firmu opustí. Dřív nebo později by kvůli němu totiž mohli odejít zaměstnanci, o které přijít nechcete. Nemluvě o tom, že právě dotyčný záškodník možná v lidech potřebu pomlouvat přiživuje.\nNaučte se umění rozhovoru. Videokurz od lektorky Ivety Clarke na Seduo.cz vás naučí, jak zkvalitnit vztahy nejen s kolegy v práci, ale třeba i se svými blízkými.


Podivná»sebevražda« Utopený byl svázaný do kozelce! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Podivná»sebevražda« Utopený byl svázaný do kozelce!\nPodivná»sebevražda« Utopený byl svázaný do kozelce!\n(pro Aha!: archiv rodiny)\nBRUNTÁL – Z přehrady Slezská Harta u severomoravského Bruntálu vytáhli policisté utopeného muže. Je jím Jaromír Biler (30) z Komárovských Chaloupek. Kriminalisté si myslí, že spáchal sebevraždu. Rodina tomu ale nevěří. Tělo bylo totiž svázané do kozelce!\nJaromír Biler se ztratil před třemi týdny. Z práce odešel na finanční úřad a pak už ho nikdo neviděl. Jeho auto bylo nalezeno v Bruntále, doklady téměř 10 km daleko u přehrady Slezská Harta. Po týdnu zorganizovala manželka pohřešovaného masovou pátrací akci. V sobotu se ale ozval na policii rybář, že v zátoce přehrady Slezská Harta našel tělo. Policisté zjistili, že jde o pohřešované muže. „Soudní lékař nenašel na těle mrtvého žádné známky násilí. Šetření nasvědčuje tomu, že spáchal sebevraždu, motivem jsou osobní problémy,“ řekla Aha! mluvčí policie Dagmar Bednarčíková.\nTomu ale rodina příliš nevěří. „Nenapadá mě žádný důvod, proč by to dělal, byl to pohodový člověk. Nedávno se jeho manželce narodilo dítě, na které se moc těšil,“ řekl Aha! otec mrtvého. Navíc je tu i skutečnost, že ruce i nohy měl zezadu svázané do kozelce.\nVlaky Praha – Klatovy Jablonec nad Nisou – Liberec Vlaky Praha – Ostrava


Informace a souhlas se zpracováním osobních údajů – eKoVy – CZ/SK esports team\npodle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 ze dne 27. dubna 2016 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů a o zrušení směrnice 95/46/ES (obecné nařízení o ochraně osobních údajů), dále jen „nařízení“.\nUděluji souhlas správci eKoVy z. s., se sídlem v Karlových Varech, Zbrojnická 354/19, PSČ 360 01, identifikační číslo osoby 09104721 (dále jen Spolek), se zpracováním osobních údajů dle níže uvedených podmínek:\nOsobními údaji se rozumí jméno, příjmení, herní přezdívka („nick“), adresa pobytu, telefonní číslo, profil na Facebooku, IP adresa a e-mail.\nZpracování osobních údajů je prováděno manuálně i automatizovaně za účelem vedení seznamu aktivních, pasivních a čestných členů Spolku a s tím souvisejícími činnostmi (např. možnost kontaktovat člena).\nPrávním základem zpracování je tento souhlas.\nOsobní údaje nebudou bez dodatečného souhlasu či zákonné povinnosti poskytovány třetím osobám.\nSouhlas je udělen na dobu trvání členství ve Spolku a po dobu nezbytně nutnou, pro výmaz osobních údajů po zániku tohoto členství.\nOsobní údaje na základě tohoto souhlasu jsou uchovávány v listinné nebo elektronické podobě. Jsem informován o tom, že v případě odmítnutí poskytnutí výše uvedených osobních údajů, se nemohu stát členem Spolku.\nV případě, že se účastním společných akcí Spolku (bootcampy, jako soutěžící nebo divák na turnajích, případně jiných akcí, spojených s činností Spolku) uděluji souhlas se zpracováním svých osobních údajů, navíc včetně zpracování fotografií, videa a zvukových záznamů, případně dosažených výsledků v turnaji za účelem:\n1. Samotné účasti v turnajích či soutěžích. 2. Marketingu (zejména v propagačních materiálech či letácích). 3. Prezentace na webu. 4. Prezentace na sociálních sítích (Facebook, Twitter, Instagram, apod.). 5. Prezentace ve výročních zprávách a dalších informačních materiálech.\nJsem si dále vědom toho, že v souladu s nařízením mám právo:\n1. Požadovat přístup ke svým osobním údajům, opravu nepřesných osobních údajů či jejich doplnění, výmaz („právo být zapomenut“), popřípadě omezení zpracování za podmínek uvedených v nařízení. 2. Vznést námitku proti zpracování, stejně jako právo na přenositelnost údajů za podmínek uvedených v nařízení. 3. Svůj souhlas se zpracováním kdykoliv odvolat, aniž je tím dotčena zákonnost zpracování založená na souhlasu před jeho odvoláním. 4. Právo získat od Spolku potvrzení o tom, zda jsou osobní údaje zpracovávány. 5. Podat stížnost u dozorového úřadu


Televizní přenosy bohoslužeb (k francouzsko- českému přenosu 7. května) | Pastorace.cz\nNěkolik přenosů bohoslužeb připravuje v současnosti Česká televize. U nás s nimi máme zatím menší zkušenosti než v západní Evropě a proto jsou pro nás nejzajímavější přenosy koprodukční neboli společně organizované právě s těmito partnery. Francouzsko-český přenos se připravuje na letošní třetí neděli velikonoční a na přetřes se při té příležitosti dostala i příslušná, zatím málo diskutovaná nesnáz, kterou lze shrnout do zdánlivě nevinné věty :\n"Televizní přenos mše svaté není jen bohoslužba; je to také televizní pořad!"\nZávažnost tohoto postulátu si uvědomí jako první bezprostřední aktéři přenosu v okamžiku generální zkoušky před přenosem. Všichni se k ní musí dostavit a do posledních podrobností projít "nasucho", tedy jen jakoby ... celou bohoslužbu. Mnozí kněží a teologové už tady přenos začínají odmítat. Dalším úskalím je zkušenost, že přenosy bohoslužeb vedou prakticky všude, dříve nebo později, k vysílání ze záznamu. Více či méně předvídatelné a naléhavé okolnosti k tomu nakonec realizátory donutí. Zcela zásadního rázu je třetí problém, vyplývající ze zcela přirozených pracovních návyků televizních štábů, vycvičených k honbě na obrázky. Úsilí poukázat náznakem na to, co je neviditelné a co je pravou podstatou liturgie - toto úsilí je běžnému pracovníkovi televize cizí. Spontánně a s velkým gustem bude ukazovat gesta a předměty, které mu ve srovnání s běžnými snímky připadají aspoň trochu nezvyklé nebo exotické. Důsledkem jsou detailní záběry zlaté výšivky na ornátu, oblaků kouře, stoupajících z kadidelnice, stříkajícího kropáče a v horším případě zívajícího koncelebranta nebo teplem ohnuté svíčky, užuž hrozící zapálit roh oltáře.\nMáme raději upustit od televizních přenosů bohoslužeb a nebo se snažit lépe je televizně zpracovat? První z obou možností má řadu zastánců mezi teology a vzdělaným duchovenstvem. Divácká obec ale prosazuje druhou alternativu a na nás všech bude záležet, co bude dál. Rozhodujícím faktorem budou zřejmě odborníci, kterým tyto přenosy budou svěřeny. Ti musí být vedle televizní profesionality vybaveni ještě křesťanským citem pro liturgii. Takových lidí je u nás zatím velký nedostatek.\nPřenos francouzsko-české bohoslužby od Pražského Jezulátka v neděli 7. května budou mít v rukou odborníci s více než padesátiletou zkušeností, příprava je pečlivá a tak to pro naše diváky i mediální pracovníky bude příležitost k užitečnému srovnání. Nezapomeňte tedy: Přenos od Pražského Jezulátka se koná v neděli 7. května v 11 hod dopoledne.


Česká republika - zimní dovolená - pobytové zájezdy\nHotel Bellevue zima\n5% sleva při včasné rezervaci\nČeská republika je turisticky velmi atraktivní zemí. Každoročně se pro dovolenou v Česku rozhodují milióny lidí. Máme hory, úrodné nížiny, dostatek vody, historická města, vyhlášené lázně, chutné víno, pivo, lákavou kuchyni. Cestovní ruchu se stále rozvíjí a ukazuje nám stále nové možnosti a příležitosti. Projet a poznat země české, moravské a slezské dá hodně plánování, protože všude je řada pozoruhodností, odlišností a všerůzných tradic a zvyklostí. Nejvyšší horou České republiky je Sněžka se svými 1602 metry. Hlavním městem je Praha se svými 1,2 miliony obyvatel.\nVyrazit třeba na prodloužený víkend nebo pár dnů na druhou stranu republiky zabere jen pár hodin. Skiareály zažívají řadu proměn. V posledních letech se mohutně investovalo a pronikla sem řada vymožeností dříve vídaných jen v Alpách, jako jsou vysokokapacitní lanovky, potentní systémy umělého zasněžování, supermoderní rolby, špičkové snowparky a dětské parky.\nCelkově se všude velmi zkvalitnila infrastruktura jako parkoviště a skibusy, řada služeb je zdarma či v rámci platnosti skipasů, vznikají konsorcia s celoplošnými regionálními permanentkami a podobně. A třeba co se četnosti areálů s nočním provozem týče, tam porážíme Alpy už dávno. A nutno též podotknout, že až na některé cenové extrémy v našich nejprestižnějších skiresortech je celková cenová hladina v naší zemi stále o poznání nižší, než je alpský průměr.\nKrkonoše patří k jedněm z nejoblíbenějších turistických cílů České republiky. Nabízí širokou nabídku zimních sportů. Kromě sjezdového a běžeckého lyžování se můžete...více


