Rozhovor s Adamem Nenadálem (Gnu)\n30 / 3 / 2002 / Oves nevyplneno\nJak a kdy Gnu vznikli?\nKytarista s bubeníkem jsou spolužáci ze základní školy, já s kytaristou a basákem se známe od střední školy, někdy od roku 1989. Hrát jsme začali v roce 1991. Pořád zdůrazňuju, že pro Gnu je nejdůležitější fakt, že ta sestava je pořád stejná: jedenáct let hrajeme takhle a to je klíčový pro to, kam jsme se dostali. Jsem za to hrozně rád.\nGnu znamená v anglickém překladu pakůň, má to ještě nějaký další význam?\nČeský i anglický významy toho slova jsou bezpředmětný... důležitá je taková zvláštní melodika, kterou to slovo má. Mám pocit, že v kombinaci těchhle tří písmen je nějakej magickej rytmus, nějakej tmavej, dobrodružnej odstín. Zkus to vyslovit nahlas a pomalu a uvidíš, že to funguje docela sugestivně...\nA to že máte dvě baskytary byl nějaký účel? Dneska už to není tak běžné, ale u začínající kapely dvě basy ...?\nNaše začátky byly hodně ovlivněný punkrockem a já v podstatě cítím, že jsme s ním pořád spojený. To, že ho nehrajem, neznamená, že nejsme pankáči. Pořád se cítím hodně ovlivněnej punkovou etikou a ideálama. Hlavně ty postoje kolem muziky: že si to můžeš celý dělat po svým a jasná je tím pádem i odpověď na otázku, jestli můžeš hrát v kapele, když na nic neumíš. Jasně že jo! A tím se dostáváme k těm basám. Na baskytaru se naučí hrát skoro každej a my jsme opravdu neuměli hrát na nic - takže já a Martin jsme se rozhodli pro basu, protože to je zkrátka nejjednodušší. Až v průběhu tý naší cesty jsme přišli na to, jaký je to štěstí, že máme tak ohromný pole působnosti, který před náma zase tolik kapel nezmapovalo. To nás hodně motivovalo. Samozřejmě jsme měli na co navazovat - ani ne tak dvěma baskytarama, jako spíš rytmickým cítěním. Takže v začátcích to byla v podstatě taková znouzectnost (protože jsme byli takový neumětelové), ale pak nás to naopak hnalo dopředu. Když člověk nemá nějaký daný pohled na přístup k muzice, nějaký hudební vzdělání nebo lidovou školu umění, má pak daleko větší šanci produkovat něco neobvyklýho, originálního. Já sice toužím mít hudební vzdělání a hrát třeba na klavír, ale my to děláme tak, jak by to opravdovej muzikant asi nikdy neudělal. Ale k dobrým muzikantům máme respekt a úctu... Já bych se neodvážil zpochybnit něčí snahu, i když by se mi zdála sebepitomější, pokud to ten člověk myslí opravdu upřímně a vážně. Hrozně respektuju třeba začínající punkový kapely, který kolikrát zpívají o tom samým a normální člověk by se jim chechtal, jak je to naivní, ale já bych se nikdy neodvážil to nějak napadnout. Protože jsem byl taky přesně takovej. Když u něčeho poznám, že je to úplně upřímný, tak to je pro mě klíčový měřítko, abych si k tomu získal vztah.\nMě překvapuje, že vám hodně záleží na tom zvuku a přitom hrajete na Jolany.\nMy se potřebujeme na ty nástroje stoprocentně spolehnout. Ona ani není důležitá samotná kvalita nástroje. Ta kvalita je pro nás v tom, že přesně víme, co od něj čekat. Jsme s těma nástrojema srostlí - ale hlavně s aparátem. Všechno si vždycky vozíme sebou a třeba ten zvuk toho kytarovýho aparátu je nenahraditelnej, to přes přiblblýho Marshalla nedostaneš, protože ten zvuk je hodně specifickej. Ten aparát sice vypadá na první pohled podivně a všichni se tomu chechtaj, ale to hraje opravdu jako prase. Kytarista si to stavěl v podstatě sám a inovoval tu kytaru hrozně dlouhou dobu a teď je přesně na něj na míru. Když na to hraje někdo jinej, tak už to není ono. Ale teď už ani ty Jolany nemáme, basák má už těch jedenáct let na koleně dělanou basu, je to hrozný prkno, ale zvuk, který on používá, je přesně ten, jakej potřebujem. Hlavně chci říct, že v jakejchkoliv podmínkách budeme znít, tak jak to chceme, nebo minimálně velmi blízko tý představě. Aparáty máme nastavený v podstatě na míru. A máme taky radši menší pódia, kde vidíme lidem do očí, takže větší část koncertů hrajeme bez P.A. Přijedem, nazvučíme zpěv a hrajeme na zesilovače a bedny, což je pro nás nejlepší, protože žádný zvukař nám pak nemůže posrat zvuk.\nTeď možná trochu překvapivá otázka, ale vzhledem k tomu, že hodně tvrdejch kapel zpívá anglicky, proč vy zrovna v češtině?\nPro mě je čeština přirozená volba. Texty jsou pro mě dost důležitý a zásadní a v těch textech je hodně cest, který dávají člověku možnost uchopit je po svým, ale já se potřebuju spolehnout na to, že budou mít aspoň přibližnej emocionální dopad, jakej zamejšlím. Člověk, který to poslouchá, si z toho asi nevezme ten samej význam, jakej to má pro mě, protože ty texty nejsou jednoznačný. Ale potřebuju, aby ten dojem byl podobnej tomu pocitu, kterej z toho mám já a to je u angličtiny nemožný dosáhnout a taky si myslím, že moje texty jsou dost složitý na to, aby se daly nějakým způsobem převést jednoznačně. Je tam spousta asociací... to by ani nešlo o překlad jako spíš o nějaký převedení. Já ale hlavně necejtím žádný nutkání zpívat anglicky a jsem spokojenej s tím, co řeknu v češtině a do té muziky to sedí. Vůbec jsem se nesetkal s problémem, o kterým tady mluví spousta anglicky zpívajících kapel - totiž že to nejde nacpat do muziky a že angličtina je pro rockovou muziku jednoznačně lepší. Já jsem poslouchal spoustu desek a nepřišel jsem na žádný omezení, který by mi ta čeština nachystala. To spíš kdybych musel psát anglické texty, to by bylo omezení. Nutí tě to ke zkratce, protože věci jdou anglicky vyjádřit určitejma frázema a to se teď vůbec nebavím o popové produkci, ale i v rockové muzice je nacpaná taková spousta klišé a zjednodušení, až mě to uráží. Pro mě texty fakt nejsou nějaká banalita. Když píšeš česky, těm věcem musíš na sto procent věřit, protože na pódiu se mnohem jednodušším způsobem dá schovat za nějakej anglickej blábol... když ty lidi řvou "I love you", to je nic, to umí každá nula a není v tom většinou kousek emocí, ale v češtině ti ty lidi líp rozumí a říct MILUJU TĚ, to už je o něčem jiném, to musíš mít opravdu v sobě.\nKde se inspiruješ k těm textům? Literaturou?\nJá samozřejmě čtu, ale ne kvůli textům. Určitě se nějaká inspirace objeví i tam, ale moje texty vznikají na dojem z hudby. My když uděláme nějakou věc a už jsme s tím zvukem nějak srozuměný, tak už vím, o čem bude, co ten zvuk evokuje - i když ještě nevím přesně, jaký budou slova.\nMezi vaší první a druhou deskou je rozdíl, ta druhá je poněkud klidnější, i když naživo se asi zase tolik nezměnilo.\nJsme zvědav, co na to řeknou lidi. My jsme tady měli nálepku nějaký noise kapely, vždycky to bylo něco jako "drsní a syroví chlapíci z Gnu to rozsekali" a podobně... A naživo to tak máme pořád, řežeme do těch kytar jako na začátku. Jenže jsem získal pocit, že jsme se pak pro lidi stali pouhou atrakcí. Byl to fakt upřímnej, pudovej nářez, ale my jsme pak z těch lidí na koncertech dostávali hrozně málo energie. Cejtili jsme z nich takový to: "Tak - a bavte nás." Někdy bylo dobrý, když jsme hráli úplně PROTI nim, když jsme cítili, že ty lidi nás nesnášej. Aspoň mně se takhle hrálo někdy hrozně dobře, ale je to brutálně fyzicky náročný, vyčerpávající a těch čtyřicet minut tě unaví jako zuřivá válka. Jsem pak úplně hotovej. Lidi, kteří nás měli zafixovaný jako tu drsnou kapelu asi budou zklamaný, že tam není víc těch hustejch pasáží (i když tam podle mě furt jsou, ale jinde). Myslím, že je tam spousta silnejch míst, ale ta síla je trochu odlišná. Je intenzivnější, hlubší. Já se to vždycky snažím nějak pojmenovat, protože je to pro mě důležitý... ale zase nějak analyzovat, to ne.\nHodně se mi líbil křest na Deltě i ten nápad s cizíma zpěvákama i to, jak hrajete vždycky úplně naplno ...\nNa Deltě to bylo i proto, že když jsme natáčeli desku, Ondřej Ježek, kterej to zvučil, vzal stopu bicích ze studia a jel s tím na Deltu, kde to pustil do toho velkýho P.A., doprostřed místnosti postavil mikrofon a snímal to. Pak jsme při míchačce použili občas stopu z Delty a občas stopu ze studia a různě jsme to kombinovali, jak to bylo dobrý pro tu kterou písničku. A bubny jsou na desce úplně super, víc spokojenější být nemůžu. Zní přesně tak, jak mají bicí znít, velký rány, hodně čitelnej a sytej zvuk. Zvuk bicích je pro mě hodně důležitej a jsem dost náročnej, vždycky na nahrávkách poslouchám, jak zní kopák, jak zní plechy ... Takže proto jsme udělali ten křest na Deltě, protože jsme jim byli vděčný, že nám pujčili to P.A. Bylo taky dobrý, když tam zpíval Medvídek s Krejčou a Petrem z Lyssy, že jsem mohl od toho koncertu udělat jakoby krok zpátky a vidět to celý zvenku a říct si: "To je fakt dobrý, baví mě to". Ale když hraju, opustím to racio a sestoupím jinam - a toho se spousta lidí prostě bojí, nemusí to být věc zrovna příjemná. Já bych byl ale rád, kdyby se lidi nechali do toho vtáhnout. O tom dobře mluví Honza Krejča z Pointu; ten mi jednou řekl - bylo to v období "Srdce v kusech zvuku" - že ty lidi na koncertě pozoroval, a že se podle něj bojí odkrejt pudovou stránku svý osobnosti, když nás tam viděj na pódiu. My tam prostě odhodíme všechno a je to hodně v instinktech, a oni jsou najednou konfrontovaný s něčím, do čeho se styděj sestoupit, protože je to krok do něčeho podvědomýho. A pak by o sobě mohli objevit něco, co není příjemný. Já když se vidím na videu, tak je mi to třeba nepříjemný, ale ten koncert je natolik pravdivej a upřímnej, že ten strach na chvíli setřesu a zjistím věci, který mi fakt nejsou po srsti, ale považuju za nutný je vědět.\nKde vznikla potřeba mít vlastní label?\nMyslím, že to vzniklo jako další logickej krok, kterej následoval po založení kapely a chvíle rozkoukávání se, jak to celý chodí... mám pocit, že každej, kdo svý muzice věří, po nějaký chvíli začne přemejšlet podobným směrem a chce bejt svým vlastním pánem, i co se týká kontroly nad vlastníma nahrávkama. Taky jsme chtěli, aby jsme měli doma desky kapel, který se nám líbí na koncertech - takže jediná cesta byla vydat si je... Ale Silver Rocket není "label" v tom pravým slova smyslu, je to spíš společenství kapel, který si vzájemně pomáhají - a ta pomoc někdy zahrnuje i vydání desky. Chtěli bychom, aby ty kapely necítili, jako že "vydávají na Silver Rocket", ale chceme, aby to cítili tak, že "JSOU Silver Rocket". Předpokladem je aktivní participace kapely na nosiči - my fakt nejsme žádnej "label", kam někdo pošle demo a my se postaráme o zbytek. Celý to funguje na přátelským principu: nikdy jsme s nikým nepodepsali žádnou smlouvu a nikdy to asi neuděláme.\nTobě prý chodí i spousta demáčů?\nUž jsem říkal několikrát, že nechápu tu funkci dema jako prostředníka mezi "vydavatelem" a kapelou. Můžu mluvit za Gnu - my jsme nikdy neposlali žádný demo žádnýmu labelu. Buďto si ta muzika zaslouží vyjít a tak si to většinou i uděláš sám, nebo ne... Myslím, že ty dema rozesílají lidi, který nevěří vlastní muzice a snaží se odpovědnost za její vydání hodit na někoho jinýho. Demokazeta jako forma upozornění na kapelu nebo jako podklad k tomu, aby se zařidil koncert - proč ne... Ale nabízet se na "vydavatelstvích"? Vydat CD nebo vinyl je teď fakt tak jednoduchý, tak proč vyhazovat prachy za demo? Jestli nějaká kapela svýmu materiálu věří, může si to i vydat. A může u toho kontrolovat každej krok toho procesu a bejt zodpovědná jen sama sobě. Ale lidi radši natočí demo a pak to posílají po všech čertech, jen aby se o ně někdo postaral a aby oni nemuseli mít tu odpovědnost. Tím ale nechci říct, že dema neposloucháme, to v žádným případě. Všechno, co k nám přijde, si poctivě poslechnu... Většinou je to ale příšerný. Pro mě není problém s těma lidma komunikovat, napsat čau, přeju hodně štěstí. Ale když se pak těch lidí i zeptáš: "Proč si myslíš, že by to mělo vyjít na Silver Rocket?", tak vůbec neví... je jim prostě jedno, kde to vyjde a co jsme za lidi, hlavně že oni budou mít svoje ALBUM a někdo to udělá za ně.... Ale pořád čekám a těším se, že jednou přijdu domů, ve schránce bude kazeta s nějakým příšerně naškrábaným drzým proslovem, já si to pustím a poseru se z toho.\nPár posledních věcí vyšlo společně s Minority Records, bylo to kvůli spojení nějakých distribučních cest?\nŽe by jsme se rozhodovali na základě nějakých větších možností, který mají Minority, to ne. Ale zjistili jsme, že s Danem Dudarcem máme podobnej vkus, co se týče některejch kapel, začalo to Waawe, pak Point a teď Gnu a určitě nějaký další společný věci vydáme. Je to o společným vkusu a touze podílet se na společným projektu. Nám se líbí Point, jemu se líbí Point, tak proč by jsme se o to přetahovali. Je pravda, že Danovi se podařilo vytvořit slušnou distribuci do zahraničí, takže on dělá distribuci venku a Silver Rocket tady a funguje to dobře.\nMůžeš prozradit nějaké plány, co u Silver Rocket vyjde?\nMěl by vyjít split Lyssy a Wollongong, pak deska Squall, s Minority chystáme další společný projekt, nové album OTK a to bude deska roku. A v zimě velkou desku Lyssy, já to ale nerad prozrazuju, protože pak se něco posere... Nicméně my jako Silver Rocket fungujeme v takovým příjemným chaosu a myslím si, že na takovýhle přehmaty máme i právo. My nemáme žádný marketingový směřování a obchodní modely.\nTaková možná trochu klišé otázka, kterou vám asi dává každý, proč vydáváte na vinylu?\nPro mě je vydávat desky na vinylu přirozený, to není nějaká exkluzivita. Já jsem si od malička kupoval desky na vinylu a když přišly cédéčka, tak jsem si je stejně nepřestal kupovat. Řekl jsem to už několikrát a řeknu to znova - vinyl znamená mnohem osobnější vztah ke kapele, aspoň já a moji kamarádi to tak máme. Pro mě je koupě vinylu nejlepším způsobem, jak se dostat co nejblíž ke kapele - hned po koncertě. Ale na druhou stranu to není o tom, že budujeme nějaký elitářský klub pro lidi, co poslouchají vinyly a zavrhujou digitální technologie. Já úplně chápu, že pro spoustu lidí je to cédéčko jednodušší. Kupuju si cédéčka i vinyly.\nA jaký máte zhruba poměr prodejů mezi cédéčky a vinyly?\nCédéček se prodává v tuhle chvíli o něco víc, ale to kolísá, je jich někdy víc a někdy míň. S vinylama je to ale tak, že v podstatě každej vinylovej náklad se prodá, což je pro mě důkazem toho, že je tady spousta lidí, co ten vinyl chápou jako my a znamená to určitou jistotu.\nBudeme mít teď nějaké koncerty tady a v létě festivaly a v říjnu pojedeme na evropské turné. To teď zařizuju a vypadá to dobře. A dál ani nevím, kam se to vyvine, protože já jsem s tou deskou natolik spokojenej, že momentálně vůbec necejtím potřebu psát nějakou muziku nebo texty, a to se mi fakt ještě nestalo. Většinou mám pořád takový nutkání brnkat si na basu nebo na kytaru, dávat dohromady sloky slov a najednou je to takovej osvobozující pocit, že před sebou nemáš žádný "úkol". Mám teďka takovej příjemnej stav, kdy můžu sedět doma a nemusím podvědomě myslet, že ze sebe musím dostat tuhle muziku, tenhle zvuk. Taky jsem hrozně zvědavej, jak ty nový věci budou znít, protože na týhle desce jsme nakousli věci, který, když u toho zůstanem, by mohly být hodně zajímavý, protože na rozdíl od těch starších nahrávek mám pocit, že tady si ta hudba jakoby chytla nás - a to je skvělej pocit.


