Je pravděpodobné, že USA za Evropu bojovat nebudou – !Argument\nJe pravděpodobné, že USA za Evropu bojovat nebudou\n17.7.2018 27.7.2018 VSa Trendy\nBez vylepšení postavení NATO a skutečné spolupráce se USA k tomu podpořit spojence v případě potenciální války v Evropě nepoženou.\nOtázkou dneška není podle článku Stephena Bryena pro Asia Times to, zda NATO bude bojovat, ale to, zda USA budou bojovat za NATO. Odpověď není zdaleka jednoznačná.\nPodle většiny plánovačů NATO se potenciální konflikt mezi Ruskem a Západem odehraje v Pobaltí anebo v Polsku, v oblasti na hranicích mezi Polskem, Litvou a Ruskem (Kaliningradskou oblastí). V Kaliningradu Rusové posílili vojensky raketami a dalšími vojenskými zbraněmi, která zde umístili.\nBělorusko je považováno za blízkého spojence Ruska a zřejmě by umožnilo ruskému vojsku operovat na svém území, pobaltské země Lotyšsko a Estonsko sousedí s Ruskem – a obě země jsou lehce zranitelné.\nVšechny tři pobaltské země a také Polsko, píše Bryen, dodnes odebírají značnou část elektrické energie z Ruska. Jen letos se pobaltské země a Polsko společně dohodly o tom, že změní energetickou rozvodnou síť – přeorientují ji do roku 2025 na EU. V pozadí je strach z toho, že by Rusko mohlo svoje dodávky přerušit. Dohoda o rozvodné síti ale neřeší otázku Kaliningradu. Ta se bude muset s Ruskem projednat. Doposud Rusko nikdy dodávky nepřerušilo a jsou pro ruskou stranu důležité z ekonomického hlediska.\nPro Rusko je otázka Kaliningradu velmi citlivá a nejspíš tak ruská strana nebude dobře reagovat na možnost, že by byl Kaliningrad odříznut od dodávek z Ruska. Bude tak třeba vyjednat s Ruskem budoucnost dodávek energii, které se týkají Kaliningradu. Podle Bryena to byla Ukrajina, kde se ukázala jako významná otázka dodávek elektrické energie. Jednalo se na jednu stranu o ruské kybernetické útoky na ukrajinské elektrárny nebo o otázku dodávek elektrické energie na Krym.\nNicméně tento poslední vývoj ohledně rozvodných sítí může přijít pobaltské státy draho.\nRusko umístilo v Kaliningradu dočasně rakety Iskander, které představují balistický raketový systém s možností zasáhnout cíle v oblast 500 km s možností nést jak konvenční, tak jaderné hlavice. Mimo to zde Rusko celkově posílilo svoji vojenskou infrastrukturu a zvýšilo svoje zásoby zbraní v Kaliningradu. Neví se, zda se jedná jen o konvenční zbraně, nebo i jaderné.\nV Pobaltí panují obavy z ruského vedení hybridního konfliktu. Navíc zde žije kolem milionu Rusů, z nichž část nemá místní občanství, ale ruské pasy. Podle autora se hybridní válčení zaměřuje na využití etnických nebo politických konfliktů, jako tomu bylo na východní Ukrajině.\nVojenská síla pobaltských zemí je malá a nedokázala by se postavit efektivně vojenské síle Ruska, míní dále Bryen ve svém článku. Například Estonsko nemá žádné tanky, má 2700 vojáků a 3100 branců, nemá ani námořnictvo a ani letectvo. Letectvo nemá ani Lotyšsko s asi 4600 vojáky a 8000 členy Národní gardy. Litva má nejpočetnější armádu (20 tisíc lidí), malou flotilu (600 mužů), ale nemá letectvo a tanky.\nUSA a Polsko jsou země NATO, které mění situaci, nebo by alespoň měly s ohledem na vojenskou sílu. Ale je tu řada problémů: nové vybavení NATO, kompatibilita zbraní i to, že Rusko by se v případě konfliktu pokusilo neutralizovat možné body pro zásobování, jako jsou letiště a přístavy. A konflikt by podle Bryena byl ještě složitější díky předpokládaným povstáním etnických Rusů v Pobaltí. Toto všechno prý komplikuje aplikaci článku 5 o kolektivní obraně členů NATO, míní Bryen. Otázkou je, zda by jakýkoliv člen NATO nebo pak USA byli ochotní pustit se do krvavého válečného scénáře à la východní Ukrajina. Ostatně, připomíná Bryen, Ukrajina o členství v NATO žádala, ale byla odmítnuta.