Spor v botanické zahradě: stovky druhů rostlin šly do koše, prý i chráněné - iDNES.cz\n15. prosince 2015 8:14, aktualizováno 8:14\nO téměř čtyři sta druhů rostlin přišla liberecká botanická zahrada. Některé z nich jsou přitom mezinárodně chráněné. Podle zahradníků vyřadil rostliny sám ředitel Miloslav Studnička. Řada z nich skončila v kontejnerech.\nZe sbírek jsou plynule a často vyřazovány takové druhy, které se po léta nevystavovaly a nemají využití, říká Miloslav Studnička, ředitel botanické zahrady. | foto: Bořivoj Černý, MAFRA\nDo sbírek přitom zasáhl pouze v oddělení sukulentů, o něž se stará Hana Eichlerová. Ta už dostala od ředitele také výpověď. „Je to osobní msta, ale nejhorší na tom je, že to odnesly ty rostliny,“ říká zahradnice.\nV botanické zahradě pracuje se svým manželem téměř třicet let, ale podobnou čistku prý ve svém oddělení nezažila. Proti výpovědi se chce bránit i soudní cestou.\n„K tomuto kroku jsme se opravdu odhodlávali dlouho. Ale výpověď byla neoprávněná, svou práci mám ráda a nejsem si vědoma toho, že bych něco dělala špatně,“ podotkla zahradnice.\nPodle Studničky jsou obvinění zahradníků nesmyslná.\n„Ze sbírek jsou plynule a často vyřazovány takové druhy, které se po léta nevystavovaly, nemají ani do budoucna účelné využití, a to bez ohledu na to, zda jsou na seznamu CITES anebo nikoli. Botanická zahrada totiž s rostlinami neobchoduje a zákon CITES se týká pouze ochrany ohrožených rostlin před obchodem,“ vysvětlil ředitel.\nJenže Hana Eichlerová tvrdí, že zahrada přišla o vzácné rostliny, staré i desítky let. Příkaz ředitele, aby sbírku „probrala“, jí přišel jako poprava sukulentů.\n„Několik málo kusů rostlin bylo darováno do skleníku v Libochovicích, kde pro ně ale nejsou vhodné podmínky, naprostá většina vyřazených rostlin ale byla surově zlikvidována, vyhozena do kontejneru. V celém mém okolí a v historii botanické zahrady jsem se nesetkal s takovou bezohledností vůči rostlinám jako v tomto případě. Vždyť zmizela třetina sbírky sukulentních rostlin, tedy 378 druhů,“ popsal Zdeněk Eichler, hlavní zahradník.\nCena rostlin? Odhadem 250 až 500 tisíc\nCenu vyřazených rostlin odhaduje na čtvrt až půl milionu, s ohledem na dlouhodobé pěstování a sbírkovou hodnotu. „Mezi vyřazenými rostlinami bohužel byly i rostliny vedené na seznamu CITES, a to 81 kusů rodu Euphorbia a 90 kusů rodu Aloe,“ podotkl zahradník.\n„Nejvíce mě zaráží, že skleník jsem vždy udržovala, navrhovala a doplňovala sama, až do dubna jsem dostávala odměny za dobré vedení sbírek,“ upozornila Eichlerová.\nJedním z důvodů pro její výpověď byl prý živnostenský list, na jehož základě se starala ještě o jednu zahradu. Podnikání ale ukončila už v srpnu, výpověď pak přišla o dva měsíce později.\n„Botanická zahrada nesmí být spojována s obchodováním a podnikáním s rostlinami a zahradničením. A právě v této oblasti postupovala paní Eichlerová nesprávně a poškodila flagrantním způsobem botanickou zahradu,“ zdůraznil Studnička.\n„Připomíná to šikanu“\nEichlerovi už se obrátili i na primátora Liberce, a také na jeho náměstka Ivana Langra. Ten je nadřízeným ředitele a celou situací se zabývá už od října.\n„Zadal jsem si nezávislý posudek od specialisty na sukulenty z jiné vyhlášené botanické instituce, abych k věci získal i nezatížené stanovisko. Nově jsem si vyžádal ještě další podpůrné informace v oblasti nakládání s CITES exempláři, abych v dohledné době mohl dojít k nějakému jednoznačnému závěru,“ zmínil.\nDo pracovněprávních vztahů prý mluvit nemůže. Ty jsou v ředitelově kompetenci, do níž může zřizovatel vstoupit pouze v případě, pokud by měla špatný vliv na činnost zahrady.\nZa Eichlerovými ale stojí i Klára Kasperová, která v botanické zahradě pracovala téměř šest let.\n„Myslím, že vyhodit tolik rostlin, z nichž některé skončily v kontejneru, je velkým pochybením ředitele. A nechápu to, měla jsem dojem, že mezi ním a manželi Eichlerovými je užší vztah, jezdili spolu na expedice a podíleli se i na architektuře expozic. Ale poslední dobou měl k paní Eichlerové nesmyslné výtky i příkazy, až to připomínalo šikanu,“ prohlásila Klára Kasperová.\nEichlerová je ze všeho smutná. „Bylo to pro mě více než zaměstnání. Když jsem někde objevila kytku, která je skvělá a nemohla jsem ji koupit, tak jsem ji koupila za své. Mezi vyhozenými rostlinami byly i osobní dary od různých pěstitelů. Tímhle krokem vrátil ředitel naši sbírku o patnáct let zpátky,“ uzavřela.\nTémata: Botanická zahrada, Výpověď, skleník, Liberec, Ivan Langer, sbírka, Libochovice, Liberecký kraj, poprava, architektura, primátor, Podnikání, Zaměstnání


RWI: Němci zaplatí za podporu fotovoltaiky přes 110 miliard eur - EnviWeb.cz\nRWI: Němci zaplatí za podporu fotovoltaiky přes 110 miliard eur\nPodpora solární elektřiny bude Němce stát přes 110 miliard eur (2,8 bilionu Kč). V nové studii to podle deníku Frankfurter Allgemeine Zeitung spočítal německý ekonomický institut RWI. Tato suma by podle listu představovala asi polovinu odhadovaných subvencí pro obnovitelné zdroje v Německu, ačkoli solární elektřina tvoří zhruba jen 15 procent vyprodukovaného ekologického proudu v zemi.\nV Německu jsou podobně jako v Česku výkupní ceny elektřiny z fotovoltaických zdrojů garantovány na 20 let dopředu, což se promítá do vyšší ceny proudu pro koncové zákazníky. "Před domněnkou, že to nejhorší máme brzy za sebou, je potřeba důrazně varovat," řekl deníku výzkumník RWI Manuel Frondel v reakci na snahy berlínské vlády výrazně omezit dotace u nově instalovaných solárních modulů.\nNěmci podle institutu prostřednictvím svých účtů za elektřinu zaplatili za proud ze slunce už 15 miliard eur (380 miliard Kč). Celkem by ale za zařízení instalovaná za posledních 12 let měli podle studie uhradit okolo 100 miliard eur a do roku 2015 dalších až 13,3 miliardy eur. Podle RWI tak má Německo stále "otevřený solární účet" ve výši téměř 100 miliard eur.\nPodle institutu jde o čisté náklady, o něž byla navýšena cena elektřiny v důsledku státní podpory fotovoltaiky, a nejsou v nich zahrnuty nepřímé výdaje.\n"S přibývající výstavbou solárních zařízení si elektřina z větru a ze slunce bude stále více konkurovat a počet případů, kdy budou muset být větrné elektrárny v létě vypínány, bude výrazně růst," tvrdí Frondel. "Bude přibývat dvojité placení stejně jako další nepřímé výdaje, například na nutnou výstavbu přenosových sítí," dodal odborník RWI.\nGeorg Erdmann z Technické univerzity v Berlíně, který patří ke čtyřčlennému grémiu expertů spolupracujících s vládou na přechodu země k obnovitelným zdrojům, tyto nepřímé výdaje na rozvoj sítí a další opatření vyčíslil na 85 miliard eur. Náklady na podporu všech druhů zelené elektřiny odhaduje na 220 až 250 miliard eur, tedy zhruba na dvojnásobek toho, kolik má podle RWI "spolknout" jen fotovoltaika.\nInstitut ve studii podle frankfurtského listu kriticky hodnotí také německý systém subvencí pro solární energetiku i klimatickou bilanci fotovoltaických zařízení. Varoval přitom, že rostoucí ceny proudu mohou negativně ovlivnit postoj obyvatel k ekologické elektřině.\nZe strany RWI to není první upozornění tohoto druhu. K boomu fotovoltaiky v Německu se tento ekonomický institut staví rezervovaně dlouhodobě, připomněla agentura DPA. Solární odvětví v zemi jeho kritiku však odmítá.\nNěmecko je světovou jedničkou na poli výroby elektřiny ze slunce. Na konci loňského roku mělo solárních elektráren o celkovém instalovaném výkonu přibližně 27 gigawattů (GW), přičemž za poslední dva roky ho vždy přibylo zhruba 7,5 GW. Solární proud i přesto tvoří asi jen čtyři procenta německého energetického mixu.


Mravenceni tela | uLékaře.cz\nPokud by se mi potvrdila panicka ataka je moznost samolecby??Neni to na životě ohrožující??\nDobrý večer Nikolo, panická ataka není rozhodně život ohrožující. Jedná se o psychickou poruchu, kdy člověk nezvládá určité situace, má sníženou toleranci konfliktů, psychické a fyzické zátěže. Někdy pomůže magnesium ke zklidnění, ale nesmí se ho užívat příliš, pak škodí. Nevím, co máte na mysli samoléčbou. Při panické poruše se člověk musí naučit zvládat běžné situace, které mu dělají potíže. můžete to zkusit sama, není-li atak příliš častá, ale při častém opakování bych doporučila psychoterapeuta. přeji pěkný večer.\nProsím o vysvětlení MR.\nPátařní kanál je fysiologické šíře,v oibl.C4/5 drobnější...\nMramorova kuze moje dcera ma mramorovou kuzi po horeckach 39 ktere mela 3dny mame nejak se...\nv červnu jsem utrpěla popáleniny 2. stupně od sluníčka na obou rukách....\npřed třemi týdny (20.11.2011) mi byl způsoben úraz cituji z lékařské...


Autor: Sosna , posláno: 18.6.2013 23:46:58, z adresy: 86.49.84.185\nJsem čerstvý obchazeč příchozích .-) Na minulých béčkách jsem se uklidil ale jen na oblasťák. Stejná veteránská trať a levněji, ale motivace byla v tom, že nemohu plnou trať naplno, tak jdu jen do lesa.\nV Mezihoří mě zaskočila náročnost tratě P6. Mapově příjemně těžké a nepříchozí, fyzicky pro chromáka nepříjemně, žádná cestovka a ta volba postupů mezi klacky a bažinkami. Nakonec z toho byla délkou a obtížností zase moje veteránská trať, jen levnějši, ale ne po cestách. Je pak otázka komu to bylo určeno, zda o-běžcům co fyzicky nebo finančně nemohou, nebo těm opravdu "příchozím". Beru to tak, že chromák, co chce do lesa zkousne jednoduchou trať, možná by ho pak nemusel pořadatel chtít sebrat autem jako mě v neděli, ale ta trať je primárně pro příchozí. Druhá otázka je kategorie příchozí 50 kilometrů od civilizace a bez propagace, aby někdo přichodil.\n>Jsem čerstvý obchazeč příchozích .-) Na minulých béčkách jsem se uklidil ale jen na oblasťák. Stejná veteránská trať a levněji, ale motivace byla v tom, že nemohu plnou trať naplno, tak jdu jen do lesa. > >V Mezihoří mě zaskočila náročnost tratě P6. Mapově příjemně těžké a nepříchozí, fyzicky pro chromáka nepříjemně, žádná cestovka a ta volba postupů mezi klacky a bažinkami. Nakonec z toho byla délkou a obtížností zase moje veteránská trať, jen levnějši, ale ne po cestách. Je pak otázka komu to bylo určeno, zda o-běžcům co fyzicky nebo finančně nemohou, nebo těm opravdu "příchozím". Beru to tak, že chromák, co chce do lesa zkousne jednoduchou trať, možná by ho pak nemusel pořadatel chtít sebrat autem jako mě v neděli, ale ta trať je primárně pro příchozí. Druhá otázka je kategorie příchozí 50 kilometrů od civilizace a bez propagace, aby někdo přichodil. > >


Snowpark Mottolino získal cenu Poslední park sezóny za schopnost uchovat celou jeho dráhu ve skvělé kondici a vynikající kvalitě až do posledních dubnových dní. To dává freeskierům a snowboardistům ze všech koutů světa poslední šanci si na jaře ještě pořádně zajezdit. Druhé místo si odnesl v kategorii Nejlepší inovace atřetí příčku obsadil v dalších dvou kategoriích – Nejlepší snowpark a Nejlepší marketing, a to díky své strategii, prostřednictvím které se dokáže přizpůsobovat průběhu sezóny,sledovat trendy v oblasti freeskiingu a snowboardingu a udržet vždy perfektní podmínky. Do Mottolina se tak každou zimu sjíždí ti nejlepší jezdci.\nVšechna tato ocenění dokazují, že Livigno je právem považováno za jeden z předních lyžařských resortů v Evropě. Kromě dokonale upravených sjezdovek a snowparků svou pozici potvrzuje již v polovině října vybudovaným okruhem pro běžecké lyžování, který se začátkem listopadu rošířilna délku 22 km. Tato trať je k dispozici jak amatérským běžkařům, tak profesionálním běžcům na lyžích a národním týmům, kteří do oblasti Malého Tibetu přijíždí za skvělými tréningovými podmínkami před prvními závody. V současné době tu trénuje několik týmů, které se připravují na start oblíbené Sgambedy 2018 a seriálu závodů na dlouhé tratě Visma Ski Classic. Obě akce proběhnou v termínu od 30. listopadu do 2. prosince 2018.\nTagy: Carosello 3000 , Livigno , Mottolino


ELIGNA WIDE | i-podlahy\nÚvod » Laminátové podlahy » Laminátové podlahy QUICK STEP » ELIGNA WIDE\nQuick Step ELIGNA WIDE laminátové podlahy jsou tvořeny z masivních prodloužených prken bez drážek. Tato prkna jsou extra široká a tím se liší od řady ELIGNA. Celá podlaha tak působí velmi elegantně a čistě. Velkou výhodou je i to, že můžete vybírat z mnoha různých dekorů. Systém Uniclic zajistí bezproblémovou pokládku podlahy a to i v rozích místnosti.