Pod tíhou myšlenky - Petrzal - Rýmovač\nPod tíhou myšlenky,\numazán od rtěnky,\nprocházím nad řekou,\nsvou cestou dalekou.\nOdcházím od tebe,\nv žilách mě mrazí.\nNejdu teď do nebe,\nbyli jsme nazí.\nPod botou utíká,\nZůstává v zádech,\nVylétli z hnízda,\nTeď zmoklí se vrací,\na v sobě se ztrácí.\nco hledají teplo domova,\nna své sny močí,\nOhřejí se a půjdou zas od znova.


CHC SEA SIDE RESORT & SPA HERAKLION - Iraklio, Řecko\nChc Sea Side Resort & Spa Iraklio\nUnikátní hotel 5-hvězdičkový Chc Sea Side Resort & Spa nabízí nekuřácké pokoje. Byl otevřen v roce 2004 a je příkladem tradičního stylu architektury ve městě Iraklio.\nNápadité umístění hotelu nabízí rychlý přístup k takovým památkám, jak Pankritio Stadium, Historical museum of Crete a Heraklion Archaeological Museum.\nTento hotel má 248 pokojů včetně standardní rodinný dvoulůžkový pokoj, rodinné apartmá se 2 ložnicemi a dvoulůžkový pokoj typu economy, které jsou vybavené DVD přehrávačem, sejfem, soukromým balkónem, TV a klimatizací. Některé z hotelových pokojů nabízí velkolepý výhledy na hory. V pokojích jsou soukromé koupelny s ručníky, sprchou a fénem, a také chladničku, příslušenství na výrobu čaje/kávy a mikrovlnnou troubu pro vaření.\nBohatá bufetová snídaně se podává v jídelně. Vynikající restaurace nabízí prvotřídní mezinárodní kuchyně. Velký tématický bar nabízí velkoplošnou TV, kulečník a terasu.\nHotel nabízí výtah, samoobslužnou prodejnu a parkování stejně jako kopírování, shromažďovací místnost a počítače pro obchodní cestující.\nHostům a dětem nabízí hřiště, dětské židličky a dětské postýlky. Hotel nabízí takové služby, jak fitness, hodiny aerobiku a tělocvična.\nSea Side Resort, Řecko\nParadise Lost Hotel-Apartments Tolon


Christmas 2018 // vosí hnízda - Kate Blossom\nAbych pravdu řekla, vosí hnízda jsem neměla dobrých 10 let. Pro mě to bylo vždy moc komplikované, divné a alkoholem zavánějící cukroví, a to nebylo nic pro mě. Letos jsem ale viděla hodně lidí v mém okolí, jak je dělají a i jsem měla premiéru v jejich ochutnávání a tak jsem se rozhodla, že je vytvořím taky.\nAni jsem neměla chuť je nějak výrazně přepracovávat k obrazu svému, jen jsem odstranila mléko a nahradila rozemleté piškoty ořechy. A s výsledkem jsem myslím dost spokojená.\nČas na přípravu30 minutDoba vaření4 hodinyCelkový čas4 hodiny 30 minut\n180 g cukru (kokosového nebo i normálního)\n6 lžíce kakaa\nbezlepkové piškoty (podle počtu hnízd)\n1 plechovka kokosového mléka (cca 1 hrnek)\n4 lžíce rumu/koňaku (záleží na síle alkoholu)\n½ lžíce kokosového cukru\nVeškeré ingredience smíchejte v tuhé těsto a nechte v lednici uležet alespoň 2 hodiny.\nPoté vezměte formičku, vymažte jí tukem (Herou, kokosovým olejem...) a vysypte moukou nebo moučkovým cukrem. A tvarujte hnízda.\nVytvarovaná hnízda nechte při pokojové teplotě nebo je dejte do lednice na další cca 2 hodiny (nejlépe přes noc). Pak do nich můžete vlévat likér. Na závěr na hnízda přilepte piškot.\nV kastrůlku si rozehřejte kokosové mléko spolu se sojovým a kořením. Nechte vše pár minut hřát.\nOddělte žloutky od bílků a žloutky pak metličkou vyšlehejte ve větší nádobě.\nDo žloutků po lžičkách přidávejte horkou směs a vše vždy pořádně promíchejte, aby nevznikly cucky.\nAž bude vše smíchané, přelijte to zpět to kastrůlku a nechte ještě pár minut hřát (ne vařit). Poté přidejte alkohol dle libosti. Já třeba přidávala 30% medový rum, takže to pro získání správné chuti chtělo lžiček více, ale pokud máte radši slabší nebo máte silnější rum/koňak přidejte ho podle vaší potřeby.\nVše pak dejte vychladit do lednice a až bude likér zatuhlejší naplňte jím hnízda\nChristmas 2018 // Perníčkové sušenky


A co by jim neprodali Čínani zbraně. Jak leze z nalezených dokumentů v Kadáfího paláci, tak Amíci s ním obchodovali čile taky. Tak si nemají vzájemně co vyčítat.\nOpravte si napis clanku:\nKaddafi rezim se snazil koupit zbrane od Ciny.\n+ 2798 related articles\nRe: Opravte si napis clanku:\nTomu rikaji svobodna slova\nA jaké z tohy plyne poučení\npro další státy s velkými zásobami ropy, jako například Venezuela a pod? Nakupovat zavčasu zbraně do zásoby, hlavně nejmodernější protiletadlové rakety, aby byli připraveni odrazit útok, až si je "nejmocnější státy" vezmou do hledáčku a pod záminkou pomoci místním gaunerům prohlasují v OSN útok na legální mocenské struktury a armádu.\nRe: A jaké z tohy plyne poučení\nKdyby tomu bylo, jak si představujete, nebylo by teď NATO v Bosně, Kosovu a Afghanistánu, ale ve Venezuele.\nCo zatím není, může (možná) brzo být. Vyčkejme času....\nTimurovci opět v plné parádě\nPokud se nám něco nehodí (masové hroby kolem libyjských věznic, ale i tahle zpráva), bez váhání ji označíme za propagandu.\nPokud se nám něco hodí (jako zpráva o dodávce zbraní libyjským povstalcům ze strany Francie, publikovaná typicky ve stejném médiu), zajásáme a přijmeme ji bez jakhokoli kritického odstupu.\nTakhle jde dělat leda sci-fi, milí Timurovci.\nRe: Timurovci opět v plné parádě\nNepřiznala náhodou Francie sama, že ty zbraně dodává? :D A masové hroby kolem věznic jsem neviděl. Klidně hoď odkaz, mrknu.\nI kdyby téhle pohádce někdo věřil, tak se ptám, kdo je horší?\nČíňani, kteří ÚDAJNĚ něco nabízeli, nebo francouzi, kteří porušili embargo a s dodávkami zbraní rebelům se chlubili?\nuvedlo, že libyjští činitelé v Číně s několika zástupci místních zbrojovek\njednali. Stalo se tak prý ale bez vědomí čínské vlády. Mluvčí čínské diplomacie\nŤiang Jüová dodala, že příslušné úřady zabývající s obchodem se zbraněmi o\nMáme rádi slovo údajně. Čínu je třeba očernit, aby si moc nevyskakovala ohledně svých minulých investic. Našly se dokumenty o tom, že proběhlo nějaké jednání a zbrojní embargo porušeno nebylo. Věřím, že zítra bude OSN projednávat skutečné porušení embarga ze strany Francie, Kataru, Egypta a dalších zemí.\nJistě, že nebude, protože ty dovezli zbraně těm, které "máme rádi". A to se nepočítá.\nOcernovat Cinu?Proc?Ta uz je cerna azaz..\nMyslim, ze USA více\nKdo to tu papouškuje tyhle žvásty proboha? Jasněěěě - supertajný dohody najdou na smeťáku se jen tak povalovat! To je jako s tím Attovým pasem co našli ve WTC v požářišti kde se tavila i ocel, žeee?\nRe: Propagandistický žvásty!\nale čínská vláda to celé musela přiznat ale brání se tím, že prý o tom nevěděla\nČína jistě pevně doufá, že se k moci dostanou\nislamisté, kteří jí rádi vymění ropu za rakety. V případě vytvoření demokratické vlády by měla komunisticko-feudální Čína smůlu.\nRe: Čína jistě pevně doufá, že se k moci dostanou\nchina ma pronajaty iraq, to snad staci ne? na libyi nema narok\nZ osobní zkušenosti Vám píši tento názor. Když se v Kaddáfího metodách okrádání obyčejných lidí zhlídne veřejný činitel, je to katastrofa. Takovou situaci zažívá už 5 let jedna brněnská městská část. Předražené zakázky, vyplácení statisícových odměn radním z nájmů, místo aby se tyto peníze investovaly zpět do oprav bytů. Profituje pouze firmy svých kamarádů, které pak dělají předražené zakázky, ale odvádějí velmi nekvalitní práci - např. 1 m kanalizace v hloubce 1,5 - 2 m vychází v této brněnské městské části na 100.000,- Kč. Kde končí těch 90.000,- Kč, o které je to předražené - nejspíš v rukách tohoto českého Kaddáfího.\nRe: Kaddáfí počesku\nA nejhorší je, že v tomto státě chybí spravedlnosti vůle stím něco dělat.\nJá znám zase případ ze sídliště, kde jistý nejmenovaný starosta měl příbuznou a tak nějak se to sídliště zkrášlovalo podstatně lépe než jiné části, hlavně všechno nenápadně od jednoho baráku uprostřed, kde ona příbuzná bydlela. :D\nČíně jde o lybijskou ropu? Já myslel, že Amíkům, přece, ne?\nTak jak je to, soudruzi\nRe: Číně jde o lybijskou ropu? Já myslel, že Amíkům, přece, ne?\nMě by zajímalo, jak si Timurovci představují, když se "krade ropa."\nNevím ... tajná hadička mezi vrtem v poušti a Vóstrýtem?\nViděl bych to nejspíš na ... neviditlné tankery :-)\nI kdyby byly informace v článku pravdivé, tak na tom nevidím vůbec nic špatného. Pokud tzv. "rebelům" dodávala zbraně i přes zbrojní embargo Francie, tak nevidím sebemenší důvod, proč by Čína nemohla dodávat zbraně Kaddáfímu.\nV lepším případě Čína vsadila na špatného koně.\nTo není tak jisté.....vivat suverenní Libye, konec lžím NATO a rebelů....\nŤiang Jüová? Ťiang Jü! (pinyin: Jiang Yu)\nObčas se vedou nesmyslné diskuse, zda přechylovat či nikoliv. Jedno pravidlo však v češtině platí už desítky let: čínská a korejská jména se nepřechylují. Vzdělaní lidé toto pravidlo znají a respektují, bohužel české novináře a komentátory mezi vzdělané řadit nelze.\n(Zásada vyplývá z toho, že jednotlivé části čínských a korejských jmen jsou tvořeny jedinou slabikou a přidání ová k rodinému jménu zcela mění jeho fonetickou podobu.)\nJinak, Číňané vesele obchodují i se Sůdánem,\ntj. s režimem, který dlouhodobě terorizuje vlastní obyvatelstvo (Dárfúr, jih, ... statisíce mrtvých.)\nČína taky neviděla problém v tom, dodat zbraně předvolební Zimbabwe.\n...z dlouhodového výhledu Libye nepotřebuje Čínu...\nBOŽE PRÝ ÚDAJNĚ\nkde je poptávka je i nabídka, bylo, jest a bude. Ostatně když se navíc zbavíš šuntu, kterýho máš plný sklady - proč ne, kdo to má likvidovat ???\nze si rebels to smeti pekne prostuduji, aby mohli plynule navazat na Kaddafiho kseftiky.\nJinak se mladencum dobre darit nebude - s vrestenim Allahu akbar a strilenim do vzduchu to ekonomicky daleko neprivedou.\nJistě, že ne. Teď místo toho, aby západ dlužil Libyi tak ta dluží západu. :D Hezký ne?\nty ses taky zapojil do šíření memu "Západ dlužil Libyi za ropu, proto na ní zaútočil?"\nBtw. je to blbost. Západ nic nedlužil ...\nNo ještě o tom nejsem úplně přesvědčen. Byla to spíš taková kousavá poznámka. :D Ale ať je to jak chce teď má západ lepší výchozí pozici pro obchod. :)\nAle třeba v Iráku těží jak západní firmy, tak i ty ruské a čínské. Nebo třeba brazilské.\nCož mi přijde trochu nefér ...\n"Západ dlužil Libyi za ropu, proto na ní zaútočil?". já to sice tvrdím taky, ale dodám, že to byl jen jeden z mnoha důvodů. Hlavní je destabilizace silného afrického hráče. Což se povedlo.\nČíně jde o ropu,\nto by Timurovce nenapadlo :-)\nRe: Číně jde o ropu,\nAch jo, pak ze je ta zeme kde je, kdyz jsou tady individua Tveho typu\n...chovej se tady slušně, muslime...\nPropaganda si z nás dělá legraci\ntzv. rebelové, vyzbrojení v rozporu s rezolucí OSN Francií a Británií "našli dokumenty ve smetí" o zamýšleném obchodu Kaddáffího s Čínou ? Nuskutečněný obchod je jistě zajímavý, inteligentní občany by však zajímaly ty uskutečněné obchody, od nichž mají papíry velitelé teroristů\nRe: Propaganda si z nás dělá legraci\nNapr. rusky Gazprom?\nJe zajímavé, že když titíž "tzv. rebelové" našli v úplně stejném smetí dokumenty o kontaktech západních tajných služeb s Kaddáfím, tak to podle Timurovců kupodivu nebyla propaganda dělající si z nás legraci, ale vysoce hodnověrné skandální odhalení.\nTy zamýšlené kontakty s Kaddáfím se uskutečnili. Tenhle obchod měl být někdy, možná, uskutečněn. V tom je docela rozdíl.\nProste byznys je byznys. Co ma bejt?