\nDalší otázkou ale je, proč by Spojené státy měly bojovat v případě hybridního konfliktu nebo v případě, že by místní státy konflikt s Ruskem vyprovokovaly (jako se to potenciálně zdá v případě rozvodných sítí shora). Ve Washingtonu dnes není nálada přátelská NATO a vůbec pro Evropany.\nPak je tu další skutečný problém. Tím je závislost Evropanů na dodávkách plynu z Ruska. Jak řekl nedávno Trump, Německo dováží 70 % svého plynu z Ruska. Takže i kdyby USA byly ochotné bojovat v Polsku nebo na Balkáně, tak to neznamená, že by tak učinilo Německo.\nA USA nemohou Polsko nebo Balkán podpořit bez Německa, které je životně důležité v terénu. Navíc, článek 5 se nedá aplikovat bez 100 % souhlasu všech.\nBez toho, aby v NATO došlo k radikálnímu vylepšení jeho pozice a skutečné spojenecké spolupráce (nejen nějaké rotování vojáků), USA nemusejí bojovat další války v Evropě. A důvodem je podle Bryena to, že NATO by nutně nemuselo dojít k souhlasu, Německo by nejspíš nespolupracovalo a americký lid může nevidět ve válce s Ruskem žádná pozitiva.\nNěmecký ministr zahraničí: Na Bílý dům se už nedá spoléhat\nZahraniční fotbaloví fanoušci mohou do konce roku do Ruska bez víz


Červená zavinovací halenka s volánky VERO MODA Henna - opravdu levně\nMáme krásné počasí, které si přímo žádá nové oblečení a tento kousek: červená zavinovací halenka s volánky VERO MODA Henna se vám bude nyní hodit. Stojí pouze 219 Kč, což je perfektní cena. Kdo by to za tu cenu nechtěl?\nSíla, vášeň... nebezpečí. Vaše odvaha změní svět. Typ: lesklá zavinovací halenka s dlouhým rukávem a volány Barva: červená Zapínání: tkanička v pase Materiál: 100 % polyester Vlastnosti materiálu: lehký, jemný, příjemný na dotek Praní: 30 °C Něco extra: extra sexy střih Rozměry pro vel. M: délka - 55 cm\nTuto módu vyrábí módní značka VERO MODA, která se řadí k velmi oblíbeným. Určitě neuděláte chybu, když si tento skvělý kousek - červená zavinovací halenka s volánky VERO MODA Henna - koupíte. Hezký střih a příjemná barva to je přesně to, co se vám bude v této sezóně hodit.\nProdukt: Červená zavinovací halenka s volánky VERO MODA Henna\nTmavě modrý květovaný overal VERO MODA Katy\nKrémové pruhované lněné tričko s uzlem VERO MODA Reza


Kalendář pro novorozence - kreativnimatka.cz\nKalendář pro novorozence\n15.2.2016 | Kreativní koutek\nKdyž jsem ještě byla těhotná, měla jsem docela naivní představy o mateřství (reklamy a časopisy plné upravených maminek, tatínků a hodných dětí k tomu velkou mírou přispívaly). No a pak se nám narodila Emilka. Chtěná Emilka. A začal masakr, na který mě nikdo nepřipravil. Porodník mi sice sdělil, že až se to narodí, tak se vše bude točit jen kolem miminka. Jenže, mě pořád nedocházelo, že to tak opravdu bude. A potom se mi narodil malý diktátor!\nPrvní měsíce s Emilkou si vybavuji pouze v mlze. A v té mlze je řev, řev a řev. Bohužel, naše dítko nejen, že skoro nespalo (ani v noci), ale mívalo podvečerní čtyřhodinové koliky (vyzkoušeli jsme asi vše, co se vyzkoušet dalo, ale nic nezabralo). To byly maratony. Když jsem večer okolo 23h zjistila, že vlastně ještě nemám od rána umyté zuby, tak to už bylo na pováženou. Po dvou měsících života s malou tyrankou jsem vážila méně, než před porodem. Což mi ostatně vydrželo až dodnes. Když totiž žijete v bytě ještě se dvěmi italskými chrtíky (a mužem stále v práci), tak nějak není čas na odpočinek a jídlo.