Proti záplavě billboardů jdeme s volební kalkulačkou\nZ billboardů se toho člověk moc nedozví, tak jsme se všech kandidátů zeptali. Všech vždy na stejné otázky (samozřejmě lišící se po krajích), na které jde odpovědět Ano/Ne. Taková simulace hlasování, pokud by byli zvoleni. Ne všichni odpověděli, ale většina ano.\nA aby to nebyla jen tabulka odpovědí, zpracovali jsme to do podoby volebních kalkulaček. Tak pokud se u Vás kandiduje do senátu, můžete si ji vyzkoušet rovnou tady. Kdo je ten „Váš“ kandidát, který se s Vámi shodne nejvíc. Kalkulačky pro krajské volby jsou na VolebníKalkulačka.cz\nVolební kalkulačky nejsou nějaký český vynález, ač už je děláme od roku 2006 (jen žádné „české cesty“, vidíte jak to pak třeba ve státním IT dopadá). Používají se po celém světě, asi největší je německý Wahl-o-mat. Ti už se dostali i k soudu (musejí zahrnout všechny strany, pokud ty chtějí, včetně těch nejmenších) a naposledy měli přes 6 milionů uživatelů. V Nizozemí StemWijzer zase před volbami zkusí celá 1/3 voličů. Na americkou animaci zatím nemáme (-:\nTak nyní doufáme, že lidí, kteří přihlédnou k tomu, co politici skutečně zamýšlí, bude co nejvíce. Ač už pomocí volební kalkulačky nebo jinak. A co nejméně bude těch, kteří budou naříkat „koho jsem to jenom minule zvolil/a, vždyť dělá něco úplně jiného, než jsem si myslel/a“.\nVolební kalkulačky jsou "mobile-friendly", můžete si je s sebou vzít třeba do hospody.\nZajímavé. Poučné i pro mě.\nKdyž nejsou známy reakce všech stran, tak je to dost zkreslující\n02. 10. 2012 | 12:21\nPiráti....to se dalo čekat\n02. 10. 2012 | 13:51\nSkvělé!!! Děkuji za Vaši námahu, oceňuji Vaši práci, kterou jste s tím měl (měli)!!!\n02. 10. 2012 | 17:23\nActa prošla? /otázka 33/\nPěkný, škoda že nejsou všichni, ale to je nakonec jejich chyba...\n09. 10. 2012 | 09:09


JaGa - Nový model Videojet 1860\nNový model Videojet 1860\nZvyšování produktivity v současném výrobním prostředí vyžaduje nasazení stále sofistikovanějších zařízení. Model 1860 je odpovědí firmy Videojet na tento požadavek trhu.\nSchopnosti stroje 1860 zahrnují varování před výskytem nejobvyklejších poruch s předstihem až 8 hodin. Videojet 1860 disponuje 53 čidly, která kontinuálně sledují 150 parametrů klíčových pro spolehlivý provoz ink-jetu. Poprvé aplikovaný senzor monitorující průchodnost popisovací štěrbiny poskytuje včasnou informaci o hrozící blokaci. Ovládání stroje probíhá prostřednictvím dotykové obrazovky s úhlopříčkou 10,4´´. Dialogové programování omezuje díky možnostem limitace voleb a kontextové videonápovědě prostor pro chyby lidského faktoru. Řídicí systém zpřístupňuje detailní statistiky a analytiky provozu s cílem snižovat výskyt prostojů. Kabinet s krytím IP 55 (opce IP 66) umožňuje nasazení i v těch nejnáročnějších podmínkách. Možnosti integrace do výrobního systému zahrnují použití standardních průmyslových protokolů. K dispozici jsou opční moduly pro přizpůsobení stroje Vašim specifickým podmínkám. Preventivní údržba spočívá ve výměně tří typů SmartCell™ modulů.\nDíky rozhraní SIMPLICITY™ je ovládání stroje snadné, přirozené a minimalizuje nutnost zásahů obsluhy. Menu je možno přizpůsobovat a zjednodušovat tak, aby byla možnost zadání špatných údajů co nejmenší. Inteligentní dialogová tvorba zprávy snižuje potřebu manuální intervence a umožňuje obsluze soustředit pozornost na jiné výrobní úkoly.\nNěkolik zásadních inovací se týká designu popisovací hlavy. Na první pohled je patrné čelo krytu zkosené pod úhlem 45°, což usnadňuje integraci do linek v případě některých aplikací v limitovaných prostorech. Perforované čelo CleanFlow™ redukuje ulpívání nečistot na vnější ploše krytu a prodlužuje interval nutného čištění hlavy i v náročném pracovním prostředí. Zdrojem přetlakového vzduchu je interní kompresor, stroj není nutné připojovat na rozvod stlačeného vzduchu. Pro zlepšení kvality tisku je stroj osazen nově vyvinutou koaxiální nabíjecí elektrodou. Unikátním řešením je integrovaný senzor monitorující hrozící blokaci štěrbiny v popisovací hlavě a s tím související možnost chyby vysokého napětí, což je jedna z nejčastějších příčin neplánovaných prostojů. Situace je obsluze signalizována s předstihem, aby měla dostatek času pro nápravu. Rychlé starty stroje jsou podpořeny využitím technologie Dynamic Calibration™: viskozita směsi inkoustu je nezávisle monitorována.\nDoplňování provozních kapalin se realizuje pomocí kazet Smart Cartridge™. Čipový systém zabraňuje záměně spotřebních materiálů, je eliminována možnost kontaminace hydraulického systému odlišným nebo expirovaným spotřebním materiálem. Kapaliny jsou z kazet čerpány přes membránu, která zamezuje úniku, pokud jsou kazety mimo slot zařízení. Tím je zajištěna ochrana vnitřního prostoru stroje, okolí i obsluhy před znečištěním. Kapacita kazet byla oproti předchozí modelové řadě zvětšena na 1.000 ml. Nově je ředidlo doplňováno přes zásobník s kapacitou, která zajistí provoz stroje s potřebnou viskozitou 8 hodin od vyčerpání ředidlové kazety. To zajišťuje kvalitní značení a stabilitu hydraulického systému bez nutnosti bezprostřední reakce obsluhy na vyprázdnění náplně. Zařízení je úsporné, i co se týká provozních nákladů: využitím principu pasivní kondenzace je spotřeba ředidla MEK báze pouze 4,5 ml/h. při standardních podmínkách prostředí (20°C). Precizní měření transferu kapalin zajišťuje stabilitu směsi inkoustu a poskytuje spolehlivou indikaci úrovní kapalin v kazetách.\nPreventivní údržba u stroje 1860 je zjednodušena použitím tří barevně odlišených komponentů SmartCell™. Jejich výměna je snadná a zabere pouze několik minut. Potřeba výměny je obsluze signalizována s dostatečným předstihem tak, aby bylo úkon možno plánovat a výrobní plán nebyl narušen. Seskupením klíčových obměňovaných dílů hydraulického systému do těchto modulů bylo dosaženo jednoduchého, spolehlivého a ekonomického řešení preventivní údržby.\nNa trh ČR a SR bude stroj uveden v rámci Mezinárodního strojírenského veletrhu v Brně, kde Vám jej ve dnech 9. – 13. 10. 2017 rádi představíme v expozici společnosti JaGa spol. s r.o. v pavilonu E, stánek 029.\nGDPR_Informace o zpracování osobních údajů\nocenění Zlatý EmbaxPrint\nPozvánka na Mezinárodní odborný veletrh v Brně, 27.2.-2.3.2018\nInk-jet se servisním intervalem 5 let\nNovinky firmy Videojet: Ultra High Speed inkjet řady 1000 a inovované tiskárny DataFlex® 6320 a 6420\nOcenění firmy JaGa, spol. s r.o. v rámci společnosti Videojet\nVideojet uvádí na trh zvětšený ředidlový systém pro populární řadu 1000


DÁMSKÉ HODINKY | Dámské hodinky Ernest Soil růžové 745D | Thodinky.cz\nÚvod » DÁMSKÉ HODINKY » Dámské hodinky Ernest Soil růžové 745D\nDámské hodinky Ernest Soil růžové 745D\nČíslo produktu: 745D\nDámské hodinky Ernest Soil tmavě šedé 603D\nBarva ciferníku: Stříbrno-růžová\nVelmi hezké dámské hodinky ve stříbrném provedení v kombinaci s světle růžovým řemínkem. Ciferník působí velmi elegantním dojmem. Tyto krásné náramkové hodinky jsou překrásným módním doplňkem. Mají velmi praktické a jednoduché zapínání. Jsou vhodné ke každodennímu nošení. K něžné ženě patří něžné doplňky. Stříbrno-růžová kombinace působí velice čistým dojmem a hodí se tak téměř ke každému outfitu. Pastelové barvy jsou nyní velmi módní. Rozhodně vás zaujme jednoduchý ciferník bez čísel. Hýčkejte se kvalitními doplňky, které jen tak někdo nepřehlédne.\nDámské hodinky Giorgio Dario Kate růžovo-bílé 672D


Sbírka her uživatele Para99 - Zatrolené hry\nDalší úroveň: 13/250\nZatroleným hráčem: 959 dnů\nHodnocení hráče: Nejlepší karetní hra, jakou jsem hrál. A že jsem jich hrál mnoho. Nápaditost, herní mechanizmy, bohatost schopností… Za naprosto skvělé považuji stavbu dvou nezávislých balíků. Jeden s armádou a druhý s akčními kartami. Každý balík funguje nezávisle na tom druhém. Vyložíte nejprve armádu a během bojů pak používáte akční karty. Zakomponování náhodnosti formou hodů kostkami, kdy jsou kostky vyobrazeny na akčních kartách, je unikátní a zároveň geniální. Jde o to, že se pak musíte při stavbě akčního balíku rozhodovat nejen podle efektů karet, ale i podle vyobrazených kostek. Silný efekt má většinou nízkou kostku. Vysoké kostky mají naopak efekty slabší. Což dává stavbě balíku úplně nový rozměr.