Hanka: Září 2016 – pravda, naděje, splněná přání, nové smlouvy – Astrolife.cz\nHanka: Září 2016 – pravda, naděje, splněná přání, nové smlouvy\nPokud jste se dosud se žádnými změnami zatím nesetkali, je nejvyšší čas se na to vrhnout. Při mých pravidelných poselstvích se občas někdo svým komentářem projeví ve smyslu: „Kéž by to konečně byla pravda.“ „Snad už se to podaří.“, „Už aby to konečně bylo.“ A podobně. Je to asi tak – samo to do klína nespadne. Svým vnitřním postojem tvoříme vnější okolnosti, a pokud budete jen čekat s tím, že v sobě nebo na sobě nic nezměníte, nemůžete ani se změnou počítat.\nStejně tak se někteří projevují tak, že poselství jsou podobná, třeba i stejná, ano, protože vše je o procesu a ten nějakou dobu trvá, třeba i měsíce. Vše je o vývoji, růstu a o každém z nás. O uvědomování si a o proměnách. Proto se některá poselství podobají, jelikož proces není je jeden týden nebo měsíc, ale jde o celou proměnnou etapu.\nPoselství nejsou věštby, které říkají, že to bude tak nebo tak, ale ukazují nám cestu a nabízejí možnosti a to, jak se jich kdo chopí, je věc každého z nás.\nV tomto měsíci jsou energie nastaveny tak, abychom našli svůj vnitřní vlastní potenciál. Abychom se rozvíjeli, více si věřili, abychom se probudili a začali věci vnímat takové, jaké ve skutečnosti jsou. Máme se zabývat tím, co je v nás za možnosti a „chytnout je za pačesy“.\nCelé září je požehnáno a je skutečně nejvyšší čas vrhnout se dopředu. Vše, co nám nevyhovuje, máme změnit a hledat cesty ke změnám. Září je velmi důležitý měsíc pro uzavírání smluv, dojednávání nových plánů a záměrů, je to měsíc pro tvořivost a využití vnitřního potenciálu každého z nás a to ve všech oblastech, nebo minimálně v těch oblastech, kde toužíme něco změnit.\nProto buďte pozorní a otevření a věřte, že i to, co může vypadat, že už je rozhodnuto, se může na poslední chvíli změnit ve Váš prospěch. Naděje v tomto měsíci je velmi pevná a bude se nám více a více projevovat.\nVěřte sobě, v sebe, ve své možnosti a schopnosti a nebojte se projít neznámou cestou, jestliže ta, po které jdete, Vás trápí, bolí, omezuje nebo už nijak nenaplňuje. Ať řešíte cokoli, v jakékoli oblasti, využijte všech výzev a nabízených možností. Přeji Vám měsíc plný naděje, krásy a rozkvětu.\nPoselství pro tento týden:\n„Všímej si opakujících se znamení a vnitřního vedení. Mohou Ti přinést cenné informace.“\n„Tvoje situace je obklopená magickou energií. Očekávej zázraky.“\n„Nastal čas poohlédnout se po jiných možnostech. Nyní je vhodná doba učinit změny.“\n„Zvyš svůj standart a očekávej pro sebe více. Nesmiřuj se s nepřijatelným.“\n„Tvoje sny se vyplňují. Každou chvíli se stane zázrak, tak se nevzdávej.“\nPublikoval rz 10:40\nDaniela Hannah: Aktuální pohyby a vliv planet v srpnu 2016 na jednotlivá znamení Pavel Hanzal: Horoskop na září 2016 pro každé znamení\nSMS věštírna - 65 267x\nEnergetická místa - 37 127x\nCvik pro uklidnění nervů - 35 802x\nJANA DEMETEROVÁ, kartářka, Vysoká Libeň u Mělníka - 33 092x\nVěštci - 32 955x\nBývalá členka z řádu Iluminátů promluvila a varuje lidstvo před zlem, které již přichází… - 23 139x\nHoroskopy - 23 006x\nProdejní místa časopisu Ve hvězdách - 20 758x\nMartina Blažena Boháčová: Horoskopy na rok 2011 podle znamení - 20 335x\nLéčitelé - 20 252x


Tohle jsou největší omyly v oblasti plýtvání! - iMnam.cz\nTohle jsou největší omyly v oblasti plýtvání!\nŽijeme obklopeni obrovským množstvím věcí. Přesto stále toužíme po nových. Možná proto, abychom se vyrovnali sousedovi, anebo chceme jednoduše zaujmout. Také na nás ze všech koutů vyskakuje reklama: „Kupujte toho co nejvíc. Proč? Protože si to zasloužíte!“ A tak často jdeme do supermarketů a koupíme plný vozík jídla. Nakonec z něj ale značnou část vyhodíme, protože nejsme všechno schopni spotřebovat. Nedávno jsem shlédla zajímavý webinář pod vedením Barbory Kebové z institutu Cirkulární ekonomie a překvapilo mě, jak často míváme mylné představy o plýtvání. Tady je několik z nich.\nJídlem nejvíce plýtvají obchodní řetězce\n… proto se musí nejdřív začít snažit oni, jednotlivci nic nezachrání. Opak je ale pravdou! Jsme to právě my, kdo nejvíce plýtváme. Zamyslete se nad tím, jak často vyhazujete něco prošlého. A když to dělá každý druhý, nasčítá se to velmi rychle.\nNakupuji kvalitní jídlo ve slevách, tím nejvíc ušetřím\nAni to není úplně pravda. Pokud se necháváte zlákat slevami a nakupujete vše, co máte rádi a je právě za výhodnou cenu, můžete počítat s tím, že všechno nestihnete sníst a část půjde do koše. To už potom nepočítáte, kolik korun jste vyhodili oknem. Zkuste si schválně propočítat týdenní částku, kterou byste ušetřili promyšlenějšími nákupy.\nMrkev se musí vždy oloupat\nA jsme u zpracovávání samotných potravin. Uvědomili jste si někdy, kolik částí zeleniny, které by se daly ještě zpravovat, zbytečně vyhodíme? Běžně jím okurku (pořádně umytou) se slupkou, pokud mají brambory hezkou slupku, také je neloupu, ale nenapadlo by mě, že mohu jíst mrkev – také neloupanou. Člověk holt dělá některé věci automaticky a měl by si čas od času rozšířit své obzory.\nEkologická (cirkulární) kavárna vyjde draho\nProvoz běžné kavárny přijde sám o sobě na nemalé peníze, což teprve ekologická kavárna! Toto ale také nemusí být pravda! Právě Institut Cirkulární ekonomiky pomáhá kavárnám změnit jejich přístup v každodenním provozu. A majitelé kaváren díky tomu mohou ušetřit nemalé náklady. Jak snížit množství odpadu? Jak omezit množství spotřebované vody? Tyto a další témata vám mohou v Institutu pomoci vyřešit.\nVíce informací o cirkulární ekonomii v gastronomii se dozvíte na následující straně:\nTohle jsou největší omyly v oblasti plýtvání! was last modified: 11 září, 2020 by Kateřina Fišerová