\nA proč vám to tady vlastně píšu? Protože na základě mých život obohacujících mateřských zkušenostech bych si vytiskla kalendář ještě v těhotenství. Pak na to už, totiž, nemusí být čas. Kalendář (zdarma ke stáhnutí na konci článku), který jsem pro vás připravila je od 1 do 12 měsíců. Plus jedno kolečko, do kterého si můžete vypsat, kolik zrovna ten váš drobeček měří a váží (v tom daném měsíci). Miminkům zdar!\nNa dětský kalendář budete potřebovat:\npapír (nějaký s vyšší gramáží nebo tvrdý)\nAž to vaše dítko nebudete moci vyfotit, protože je pořád v pohybu, prostě ho nechejte lítat a vyfoťte alespoň měsíc.\nTIP: Pokud už dítko máte, vyrobte si album, kde měsíce můžete použít jako popisky k fotografiím.\nPříloha ke stáhnutí: Kalendář – měsíce pro miminko


Uran ve Střelci: | Alai\nUran ve Střelci:\nBy admin 4 ledna, 2022 Leave a Comment on Uran ve Střelci:\nUran ve Střelci: Uran ve Střelci: význam a smysl\nUran ve Střelci: Střelec: osobnost\nPozitivní vlastnosti Urana ve Střelci\nNegativní rysy Urana ve Střelci\nCo znamená, když je Uran ve Střelci\nPrvek a kvalita: &Oheň\nHlavní osobnosti s Uranem ve Střelci: Klíčová slova pro Uran ve Střelci: Charlotte Bronte, Walt Wittman, Ian Thorpe, Wayne Rooney, Ernest Hemmingway\nPozitivní klíčová slova pro Uran ve Střelci: Intuitivní, Optimistický, Filozofický, Znalý, Upřímný\nNegativní klíčová slova pro Uran ve Střelci: Uran ve Střelci: neklidný, nepozorný, nedbalý, náladový, nepředvídatelný\nHvězdné znamení Střelce v astrologii je o získávání dalších znalostí. Díky tomu má Uran ve Střelci obrovské množství informací, s nimiž může pracovat při vymýšlení nových nápadů. Jejich představivost je stejně neomezená jako jejich touha po dalším vzdělávání. Objevování a budování nových vynálezů je pro ně díky tomu přirozené. (O symbolice Urana si přečtěte zde.)\nMůžete mít vztah k jinému živlu, než jaký je živlem vašeho slunečního znamení / znamení zvěrokruhu. Udělejte si tento podrobný osobnostní kvíz o čtyřech živlech, abyste to pochopili.\nUran představuje inovace, progresivní myšlení, technologie a nervovou energii. Uran ve Střelci zbožňuje a snaží se během svého života shromáždit více takových originálních nápadů. Fyzicky ani psychicky nedokážou dlouho zůstat v klidu, protože jejich neklidná povaha je udržuje v pohybu.\nVždy vyhlížejí další dobrodružství. Jejich neustálá potřeba cestovat je udržuje otevřené každé nové příležitosti, která se jim naskytne. To jim pomáhá přicházet s novými a vynalézavými teoriemi. Neustále jsou vystavováni jedinečným nápadům a experimentům.\nLidé ve znamení Urana ve Střelci se snaží držet krok s nejnovějšími trendy a dostupnými informacemi o nepřeberném množství témat. Touží se dozvědět o ještě více tématech za pochodu. To někdy znamená, že přeskakují určité detaily, aby se dozvěděli celkovou teorii o něčem. To však může být dobře i špatně.\nPokud se jim podaří více zaostřit a vstřebat větší množství informací, dostanou se daleko na uspokojivou kariérní dráhu. A pokud mají s tímto aspektem problémy, pak je pro ně nejlepší práce ve skupině. Rádi vzdělávají ostatní a nechávají ostatní, aby učili i je. To skvěle funguje při brainstormingu. (zjistěte více o tom, jak planety ve znameních ovlivňují váš život).\nUran ve Střelci je něco jako renesanční člověk v tom smyslu, že fušují do všeho. Nikdy se z nich nemusí stát odborník na něco. Vědí však dost na to, aby si vytvořili názor a přidali něco relevantního k jakémukoli rozhovoru.\nMusí si však dávat pozor, aby nepřehlédli důležité věci, jinak jim mohou uniknout zásadní detaily, které by pomohly vyřešit nějaký problém. Uran ve znamení Střelce umí skvěle vidět celkový obraz. Nedostatečný smysl pro detail je však může nakonec brzdit.\nJediné, na co si musí dávat pozor, je vnucování svého pevného přesvědčení svému okolí. Nemají rádi jakékoli konvenční myšlení, které kolísá mezi tím, zda je výhodou, nebo nevýhodou.