Zastupitelé si zrušením Rocku u rybníka u některých rockerů nešplhli\nProboštov – Zastupitelé Proboštova se na svém zasedání v pondělí 27. ledna dohodli, že obohatí kulturní život v obci o týdenní řezbářské sympozium. Jeho premiérový ročník se bude konat začátkem června. Mise chvályhodná, leč v rozpočtu obce na sympozium nebyly vyčleněné peníze. Proto zastupitelé hledali cestu, jak potřebné finance získat a nenechat obec vykrvácet. Výsledkem bylo rozhodnutí zrušit původně plánovanou akci Rock u rybníka, se kterou se v rozpočtu na rozdíl od sympozia, počítalo.\n„Akce Rock u rybníka nákladově vychází přibližně stejně jako řezbářské sympozium,“ informoval místostarosta Roman Nešetřil. „Shodli jsme se, že přínos pro obyvatele Proboštova a Přítkova bude v případě sympozia, po kterém nám v lesoparku zůstane několik uměleckých děl, daleko vyšší než v případě rockového festivalu.“ Jak místostarosta zároveň zdůraznil, podobný program jako Rock u rybníka nabízí benefiční akce S kordem pro Jirku. Ta se letos uskuteční 9. května. Její výtěžek je tradičně věnován konkrétním postiženým dětem.\nNápad uspořádat řezbářské sympozium vznikl v době, kdy v proboštovském lesoparku tvořili řezbáři Ondřej Drábek a Marcel Jeřábek na objednávku radnice zvoničku do Přítkova. Lidé, kteří lesoparkem procházeli, se na jejich práci velice rádi chodili dívat. Uspořádání sympozia navíc kromě nevšedních zážitků přinese obci dřevěné objekty, které v lesoparku po akci zůstanou. Vedení obce v několika posledních dnech projednávalo možnosti uspořádání řezbářského sympózia a nakonec se podařilo jeho konání zajistit. Termín připadl na týden od 8. do 14. června. Vernisáž závěrečných prací řezbářů tak proběhne v rámci tradiční Antonínské pouti.\n„Všem kapelám, zvukaři a ochrance se omlouvám a věřím, že tento krok pochopí. Pokud bude mít někdo zájem převzít festival s termínem 25. července a s kapelami Last Rebel, Sklap, Modlanská skládka, Nerrea, Už jsme doma, Vítkovo kvarteto, Schlak, možná i Plexis, které jsem z finančních důvodů odřekl, budu jenom rád. Předám veškeré kontakty včetně kontaktu na zvukaře, který zajišťuje i podium a na agenturu, která festival úspěšně a bezkonfliktně zajistila ve všech pořádaných ročnících po stránce bezpečnostní,“ dodal Nešetřil.