Mezipodniková kopaná | Pro dobrou náladu\naktualizováno: 10.01.2021 10:14:00\nSlavie Č.B. podniková kopaná\nÚvodemLos ročník 2016Výsledky 2016Tabulka liga MPK 2016Tabulka střelců Slavie‚ kádrSoutěžní a disciplinární řád MPKLUMEN CUP 2015Historie MPKAkce a různéFotogaleriePro dobrou náladuNávštěvní kniha - omluvenkyKontaktArchiv\n"Řek jsem, že je to kurva jedno!\nProstě ňákej zasranej účet."\nDialog se ještě chvilku podobně rozvíjí, až úřednice\nztratí trpělivost a odejde pro manažera.\nManažer s ní přichází k zákazníkovi:\n"Kurva, jakej problém. Akorát jsem vyhrál ve sportce\nzasranejch dvaašedesát melounů a chci si tu prostě otevřít jeden\n"Aha," usměje se mile manažer "a tahle stará píča vám kurví náladu, co?"\nV běžném životě se ještě toto 'herectví' dá většinou snést, ale v posteli už je to moc. Takže až se budete příště (třeba právě dnes večer) snažit přivést svou přítelkyni, manželku, nebo sousedku do stavu naprosté sexuální extáze, zkuste si všimnout několika znamení na jejím těle, které vám jasně ukáží, jestli orgasmus opravdu má, nebo ho jen předstírá.\n1. Podívejte se na její hrudník. Je:\na) flekatý a načervenalý\nb) jako vždy, snad jen s pár kapkami potu navíc\nc) klasika, chladný a klidný jako vždy\nSprávná odpověď A: "Těsně předtím, než dosáhne žena orgasmu, začne její krev ve zvýšené míře proudit do hrudníku a genitálií," říká autorka knihy o Kama Sutře Tracey Cox. "U až 70% žen se to projeví jako jemná načervenalá vyrážka, nebo fleky na hrudníku, což je něco, co se nedá zahrát," dodává. (Není snad potřeba zdůrazňovat, že při odpovědi C je ve vašem společném sexuálním životě pravděpodobně nějaký problém.)\n2. Říká, že už bude, jak to cítíte vy?\na) teplé, vlhké a kluzké\nb) bude to chtít ještě pořádnou dávku rubrikantu\nc) vagína je užší než normálně\nSprávná odpověď C: "Během orgasmu se její pánevní svalstvo stahuje, aby pumpovalo krev, která zůstává během vzrušení zadržená v oblasti genitálií," říká sexuoložka Sari Locker, autorka knihy Kompletní návod pro idioty, jak dosáhnout úžasný sex. "Tyto kontrakce je téměř nemožné předstírat, takže by měly zaručovat takřka naprostou jistotu, že partnerka právě prožívá orgasmus."\nJaký zvuk při vyvrcholení vydává?\na) vykřikuje jako pornohvězda\nb) křičí, vzdychá, nebo nesrozumitelně mluví\nc) je ticho jako meditující mnich\nSprávná odpověď B: "Pokud rozumíte všemu, co při orgasmu říká, určitě své vzrušení předstírá. Během orgasmu se totiž část mozku, zodpovědná za myšlenky na čas odmlčí, aby dovolila procítit vzrušení naplno. To ženě při vyvrcholení brání vyslovit souvislé věty," říká sexuálná terapeut Ian Kerner.\nVelké množství kávy zmenšuje ženám poprsí\nŠálek kávy může snížit obvod vašeho hrudníku.\nJeden či dva šálky kávy uškodit ženám nemohou, naopak podle několika studií je chrání před rakovinou prsu. Nadměrné množství kofeinového nápoje však ohrožuje vnady žen jinak. Dámy srkající do sebe denně tři a více šálků kávy ohrožují velikost svého poprsí. Látky obsažené v kávě totiž ovlivňují hormony v ženském těle.Podle švédských vědců existuje mezi konzumací kávy a zmenšováním prsou přímá úměra. Čím více kávy ženy konzumují, tím plošší je jejich hrudník. Polovina z žen zkoumaných ve švédské studii měla ve své výbavě jistou mutaci genu, která souvisí s konzumací kávy a velikostí prsou."Pití kávy může mít velký vliv na velikost prsou. Ženy pijící kávu se ale nemusí obávat, že jim prsa zcela zmizí přes noc. Zmenší se, ale rozhodně nezmizí,“ tvrdí Helena Jernstromová z Lundské univerzity.\nŽeny konzumující tři a více šálků kávy denně mají v průměru o 17 procent menší prsa než ženy, které pijí méně tohoto nápoje. A podle švédských odborníků jsou přitom ohroženy více ženy s větším poprsím.Pravidelné pití kávy však snižuje riziko rakoviny prsu i u žen s vysokým rizikem tohoto onemocnění kvůli genetické dispozici v rodině.\nNejčastější chyby, které dělají muži při sexu !!!\nSex má být potěšením pro oba partnery.Někdy se stává, že se muž rozparádí víc, než by bylo vhodné a tehdy to nemusí dopadnout nejslavněji.Zde jsou nejčastější chyby, kterých by se neměl dopustit žádný muž:\n1. Neholit se.\nTak jako láska, i strniště "bolí". Když jen trošku přejedete svou bradou o její jemné tváře, už je to nepříjemné. A co když s ní zavadíte o ještě jemnější oblast?! Nebude sténat rozkoší, ale bolestí!\n2. Foukat jí do ucha.\nJe velký rozdíl mezi erotickým šeptáním do něčího ucha a foukáním, jako byste chtěli sfoukáním dům.\n3. Vykroutit její bradavky.\nBradavky jsou velmi citlivá oblast a proto by se s nimi mělo zacházet velmi jemně. Z tohoto důvodu byste se k nim neměli chovat jako ovladači hlasitosti na rádiu.\n4. Ignorovat zbytek jejího těla.\nŽena je víc, než jen dvě prsa a vagína. Proto věnujte pozornost i jiným partiím těla.\n5. Nepostarat se o použitý kondom.\nTo je zodpovědnost osoby, která ho na sebe natahuje.\n6. Nejdřív nepolíbit.\nPředehra začíná vášnivými polibky. Tuto část nepřeskakujte - nechcete, aby se cítila zanedbaná vaším "nadrženým" spěcháním.\n7. Útočit na klitoris.\nBuďte jemní a na začátku na ní netlačte. Může to být pro ní bolestivé nebo nepohodlné.\n8. Odložit nejdřív vaše spodky.\nExistuje jen málo antierotických představ, jako je muž jen v ponožkách a košili.\n9. Jít na to příliš rychle.\nPamatujte, že se nepouštíte do olympijské disciplíny. Nejde vám přece o to pumpovat, jako hydraulická pumpa. Přizpůsobte se situaci - a oba zažijete o mnoho víc potěšení.\n10. Ptát se, jestli se "už udělala".\nTo byste snad měli umět posoudit vy, ne? A jestli jste nic neobvyklého nezaznamenali, předpokládejte, že se ještě "neudělala".\n11. Tlačit její hlavu "dolu".\nToto nesnášejí všechny ženy. Tento jev, se považuje za jakýsi náznak mužského zoufalství. A pro ženy je to už jen malý krůček od toho, aby jí někdo vytáhl za vlasy z jeskyně. Pokud máte oba rádi orální sex, stane se to samo od sebe, jaksi přirozeně. Nezničte situaci náznakem jakéhosi nátlaku.\nPrvní, co jí přitom napadne, bude: "Komu to chce asi tak ukázat?"\n13. Přidusit jí.\nPamatujte si, že drtivá většina mužů váží víc než jejich partnerky (čest výjimkám). Pokud na ní nalehnete příliš prudce, mohli byste jí vyrazit dech!\n14. Poděkovat jí.\nNeděkujte ženě za to, že s vámi měla sex. Udělá to z vás zoufalce se kterým spala jen z charity. A už se k vám nikdy nevrátí.\n20 pravd o sexu\nSex není pouze manželská postel a nuceně zhasnuto. Při milování lze zažít spoustu věcí, které nejsou až tak netradiční, jak by se mohlo zdát.\n5000 mužů na celém světě má penis o velikosti 30 cm\n83,5 % lidí ještě nikdy nebylo ve swinger klubu\nkaždý čtvrtý člověk by chtěl být orálně uspokojen\npři líbání směřuje nos u 70 % lidí na pravou stranu\nv jednom pornofilmu uspokojila herečka 620 sexuálních partnerů\nkaždého druhého muže přitahují zdravotní sestřičky v uniformě\nnejdelší změřený penis měřil 48,3 centimetrů\nkaždý čtvrtý člověk zažil sex v parku\nkaždý třetí by si rád vyzkoušel sex po telefonu\nnejdelší klitoris měřil 12 centimetrů\nkaždá čtvrtá žena měla sex se svým nadřízeným\n47% mužů masturbuje pravidelně každý týden\njedno vášnivé číslo završené orgasmem spálí až 225 kalorií\nke klitorisu směřuje až 8000 nervových zakončení\nrychlost spermatu při ejakulaci může dosáhnout až 44 km/h\nkaždý šestý člověk si už někdy natočil své domácí porno\nnejdelší kondomy měří 21,5 cm\nkaždá čtvrtá žena touží po sexu se dvěma muži\nnejvětších sexuálních orgií se zúčastnilo 2262 párů\nideální délka penisu podle žen je 18 cm\nNový hit: neviditelné kalhotky\nJako nahá! Ve světě teď frčí neviditelné spodní prádlo. Na šňůrky v pase nebo jinde rovnou zapomeňte.\nŘíká se jim C string a zdaleka překonají všechna nejodvážnější tanga. Šňůrky nebo gumičky v pase u nich rozhodně nehledejte.\nInspiraci hledali tvůrci těchto kalhotek zřejmě v křivkách ženského těla. Pouze díky nim se prádlo udrží na svém místě. Otázkou je, jak moc je to pro jeho majitelku příjemný pocit. Pánové ale toto prádlo, jehož sundávání může být velmi rychlé, ocení.\nSex na pracovišti: 10 nejoblíbenějších míst\nVzrušující sexuální zážitek nabízejí mnohá místa vašeho pracoviště. Vyzkoušejte sami.\nPracovní sexuální Top 10\n1. Pracovní stůl ředitele. Jedinou nevýhodou jsou modřiny, které se mohou po sexu na tvrdé desce objevit.\n2. Jakýkoli stůl na pracovišti.\n3. Kantýna. Ať se po vyčerpávajících milostných hrátkách můžete občerstvit.\n4. I toalety nabízejí mnoho možností pro kvalitní sex.\n5. Balkón nebo střecha. Venku nikdo z kolegů neuslyší váš křik a pokud pracujete v nejvyšší budově v okolí, nikdo vás neuvidí.\n6. Gauč. Asi nejpohodlnější místo pro uspokojení vaší touhy.\n7. U zdi. To může být trochu obtížné pro manévrování, ale ne v případě, když muž ženu vyzvedne. Musí být však silný.\n8. Výtah. Vytipujte si vhodnou dobu a zkuste výtah zastavit mezi patry.\n9. Schody. Může to být velmi vzrušující zážitek, ale nesmí po nich zrovna někdo jít.\n10. Uprostřed pracoviště. Buďte originální, ale jen v případě, že o místo nestojíte.\nRomantické zátiší ...................................\nKonečně pořádné značení .................\nŽenské výmluvy nemají hranice. Přečtěte si deset nejčastějších.\nŽenská vynalézavost je nekonečná. Pokud jste neměli sex se svou partnerkou dlouhou dobu, možná i vy najdete její nejčastější výmluvu.\n1. Bolí mě hlava\n„Miláčku nebudu s tebou spát, protože mě strašně bolí hlava.“\n2. Jsem unavená\n„Dneska jsem v noci vůbec nemohla spát. Pořád jsem myslela na to, co musím v práci všechno stihnout."\n3. Máme tenké zdi, sousedé jsou doma\n„Přece spolu nebudeme dneska spát, když jsou doma sousedi. Víš, jak se na nás minule dívali, když jsme si v noci užívali. Skoro jsem se propadla hanbou."\n4. Vrže nám postel\n„Já už ten zvuk nemůžu poslouchat. Dávno jsem ti říkala, že máš koupit novou postel a ty pořád nic. Tak tady to máš."\n5. Děti ještě nespí\n„ To snad nemyslíš vážně. Děti sotva ulehly do postele. Co kdyby nás slyšely, jak jim to chceš vysvětlovat?"\n6. Jsem naštvaná\n„Šéf byl dneska strašně protivný. Celou dobu mi dával nesmyslné úkoly. Na sex nemám vůbec myšlenky."\n7. Beru novou antikoncepci\n„Doktor mi předepsal nové prášky. Mám jinou hladinu hormonů. Chce se mi brečet."\n8. Mám menstruaci\n„Jsi se zbláznil. Nebudu s tebou spát, když mám menstruaci. Ani když si vezmeš kondom. Je to nechutné."\n9. U rodičů? Nikdy\n„Ani náhodou. U našich doma to nejde. Mám psychický blok, když to neděláme v našich posteli."\n10. Nechce se mi\n„Sex? Teď? Hned? Dej mi pokoj, mě se nechce. Vždyť jsme ho měli minulý týden. Vem si časopis a běž do koupelny“.\nMoudra našich předků...................................\nSleduj 30 vteřin jen papouška.....................


Advokátní komora se zastala právníků z kauzy iráckých migrantů, kteří upláceli tlumočníka - Aktuálně.cz\nAdvokátní komora se zastala právníků z kauzy iráckých migrantů, kteří upláceli tlumočníka\n19. 7. 2016 11:54\nZa dva advokáty, kteří figurovali v případu, kdy dva iráčtí uprchlíci tlumočníkovi zaplatili tisíce eur za příslib, že budou do dvou týdnů propuštěni z detenčního zařízení, se postavila Česká advokátní komora. Stížnost na oba muže byla zamítnuta jako nedůvodná. Tlumočník měl uprchlíkům zajistit protekci u policie a dobrého právníka. Tak se však nestalo a uprchlíci místo toho strávili půl roku za mřížemi, respektive byli vyhoštěni zpět do Iráku.\nPraha - Česká advokátní komora (ČAK) se postavila za advokáty Vratislava Polku a Jiřího Puchmeltra, kteří podle Organizace pro pomoc uprchlíkům figurovali v případu údajného podvedení dvou iráckých migrantů. Mluvčí komory Iva Chaloupková uvedla, že stížnost na oba muže byla zamítnuta jako nedůvodná. Podle dřívějších informací médií slíbil tlumočník uprchlíkům za peníze protekci u policie a dobrého právníka.\n"Přešetření postupu obou dotyčných advokátů bylo již skončeno a nezávislý kontrolní orgán konstatoval, že se nedopustili porušení zákona o advokacii ani dalších stavovských předpisů. Stížnost byla uzavřena jako nedůvodná. Kárné řízení s nimi probíhat nebude," sdělila mluvčí.\nNa kauzu libanonského tlumočníka ve službách české policie upozornily v březnu Hospodářské noviny a server Aktuálně.cz. Dva iráčtí uprchlíci uvedli, že na tlumočníka podali trestní oznámení, protože jejich rodiny mu zaplatily tisíce eur za příslib, že budou do dvou týdnů propuštěni z detenčního zařízení. Místo toho ale jeden z nich za mřížemi strávil půl roku a druhého vyhostili zpět do Iráku.\nUprchlík potřebuje úspěch. Rychle najít práci a nebýt izolován. To jde v USA lépe než v Evropě\ndomácí Aktuálně.cz Praha Česká advokátní komora policie Irák