\nPokud jsou součástí talentované sítě průkopníků, tento druh myšlení jsou. Pokud však jejich okolí chce něco tradičnějšího, nefunguje to.\nChce-li se jim nejlépe pracovat s Uranem ve Střelci, dopřejte jim svobodu, po které touží, aby mohli ve volném čase vyrazit ven a objevovat svět. Přestože jsou to společenské bytosti, jsou prudce nezávislí. Mají svůj způsob myšlení a života. Nikdy se je nesnažte ohradit, jinak ze situace co nejrychleji utečou.\nKdykoli však potřebujete provést výzkum, abyste co nejrychleji přišli na řešení, je Uran ve znamení zvěrokruhu Střelec tou nejlepší volbou. Rádi se vrhají na druhé a předávají jim svou moudrost. A jejich nadšení je nakažlivé.\nA díky jejich pokrokovému pohledu na život a poznání se s nimi nikdy nenudíte. Ve skutečnosti nikdy nevíte, co můžete od Urana ve Střelci očekávat příště. Někdy to ani sami nevědí! Jejich nálada a chování jsou nepředvídatelné, a tak to mají rádi.\nCo je to Bhava Lagna?\nTibetský mastif versus lev:\nNejlepší bitcoinová baterie: Kompletní průvodce


Seznamte s mnohými podobami jógy | Green-market.cz\nSeznamte s mnohými podobami jógy\nPower jóga, Hathajóga, Hot jóga a další. Znáte je všechny? Potřebujete se zorientovat? Přečtěte si náš článek a vyberte si pro sebe tu pravou.\nJóga patří mezi jedno z nejstarších učení na světě. Cvičí se po staletí. Utvářela se společně s civilizacemi a vyvíjela ruku v ruce s naší společností. Možná by se staří mistrové velmi divili tomu, co nyní považujeme za jógu. Kdo ví. Ovšem moderní svět jógu miluje a cvičí ji v mnoha podobách. Historii i základní představení jógy máme už za sebou. Představme si tedy některé směry jógy.\nJóga se hodí pro každého. Mohou ji cvičit ženy, muži i děti. Pravidelné cvičení jógy uleví všem, především lidem se sedavým zaměstnáním. Pomůže protáhnut celé tělo a přispívá k jeho zesílení a pružnosti. V současné době je vnímána sice spíše jako aktivita pro ženy, ovšem v minulosti to platilo přesně naopak. Mohli ji cvičit především mistři a patřila především mezi domény mužů.\nJóga s sebou přináší mnoho cílů a požitků. Klade důraz na nenásilnost cvičení. Proto lekce vždy přizpůsobíme věku a možnostem. S nikým nemusíme soutěžit a nemáme kam spěchat. Vychutnávejme si krásu pohybu a sílu přítomného okamžiku. Jen takto si naplno užijeme krásu cvičení a vydáme se tou správnou cestou. Přizpůsobení a respektování možností, dechu a plynulost pohybu také hrají důležitou roli při bezpečnosti cvičení.\nTisíc a jedna jóga\nNeděsme se dlouhého seznamu různých druhů jógy. Ani jeden není špatný. Ani jeden není ten nejlepší. Vše závisí na přístupu, naší tělesné konstituci a možnostech, v neposlední řadě také na lektorovi. Jednotlivé styly se liší přístupem. Všechny by měly ale dodržovat čas na dýchání, klidný rytmus ásan a pravidla relaxace. Na nás už je pak vybrat si takovou, která nejvíce vyhovuje právě našim potřebám.\nBez ohledu na pojmenování lekce jógy, pohyb při jejím cvičení nepatří mezi rychlé a prováděné švihem. Správně při józe provádíme přechody plynulé, plujeme pomalu s dechem při hlubokém uvědomění pohybu a sebe sama. Nikam nespěcháme, odvíjíme rychlost pohybu od dechu a dáváme si dostatek času na jednotlivé ásany.\nZápadní svět tento styl považuje za základní formu jógy. Blíží se jejímu klasickému podání. Jedná se o klidné, jemné, pomalé a nenáročné cvičení. Skládá se z relaxace, průpravných cviků, ásan a pránajám (práce s dechem). Velký důraz klademe na dech, dobré provedení a delší výdrž v každé pozici a její prodýchání.