Čeká nás dekáda konfliktů a revolucí - EchoPrime.cz\nJak se má česká armáda připravit na budoucí války\nKdyž skončilo angažmá v Afghánistánu, začalo se mluvit o potřebě přebudovat českou armádu z vojska zaměřeného na expediční válčení na teritoriální obranu. V čem to přesně spočívá? A jak to ovlivnila válka na Ukrajině?\nVisingr: O tom se nezačalo mluvit po konci Afghánistánu. O tom se začalo mluvit v roce 2014 nebo 2015, po Krymu a Donbasu. Já si vzpomínám, že někdy kolem roku 2010 tehdejší ministr obrany Alexandr Vondra řekl v rozhovoru památnou větu „Vševojskovou armádu si nemůžeme dovolit“. V letech 2014 až 2015 začalo být jasné nejen, že si ji můžeme dovolit, ale že ji musíme mít. Ten trend je nastavený zhruba od roku 2015 a podle něj obnovujeme vševojskovou armádu. Předpokládám, že se ten trend „jenom“ urychlí. Nemyslím si, že česká armáda bude muset něco zásadního koncepčního měnit, na rozdíl od armád některých jiných států.\nKofroň: Já bych pro čtenáře doplnil, jaký je rozdíl mezi armádou orientovanou na expediční operace mimo vlastní region a tou, jejíž aktivity se týkají vysoce intenzivního boje v tom regionu, kde působí a kde se nachází onen stát. Expediční armáda prioritizuje rychlost a schopnost strategického transportu. To znamená musí být relativně lehká. To znamená, že i kdyby na onom místě daleko od nás tanky měly smysl, tak je těžké je tam dopravit a udržovat je tam. Takže všechny kusy těžké techniky se v zásadě stávají přítěží a nejsou tak významné. Na druhou stranu v okamžiku, kdy se bavíme o vysoce intenzivním boji poblíž našich hranic, tak samozřejmě tanky, samohybná děla, systémy PVO (protivzdušné obrany – pozn. red.) a podobně jsou tím, co rozhoduje o úspěchu a neúspěchu.\nPojar: Když se bavíme o teritoriální obraně, tak musíme přemýšlet nejen o teritoriu České republiky. Naše hranice je ve skutečnosti momentálně hranice Severoatlantické aliance. Toto je ten rozměr, ve kterém se musíme pohybovat. Proto nyní máme vojáky v Pobaltí, na Slovensku. To je horizont naší teritoriální obrany.\nA jak tedy takovou armádu vybudovat? Co se má pořídit?\nKofroň: Tady jde asi říct, že KVAČR 2025-2030, tedy koncepce výzbroje Armády České republiky, a ty hlavní položky, co tam jsou, BVP, tanky, PVO, samohybné houfnice, tak jsou nějakým způsobem v řešení, nebo se to už vyřešilo, jen ještě nedošly dodávky. Takže v tomto je základ daný. Určitě budou nějaké změny nebo dodatky, ale základní osa je celkem jasná. Co je větší otázka, je otázka počtu. Já se domnívám, že třeba v PVO nás čeká velké zvažování, jestli počty jsou opravdu dostatečné. Já si dovolím tvrdit, že prostě ne.\nVisingr: Pozemní síly u nás byly velmi podfinancované. Tam je potřeba udělat největší kus práce. V některých věcech se už podepsaly smlouvy, nyní čekáme na dodávky. To je třeba případ samohybných houfnic CEASAR nebo protivzdušných systémů SPYDER. Momentálně největší zakázka je 210 bojových vozidel pěchoty. Ta zakázka se strašným způsobem táhne. První úvahy byly, že dodávat se začnou tato vozidla v roce 2020. Teď si myslím, že pokud půjde vše hodně dobře, tak v roce 2024. Tento rok se bude čekat na výsledky právní analýzy. Můj osobní tip je, že to skončí nějakou dohodou vláda–vláda, že už se nebude dělat výběrové řízení, ale česká vláda napřímo osloví vládu nějakého jiného státu. Je to něco, s čím opravdu musíme pohnout, protože současná BVP, to je tragédie. To vozidlo je po všech stránkách katastrofální a zastaralé, na současné bojiště se vůbec nehodí.\nPojar: Akutně je potřeba řešit víc věcí. V první řadě si říct, jaký rozpočet budeme mít, a to s ohledem na současnou situaci. A to nemyslím jenom ekonomickou. Určitě BVP se musí nějakým způsobem vyřešit. To jsou ale opravdu naplánované věci ohledně toho, co nakupovat nebo co potřebujeme. Problémem je absorpční kapacita. Kdyby vláda řekla: Okamžitě zvyšujeme peníze na obranu, tak armáda je utratit nedokáže. Ale příští a přespříští rok se dá udělat ledacos. Dokonce díky posledním čtyřem letům, kdy se začalo nakupovat, respektive se uzavřely větší kontrakty, je tu aspoň prošlapaná cesta. Víme, co jde, co umíme a jak to udělat. Máme jak navázat a pokračovat dál. Končit to bude debatou, kterou také musíme vést rychle, ohledně nadzvukových letadel, protože my je sice máme do roku 2027 s možností prodloužení do roku 2029, ale musíme si zároveň uvědomit, že nyní budou všichni dávat daleko víc peněz na zbrojení, všichni budou nakupovat. Takže se bude zdražovat a dodací lhůty budou čím dál delší. V mnoha věcech musíme rozhodovat rychle, byť s vědomím, že to bude reálně naplněno a možná i reálně financováno v horizontu mnoha let. Pokud se nerozhodneme rychle, tak taky pak můžeme mít peníze, ale nebudeme mít co nakupovat.\nVisingr: U věcí, co budeme pořizovat na konci této dekády, což se týká třeba stíhaček a tanků, se musíme rozhodnout mnohem dřív. Zejména u stíhaček, protože nejpozději v roce 2025 musí být jasno, jakou cestou půjdeme, spíš v roce 2024. Máme tady dvě základní možnosti. Buď budeme pokračovat s modernizovanými gripeny, nebo americkými F-35. Co se týče tanků, tak tam to tolik nespěchá. U těch T-72 M4CZ se počítá s takzvaným prodloužením životního cyklu, takže tanky by po roce 2030 ještě vydržet mohly, ale už to také bude nouzové řešení. Ale musíme si uvědomit, že pokud chceme něco mít třeba v roce 2030, tak musíme mít několik let předtím již rozhodnuto.\nPojar: Ve chvíli, kdy se pro něco rozhodnete, tak trvá nějakou dobu uzavřít smlouvu, pak ta dodací lhůta, u velkých systémů delší než pět let. Ve chvíli, kdy chceme mít stíhačky v roce 2028 nebo 2030, tak se musíme ve skutečnosti rozhodnout letos nebo příští rok, abychom je mohli mít. Rozhodně pokud se rozhodneme v roce 2025, tak garantuji, že do roku 2030 tady nebudou, pokud nebudou ze „sekáče“. Aby to neskončilo tak, že koupíme to, co na nás zbude. To je ta nejhorší varianta pro obranyschopnost země. Navíc, když se díváte na cenu, tak tam je samotná cena věcí, co si pořídíte, ale pak je tam cyklus, co si musíte platit, aby to fungovalo. U těch velkých zbraňových systémů se bavíme o desítkách let. Takže to jsou rozhodnutí opravdu na dlouho. Mnohdy údržba stojí víc než vlastní nákup.\nVisingr: To je silný argument pro to, abychom nepokračovali v gripenech. Stíhačky se nekupují na deset nebo dvacet let, ale na mnohem déle. Kdybychom si nyní koupili modernizované gripeny, tak se obávám, že v roce 2050 ten problém budeme řešit znovu. Protože modernizovaný gripen v roce 2050 bude dobrý leda do muzea, zatímco Američané počítají, že F-35 budou mít po upgradech vysokou bojovou hodnotu do roku 2070. Takže pokud bychom si vybrali F-35 a nastoupily k nám třeba v roce 2028, tak počítáme s tím, že tu budou létat přes 40 let. A jak říkal pan Pojar, platí, že z ceny zakázky na celý životní cyklus pouze polovina je pořizovací cena. Tady Američané argumentují tím, že F-35 je sice dražší, ale pokud se náklady rozpočítají na celý životní cyklus, tak z dlouhodobého hlediska vyjde levněji. To je velmi silný argument. Nejen vojensko-letecké schopnosti toho letounu, které jsou dnes opravdu unikátní, ale i ty finanční důvody.\nLze nějak uspíšit rychlost plnění slibu dávat 2 % HDP na obranu?\nPojar: Koaliční vláda má v programu, že bude mít 2 % do roku 2025. Ale já jsem hluboce přesvědčen o tom, že se musí vést debata, jak to stihnout do roku 2024, jak jsme se zavázali na summitu ve Walesu. Zároveň musíme ty peníze rozumně utratit. A o tom ta debata bude. Určitě se rok 2025 bude muset otevřít.\nVisingr: Já si myslím, že 2 % nám stejně stačit nebudou. Vzhledem k tomu, jaký je tady vnitřní dluh armády, kolik věcí se tady zanedbalo, kolik věcí chybí, co budeme muset nakupovat. Neříkám, že se dostaneme na tři, to je asi nereálné. Navíc v této dekádě se bezpečnostní situace bude zhoršovat, válka na Ukrajině, to je začátek, to není konec. To je začátek dekády konfliktů a revolucí. Budeme muset naše obranné schopnosti významně navyšovat, ať už chceme, nebo ne.\nJiž několik týdnů se na nás hrnou fotografie ruských BVP a tanků zničených ukrajinskými raketami a drony Bayraktar. Četl jsem několik komentářů ve smyslu, že tank přestal být králem bojiště. Dává tedy smysl nakupovat drahou obrněnou techniku? Nemá smysl investovat právě třeba do dronů?\nKofroň: Byl bych velmi opatrný na jakékoli rychlé závěry. Nemáme k dispozici reálné vyhodnocení, vidíme akorát výsek z bojiště. Tank není králem bojiště už asi 70 nebo 80 let. Byl jím možná někdy v letech 1939 až 1940. Od tohoto data se armády naučily stavět sofistikované protitankové obrany, včetně využití menšího množství vlastních tanků. Neexistuje jedna zbraň, která by byla králem bojiště. Takhle to říct nejde. Je vždy komplex zbraní, který musí fungovat jako integrovaná síla. Toto není o tom, že koupíme jenom BVP a na zbytek se vykašleme nebo koupíme 16 bayraktarů a budeme tady jančit a představovat si, že porazíme kohokoli. To je prostě nesmysl. To musí fungovat jako celek. Ostatně i na ukrajinských záběrech občas vidíme, že bayraktar snímá, dělostřelectvo pálí. Pomáhá hledat cíle. S tím, jak se rozšiřuje dálka paleb dělostřelectva, tak je větší a větší problém detekovat cíle v hloubce sestavy. Nevystačíme si nikdy s jednou platformou. Co se týče specificky tanků a podobně, byl bych opatrný na jednu věc. Dám vám jeden příklad. Jomkipurská válka, Izraelci do ní vstoupili s 1500 až 1700 tanky, na konci války měli zničených, poškozených, zajatých a opuštěných asi 1000 tanků. Toto je realita války. Takže počkejme na finální analýzy, kdy se ukáže, kolik tanků bylo zničeno javeliny, kolik obyčejnými RPG, kolik jinými tanky, kolik dělostřelectvem. Ukazuje se, že některé systémy, třeba právě ty bayraktary, když se vhodně zapojí, mohou velmi dobře fungovat i ve vysoce intenzivní válce a část zdrojů, která by šla třeba právě na těžkou techniku, by mohla jít na tyto platformy. Ale počkal bych na nějakou hlubší analýzu.\nPojar: Je to jednoduché. Tanky tu válku nevyhrajete, stejně jako jí nevyhrajete bezpilotními letadly. Potřebujete obojí. Nakonec potřebujete integraci systémů. Tak jako mají ztráty tanky, mají ji i drony, mimochodem i bayraktary. To není tak, že Ukrajinci tam lítají s těmi, co dostali na začátku. Je pravda, že za poslední léta je těžké si představit, že můžete vést úspěšnou válku, aniž byste měli bezpilotní letadla. Tak jako jsou třeba protitankové a protiletecké střely a těžká technika, tak zároveň je třeba letectvo v celé své škále včetně bezpilotních letadel, která mají spoustu výhod, ale nejsou sama o sobě řešením.\nVisingr: Často se stává, že když někde tanky dostanou výprask, tak se začne opakovat, že jsou zastaralé, jsou to pojízdné rakve a podobně. To se stalo třeba, když Rusové těžce prohráli první bitvu o Groznyj, teď se to začalo říkat znovu. Ale ne, to není tím, že tank je zastaralý, jde o to, že ruští velitelé tehdy i teď se dopustili obřích nepochopitelných taktických chyb a nasadili tanky naprosto špatným způsobem. Tanky nejsou zastaralé, tanky pořád představují velmi účinnou kombinaci palebné síly, pancéřové ochrany a terénní pohyblivosti. Tanky jsou velmi efektivní, když se správně nasadí, i ve městě. To ukázali třeba Američané v Iráku nebo Izraelci v Gaze. To, co nyní vidíme na Ukrajině, není důkaz, že by tanky byly zastaralé, ale důkaz toho, že ruští velitelé jsou neschopní.\nPojar: Kdyby tanky nebyly potřeba, tak by je Ukrajinci nyní tak zoufale nechtěli, a dokonce za ně neplatili. Kdyby věděli, že jsou k ničemu, tak by rozhodně za ně neutráceli.\nÚhelným kamenem české obrany je stále NATO. Nakolik se lze spolehnout na onen slavný článek 5?\nPojar: Já si myslím, že se na něj dá spolehnout, ale ve chvíli, kdy my sami ukážeme, že jsme připraveni investovat do naší obrany a sami se bránit, pak nám ostatní přijdou na pomoc. Mimochodem, kdyby se první dva dny po ruské invazi neukázalo, jak statečně se Ukrajinci brání, nikdy by nedostali takovou podporu ze Západu, nikdy by nedostávali tolik zbraní. Když ukážete, že se bráníte, dostanete podporu. Jsem přesvědčen o tom, že kdyby se při útoku na Estonsko Estonci nebránili, tak by jim nikdo na pomoc nepřišel, a kdyby se bránili, tak bychom jim na pomoc přišli. Takže to je provázanost toho, že musíte mít vůli k obraně a investovat do své armády, pak vám spojenci na pomoc přijdou. Když se na to podíváte opačně, myslím, že čeští vojáci by šli na pomoc v rámci Aliance někomu, kdo se brání a chce se bránit, a rozhodně by nešli umírat za někoho, kdo se bránit nechce.\nKofroň: Žádná garance na mezinárodní scéně není stoprocentní. To je fér si říct. Zároveň článek 5 patří k těm silnějším. Bylo by chybou si myslet, že když se na to úplně vykašleme, že nás někdo přijde bránit. Nikdo nás nebude bránit víc než my sami. To je naprosto pochopitelné, to musíme vždy podtrhnout. Napřed my se staráme o svoji obranu a teprve pro ty věci, které nezvládáme, hledáme v NATO způsob, jak je vyřešit. Byla chyba, že jsme před pár lety, ať už vědomě, či ne, přistoupili na strategii „však se NATO o nás postará“. To je velmi nebezpečné, protože to přesně může vést k tomu, co jsme tady slyšeli. K tomu ještě jedna věc. Kdyby hypoteticky k něčemu došlo, tak je nutné si uvědomit, že spojencům bude nějakou dobu trvat, než budou schopni sem něco podstatného poslat. To ani není o tom, jestli chtějí, nebo ne. Ale logisticky to prostě chvíli trvá.\nDalším velkým tématem posledních let je hybridní válka, hybridní hrozby. Nakolik by toto měla být nějaká priorita? Nebo válka na Ukrajině ukázala, že konvenční válka je stále mnohem nebezpečnější?\nPojar: Tak já nevím, co přesně hybridní válka je. Pokud to znamená, že se v rámci válčení používáte kybernetické útoky, a to často dřív, než dojde k tomu kinetickému, zároveň formou chytré propagandy a zveřejňováním informací se snažíte oslabit nepřítele a povzbudit sám sebe, tak to je samozřejmě nedílná součást celé historie válčení. Platí to i dnes. Probíhá to na jiných platformách, jiných technologiích, ale není to nic nového. Samozřejmě každý, kdo někam útočí, snaží se hrát hru rozděl a panuj a protivníka jakýmkoli způsobem oslabit, včetně vůle se bránit. Zlomení vůle je součást i hybridních operací, byť je to pojem, se kterým se žongluje a pro mě plně uchopitelný není, abych se přiznal.\nKofroň: Já patřím k dlouhodobým kritikům tohoto konceptu. Ne že bych nevěřil, že kyber nehraje roli, že informace nehrajou roli. Samozřejmě že hrají. Ale konceptuálně je to naprosto falešný a prázdný pojem. Natáhl se odněkud absolutně nikam. Já bych raději zůstal u standardních kategorií, aspoň víme, o čem se bavíme.\nVisingr: Pojem hybridní válka se stal mediální floskulí. Nikdo přesně neví, co to je. Doplnil bych konkrétní příklad ze současnosti. Rusové se nepochybně poslední roky snažili propagandisticky, psychologicky působit. Snažili se tady získávat vliv, snažili se naklonit si politiky, organizace, veřejné mínění, média. Nepochybně do toho investovali obrovské množství peněz. Když si teď pod tím uděláme takovou tlustou čáru, tak výsledkem toho je plná nula. Oni nedosáhli téměř ničeho. Ano, je tu dost lidí schopných nadávat na sociálních sítích nebo v hospodě. Ale je to hlasitá a viditelná, nicméně strašně malá menšina s nulovým vlivem na reálné rozhodování.\nPolsko v rámci vyzbrojování buduje jednotky domobrany. Na Ukrajině se podobná uskupení teritoriální obrany osvědčila v nynější válce. Je to něco, o čem by měla uvažovat i Česká republika?\nKofroň: My v Čechách máme aktivní zálohy, jejich součástí jsou krajské roty, což jsou víceméně pěší teritoriální útvary. Pokud se přihlásí do AZ větší množství lidí, což nyní tak vypadá, a pokud tam zůstanou, můžeme uvažovat o tom, že z těchto rot uděláme menší prapory. To si dokážu představit a fungovat to bude velmi podobně. Já se trošku bojím tendencí „pojďme si tamhle někde vybudovat domobranu“. Je potřeba mít integrovaný celek. Dbát na integraci jak těchto teritoriálních sil, tak manévrové části armády. Protože jakmile toto ztratíme, tak efektivita vynaložených peněz, kterých nemáme k dispozici tolik, bude klesat. Toto je podle mě jedna z cest. Aktivní záloha měla cíl 5000 mužů do roku 2025. Za relativně rozumné peníze jsme schopni to navýšit na sedm nebo osm tisíc, pokud bude zájem. Jde o to, zajistit zbraně, výcvik, ale myslím si, že je to zvládnutelné.\nPojar: Já bych rozhodně využil příležitosti a posílil bych roli aktivních záloh. To je ten směr, jakým máme jít. Do ničeho jiného bych se nepouštěl.\nVisingr: Doplnil bych příklad, jak to funguje na Ukrajině. Tam je často družstvo domobranců a s nimi jeden nebo dva vojáci z ukrajinské armády. Ti vojáci tam fungují jako takzvané násobiče síly. Efektivita takovéto malé jednotky ohromně roste. To je přesně ta integrace, o které hovořil doktor Kofroň. Neměli bychom to chápat tak, že je tu armáda a pak jsou tu aktivní zálohy. Je potřeba to vnímat jako integrovaný celek.\nZ toho vyplývá, že případné zavedení povinné vojny je podle vás blbost?\nKofroň: Blbost je extrémně silné slovo. Za některých bezpečnostně-strategických situací vám nezbude nic jiného. Estonsko, Finsko, tam neexistuje jiné řešení. Na druhou stranu, ve chvíli, kdy nejste tak v extrémním nebezpečí, tak ta povinná vojenská služba s sebou nese obrovské náklady, zejména co se týče infrastruktury. My už tu infrastrukturu nemáme. Pro nás by to nyní znamenalo, že část z toho omezeného množství finančních prostředků musíme vrazit do znovuvytvoření infrastruktury, včetně vytvoření druhého výcvikového prostoru. Protože Vyškov bude přetížený. To by byly velké sumy peněz, které nyní potřebujeme utratit jinde. V tomto smyslu se objevují další otázky. Ti lidé tam jdou, přestože nechtějí. Což je problém. Je pak těžké je nahánět po cvičeních. Když budeme budovat povinnou vojenskou službu, tak pokud není dvouletá nebo ještě delší, musí stát na tom, že tam vždy bude pravidelné cvičení potom, co opustí základní výcvik. Jakmile není, tak jsme pouze vyhodili peníze. Pokud by se situace extrémně zhoršila, tak je fér říct, že nic jiného nám nezbude než zavést povinnou vojenskou službu. Ale v té situaci ještě nejsme. A vzhledem k omezeným finančním prostředkům mi nedává smysl teď radikálně měnit strukturu armády.\nPojar: Umožněme výcvik maximálnímu počtu lidí, kteří o výcvik stojí, tím můžeme udělat spoustu dobré práce. Nesnažme se nikoho nutit k tomu, co nechce dělat, protože to stejně nebude fungovat. Povinná vojna by ve skutečnosti armádě a obranyschopnosti země strašně uškodila.\nVisingr: Já bych cestou povinné vojny také nešel. Bavil bych se možná o konceptu dobrovolné vojenské služby, třeba na rok, po které by ten absolvent získal nějaké benefity. Potom by se ten absolvent stal členem aktivních záloh. To je asi varianta, která by se měla zvažovat. Moje heslo vždy bylo Armáda má lidi lákat, ne nutit.\nKofroň: Co ale dává smysl, je fakt dobře si propočítat, kde pro nás leží ta hranice finanční a společenské únosnosti profesionální armády anebo povinné vojenské služby. Protože to není tak, že můžeme nafukovat profesionální armádu do nekonečna. Jakmile překročíme určitý práh, tak profesionální armáda znamená opravdu extrémní zbytnění víceméně mandatorních výdajů. To jsou platy, výsluhy a tak dále. Pokud by země velikosti České republiky měla profesionální armádu někde nad 35 tisíc lidí, tak v tu chvíli se bonus za profesionální armádu začne rychle snižovat. Kdyby mi někdo řekl: Musíme mít armádu o velikosti 40 až 45 tisíc osob, tak já začnu říkat: Hele, není ta povinná vojenská služba finančně vlastně efektivnější? Do toho samozřejmě musíme zohlednit i další věci, jako je společenská ochota atd. My ale nejsme v situaci, kdy bychom plánovali mít třeba 40 tisíc profesionálních vojáků. My se tady bavíme o 30 tisících profi plus 10 tisíc AZ, takže my tam máme ještě velký polštář.\nJak jinak se dá ještě zvýšit obranyschopnost České republiky?\nKofroň: Obrana země není jenom otázka armády, je to i otázka společnosti a propojení společnosti s armádou. Pojďme se třeba bavit o tom, jak jsou velcí zaměstnavatelé schopni podporovat své zaměstnance, členy AZ. Abychom se nedoslýchali takové ty historky, že velký zaměstnavatel, notabene státní instituce, má problémy uvolnit svoje pracovníky na cvičení. Já to chápu u malých firem, ale u velkých, zejména státních institucí, to působí naprosto bizarně. To by se už stávat nemělo. Pojďme se bavit o tom, jestli jsme schopni vyvinout nějakou analogii k ROTC (cvičný sbor rezervních důstojníků v USA – pozn. red.), tedy to, co mají v Americe na civilních univerzitách, kdy tam cvičí rezervní důstojníky. Dneska jsou AZ maličké, stojí na tom, že lidé jsou v těch pozicích relativně dlouho, odkoukají to od profíků atd. Ale když se aktivní záloha zvětší někam k 10 tisícům, tak nám najedou vyvstane potřeba velkého počtu nižších důstojníků. Pojďme se bavit o tom, jestli by velké vysoké školy v Praze a Brně nebyly schopné ve spolupráci s armádou vytvořit nějaké programy, které by toto řešily.