Svíral v ruce svitek s neúhledným písmem, který mu přinesl jeden z jeho mužů. Četl ho v přítmí pokoje, zatímco si u rozpadlé skříně jednou rukou dovazoval kalhoty a poté šátral v polici po košili. Bylo mu jedno, že jeho ošacení páchne špínou a chlastem. Patřilo to k němu. “Zase sme vám dobrý, volové…” zamručel. Jeho další úvahy přerušil výkřik.\n“Tatííí!” vřískalo malé děvče. Přiběhlo s uslzenýma očima. Vlasy mělo pocuchané, plné pavučin a prachu. Oblečení špinavé od hlíny a místy potrhané. “Tááátiiii, Haďas!”\n“Co je s nim?” zeptal se klidným chraplákem. Časy, kdy v něm zatrnulo pokaždé, když slyšel její vřískot, naštěstí minuly. Zvykl si.\n“Kobruše!” vysvětlovalo uslzeně. On však nebyl o nic moudřejší. Navlékl se do košile, chytil děvče za ruku a táhl ji dlouhými chodbami ke kuchyni, kde si hrávala. Měla tam dvě bedny. V jedné měla svého prvního hada, kterého jí daroval a pojmenovala ho Haďas. Ve druhé ji dovezl z jihu královskou kobru - Kobruši.\n“Tys je strčila do jedný bedny?” zeptal se uslzené dcery, když mu došlo, co se stalo. Kobruše vyřídila Haďase. Nadobro. Děvče kývlo.\n“Chtěla jsem je skamarádit,” vysvětlovalo a lítostivě se podívalo do bedny na mrtvého mazlíka.\n“Sem ti řikal, že to nejni dobrej nápad. Máš kudlu?” zeptal se jí zcela automaticky. Vzal si od ní dýku, kterou mu vzápětí podala. Vyřízl Haďasovi zub, přešel místnost a vytáhl ze šuplíku koženou šňůrku, kterou kolem něj omotal. Ukázal hadí náhrdelník děvčeti. “Tak ať máš na něj památku, ne? Jo a,” začal, “budeš muset na pár dnů k mámě. Máme s klukama práci.”\n“Já chci taky pomáhat!” vyhrkla. Otcovo vrtění hlavy ji neodradilo. Pověsila se mu na ruku a hučela do něj další hodinu a půl, dokud ji nenacpal do sedla a nedovezl k domu její matky.\nByla jedna z těch mrazivých nocí, kdy na nebi nebyly vidět ani hvězdy. Využili toho a vplížili se podél hradeb k ležení otrokářů, kteří okupovali Margaard. Napočítali jich dobré dvě stovky. Skarfů bylo podstatně méně. I tak věřili tomu, že dokážou ovládnout situaci.\nPrvních několik mužů odchytili postupně, když se šli vymočit. Útok na další z nich proběhl přímo z lesa, kde zůstali skryti ve stínech. Do tětiv luků zasadili otrávené šípy a vyslali je k ležení otrokářů. Ozvaly se výkřiky bolesti i překvapení. A právě tyto výkřiky přilákaly jejich největšího nepřítele. Na černé obloze se jako stín prohnal Temný drak. A ač si Skarfové mysleli, že jsou dokonale skryti před jeho zrakem, mýlili se. Neunikl mu žádný z jejich pohybů. Křídly rozvířil koruny stromů, ze kterých popadal sníh a následně zahltil zabijáky svým dechem. Nikomu se v daný moment nic nestalo, i tak je ale překvapilo jejich odhalení. S drakem bojovat nemohli, neměli s sebou vhodné vybavení. Dali se proto na ústup.\nDaleko od Margaardu, někde mezi Ilerenem a severem, se jeden z mužů začal hroutit v sedle. “Amigo, vstávej, vole!” povzbuzoval ho jeden ze Skarfů. Ale ani jemu nebylo nejlépe.\n“Do pekel! Co to je?!” ozval se další, když si sáhl na čelo. Měl na něm podivný vřed.\n“Ta svině nás něčim vošlehla!” stěžovali další. Vředů přibývalo.\n“Tare? Vole, Tare!” zařval nejbližší jezdec, který ho spatřil padat z koně. “Hej, Tarceas dole!”\nTicho nočního přístavu rušil - ostatně jako vždy - hluk z nedaleké krčmy. Zpěv, hudba, rozbíjení skla a hádky nad karbanem se nesly po jeho celé délce.\nAsi hodinu před půlnocí zde zakotvily dva trojstěžně. Oba působily vedle ostatních loděk majestátně a se svými jmény “Siréna” a “Mořský had” se tu vyjímaly.\nKapitán Welton okřikl svou posádku na Siréně, aby se uklidnila. Všechny námořníky zlákala nedaleká zábava v krčmě. Nikomu z nich se nechtělo těsně před Vánoci odplout do neznáma a na dobu neurčitou. Nikdo z nich ani nevěděl, zda se vrátí živí.\nNa Mořském hadovi bylo ticho. Velící kapitán Umbrecht držel svou posádku zkrátka. Vyčkávali a o dobrou hodinu později se i dočkali.\nK lodím přicházela skupina mužů ve zbrojích a s tmavě modrými plášti hozenými přes ramena. Doprovázela je dvojice v kápích a teplém ošacení. Všichni si nesli batožiny s tím nejnutnějším pro výpravu.\nUmbrecht, Welton, dvojice a velící mužů ve zbrojích se sešli v kajutě jedné z lodí. Rozložili na stole mapu, její rohy zatížili svícny a po krátkém tichu padla ona palčivá otázka. “Kam plujeme?”\nVelící zapíchl prst k okraji mapy na jihu a klidným hlasem odvětil: “Sem.”\n“Ale to jsou neprobádané vody. Nikdo je nikdy nezmapoval,” namítl rázným hlasem Umbrecht.\n“Jiná možnost není,” odvětil velící.\n“Je to až za Asárií. Na takovou plavbu nemáme zásoby. Budeme je muset po cestě doplnit,” ozval se Welton, když si spočítal délku trasy. A jeho výpočty byly jen hrubý odhad. Počasí bylo v tomto ročním období na moři nevyzpytatelné.\n“Zásoby nebudou jediný problém, Weltone. Ty vody nejsou neprobádané pro nic za nic.” Umbrecht se zachmuřil ještě víc. Odebral se na Mořského hada a zavelel k vyplutí.\n"Tady je podpalubí. Sítě na spaní jsou támhle, pitná voda a zásoby jídla jsou hlídané. Všichni budou dostávat svůj příděl pravidelně. Nemusíte mít obavy," vysvětloval Welton. Vyzbrojené jednotky modrých plášťů si s Umbrechtem rozdělili půl napůl. Na Siréně zůstalo dvacet mužů s velícím a dvojice. Se zbylými dvaceti muži se Umbrecht na druhé lodi snažil domlouvat gesty, což ho nikterak netěšilo.\n"Vy dva," oslovil dvojici, "máte spaní připravené v mojí kajutě. Je to pro vaše dobro, věřte mi," dodal s pohledem upřeným na jednoho z nich. Z jeho poslední věty zaznívalo varování.\n"A teď pojďte, najíte se, musíme ještě probrat pár věcí," mávl rukou a vedl je po schodech nahoru na palubu a poté zamířil do kajuty, kde za nimi zavřel dveře. Na stole, kde předtím rozložili mapu, čekaly talíře plné jídla a poháry vína. Welton s velícím se usadili naproti sobě a bez ostychu se pustili do jídla.\n"Jestli jsem to v tom zmatku dobře spočítal, nastoupilo vás čtyřicet tři?" položil Welton otázku směrem k velícímu, který přikývl. "Celá má posádka, já a tady dvojice. Počítal jste správně."\nDalší otázka padla z úst jednoho z dvojice: "Tušíte kde by mohl Krkavec být? Jeden z vašich lidí ho zná. O koho jde?"\n"Mhm," zahučel velící s plnou pusou kuřete, "zná ho Cukrouš. Je na Mořským hadovi, pluje tedy s námi. Krkavec mu poslal zprávu, že míří dál na jih. Vtipně k tomu využil krkavce."\n"A co nás tam čeká?" zeptal se znovu jeden z dvojice.\n"To nikdo neví," odvětil mu Welton s vážnou tváří. "Jih je mezi námořníky obávaný. Koluje plno legend o potopených lodích a ztracených posádkách, které zmizely právě daleko na jihu..."\n"Kdy bude nutná první zastávka?" ozval se hlas druhého z dvojice. Byla v něm cítit nervozita.\n"Za šest dnů. Doplníme pitnou vodu v Midě. Je to taková ostrovní obchodní smyčka," pousmál se kapitán Sirény. "Najezte se a běžte se vyspat. Čeká nás dlouhá cesta."


Poprvé zamilovaná • STMÍVÁNÍ.eu\nStmívání.eu ~ Twilight Fan Home - FanFiction jednodílné » Poprvé zamilovaná\n07.09.2018 (12:00) • kasi • FanFiction jednodílné • komentováno 2× • zobrazeno 1297×\n„Je konec!“ křičela jsem na Mikea. Je to idiot. Už mě na něm vůbec nic nepřitahuje, ale on pořád musí dolézat!\n„Ale no tak, Bello, tolik nám to spolu sluší! Přece mi jen tak nedáš košem! Vždyť jsme spolu už asi měsíc, opravdu to chceš takhle skončit? Po tom všem dobrém, co jsme spolu zažili? Já tě miluju!“\n„A já tě nesnáším,“ odfrkla jsem a sebrala ze země kabelku. Nevšímala jsem si Mikea, který se mě pokusil chytit, a nekompromisně jsem si to šinula temnými chodbami školy. Nechápu, že jsem si tentokrát začala s takovým pakem! I Erik a James byli lepší a to je co říct! Ale pár hezkých kluků už jsem také měla. Třeba Chrise, to byl kus! Celé tři měsíce nám to spolu vydrželo. Škoda, že firma jeho otce zkrachovala a on mi nemohl kupovat dárečky. Jinak bychom možná ještě byli spolu. Ale kdo ví? Asi se to mělo stát a já jsem se tomu nemohla vyhnout.\n„Ahoj Bello, jak se daří?“ zeptala se mě Kate, moje nejlepší kamarádka.\n„Mizerně, rozešla jsem se s Mikem.“ Kate se na mě lítostně podívala pohledem ´to mě mrzí´ a začala básnit o jejím novém objevu. Mě ale její bláboly nezajímaly. Zajímal mě nový kluk s bronzovými vlasy, který seděl přesně na druhém konci jídelny. Byl tak krásný, že mě to donutilo si povzdychnout. Nová oběť pro Bellu Swanovou. Musím se odhodlat ho oslovit. Žádný problém! Jenom ho musím vylákat ze smečky nějakých dvou bledých kluků, abych to měla lehčí.\n„Vidíš támhle toho kluka, co sedí na druhém konci jídelny?“ zeptala jsem se potichu Kate.\n„Toho s těmi hnědými vlasy?“\n„Jo, přesně toho,“ odsouhlasila jsem. „Tak toho do měsíce sbalím. Je úžasný, podívej se na ty jeho roztomilý bronzový vlásky. Ten musí být můj!“ řekla jsem odhodlaně. Kluk se najednou zvednul a odnesl tác plný jídla. Doufám, že to není anorektik.\nNo nic, nastala moje chvíle. Ladně jsem se zvedla a namířila si to přímo k tomu sexy klukovi. Ti dva kluci někam zmizeli, přesně jak jsem potřebovala. Nádech, výdech, nádech, výdech. Jdeme na to!\n„Ahoj, jsem Bella. Kdo jsi ty?“ Začala jsem tou nejoprýskanější taktikou, která ale vždycky zabrala.\n„Jsem Edward. Těší mě, Bello,“ řekl a neodolatelně se usmál, že jsem se nenápadně musela ujistit, jestli mi po bradě neteče náhodou slina.\n„Ty jsi tu nový?“ Snažila jsem se, aby můj hlas zněl svůdně, a koketně jsem si kroutila vlasy na jednom prstu.\n„Ano a vůbec to tu neznám. Nemohla bys mě provést?“ Nahodil zase ten úsměv a poprvé jsem byla ráda, že vedle mě stál ten otravný sloup, o který vždycky zakopnu, protože jsem se mohla podepřít.\n„Jistě, pojď za mnou,“ řekla jsem a nechala ho, aby šel za mnou. Také starší trik.\n„Kolik je ti let?“ zeptal se a dohonil mě.\n„Nedávno mi bylo osmnáct. Tobě?“\n„Je mi sedmnáct a ještě dlouho bude,“ řekl a smutně se zahleděl do země. Co jsem řekla? Snad si nemyslí, že mi vadí, že je mladší. Nevadí mi u hezkých kluků věk, teda pokud jim není pod patnáct, tam už by problém byl.\n„Mně nevadí, že jsi mladší než já,“ snažila jsem se ho uchlácholit.\n„Cože?“ Nechápavě se na mě zahleděl.\n„Nic,“ usmála jsem se a pokračovala v prohlídce školy.\nPo cestě mezi třídami jsme si povídali o různých věcech, které máme rádi - o jídle, o škole a nakonec i trochu o vztazích. Nejtrapnější bylo, když se mě zeptal, kolik jsem měla kluků, protože já si je všechny nepamatuju. V tomhle bodě jsem ho asi slušně odradila.\n„Bylo to moc fajn,“ loučil se Edward a na kousek papíru psal nejspíš svoje telefonní číslo. „Brnkni mi!“\n„Určitě se ozvu!“ mávala jsem a přitiskla si kousek papírku na hrudník. Mám jeho číslo!\nZbytek dne jsem zvládala jen z neurčitého pohledu, protože jsem v hlavě měla pořád obrázek usměvavého Edwarda, který doufám bude zanedlouho tisknout své úžasné rty na moje. Co se to se mnou děje? Nikdy jsem tohle ještě necítila! Vždycky jsem se cítila po předání telefonního čísla vítězně, ale teď jsem se cítila, jako by mi v břiše někdo vypustil motýly. Byl to krásný pocit, na který nechci nikdy zapomenout.\nTo ne, já jsem se zamilovala! To není možné, vždyť mám pověst nekompromisní lamačky srdcí. Co si o mě teď lidé pomyslí? Nemůžu se usadit na jednoho kluka, úplně by mi to zničilo pověst!\nAle co vlastně chci? Poznat konečně pravou lásku nebo být přede všemi za drsňačku?\nMoje citlivé srdce už odpověď znalo.\nVečer jsem z kapsy vylovila papírek a vyťukala čísla do mého mobilu. Zvednul to po druhém zazvonění.\n„Ahoj Edwarde, to jsem já, Bella,“ začala jsem.\n„Ahoj Bello, jsem rád, že voláš! Jak se máš?“ Když jsem uslyšela jeho hlas, moje srdce mi málem vyskočilo radostí z hrudi. Byla jsem na něm závislá. Určitě.\n„Skvěle, ty?“ Na víc jsem se nezmohla.\n„Když voláš, tak skvěle. Nešla bys někdy ven?“ Začala jsem tiše jančit. To snad není možné! Já se mu také líbím!\n„Jasně, domluvíme se zítra po škole!“ řekla jsem nadšeně, ale pořád to bylo trochu decentně.\n„Bezva, ahoj,“ řekl a zavěsil.\n„Ahoj,“ zašeptala jsem do hluchého sluchátka, „miluji tě.“\nJakmile jsem byla schopná udržet rovnováhu, vyrazila jsem tryskem do svého pokoje. Hlasitě jsem práskla s dveřmi, aby táta věděl, že mě nemá rušit. Popadla jsem se stolu deník a udělala velmi stručný zápis.\nBella + Edward = Love Forever\nOdhodila jsem deník tam, kde jsem ho před chvílí vzala a prudce otevřela skříň. Úplně ve vrchní polici jsem našla krabici, kterou jsem už deset let neotevřela. Když jsem jí sundala dolů, byla celá pokrytá prachem, takže jsem jí musela napřed trochu oprášit a sundala víko. Zhluboka jsem se nadechla, ale po tváři mi stejně tekla dlouhá, smutná slza, kterou nemohlo zastavit nic. Ani moje mrtvá maminka.\nV krabici byli totiž maminčiny svatební šaty a album, které si vyráběla až do své smrti. Už tolik let jsem krabici nechala být, ale dneska nadešel den, kdy se to muselo změnit. Šaty jsem nechala ležet, ale album jsem zvedla a posadila se na postel.\nNa úplně první fotce byla maminka, když jí byly čtyři roky. Seděla na houpačce a smála se. Už tehdy si byla hodně podobná. Na dalších fotkách byl průlet jejím dětstvím, přes pubertu, potom svatební fotky, těhotenství a konečně já. Já s maminkou a s tátou. A potom tam byl kousek mého dětství - až do mých šesti let.\nPoslední fotka měla název: Odlétám do Evropy!\nTo letadlo spadlo a nikdo nepřežil. Když jsme se to s tátou dozvěděli, oba nás to silně poznamenalo. Já jsem se tehdy hodně uzavřela do sebe, dostal mě z toho až ve dvanácti psycholog. A táta se z toho ještě nevyhrabal. Ani od té doby neměl žádnou přítelkyni. Pořád kouká na fotbal nebo je na rybách. Nevím, jak mu mám pomoct. Nevěděla jsem ani jak pomoci sama sobě.\nDalší ráno jsem se oblékla normálně, aby si Edward nemyslel, že se kvůli němu fintím. Byla jsem sice oblečená lépe než obvykle, ale proč ne. Nastartovala jsem náklaďáček a vyrazila do školy. Byla jsem tam mezi posledními, protože mi dlouhou dobu trvalo, než jsem se spokojila s vlasy. Hodina ale stejně ještě nezačala, takže jsem měla spoustu času. No, vlastně zas tolik ne, protože když jsem byla ještě tři poschodí od třídy, zazvonilo na hodinu. Utíkala jsem, co mi síly stačily. Stihla jsem to, i když o fous.\nHodiny plynuly tak hrozně pomalu, že mi z toho bylo až do breku. Pořád jsem si říkala: Od Edwarda mě dělí už jenom tři a půl hodiny. A tak pořád dál, než jsem se mého dokonalého Edwarda dočkala.\n„Ahoj, Edwarde,“ křičela jsem už z dálky.\n„Ahoj Bello! Vypadáš skvěle!“ pochválil mě.\n„Děkuju, ty taky.“ Silně jsem zrudla.\n„Potřebuju s tebou mluvit,“ naléhal Edward.\n„Určitě, co se děje?“ Co po mě může chtít?\n„Víš, já nejsem ten, za koho mě máš.“ Energicky se mi zahleděl do očí. Neměly jeho oči včera náhodou černou barvu? Jak to, že jsou dneska zlaté? „To neřeš,“ prolomil ticho Edward a pak se rychle chytil za pusu. On mi čte myšlenky? Panebože, on mi vidí do hlavy? „Ano,“ odpověděl na mojí nevyslovenou otázku a mě spadla brada.\n„Co jsi?“ Nemohla jsem se nezeptat.\n„Na to časem přijdeš.“ Jeho oči ztvrdly a já jsem se začala bát. Možná to není ten vysněný Edward, kterého miluju. „Ty mě miluješ?“ zeptal se náhle a jeho pohled se roztekl jako med. Najednou byl tak něžný.\n„Odpověď znáš,“ zašeptala jsem. Edward mě chytil za bradu a políbil mě. Byl to ten nejkrásnější polibek, jaký jsem kdy zažila. Ze začátku byl tak opatrný, ale potom se rozjel ve vášnivé líbání.\nNevím, jak dlouho jsme se líbali. Konečně jsem byla úplně šťastná. Edward vyplnil tu díru, kterou po sobě zanechala smrt maminky. Konečně všechny puzzle zapadli.\n„Víš, celý den jsem se ti brouzdal v hlavě a moc mě mrzí, že ti zemřela maminka. Ale byla jsi vždycky lamačka srdcí? Víš, myslím tím to, jestli jsi se náhodou jenom nesnažila zakrýt tvé pravé já. To rozervané, zmačkané a poškozené. Jestli jsi neskrývala opravdovou Bellu Swanovou. To je moje teorie.“ Rozplakala jsem se, protože konečně přišel na to, na co já jsem přijít nemohla. On mě poznal takovou, jaká jsem. Ne jaká budu, jaká jsem byla, ale jaká jsem teď.\n„Já tebe víc.“ Následoval další polibek. Bála jsem se, že tahle chvíle skončí, protože jsem tenhle pocit chtěla více než jakoukoli drogu. Byla to moje osobní značka heroinu.\n„Pojď se mnou,“ vybídl mě. Přikývla jsem a Edward mě odvedl ze školních pozemků. Bylo mi jedno, kam jdeme, protože když tam je on, nemám se snad čeho bát. Šli jsme lesem, přes kopce a přes různé loučky a právě na jedné z nich jsme zastavili. Edward se posadil do trávy a já jsem se rozhlížela po okolí.\n„Je tu krásně,“ povzdychla jsem si.\n„To jo,“ souhlasil a strhnul mě k němu do trávy. Zasmála jsem se jeho gestu a lehla si do trávy. Edward si ke mně přilehnul a odhrnul mi vlasy z krku.\n„Brzy poznáš, co jsem,“ zašeptal a kousnul mě. Do mého těla se vznesla šílená bolest. Spalující oheň. Všechno mě pálilo, tělo jsem měla v jednom ohni a nemohla jsem s tím vůbec nic udělat. Nevnímala jsem svět kolem sebe, soustředila jsem se pouze na tu spalující bolest, která ne a ne ustoupit. Moje srdce bušilo jako o život. Bála jsem se, že ze mě bude uhelná briketa, protože jsem se tak i cítila. Ale Edward mě ujišťoval, že vypadám nádherně. A já jsem mu nadávala, co to se mnou udělal. Nemohla jsem jinak. Edward mě někam odnesl. Nevím, kde jsem ležela, protože jsem zrovna prožívala veliké vzplanutí a moje tělo se kroutilo do nejrůznějších poloh.\nPo tak hrozně dlouhé době oheň pomaloučku začal ustupovat. Přestala jsem ječet a začala se soustředit na nově vzniklou bolest v mých prsou. Srdce už nestíhalo bít. Ruce a nohy už jsem měla v pořádku, ale o to silnější byla bolest v mých prsou. Zavřela jsem oči a snažila se bolest přimět, aby ustoupila. Ruce jsem si dala přes hrudník a křečovitě ho svírala. Začala jsem opět ječet a snažila se plakat, ale jakoby mi došly slzy. Srdce už vůbec nestíhalo a oheň vyhrál. Mé srdce uhodilo posledním úderem a všude bylo ticho.\n„Bello? Otevři oči!“ přikázal mi Edward. Učinila jsem tak a zjistila jsem, že ležím v nějaké béžové místnosti na lehátku. A viděla jsem všechno. Každé vlákno a strikturu materiálu, všechno jako kdyby bylo pod mikroskopem. Podívala jsem se na ještě mnohem krásnějšího Edwarda. Držel v ruce můj deník.\n„Až teď spolu můžeme být navěky,“ řekl a políbil mě.\n„Navěky,“ zašeptala jsem a konečně se cítila doopravdy šťastná.\nAutor: kasi, v rubrice: FanFiction jednodílné\nDiskuse pro článek Poprvé zamilovaná:\nje mi líto, ale článek ti vracím. Do perexu napiš, prosím, něco víc o povídce, trochu se rozepiš.\nAž si jej doplníš, zaškrtni "Článek je hotov".\nčlánek Ti vracím kvůli příliš velkému perex obrázku. Nahraj ho do naší galerie a při ukládání zvol výšku 100 px.