Plzeňský kouč Vrba chválil nováčky a stopery, ale před odvetou varoval - iDNES.cz\nDOBRÁ PRÁCE! Plzeňský kouč Pavel Vrba si plácá s hráči po vítězném zápase v Tbilisi. | foto: Jaromír Pech, MAFRA\nTbilisi (Od zpravodaje iDNES.cz) - O postupujícím je už jasno, chtělo by se říct po výhře plzeňských fotbalistů nad Rustavi 3:1. Ale trenér Pavel Vrba před odvetou 2. předkola Evropské ligy varuje: "Kdepak, ještě jsme nepostoupili. Víte, jak to chodí v pohárech."\n"Narazili jsme na soupeře, který nebyl vůbec špatný. Ale na druhou stranu jsme si vytvořili náskok, který nás pasuje do role favorita. Doufám, že tuhle roli v odvetě splníme," řekl osmačtyřicetiletý trenér Vrba.\nO postupových nadějích:\n"Máme odehraný teprve první poločas, i když výsledek tři jedna je povzbudivý. Vzpomínám na loňské předkolo Ligy mistrů, kdy jsme porazili Trondheim, v odvetě jsme se ovšem nemohli dostat do hry a zvedli jsme se až po přestávce. Ale uznávám, že ten výsledek je velice nadějný."\nO nových krajních záložnících Martinu Fillovi a Edgaru Malakjanovi:\n"Výš hodnotím výkon Martina Filla, protože byl důraznější a zapojoval se víc do hry. Je vidět, že Edgar má ještě jazykovou bariéru. Ale i on ukázal předpoklady a věřím, že postupně to bude čím dál lepší. Ve druhém poločase ho vystřídal Martin Zeman, který také ukázal kvalitu. A nechci zapomenout ani na Davida Štípka. Na poslední minuty vystřídal Martina Filla a prokázal, že na kraji zálohy taky může hrát."\nO bývalém plzeňském útočníkovi Dimitru Tatanašvilim, který dal za Rustavi gól:\n"Je to gólový hráč, který když se dostane do šance, tak ji většinou promění. To prokazoval v české lize a teď to proti nám ukázal taky. Na druhou stranu, my jsme mu k tomu hodně pomohli."\nO stoperské dvojici František Ševinský - Tomáš Procházka:\n"Nechci říct, že to byla nějaká zvláštní situace. Máme tři stopery plus nového, tedy Lukáše Hejdu. V přípravě dostávali všichni tři stejně šancí, ale Marián Čišovský se bohužel před pár dny zranil. Jak Franta Ševinský, tak Venca Procházka zápas zvládli velice dobře. Ani jeden z nich se nebojí hrát, oba jsou konstruktivní. Jsem s jejich výkonem spokojen."\nHorváth parádně pálil z dálky: Dva góly ze hry jsem nikdy nedal\nPřed rokem musel do béčka, teď plzeňský záložník Fillo slyšel pochvalu\nPohárová odveta Plzně s Rustavi: klíčové bude, kdo dá první gól\nTémata: Plzeň-město, Plzeňský kraj, Rustavi, David Štípek, František Ševinský, Lukáš Hejda, Marián Čišovský, Martin Fillo, Martin Zeman, Pavel Vrba, Tbilisi, Viktoria Plzeň


Havlík: Výuka online překvapivě neztratila svou kvalitu | Události | em.muni.cz\nHavlík: Výuka online překvapivě neztratila svou kvalitu\nVratislav Havlík učí na Fakultě sociálních studií MU tři předměty v češtině, tři v angličtině a jeden v němčině, takže přechod výuky do online režimu pro něj byl docela oříšek.\nObtížné to bylo pro pedagoga z katedry mezinárodních vztahů a evropských studií, který vyučuje hlavně předměty zaměřené na Evropskou unii a evropskou integraci, zvlášť proto, že s online výukou neměl téměř žádné zkušenosti.\nSamotného mě překvapilo, jak jednoduchá je práce s nástroji, o nichž jsem ještě před dvěma měsíci moc neslyšel.\nPrvní dva týdny od té doby, co Masarykova univerzita kvůli šíření koronaviru preventivně zrušila kontaktní výuku, posílal Havlík studentům pouze posílal prezentace se zvukovou nahrávkou. Do konce března ale našel inspiraci u svých kolegů z katedry, kteří začali učit přes nejrůznější interaktivní nástroje, a rozhodl se je ve výuce používat také.\nProtože v první půlce semestru jsou Havlíkovy hodiny spíše teoretičtější, ze začátku vyučující namlouval hlavně zvukový záznam pro vysvětlení svých prezentací a pak ho nahrával do ISu do studijních materiálů.\n„Později jsem ale začal používat videokonference přes Microsoft Teams, protože jsem potřeboval nástroj pro diskuse, které v mých hodinách následují po teoretičtějším úvodu. Jednu hodinu jsem měl i přes nástroj Zoom. Na jaře totiž vždycky jezdím přes program Erasmus přednášet do Budapešti. Letos mě můj kolega z Eötvös Lórand University poprosil, abych přednášel alespoň online,“ říká vyučující.\nSamotného ho překvapilo, jak jednoduchá je práce s nástroji, o nichž ještě před dvěma měsíci moc neslyšel. Pro studenty prý přechod na online nástroje nebyl vůbec žádný problém. Dokonce mu na první přednášce pomáhali, když si například nevěděl rady se sdílením prezentace všem nebo s nahráváním přednášky do archivu konverzace.\nJe to pro mě výzva přesvědčit si studenty, aby si zapnuli kameru. Rád bych totiž své publikum během přednášky viděl.\nBez studentů je to na zbláznění\nNová forma výuky podle něj klade velké nároky na vyučujícího, studenti teď prý debatují podstatně méně, takže si do hodin musí připravovat mnohem víc témat k diskusi. Navíc také očekávají větší zpětnou vazbu na své prezentace – co dříve ohodnotil ústně během pár minut v rámci hodiny, teď musí o to déle psát. Odhaduje, že na výuku teď potřebuje o třetinu více času než normálně.\n„I přednášení je náročné, sedím hodinu a půl strnule na židli a nechodím po třídě. Je to pro mě nepřirozené, takže můj projev je teď trošku nespojitý. Po skončení jedné přednášky mám vždycky pocit, že jsem absolvoval minimálně dvě. A když jsem ze začátku namlouval audioprezentace, byl to zvláštní pocit, sedět v prázdné kanceláři a přednášet – přitom publikum nikde. Bez studentů je to trošku na zbláznění,“ směje se vyučující.\nS přechodem na videokonference si vyučující všiml, že si vysokoškoláci skoro vůbec nezapínají kameru a pokud mají dotazy, místo aby se zeptali na přímo přes mikrofon, raději je někteří napíšou do chatu. Přitom předměty, které vyučuje, jsou spíš menší, okolo 10 až 15 studentů, na největší přednášku se připojuje jen okolo 25. „Je to pro mě výzva přesvědčit je, aby kameru zapnuli. Rád bych totiž své publikum během přednášky viděl. Ale rozumím tomu, proč to nedělají, výuka teď pro ně probíhá v nepřirozeném prostředí.“\nKromě květnových a červnových termínů Havlík nabídne studentům i termíny přes letní prázdniny a v září, ale předpokládá, že všichni budou chtít mít prázdniny co nejdříve.\nZkoušky taky online\nKonec semestru se rychle blíží a tam, kde předměty nekončí seminární prací a týmovými projekty, studenty čekají zkoušky, které Havlík plánuje udělat také online, prostřednictvím odpovědníku v ISu. Kromě květnových a červnových termínů nabídne studentům i termíny přes letní prázdniny a v září, ale předpokládá, že všichni budou chtít mít prázdniny co nejdříve. Podobně to bylo i s odevzdávání průběžných prací – i přes zavřené knihovny studenti odevzdávali úkoly většinou v termínu.\nI když se průběh letošního jarního semestru po měsíci výuky nečekaně zkomplikoval a postavil řadu vyučujících do situace, kterou nikdy nemuseli řešit, podle Havlíka online hodiny nejsou nijak méněcenné oproti klasickým přednáškám ve třídě. „Opravdu mě překvapilo, že výuka může vypadat i takhle. Sám jsem tomu nevěřil. Jsem hrozně rád, že se nám i přes velmi komplikovanou situaci a polní podmínky podařilo zachovat podobnou kvalitu výuky jako normálně. Není to úplně málo.“\nAbsolvent MUNI: Španělské nemocnice připomínaly válečnou zónu\nPortugalec Luis Fagulha pracoval coby anesteziolog a absolvent Lékařské fakulty MU v části Španělska nejvíc zasažené koronavirem.\nAmerický medik: Od pomáhání při koronakrizi po úspěšně zvládnuté zkoušky\nJarní semestr předposledního ročníku na Lékařské fakultě MU byl pro Američana Michaela Fiedlera náročnější, než sám očekával.\nAnketa: Při distanční výuce je důležité udržet osobní vztah s učitelem\nJak to učitelé zvládali na jaře se ptali výzkumníci z Poradenského centra MU v květnové anketě, která ukázala, že online výuka může mít i...\nAnketa: Vědci zjišťují, jak rodiče zvládají výuku dětí doma\nDotazník, který je možné vyplnit do 7. dubna, umožní získat vhled do aktuální situace a zlepšit situaci rodičů i učitelů.


Venkovní žaluzie – JMT CZ\nArchiv pro štítek: Venkovní žaluzie\nPosted on 12.12.2017 1.11.2018 by\nVenkovní žaluzie jsou hliníkové lamely, které se umisťují na vodící lišty či lanka před okno, aby tak chránily váš dům či byt před přílišnou intenzitou slunečního záření, přehříváním a únikem tepla. Chrání také před nechtěnými pohledy zvenčí a poskytují jistou bariéru. Existuje nepřeberné množství barevných variant, které tak efektivně sladíte s fasádou a dodáte tak domu či bytu vzhled luxusu a modernosti.\nOvládání je praktické. Pouhým stisknutím tlačítka nastavíte venkovní žaluzie do žádoucí polohy, zastřete či je vytáhnete. V moderním pojetí se dají dokonce nastavit tak, aby se při přílišném větru samy chránily vytažením proti poškození, či aby se natočily podle intenzity slunečního svitu a vy se tak nemuseli o nic starat.\nTagged Venkovní žaluzie\nPosted on 21.4.2017 1.11.2018 by\nZřejmé a jasné je jejich poslání. Brání především vniku světla do interiéru, také regulují výši teploty v dané místnosti, chrání tím soukromí, odolávají povětrnostním neplechám, dají se lehce ovládat. O čem se mluví? Téma zní venkovní žaluzie .\nŽivotnost a údržba\nJejich poměrně vysoká životnost a jednoduchá údržba vás dokonale ovlivní, exkluzivita vás totálně dostane. Vyberte si designové stínění, které koresponduje s duchem vašeho příbytku, ať nejsou roztříštěny vaše originální interiéry. Venkovní žaluzienepoužívejte však jenom jednostranně, neboť jejich původní účel může být zcela zacloněn. Mohou také splňovat funkci předělů vnitřních prostor, lze je lehce shrnout a nebo rozhrnout podle požadavků. Mnohostranné využití je velkým kladem tohoto artiklu.\nNedokáže svůj život představit bez auta?\nNa dálnici máte vždy obrovský strach a toužíte to změnit\nMáte rádi převleky?\nKrása na pohľad


Poslední aktualizace stránky: 3. května 2004 - 16:39 Volvox.cz si právě čtou 2 lidé\nFazole, kanalizace a vznik spisovatele\nKdyž spisovatel začne mluvit o tom, jak píše, posluchači prý obvykle berou nohy na ramena. O švýcarském prozaikovi a esejistovi Hugo Loetscherovi to neplatí: jeho příběhy okouzlily i pražské publikum, jemuž dvaasedmdesátiletý autor v minulých dnech představoval svůj román Mandarínovy oči (1999). Jde o první dílo, které jednomu z nejznámějších, nejscestovalejších a nejvzdělanějších švýcarských autorů vychází v češtině; v překladu Radovana Charváta je vydal Volvox Globator.\nKromě mnoha esejů a románů jste napsal také kuchařku. Jak se švýcarský intelektuál dostal ke kulinářským receptům?\nPočátkem 60. let jsem se zamiloval do brazilské kuchyně. Chtěl jsem si připravit pokrm fejoada, typický pro oblast Rio de Janeira, který sestává z fazolí, masa a ostré omáčky. Vypravil jsem se do supermarketu a hledal černé fazole. Marně. Vyprávěl jsem to své známé Alici Vollenweiderové, která překládá z italštiny a k disertaci si vybrala téma o vlivu italštiny na francouzské kuchařské umění. Trochu mě plísnila, že jsem se špatně díval, a ty černé fazole mi poslala. Ač jsem je vařil sebedéle, nezměkly. A tehdy byla v Brazílii nastolena vojenská diktatura. Napadlo mě, že by v tom mohla být jistá souvislost: tvrdá brazilská politika a pro tamější jídlo fazole, které neměknou.\nAle to pořád ještě nevysvětluje, jak se z toho nakonec vyloupla kniha Kulinaritäten?\nTuhle příhodu jsem vyprávěl redaktorovi a on hned: A co kdybyste podobnou dopisovou výměnu vedli na našich stránkách? Takže vždy v sobotu vycházely v Neue Zürcher Zeiutung naše kulinářské postřehy. Já psal o cestování, Alice mi odpovídala mnohem konkrétněji. Kupodivu to mělo úspěch a ty texty jsme zařadili do nezvyklé kuchařky nezvyklého názvu Kulinaritäten - to slovo snad ani nenajdete v žádném slovníku. Nevypráví ani tak jídle jako o kultuře v kuchyni.\nCo ve vás probouzí chuť psát - tedy kromě černých fazolí?\nMoji první knihu podnítila obrovská stavební jáma, na niž jsem jako student narazil v jedné curyšské ulici a u níž jsem zůstal fascinovaně stát: město přede mnou odkrývalo své vnitřnosti. A byl to demokratický svět - nehrálo žádnou roli, zda zrovna tenhle kanál vede k renesanční radnici, ke knihovně, k budově kantonální policie nebo k laciným lokálům. Ty trubky vypadaly všechny stejně rezavě! Zároveň tady byla souvislost se Švýcarskem, s představami, jež máme sami o sobě. Zakládáme si na čistotě, a to svádí k tomu říct si: Ó, jak jsme nevinný národ! Pak se podíváte do špinavé odpadní jámy a vidíte, že jsme jen na povrchu dobře umytí.\nJak se vám ty odpadní vody zpracovávaly?\nStudoval jsem sice filozofii, historii, sociologii a literaturu, ale na kanalizace jsem nestačil - chyběla mi terminologie oboru. Tak jsem si zapsal kurzy o odvodňování měst, načítal jsem spoustu studií a vypravil jsem se na osobní prohlídku. Když jsem měl po těch všech peripetiích hotový rukopis, ukázal jsem ho inspektorovi kanalizací v Curychu. Prohlásil, že kdybych si to někdy v budoucnu rozmyslel s literaturou, mám se u něj hlásit o práci.\nKromě vlastního psaní jste působil jako literární kritik. Jak poznáte, že kniha je, či není dobrá?\nNesnáším striktní pravidla - to musí být tak, a ne jinak. Snažím se posuzovat, co autor zamýšlel a co se mu z toho podařilo uskutečnit. Třeba v 60. letech se v německém prostoru velmi rozšířila angažovaná literatura. Autoři začali být posuzováni téměř výhradně podle toho, jak se dokážou vyslovovat k aktuální politické situaci. S tím jsem ne zcela souhlasil. Na jasné a ostře formulované názory tu máme žurnalismus! Konečně také proto obdivuji jihoamerické autory: na jedné straně rázně stáli proti diktatuře, ale nikdy svým idejím neobětovali imaginaci a fantazii.\nJak vy sám snášíte negativní kritiku?\nČím jsem starší, tím méně se zajímám o to, zda mě někdo vychválí, anebo setře. Na kritikách je mnohem zajímavější porovnávat, jak se liší vnímání mých textů - záleží na době, překladu, kultuře, zaměření publika. Třeba v románu Odpadní vody někdo hledal hlavně obraz Curychu, jiný v tom zase viděl širší alegorii industrializované společnosti. Hned můj další román Ta, která vije věnce z roku 1964 si vysloužil ostrou kritiku hlavně od mužských čtenářů, kdežto čtenářkám nevadil. Titul Imunní měl v němčině úplně jiný ohlas než ve francouzském překladu. Jsou to různá chápání jedné knihy, a vy nemůžete říci, že někteří čtou špatně. Čtou jinak.\nKdyž už jsme mluvili o čistotě měst - jak vnímáte současnou Prahu? Pokud vím, navštívil jste ji už počátkem 90. let...\nZískala nový, čistší vzhled. Podobně jako jiná města střední a východní Evropy - Budapešť, Vilnius. Míjíte domy s dokonalými fasádami, opravené chrámy, kostely, některé památníky. Ale vytrácí se z toho minulost.\nA jak renovujete u vás ve Švýcarsku?\nKontinuálně. Město se stále proměňuje, ani nestačí zestárnout. Hodně starých budov se zbouralo a místo nich vyrostly nové. Když máte peníze, můžete si dovolit předělat všechno tak, aby to vypadalo stejně. Když je nemáte, necháte domy stát. Z toho důvodu zůstala ve východní Evropě spousta památek, zatímco u nás je nahrazovaly moderní komplexy. Nezažili jsme takový politický zvrat jako vy, aby se nám tak výrazně otiskl do podoby města.\nTakže v architektuře odečítáte politické změny?\nO sloupech, památnících, mostech, sochách by měl někdo napsat knihu - souvisí s národní identitou. Skvělým příkladem jsou třeba osudy dvou památníků v jednom slovenském městě, kterému prostě říkám bébé - to jméno se prostě nedá vyslovit.\nJo jo. Tam v horní části tamějšího náměstí stojí morový sloup Panny Marie, zatímco v dolní partii vzdává hold padlým sovětským vojákům černý obelisk. Ty dva památníky tam stály společně do 60. let, než začalo nějakému funkcionáři vadit, že Panna Maria přehlíží všechny ty komunistické sešlosti. Mariánská socha putovala z piedestalu do farního kostela. A teď už je zase na náměstí!\nNarodil se roku 1929 v Curychu, od roku 1964 pravidelně pobývá v Latinské Americe, Spojených státech, jihovýchodní Asii. Studoval politologii, ekonomii, sociologii a literární vědy v Curychu a Paříži. Působil jako literární kritik v listech Weltwoche a Neue Zürcher Zeitung. V letech 1958-1962 byl redaktorem magazínu du, kde řídil přílohu Das Wort. Od roku 1969 spisovatel a publicista na volné noze. Na přelomu 80. a 90. let vedl švýcarský svaz spisovatelů a tamější nadaci pro fotografii. Řada Loetscherových próz čerpá z jeho cestovatelských zážitků, své přednášky o poetice vtělil do díla Vyprávět o vyprávění (1988). Roku 1992 obdržel národní Velkou Schillerovu cenu; jeho zatím posledním dílem je esej o jazyce T-Shirt a modré džíny.\n03. 12. 2001, Alice Horáčková, Mladá fronta DNES\nPočet přístupů na tuto stránku: 7012


Poplatky-registrace-ACT Test: studenti mimo USA | Madame Lelica\nBy admin 25 února, 2021 Leave a Comment on Poplatky-registrace-ACT Test: studenti mimo USA\naktuální Act poplatky a služby\nvšechny poplatky jsou nevratné, pokud není uvedeno jinak.\nobsahuje zprávy pro vás, vaše Střední škola, a až čtyři vysoké školy (pokud jsou kódy poskytovány při registraci).\nzákon s psaním\nobsahuje zprávy pro vás, vaše Střední škola, a až čtyři vysoké školy (pokud jsou kódy poskytovány při registraci). $ 16.,50 psaní zkušební poplatek je vratná na písemnou žádost, pokud jste chybí na zkušební den nebo přejít na akt (bez psaní) před zahájením testování.\nVíce o aktu s psaním\ndodatečné registrační poplatky a služby\npřidejte do testovacího poplatku (s výjimkou změny testovacího centra).\n$13.00 (cena je pro každého)\nžádost online před datem testu. Vratná na písemnou žádost, pokud nechcete testovat.\nregistrace nebo změna data testu provedená během pozdního období pro datum testu mimo USA.,\nzměna data testu\npro jiné datum, pouze pokud chybí nebo není schopen otestovat původní datum nebo pokud je registrace zrušena z důvodu nesplnění požadavků na zabezpečení testu ACT. Musíte zaplatit poplatek za změnu. Pokud požadujete změnu data po pravidelném termínu nového data, musíte také zaplatit poplatek za pozdní registraci. Jak mohu provést změny v registraci?,\nTestovací centrum změnu (stejný test data)\nZobrazení skóre a skóre zprávy on-line\nNěkteré okresy nebo školní sítě nabízejí poukázky vyberte studentské populace k pokrytí všech nebo části registrační poplatek a pozdní registrační poplatek za ÚKON. Poukázky jsou distribuovány prostřednictvím škol. Poraďte se s poradcem vaší školy nebo koordinátorem testů, abyste zjistili, zda ji obdržíte.,\npoukaz zahrnuje zprávy vaší střední škole a až čtyř univerzitám (pokud při registraci poskytnete platné kódy).\ntento poukaz nesmí být použit k zaplacení některého z následujících poplatků: další volby vysoké školy, další služby, datum testu nebo změny testovacího centra.\nmůžete předložit poukaz pouze na jedno datum testu.\npoukaz se používá, jakmile se zaregistrujete, i když netestujete na požadované datum testu.,\nPři registraci on-line, zadejte sériové číslo z horní-pravý roh poukaz na platební obrazovce, a pak postupujte podle pokynů na obrazovce na „uplatnit“ poukaz k ověření. (Pokud vyberete jakékoli další služby nebo se zaregistrujete během pozdního období, zadejte kreditní kartu a zaplatíte tyto dodatečné poplatky.) Pro dokončení registrace musíte kliknout na „Odeslat“.\nPokud požadujete speciální testování, vraťte vyplněný a podepsaný poukaz s vyplněnou žádostí o speciální testování ACT.\nStavební Bloky z Genetického Kódu