Prohlášení o použití cookies – Serenity Resort - 海湾中餐厅（美蕊莎店） oficiální stránky | Hotely v Mirisse (jih)\nPro zajištění co nejlepší uživatelské zkušenosti používá ubytování Serenity Resort - 海湾中餐厅（美蕊莎店） na své webové stránce vlastní soubory cookies a soubory cookies třetích stran, a to na technické, analytické a marketingové účely. Pokračováním na naší webové stránce souhlasíte s používáním souborů cookie. Více informací naleznete v našem Prohlášení o používání cookies.\nToto prohlášení o používání cookie se vztahuje na webovou stránku www.serenityresort-srilanka.com, kterou vlastní a provozuje ubytování Serenity Resort - 海湾中餐厅（美蕊莎店） a popisuje, jak používáme osobní údaje shromážděné prostřednictvím souborů cookies a dalších technik včetně pixelů (dále jen jako „cookies“) na našich webových stránkách www.serenityresort-srilanka.com (dále jen jako „stránky“).\nPokud si přejete zrušit používání souborů cookies, které jsou popsány v této části prohlášení a nemáte k dispozici žádný způsob odhlášení (například v nastavení prohlížeče), obraťte se prosím na nuwan@serenityresortmirissa.com .\nPokud máte otázky nebo pochybnosti týkající se zpracování Vašich osobních údajů nebo pokud si přejete uplatnit některá z práv, která na základě tohoto prohlášení máte, můžete nás kontaktovat prostřednictvím: nuwan@serenityresortmirissa.com . S otázkami a stížnostmi můžete také kontaktovat příslušný orgán pro ochranu osobních údajů.


Pozůstatky po proběhlé infekci covid 19Alternativní léčebné metody\nNacházíte se zde Hlavní stránka » Rubrika » Články » Pozůstatky po proběhlé infekci covid 19\nPro obě tyto skupiny mám dobrou zprávu. V mnoha případech jde potíže většinou zcela odstranit. U pacientů obou nskupin vždy nejprve ve vstupním pohovoru probereme průběh potíží a jejich dopad do života nemocných. Dále provedeme vyšetření EAV a podle něj nastolíme rovnováhu jednotlivých orgánů a jimi řízených orgánových řetězců. Podle SYMEDterapy této rovnováhy docilujeme hlavně použitím bylinných extraktů z celých živých rostlin. Dále navrhneme akupunkturní kúru speciálně pro konkrétního nemocného a podle vstupního pohovoru doporučímě homeopatickou konstituci a symptomatické homeopatikum v závislosti na průběhu potíží.\nTento postup má tu výhodu, že je cílen na konkrátního nemocného a respektuje jeho osobnost a psychosomatický profil. Z proběhlých infekcí covidu a zpovědí pacientů je jisté, že infekce každého ovlivňuje jinak a proto na odstranění potíží neexistuje jednotný postup.\nVýsledky této metody jsou velmi slibné a vedou k vyléčení většinou do tří týdnů.\nVložil před 376 dny autor Tom\nThis entry was posted in Články, Lidé. Bookmark the permalink.


Repliku nejstarší roubenky dokončují v Turnově | Týden.cz\nRepliku nejstarší roubenky dokončují v Turnově\nStavbaři v Turnově dokončují repliku nejstaršího roubeného domu ve městě. Takzvaný Kamenářský dům vzniká v areálu Muzea Českého ráje a sloužit bude jako jeho další expozice.\nPůvodní roubené stavení stálo na Havlíčkově náměstí, v roce 1975 muselo ale ustoupit nové telekomunikační budově. Velkorysé plány na rozebrání roubeného domu a jeho přestěhování do Dolánek padly. Muzeu se ale podařilo získat evropskou dotaci na postavení repliky této jedinečné ukázky pojizerské architektury.\nČTĚTE TAKÉ: Kamenářský dům připomene starý Turnov\nDřevěný dům bude návštěvníkům muzea připomínat budovy, jež ve městě stávaly na přelomu 18. a 19. století. Kamenářský dům je společným projektem partnerských měst Turnov a německého Idar-Obersteinu, která spojuje dlouholetá tradice zpracování drahých kamenů, zlatnictví a šperkařství.\n"V přízemí bude expozice, která řemeslnou historii obou měst připomene, současně budou prostory sloužit pro interaktivní řemeslnické a výtvarné dílny," řekla ČTK ředitelka muzea Vladimíra Jakouběová. V podkroví pak bude expozice věnovaná Českému ráji a Pojizeří z pozůstalosti historika, národopisce a ilustrátora Josefa Václava Scheybala.\nNa repliku získalo muzeum sedm milionů korun, 85 procent šlo z evropských fondů, o zbytek se rovným dílem podělil stát a Liberecký kraj. Kraj nakonec přidá ještě další peníze. "Původní projekt nepočítal s terénními a zahradními úpravami kolem domu, rozhodli jsme se na ně přidat ještě půl milionu korun," řekla ČTK náměstkyně hejtmana Lidie Vajnerová.\nMuzeum Českého ráje patří k nejnavštěvovanějším v Libereckém kraji.\nJeho sbírky zaměřené především na drahé kameny a historii navštíví ročně kolem 80 000 návštěvníků, asi třetinu z nich tvoří cizinci. Kamenářský dům není jedinou akcí, na kterou muzeum získalo evropské dotace. V únoru otevřeli v bývalém sklepení muzea moderní klenotnici, kde mohou vystavovat i nejcennější šperky, kameny a archiválie. Vybudování trezorové místnosti stálo více než milion korun.\nMuzeum v Turnově sezonu zahájí s novou mineralogickou expozicí\nMuzeum v Turnově sezonu zahájí s modernizovanou mineralogickou expozici. Bude mít i dvě nové výstavy, jedna je věnovaná novinkám ve sbírkách a druhá šperkům... více\nJízdou historického parního vlaku si v Turnově na Semilsku připomínají dokončení posledního úseku železniční trati z Pardubic na Liberec, od kterého v květnu... více\nJak vypadal život před 150 až 200 lety? Pohřby překvapí\nKřtění, získání prvních kalhot, přijetí mezi chasu, verbování na vojnu, svatba či smrt. To patřilo mezi nejdůležitější mezníky lidského života v lidovém... více\nK tradičnímu pojetí masopustu pro severovýchodní Čechy se letos vrátí Dlaskův statek v Dolánkách u Turnova. Závěrečným obřadem bude tuto sobotu 23. února soud... více


Piráti přistáli s unesenou jachtou v Somálsku, posádka v pořádku\nMarseille (Francie)/Mogadišo - Posádka luxusní plachetnice Le Ponant, kterou v pátek unesli somálští piráti, je v pořádku. Sdělil to dnes mluvčí marseilleské společnosti CMA-CGM, které loď patří. Plavidlo podle úřadů již zakotvilo v severosomálském městě Eyl a je dále sledováno francouzskou fregatou, která byla dočasně uvolněna ze služby pro NATO.\n"S posádkou není špatně zacházeno. Jsou všichni pohromadě a dnes ráno se mohli nasnídat a vysprchovat," citovala mluvčího matka jednoho z unesených, jejichž rodiny kontaktovaly společnost. Ze 34 členů posádky plachetnice je podle CMA-CGM 22 Francouzů, včetně šesti žen. Zbytek tvoří Ukrajinci a Korejci.\nPodle somálských úřadů jachta zakotvila v Eylu asi 500 kilometrů severně od hlavního města Mogadiša.\n"Zpravidla žádají o výkupné, jakmile dosáhnou pevniny," řekl již dříve o únoscích francouzský ministr obrany Hervé Morin. Ministr potvrdil, že francouzské ani somálské vládní orgány s piráty dosud nenavázaly kontakt. Paříž již dříve zdůraznila, že chce únos řešit jednáním a nikoli silou, neboť klade důraz především na bezpečnost posádky držené jako rukojmí.\nTrojstěžník Le Ponant plul z Indického oceánu do Středomoří. Byl piráty přepaden, když proplouval Adenskou úžinou. Somálské pobřežní vody jsou známé jako jedna z hlavních oblastí na světě, kde působí piráti. Na palubě plachetnice nebyli v době únosu kromě posádky jen náhodou žádní cestující. Předchozí vystoupili na souostroví Seychely a další měla loď vzít v Egyptě.\nUnesený trojstěžník sleduje francouzská fregata, která byla dočasně uvolněna ze služby pro NATO. Místní úřady dnes daly v této souvislosti najevo, že nemají námitky proti přítomnosti cizích bezpečnostních složek v zemi.


Zase máme nejhorší skupinu, říká Nedvěd - Sport.cz\nZase máme nejhorší skupinu, říká Nedvěd\n1. prosince 2003 10:19 - PRAHA/TURÍN\nŽádné nadšení nejevil kapitán fotbalové reprezentace Pavel Nedvěd, když se dozvěděl výsledek losování skupin pro mistrovství Evropy v Portugalsku. "Potřetí za sebou máme nejhorší skupinu, šanci na postup ale máme," říká záložník turínského Juventusu v rozhovoru pro Právo.\nPavel Nedvěd na reprezentačním srazu před přátelským utkáním s Kanadou.\nJak se vám líbí složení skupiny D, v níž bude hrát na euru česká reprezentace?\nZase máme nejhorší skupinu! To už potřetí za sebou. Určitě v ní nejsme největšími favority, což je určitá výhoda. Šanci na postup ale máme a popereme se o něj. Máme natolik kvalitní mužstvo, že se nemusíme bát nikoho.\nZnovu se utkáme s Nizozemskem. Může to výhoda, nebo naopak?\nSpíš nevýhoda. Porazili jsme je a oni nám to budou chtít vrátit i s úroky. Na druhou stranu jsme s Nizozemci v posledních letech sehráli několik kvalitních zápasů. Je to velice těžký soupeř, známe je. Rozhodující bude momentální forma.\nNěmci také nejsou na turnajích lehkým soustem...\nMěli jsme je ve skupině v Anglii, ale to už je z pohledu obou týmů dávno. Oni mají kolikrát problémy v kvalifikaci, ale jsou turnajovým mužstvem. Fyzicky výborně připraveným, které se umí koncentrovat na zápasy šampionátů.\nTakže nejlehčím soupeřem se jeví Lotyši?\nJen zdánlivě, protože už skutečnost, že vyřadili v baráži Turky a na mistrovství se dostali, svědčí o jejich kvalitě. Navíc je prakticky neznáme. Proto nevidím jako výhodu, že s nimi budeme hrát první utkání. Lepší by bylo, kdybychom je viděli alespoň jednou před vzájemným soubojem. Na šampionátu nemají co ztratit, budou hodně nepříjemní a my si nesmíme ztrátu dovolit.\nPokud chceme postoupit, musí to odnést někdo ze spolufavoritů a nejpravděpodobněji i Lotyši. Přes koho by to mohlo být?\nTo se teď nedá říct, turnaj je daleko. Ukáže se až v Portugalsku a hodně mohou napovědět právě už první duely.\nVy jste si nepřál Italy, alespoň z tohoto pohledu jste spokojený?\nKdepak, vyměnil bych je za Nizozemce.\nStihl jste los sledovat a mluvit o něm se spoluhráči?\nPřijel jsem z tréninku domů v okamžiku, kdy už byly skupiny rozlosované. A zhrozil jsem se. Se spoluhráči jsme o losu moc nemluvili, hlavně po porážce s Interem nebyla nálada, ale určitě to probereme.\nelt, hok, vn, Právo ■\nProgram Mistrovství Evropy ve fotbale 2004\nMistrovství Evropy ve fotbale 2004 zahájí zápas skupiny A hostitelského Portugalska s Řeckem. Druhým utkáním 16. června bude zápas Španělsko vs...\nReprezentanty čeká na Euru 2004 odveta s Nizozemci\nČeské fotbalové reprezentanty nedělní losování Mistrovství Evropy 2004 v Lisabonu moc nepotěšilo. Ve skupině D se totiž střetnou s Německem...\nO Australanech toho mladíci moc nevědí\nV pátek vypukne pro fotbalovou dvacítku ve Spojených arabských emirátech mistrovství světa! V prvním utkání čekají na Česko Australané. Jaká je...\nPolák: Dali jsme si góly v podstatě sami\nČeští fotbalisté do jednadvaceti let prohráli dobře rozehraný odvetný zápas baráže o postup na mistrovství Evropy a mužstvo obhájců zlatých medailí...


Galaxie / Z610i: Opět nový Sony Ericsson\nBěla, pondělí 21.1.2019, 21:32:29\nZ610i: Opět nový Sony Ericsson\nTento výrobce nezahálí a neustále chrlí nové přístroje, jeden zajímavější než druhý. Tentokrát je to další mobil véčkové konstrukce. Hlavní taháky představují dvoumegapixelový fotoaparát (bohužel bez automatického zaostřování), sítě třetí generace, vnější OLED displej, a v neposlední řadě slot pro paměťové karty Memory Stick Micro. Po stránce designu vidíme elegantní véčko bez rušivých prvků určené pro zákazníky konzervativnější, než u předchozích modelů Z710i, W710i a Z550i. Telefon zaujme zejména z přední strany, kde v případě zhasnutého OLED displeje vidíme pouze čočku 2Mpx fotoaparátu a nápis Sony Ericsson, přičemž displej je zcela schován v tmavém lesklém povrchu.\nZavřený telefon má pravidelný obdélníkový tvar se zakulacenými rohy. Otevřeme-li přístroj, vidíme decentní pravidelnou numerickou klávesnici, nad ní 3 menší tlačítka pro přístup na internet, fotoaparát a vpravo tlačítko pro menu funkcí. Nad těmito tmavými klávesami se nacházejí kulatá kontextová tlačítka a uprostřed konečně čtyřsměrný ovladač s potvrzovacím středem. Horní část telefonu je určena výhradně pro displej s rozlišením 176x220 bodů typu TFT zobrazující 262144 barev. Z dalších funkcí zmíním MP3 přehrávač, webový prohlížeč a RSS čtečku. Sony Ericsson Z610i se bude prodávat v modré, černé a světle fialové barevné variantě. Všechny vypadají velmi pěkně. A nakonec to, co je pro zájemce nejdůležitější –cena. Ta by se měla vejít těsně pod hranici 10000,- Kč.\nDiskuze k článku Z610i: Opět nový Sony Ericsson (0 komentářů)


Zoologické zahrady potř ebují každou korunu - EnviWeb.cz\nZoologické zahrady potř ebují každou korunu\nDnešní doba příliš nepřeje činnostem, které jsou sice prospěšné, ale nedají se z nich vyždímat peníze. A tak zatímco šoubyznysem a konty sportovních klubů protékají miliardy, v zoologických a botanických zahradách obracejí každou korunu. Podívejme se, jak se daří některým známým zoo v naší republice.\nNejlépe hospodaří ve Dvoře Králové\nZoologická zahrada ve Dvoře Králové nad Labem si vlastními aktivitami dokáže na provoz vydělat kolem dvou třetin financí, což je nejvyšší hodnota mezi českými zoologickými zahradami. Loni soběstačnost zahrady dosáhla 64 procent, řekla ekonomka zahrady Hana Dvořáková. Zdrojem peněz číslo jedna jsou pro dvorskou zoo příjmy ze vstupného. \_"Návštěvníky se snažíme přilákat různými akcemi, například programy pro děti, křtěním mláďat, speciálními akcemi mimo hlavní sezonu,\_" řekla Dvořáková. Zoo úspěšně zavedla i noční autobusové projížďky po safari s volně pobíhajícími zvířaty. Původní kloubové autobusy na safari loni nahradila patrovými. Návštěvnost zoo se v posledních letech pohybuje nad 520 000 osob a loni ji výrazně nesnížilo ani horké počasí, které obvykle návštěvám zoo nepřeje. Vstupné v hlavní sezoně stojí dospělého 100 korun, což je stejně jako loni. O zvýšení cen zoo neuvažuje. Celkem loni zahrada od návštěvníků vybrala 35 milionů korun, které tvořily 30 procent všech výnosů v objemu 119 milionů korun. Asi tři miliony korun zoo získala od turistů z parkovného, stejnou sumu utržila za prodej zvířat. Zoo také vydělává na prodeji suvenýrů, hraček a podobného zboží - loni dosáhl 11 milionů korun. Dary nehrají v hospodaření zoo významnější roli. Loni zoo od sponzorů získala 1,2 milionu korun, což bylo zhruba stejně jako v minulých letech. Vyrovnané hospodaření zoo by ale nebylo možné bez provozní dotace od Královéhradeckého kraje jako zřizovatele a příspěvku od ministerstva životního prostředí. Od kraje zahrada loni dostala 33,5 milionu korun a od ministerstva, zejména na chov ohrožených druhů zvířat, téměř deset milionů korun.\nPraha: Největší investice\nPovodně, jež zničily areál pražské zoologické zahrady před dvěma lety, udělaly z areálu nejlépe dotovanou zahradu v Čechách. Loni zoo investovala do nových pavilonů 120 milionů korun, se stejnou částkou počítá na výstavbu i letos. \_"Můžeme zoo postavit jako zahradu 21. století. Tolik se v areálu nestavělo v historii nikdy. Letošní rok je rekordní, ale v tomto pohledu i poslední,\_" řekl ředitel zahrady Petr Fejk. Vedle dotací od magistrátu zahrada prostaví 100 milionů z pojistky za škody způsobené záplavami. Hlavní město loni na výstavbu v trojském areálu přispělo 90 miliony, z pojistky zahrada použila 30 milionů. Letos bude poměr opačný. Pojistku v celkové výši 160 milionů tak zahrada letos vyčerpá, na odstranění popovodňových škod a umístění bezprizorných zvířat hned po záplavách totiž spotřebovala 60 milionů korun. Koncem roku podle Fejka návštěvníci zoo nenarazí v areálu na jediný pozůstatek katastrofy. Už na jaře otevřela zahrada opravený pavilon ptactva podhůří Himalájí Sečuán, v nových expozicích žijí také jeřábi a gepardi. Brzy se do nového nastěhují tučňáci. V létě se návštěvníci zoo dočkají přednáškového sálu a dětské zoo. Nové expozice budou o prázdninách hotovy pro šelmy a opice. Pavilon Indonéská džungle navštíví veřejnost poprvé v srpnu. Rekordní počet nově otevíraných prostor uzavře na podzim zprovoznění budovy občerstvení a toalet. I co se týká provozních nákladů, nemá si Fejk podle svých slov na co stěžovat. Zahrada je soběstačná z 52 procent.\nV Brně chybí půl miliardy\nNa modernizaci, zdvojnásobení návštěvnosti a větší finanční soběstačnost potřebuje brněnská zoo asi půlmiliardovou investici. Roční rozpočet zahrady se pohybuje okolo 50 milionů korun. Dvě třetiny financí dostává zařízení od města a zbytek získává na vstupném, od sponzorů a prodejem suvenýrů i občerstvení. \_"Musíme přesvědčit město, že nejen stadiony a divadla si zaslouží velké finance. My sloužíme pro mnohem více lidí,\_" řekl ředitel zoo Martin Hovorka. Zahrada by potřebovala v nadcházejících deseti letech ročně po 50 milionech korun na rozvoj. Pak by zařízení mělo podle ředitele šanci stát se třetí nejnavštěvovanější zahradou v ČR, a zařadit se tak za pražskou zoo a safari ve Dvoře Králové. Po modernizaci by si zahrada mohla vydělat až na 40 procent ročního rozpočtu. Letos dostala brněnská zoo na investice asi 2,5 milionu korun. Náměstek primátora Petr Zbytek před časem prohlásil, že zoo by měla být více soběstačná. Situaci lze podle něj zlepšit bez větších investic atraktivnějšími zábavními programy pro děti. Hovorka vidí problém jinde. Zahrada není podle něj schopna se o návštěvníka postarat. Malé je především její parkoviště. Vše by se ale mělo změnit. Město pro zahradu koupilo objekt sousedící se zoo. Podle plánů u něj jednou vznikne parkoviště pro 200 aut a v objektu informační středisko s úschovnou zavazadel.\nZvířatům v Plzni přibylo návštěvníků\nTéměř 37 procent nákladů, o dvě procenta více než v roce 2002, si loni na svůj provoz vydělala plzeňská zoologická a botanická zahrada (ZOO). Vlastní příjmy přesáhly 22,3 milionu korun a ve srovnání s rokem 2002 byly o více než čtvrtinu vyšší. Zbylé peníze k zajištění provozu poskytlo město Plzeň a téměř 3,5 milionu korun ministerstvo životního prostředí k úhradě nákladů vybraných druhů zvířat. Zahrada, kterou loni navštívilo přes 300 000 lidí, o téměř 70 000 více než předloni, zaznamenala nejvyšší nárůst právě u tržeb ze vstupného. Ty byly o 4,8 milionu vyšší a přesáhly 14,2 milionu korun, uvedla ekonomka Zdeňka Harantová.\nV Ostravě by měl být lístek třikrát dražší\nPokud by ostravská zoologická zahrada měla být zcela soběstačná, zaplatili by její návštěvníci za lístek zhruba 150 korun, tedy třikrát více než nyní. Provoz zahrady loni přišel asi na 44,6 milionu korun, platící návštěvníci ale do jejího rozpočtu přispěli přibližně čtvrtinou. Řekl to ekonomický náměstek Petr Králík. Zoo je příspěvkovou organizací města, a z největší části je tak její provoz dotován právě z městského rozpočtu. V roce 2003 dostala zahrada od svého zřizovatele 33 milionů korun. Podle Králíka příspěvek města plně postačuje na běžný chod zahrady, ale zoo by si přála více peněz hlavně na investice. Ve zcela nevyhovujícím stavu je například správní budova zahrady. \_"Peníze na postavení nové správní budovy nejsou,\_" podotkl Králík. V zoo se ale v současnosti dokončuje například nový sloní pavilon za zhruba 80 milionů korun. Náklady na jeho vybudování jsou hrazeny z městských financí.\nJihlavští se zvířaty neobchodují\nJihlavská zoologická zahrada patří mezi nejsoběstačnější v republice. Podíl mezi náklady na provoz a vlastními výnosy dosáhl v roce 2003 přes 57 procent. Lepší výsledek mají z 15 zoologických zahrad v ČR jen ve Dvoře Králové nad Labem a v Liberci, řekl ředitel jihlavské zoo Vladislav Jiroušek. Náklady na provoz dosáhly loni podobně jako v roce 2002 téměř 22 milionů korun. Zřizovatel, kterým je jihlavský magistrát, přispěl na pokrytí nákladů částkou 8,4 milionu korun, což je přibližně 38 procent. Ministerstvo životního prostředí poskytlo zoo dotaci více než dvou milionů korun na záchovné programy. Vlastní činností vydělala zoo loni téměř 12,5 milionu korun. Více než 8,5 milionu korun získala ze vstupného, další peníze přinesly výnosy z reklam, nájmů a pronájmů. Prodej zvířat loni zahradě vynesl jen 105 000 korun. \_"Prodávat zvířata je nemravné,\_" tvrdí Jiroušek, který byl v letech 1998 až 2003 prezidentem Unie českých a zoologických zahrad a dodnes je zastupuje v evropských a světových asociacích. Zoo, začleněná ve světových strukturách, nesmí podle etického kodexu obchodovat se zvířaty ze záchovných programů, jichž má jihlavská zoo většinu, uvedl Jiroušek. Zoo tak prodává pouze drobná zvířata.\nPřežije liberecká zoo bez lachtanů?\nPouze vysoká návštěvnost a dobré příjmy ze vstupného pomáhají liberecké zoologické zahradě, aby se nedostala do problémů kvůli rostoucím cenám potravin, energií, léčiv a dalších nákladů. Loni návštěvníci zoo zaplatili za prohlídky 15,4 milionu korun. Zvířata vidělo bezmála 350 000 lidí, uvedl ekonom zahrady Jiří Halámek. Letos zoo musí vyjít s rozpočtem ve výši 43,8 milionu korun. Loni hospodařila s 43,5 milionu korun. Mezi výnosy zoo dělal prodej vstupenek více než 60 procent. \_"Návštěvnost letos bohužel klesla o jednu třetinu. Na vině je hlavně chladné deštivé počasí v dubnu a v květnu,\_" uvedla mluvčí zahrady Lada Sedláčková. Do 16. května do zoo přišlo necelých 53 000 lidí, loni jich ve stejném období bylo téměř 80 000. V zoo se navíc nyní koná velká rekonstrukce a kvůli ní musela zahrada přestěhovat do Prahy své velké lákadlo - lachtany. Podle ekonoma se do menší návštěvnosti promítla rovněž opatrnost obyvatel po daňových změnách souvisejících především se vstupem do Evropské unie.