Věda Zla / Knihy prodej 296,- koupit obchod e-shop\nStarShop.cz > Věda zla\nVěda zla / Knihy\nNová teorie lidské krutosti\nCena s DPH: 296 Kč SLEVA: -20%\nPopis zboží - Věda zla\nSimon Baron-Cohen se v knize Věda zla pokouší nalézt odpověď na otázku, proč jsou někteří lidé nepochopitelně krutí k jiným lidem, proč se lidé v určitých situacích chovají k jiným lidem jako k věcem. S obvyklou odpovědí, že takoví lidé jsou prostě zlí, se nespokojuje a pátrá po hlubších, vědecky doložitelných příčinách krutého chování.\nZa hlavní příčinu krutosti považuje sníženou nebo úplně chybějící empatii, která je společným příznakem některých duševních poruch hraniční poruchy osobnosti, psychopatie, narcistické poruchy, ale také autismu a Aspergerova syndromu. V některých případech může být chybějící empatie nebezpečná, v jiných může být jejím důsledkem odlišný, někdy prospěšný, pohled na svět.\nAby lépe porozuměl důvodům eroze empatie, zkoumá její biologické základy empatický mozkový obvod a genetické predispozice nezapomíná však na vlivy prostředí a výchovy, včetně zanedbávání a zneužívání dětí. Svět, jehož obraz nám Baron-Cohen předkládá, není výlučně krutý nebo zlý. Autor nechává promluvit také ty, kteří se nacházejí na druhém konci spektra empatie superempatické osobnosti, které mají sílu měnit svět k lepšímu a připomíná nám, že empatie je možná tím nejcennějším zdrojem, který má dnešní lidstvo k dispozici.


CR vyzkoušel podivný nový volant Tesly v praxi, při hodnocení si servítky nebral | Autoforum.cz\nPřed několika málo dny se Tesla pochlubila rekordem ze Severní smyčky Nürburgringu. Údajně sériový Model S Plaid okruh objel za 7 minut a 30 sekund resp. za 7 minut a 35 sekund, pokud vezmeme v potaz jeho plnou verzi. V táboře fanoušků značky v té chvíli vypuklo nadšení, zbytek světa pociťoval spíše rozpaky. Dle propagátorů elektromobility má alternativní pohon překonávat konvenční v podstatě ve všech směrech, tady ale více jak 1000koňové elektrické auto o pár sekund překonalo 400koňové Audi RS3 s benzinovým pětiválcem a na maximálce se mu ani nevyrovnalo. A takový Nissan GT-R se pod 7 minut a 30 sekund dostal již před 12 lety - s tehdejšími technologiemi i tehdejšími pneumatikami.\nPokud jste si přitom prohlédli video rekordní jízdy, nejspíše jste stejně jako my museli kroutit hlavou - o jakékoliv plynulosti nemohla být řeč, místo toho bylo evidentní, že najatý pilot jezdec má co dělat, aby auto udržel v patřičné stopě. Bylo přitom zjev, že vliv na to má i volant, kterému Tesla říká Yoke a který vyvinula jen proto, že jí ten dosavadní kulatý připadal příliš nudný. Přesně těmito slovy totiž jeho příchod popsal Elon Musk, který zároveň dodal, že nyní nic nebrání výhledu na přístrojový štít. To se však zdá být jen velmi malým benefitem vedle velkého množství zádrhelů.\nPřesně to si myslí i magazín Consumer Reports (CR), který Model S Plaid anonymně zakoupil, aby jej mohl patřičně otestovat. Jakkoliv ale má vůz zatím krátce a na plnou recenzi se teprve chystá, hodnocení inovovaného volantu je již na světě. A jak už tušíte, dobré rozhodně není. CR sice uznává, že nyní skutečně jde na přístroje vidět lépe než u zbytku automobilové produkce, ovšem to je jediné pozitivum. Bohužel tomu tak je jen při jízdě rovně, při pootočení volantu může jeho část zakrývat část středového displeje, navíc tu, kde se v případě potřeby dotykově ovládá převodovka.\nNení to jediné negativum, těch je celá plejáda. Testeři magazínu si stěžovali především na enormní námahu, na kterou nikdo nebyl připraven. Několikahodinová jízda ve vrcholné Tesle se tak stává utrpením, a to klidně i po dálnici. Zároveň je věnec volantu až příliš tlustý, což vadí hlavně ženám, které jej tak musí uchopit křečovitěji. O to horší je zatáčení, a to bez ohledu na fakt, zda jsou zatáčky táhlé a rychlé nebo naopak ostré a pomalejší. Pokud přitom místo volantu sledujete silnici, což nelze nikomu vyčítat, můžete náhle hmátnout do vzduchoprázdna.\nDalším a možná ještě větším problémem jsou ovládací prvky umístěné na volantu. Tesla se totiž rozhodla inovovat i aktivaci směrových světel, k čemuž již neslouží páčka, nýbrž dotykové plošky. Jako by to samo neznělo problematicky, tyto malé plochy nenabízí patřičnou haptickou odezvu, navíc se otáčí spolu s volantem. Snadno se vám tak může stát, že při odbočování na jednu stranu budete muset mačkat tlačítko, které je v tu chvíli na straně zcela opačné. Stejně jako je možné, že se ho dotknete, stejně jako ovládání klaksonu či světel, neúmyslně, a to ve chvíli, kdy rychle přehazujete ruce kvůli chybějícímu věnci.\n„Absence páčky směrových světel mě ve skutečnosti štve ještě více než samotný volant,“ potvrdil šéf testovací divize CR Jake Fisher. Ten má zároveň i obavy z toho, jak by vůz ovládal, pokud by došlo na nějakou neočekávanou situaci, třeba náhlé vyhnutí se překážce. Bude tedy zajímavé sledovat, zda se provedení Plaid dostane i do nějakého losího testu. Je totiž více než pravděpodobné, že s dobrým hodnocením neodejde, i kdyby její podvozek byl sebeschopnější. Vše totiž zmaří snaha Tesly být originální za každou cenu.\nTím nechceme říci, že jsme proti jakýmkoliv inovacím. Ostatně bez nich by se lidstvo z jeskyní ani nevyhrabalo. Nicméně za změnami by měl stát skutečný pokrok, nikoliv pouze skutečnost, že někoho zkrátka klasický volant nudil. Tesla však zkrátka upřednostnila design před funkcí, načež bezpečnosti na silnicích rozhodně nepomohla. To je přitom u automobilky, která právě o něčem takovém mluví od rána do večera, opravdu zásadní chyba.\nPro Model S Plaid se nic jiného než volant zvaný Yoke ani nenabízí. Tesla jej přitom vyvinula jen proto, že se jí kulatý zdál nudný, funkční přínos spočívá jen v lepší viditelnosti přístrojovky, všechno ostatní je nepřekvapivě problém. Foto: Tesla


Projekt elektronizace veřejné správy Hlučín | darkovice.cz\nÚvod > Obec > Aktuality > Projekt elektronizace veřejné správy Hlučín\nProjekt elektronizace veřejné správy Hlučín\nProjekt ulehčí práci nejen samotným pracovníkům městského úřadu v Hlučíně, ale podstatnou pomoc přinese všem obyvatelům 14 spádových obcí, kteří si v budoucnu budou chtít na úřadě vyřídit třeba cestovní pas, stavební povolení, či nebo si vyřídit další své záležitosti.\nNezanedbatelnou pomoc pro občany bude znamenat zprovoznění interaktivních elektronických formulářů. Ty budou umístěny na webových stránkách Městského úřadu Hlučín. Zájemci si tak budou moci příslušnou žádost vyplnit v klidu doma a pokud mají elektronický podpis, tak ji hned odeslat. Další možností je odeslání vyplněného formuláře na úřad a pak pouze přijít na Městský úřad Hlučín formulář podepsat. Na minimální dobu se tak zkrátí doba, kterou bude muset občan na úřadu strávit a dojde ke snížení administrativní zátěže. Těchto služeb budou moci využívat obyvatelé všech 14 obcí, pro které je Hlučín obcí s rozšířenou působností, tedy Bohuslavic, Dolního Benešova, Ludgeřovic, Markvartovic, Píšťě, Šilheřovic, Bělé, Kozmic, Závady, Haťě, Darkovic, Děhylova, Vřesiny a Dobroslavic.\nTři z těchto obcí (Bohuslavice, Bělá, Darkovice), včetně jejich škol , se staly partnery projektu a uzavřely s Městem Hlučín partnerské smlouvy. Díky tomu v rámci projektu získaly prostřednictvím Města Hlučín licence na využívání elektronické spisové služby, které byly z 85% hrazeny z prostředků Evropské unie a z 15% z rozpočtu partnerů. Elektronickou spisovou službu využijí při organizací spisové agendy také hlučínská radnice a tři městské školy.\nPoslední důležitou částí projektu je rozšíření softwaru pro evidenci plateb za komunální odpad. Zjednoduší se tím vedení evidence a také vymáhání nedoplatků za odvoz komunálních odpadů.\nProjekt „I. Technologické centrum, III. vnitřní integrace úřadu a II. elektronická spisová služba města Hlučín“ byl z 85 % financován z integrovaného operačního programu, číslo prioritní osy 6.2, zavádění ICT v územní veřejné správě - cíl konvergence, číslo výzvy 06, technologická centra a elektronické spisové služby v území.


Pardubický kraj nalil do Albertina desítky milionů - Orlický deník\n„V roce 2015 jsme za téměř 40 milionů otevřeli zmodernizovaný pavilon plicního oddělení dlouhodobé péče, o rok později následovala ambulantní část psychiatrického oddělení za 25 milionů korun,“ připomněl hejtman Martin Netolický při nedávné návštěvě Žamberku. Část prostředků se podařilo získat z evropských fondů.\nPardubický kraj se tam, kde to bylo nutné, postaral rovněž o výměnu střešní krytiny na některých budovách. Práce probíhaly po etapách. „Jednalo o střechu na tak zvaném Honlově domě, následovalo stravovací zařízení, ředitelství a prádelna. Náklady na tuto stavbu činily zhruba 11 milionů korun,“ shrnul hejtman.\nBěhem jednání na žamberské radnici došlo i na krajské plány do budoucna. Kromě Albertina je kraj zřizovatelem také Střední školy obchodu, řemesel a služeb. Město získalo od hejtmana rovněž příslib podpory na akci která připomene 75. výročí příchodu paraskupiny Barium do Žamberku.\nAkce připomene členy skupiny Josefa Šanderu, Tomáše Býčka a Josefa Žižku. „Paraskupina Barium není široké veřejnosti známá natolik, jako například Silver A, a proto je dobře, že se město snaží tuto skupinu, jejímž úkolem bylo získávání a odesílání zpravodajských informací do Londýna a organizování příprav ozbrojeného povstání, připomenout. Stejně jako v případě dalších obdobných událostí jsme připraveni pomoci,“ řekl Martin Netolický.