Archeologický výzkum ve Františkánské zahradě na Novém Městě pražském | Odbor archeologie NPÚ Praha\nDomů » Aktuality » Archeologický výzkum ve Františkánské zahradě na Novém Městě pražském\nMísto výzkumu leží na území vrcholně středověkého mendikantského kláštera, který zde byl založen těsně před vytyčením Nového Města. Vznik kláštera u Panny Marie Sněžné v Praze je možné vztáhnout k roku 1347. Místo, které bylo klášteru určeno, představovalo rozsáhlé území před hradbou a příkopem Starého Města pražského, za bránou a můstkem sv. Havla a rozkládalo se až k židovské zahradě a hřbitovu. Původní plocha zahrady dosahovala mnohem větších rozměrů než dnes. Zahrada byla využívána v rámci klášterního hospodářství. Ve druhé polovině 14. století probíhala v okolí kláštera intenzivní výstavba Nového Města. Na nově vyměřených parcelách byly v jeho sousedství budovány měšťanské domy. Ještě však ve 14. století započala plošná redukce klášterního teritoria. Zvláště v období po husitských válkách byly části zahrady patrně využívány spíše měšťany, než klášterní komunitou. Změna nastává až po příchodu františkánů v roce 1603. Roku 1647 byla zahrada obehnána novou vysokou zdí. Na počátku 18. století došlo ke znovuzaložení zahrady. Patrně na počátku tohoto století či už spíše v 2. polovině 17. století byl také uprostřed zahrady vystavěn zahradní domek.\nArcheologický výzkum přinesl následující zjištění: Pod recentními a subrecentními situacemi tvořenými vrstvami, které je možno charakterizovat jako zahradní horizonty místy narušenými výkopy pro inženýrské sítě se nalézal horizont tvořený četnými, často v superpozici se nacházejícími jámami o různé velikosti a hloubce. V jejich zásypech byly nalezeny zlomky běžné stolní a kuchyňské keramiky z 2. poloviny 16. a 17. století. Tyto objekty, patrně odpadní, některé snad i exploatační, narušily raně novověký zahradní horizont. Pod ním se nalézaly další zahloubené objekty. Největším z nich byla jáma o jednom rozměru min. 7,5 m, která obsahovala kromě nečetné keramiky z 2. poloviny 15. a 1. poloviny 16. století i slitky bronzoviny, kusy strusky s obsahem mědi, zlomky pecní stěny s natavenou struskou i fragmenty z keramických jader forem sloužících k odlévání zvonů. Dle zakřivení největšího z těchto fragmentů bylo možno určit, že průměr jednoho z odlívaných zvonů byl minimálně jeden metr. Nalezeny byly i četné okrajové zlomky forem s jednoduchými profilacemi a zdobenými prostou plastickou linkou. Tento objev dokládá existenci zvonařských dílen v této části Nového Města. Z písemných pramenů známe novověké zvonaře působící v Jungmannově ulici. Archeologicky byla jedna z těchto dílen, datovaná až do 19. století, objevena na parcelách domů čp. 745/II a 744/II (Výzkum Archaii o.s.).\nNejstarší situace odkryté při výzkumu byly reprezentovány třemi nevelkými zahloubenými objekty nejasné funkce a torzem jedné snad sídlištní vrstvy. Nálezy, několik drobných keramických zlomků, z nich získané umožňují tento nejstarší horizont datovat do širokého intervalu 14. – 15. století. Tyto objekty narušily podloží reprezentované zde mírně vyvinutým půdním typem, který je možno označit jako kyselou hnědou půdu (hnědá půda arenická) až arenosol. V nejsvrchnější partii půdního typu mocné 0,1 m, bylo nalezeno i několik uhlíků a drobných keramických zlomků datovatelných do 14. – 15. století. Tuto polohu je možno charakterizovat jako antropogenně zasažený povrch původního autochtonního půdního typu, který se zde vytvořil v průběhu holocénu. Jeho výška se zde pohybovala okolo kóty 194,5 m n. m., tj. pouze 1,2 m pod současným terénem.\nDoklady předlokačního osídlení, které bylo potvrzeno při výzkumu v rajské zahradě karmelitánského kláštera a u presbytáře kostela Pany Marie Sněžné, kde byly objeveny sídlištní vrstvy 13., eventuelně 12. století, v kterých byla nalezena keramika se zduřelou profilací okraje (výzkum Muzea hl. m. Prahy), při výzkumu ve Františkánské zahradě odkryty nebyly. Nebylo nalezeno ani pokračování patrně rozsáhlejšího raně středověkého pohřebiště datovaného do 10. století. Jeho část byla odkryta na dvoře hotelu Adria (Václavské nám. čp. 784/II) (výzkum Muzea hl. m. Prahy). Další část pohřebiště byla odkryta na dvoře domu čp. 707/II ve Vodičkově ulici. Je ale nutno poznamenat, že pozdně středověké a novověké objekty, které zaujímaly cca 95 % zkoumané plochy, zničily takřka kompletně jak svrchní partii podloží tak i spodní partii středověkého nadloží. Závěrem je možno konstatovat, že se v místě archeologického výzkumu nepotvrdily starší aktivity, než situace a nálezy zařaditelné do období po vzniku karmelitánského kláštera a lokaci Nového Města. Kromě vrstev spjatých s využitím plochy jako zahrady zde byly odkryty různé objekty, patrně hlavně odpadní jámy z období, kdy byla zahrada využívána novoměstskými řemeslníky, z nichž byly jednoznačně doloženi zvonaři.


Jihokorejská “prezidentská” rodina – opovrženíhodná skupina odporných lidských zmetků – KLDR, Korejská lidově demokratická republika, Společnost česko-korejského přátelství Pektusan, severní Korea, KĽDR, Kórejská ľudovodemokratická republika, severná Kórea, Kim Čong Un\nJihokorejská “prezidentská” rodina – opovrženíhodná skupina odporných lidských zmetků\nPchjongjang, 26. února čučche 106 (2017) (KCNA) – Historická společnost KLDR vydala dne 26. února obvinění, zveřejňující třikrát prokleté zločiny spáchané “jusinskými” (dle represivní “Jusinské ústavy” jižní Koreje z r. 1972, pozn. překl.) rodinnými příslušníky, aby učila dějinnou lekci, že národ musí snášet velké neštěstí a hanbu, pokud má takovou špinavou skupinu zrádců jako v rodině Pak Kun Hje (jihokorejské loutkové “prezidentky”, pozn. překl.).\nJe to hanba národa, že má špinavou rodinu nesrovnatelných zrádců jako ta Pak, která prodloužila své životy patolízalstvím a zasloužila se pouze o zločiny a zároveň se těší bohatství a vede prostopášný život výměnou za zradu národa, říká obvinění a pokračuje:\nDědeček Pak Kun Hje, Pak Song Bin, byl zrádce, který vzal vládní post za svůj “záslužný čin” vedení potlačení Čon Pong Čunových rolnických vojáků, kteří povstali pod praporem “odmítnutí Západu a Japonska” a “propagace národních zájmů a blaha lidu”.\nTento zrádce byl předchůdcem prvotřídního zrádce Pak Čong Hui, následovaného Pak Kun Hje a dalšími potomky, kteří otce zastiňují.\nZa “imperiálním subjektem”, který napsal krví slib “věrnosti” japonskému císaři, kořen agrese a loupeže, která zalila zemi 3 000 ri (délka odpovídající 1200 km – Korejský poloostrov, pozn. překl.) zlaté tapisérie krví, nebyl nikdo jiný než Pak Čong Hui.\nPak Čong Huiovo patolízalství vůči USA dalece předčilo projaponskou zradu jeho otce.\nOtcově projaponským a proamerickým činům zrady byla dána kontinuita Pak Kun Hje a jeho dalšími potomky.\nVšichni po sobě jdoucí loutkoví vládci spoléhali na vnější síly, ale žádný z nich zcela neprodal národní důstojnost a zájmy bez soudnosti, posedlý přisluhovačstvím a zradou, jako Pak Kun Hje.\nPak Kun Hje deklarovala trvalé zřeknutí se kontroly nad válečnými operacemi, uzurpovanými USA, pracovala v zoufalé snaze přivést do jižní Koreje THAAD (systém protiraketové obrany, pozn. překl.), anulovala zločiny spojené se sexuálním otroctvím pro japonskou císařskou armádu a otevřela cestu pro novou invazi japonských reakcionářů, zapřisáhlých nepřátel korejského národa, a to prostřednictvím uzavření dohody o ochraně vojenské rozvědky pro agresi.\nRodinní příslušníci Pak Kun Hje soupeří mezi sebou navzájem při rozprodeji národa.\nJejí mladší sestra Pak Kun Rjong nazvala japonského krále “císařem”, říkaje “musíme sloužit Japonsku a USA” a “neměli bychom vinit návštěvy svatyně Jasukuni” (svatyně v Tokiu, zasvěcené padlým bojovníkům japonského imperialismu, pozn. překl.). Dokonce bez váhání řekla, že je “ostudné pro jižní Koreu požadovat po Japonsku omluvu za minulost”.\nManžel Pak Kun Rjong, Sin Tong Uk, chvátal do nemocnice, kam byl přijat velvyslanec USA v jižní Koreji po utrpění útoku nožem v obličeji, aby provedl “horlivou prosbu o omluvu za odporný zločin”, jen aby byl obviňován a vysmíván veřejností.\nOdhalujíc odporné zločiny proti znovusjednocení, spáchané otcem a dcerou, obžaloba pokračuje:\nPak Čong Hui snižoval a urazil Společné prohlášení 4. července (1972, pozn. překl.), na kterém se sever a jih poprvé shodly, jako “kus papíru” a rozhodl se pro konfrontaci s krajany a národní rozdělení.\nOdpor budící betonová stěna, která protíná území Koreje, je jasným důkazem zločinu proti znovusjednocení zrádce Pak Čong Hui.\nHysterický záchvat Pak Kun Hje by ohromil i jejího otce.\nBrzy poté, co se stala šéfkou Modrého domu, vytroubila “severní politiku”, jako je “budování procesu důvěry” a “Drážďanské prohlášení”, popisující její ambice pro konfrontaci s krajany a sjednocení systémů a urazila svatou touhu po znovusjednocení národa takovými vulgárními slovy jako “štěstí pro sjednocení”, používanými obchodníky a hráči.\nNapájela a hostila lidskou spodinu v Modrém domě a naváděla ji k rozhazování letáků proti KLDR a ustavení “Kanceláře pro oblast lidských práv na severu” v OSN a organizací připravujících spiknutí proti KLDR v jižní Koreji, čehož se její předchůdci neodvážili.\nZavřela Kesongskou průmyslovou zónu, produkt éry společného soužití 15. června (deklarace z r. 2000, pozn. překl.) a poslední naději pro severojižní vztahy, což byl konfrontační akt proti znovusjednocení, zastiňující trestný čin spáchaný jejím otcem tím, že postavil betonovou zeď, aby rozdělil území země na dvě části.\nPořádá všechny druhy cílených jaderných válečných cvičení namířených proti KLDR společně se svými americkými a japonskými pány téměř každý den a agituje za “selhání severu”, neuspokojena vydíráním pomlouvačnou kampaní “lidských práv” proti KLDR. To připomíná jednu z hysterií jejího otce, který rozvířil vřavu pro válku proti severu, čehož se mohou dopustit pouze potomci zrádce Pak Čong Hui, který snil divoký sen a zároveň volal po “sjednocení porážkou komunismu”.\nOdhalujíc “nové záznamy” tyranie uvedené diktátorské rodiny, obžaloba pokračuje:\nPřes 18 let úřad Pak Čong Huia přijímal fašistické odporné zákony všeho druhu a formoval potlačující organizace, obraceje celou jižní Koreu ve vojenskou věznici, oblast bez svobody a lidských práv a opravdové peklo.\nV rukou diktátora bylo přijato nebo zpětně revidováno více než 2 000 zločinných zákonů.\nPak Kun Hje velebila a ospravedlňovala diktátorskou vládu svého otce a plně oživila “jusinskou” diktaturu.\nObrátila jižní Koreu v suchopár demokracie a lidských práv a zároveň volala po “obranném systému” a “odstranění sil spojených se severem”.\nPak Čong Hui a Pak Kun Hje pracovali tvrději než jacíkoli další následní loutkoví vládci na potlačení legitimních médií, o čemž svědčí i zákaz Minčok Ilbo a Čaču Minbo.\nRodinní příslušníci Pak Kun Hje jsou všichni odpornými lidskými zmetky.\nHistorie a národ nikdy neodpustí takové opovrženíhodné skupině.\nPak Kun Hje, nejstarší dcera rodiny zrádců, čeká na tvrdý trest dějin, dýchaje své poslední (dny) v temné místnosti Modrého domu s pozastavenými svými “prezidentskými” povinnostmi.\nMizerný konec je nevyhnutelným osudem předurčeným nejopovrženíhodnější rodině zrádců.\nPobyt tvůrců rakety Hwasong-14 v Pchjongjangu a oslavy jejich úspěchu\nKorejské ženy se těší vzácnému životu\nMladý předvoj slibuje zahájit zlatý věk kimirsensko-kimčongilského hnutí mládeže\nKLDR oslavila Den songunu\njižní Korea KĽDR | 올빼미 | 1. marca 2017\nPremiér vykonal prehliadku kľúčových podnikov\nSirotčinec v Čchongdžinu