\nVelmi rozšířený a oblíbený styl. Dynamická forma cvičení, která spojuje ásany do sestav a sekvencí. Patří mezi náročnější fyzická cvičení. Důraz dáváme na sílu a ohebnost těla. Můžeme ji cvičit i při hubnutí či udržení váhy. Každá hodina může být jiná, protože pořadí pozic není jasně dané. Prvky jógy se zde mísí s moderním cvičením například s pilates.\nNejedná se o jógu jako takovou, ale cvičení z ní vychází. Speciální lekce pro ženy, které má za úkol pomáhat s harmonizací ženské energie a srovnání hladiny hormonů. Upravuje cyklus, oddaluje menopauzu a napomáhá hormonální rovnováze.\nHot jóga není konkrétní styl, ale cvičení jógy s výrazným prvkem navíc. Cvičíme v teplotě kolem 40 stupňů s vyšší vlhkostí vzduchu. Obnáší 26 pozic. Podporuje lymfatický systém, imunitu, detoxikaci orgánů, zvyšuje kapacitu plic, výdrž a posiluje srce i pružnost kloubů. Díky nadměrnému pocení pomáhá spálit více kalorií, ovšem není vhodná pro děti, chronicky nemocné, jedince s kardiovaskulárním onemocněním ani těhotné ženy.\nJak již prozrazuje název, tyto lekce mohou cvičit především těhotné ženy nebo ženy po porodu. Procvičování dechu a posilování pánevního dna patří mezi faktory, které mohou nastávajícím maminkám pomoci. Tak stejně jako udržování se v kondici nenáročným cvičením, které neohrožuje miminko.\nPřítomnost vody při cvičení jógy výrazně mění prožitek, náročnost ásan i působení vnějšího prostředí na naše tělo. Voda drží tělesnou váhu, některé pozice se proto stávají jednoduššími a některé naopak těžšími.\nCvičení především pro pokročilejší, kteří mají už s jógou něco za sebou. Důležité je také zmínit, že se Acro jóga cvičí v páru či více lidech. Snoubí jógu s prvky akrobacie. Patří proto mezi náročnější lekce a pomůže zvýšit sílu, koordinaci a rovnováhu.\nMéně známé, ale velmi zajímavé směry\nDetailněji jsme si rozepsali především ty nejrozšířenější a nejoblíbenější styly. Tím ovšem jóga zdaleka nekončí. Pokud preferujeme pomalejší cvičení, můžeme zkusit Restorativní jógu. Ta pomáhá také se zotavením po zraněních a cvičí se pouze několik pozic, ovšem každá přibližně 20 minut. Jógová terapie se zaměřuje na pohyb a dech, ulevuje bolavým zádům a kyčlím, údajně pomáhá se sebe léčebnými procesy v těle. Pozice v Józe pro zdravá záda cvičíme v pomalém sledu. Soustředí se na aktivaci centra těla.\nIyengar jógu charakterizuje dokonalost jednotlivých ásan. K tomu se využívají různé pomůcky. Mezi pomalejší lekce patří Vinjása flow jóga, kde se pozice cvičí v plynutí s dechem. Mezi další zástupce klidnějšího cvičení patří i Jin jóga. Procvičuje klouby, vazy a pojivové tkáně, ásanám se věnuje více času. Sivanandajógu tvoří 12 pozic a jejich variace, přičemž se hodně pracuje i s duševní naukou. Pokud chceme vyzkoušet propojení jógy s tancem, pak bude to pravé pro nás Dance jóga. Model jednoho učitele a jednoho žáka razí Viniyoga. Nejedná se tedy o skupinové lekce.\nPro pokročilejší existují náročnější lekce jako třeba Aštanga jóga, která se zaměřuje na cvičení pravidelných a neměnných sekvencí. Fyzicky náročná a zároveň velmi meditativní Dživamukti jóga vznikla v New Yorku a zahrnuje například i zpívání manter. Při Mysore józe si každý cvičí sestavu ve vlastním tempu, proto bychom při tomto cvičení měli mít už s jógou více zkušeností. Pod vedením zkušeného učitele můžeme vyzkoušet také Tantra jógu. Ta společně s Kundalini jógou, která z ní vychází, patří ovšem mezi velmi těžké a náročné praktiky.\nVybrat si tu nejvhodnější lekci pro sebe se může zdát jako oříšek, že? Když je navíc nabídka tak široká! Ovšem jednoduše nám pomohu zúžit výběr naše preference, není na škodu se také poradit s někým blízkým či přímo s lektorem, který nás dokáže navést na tu správnou jógovou cestu. Rovněž se neobávejme vyzkoušet více stylů a zjistit v praxi, co nám vyhovuje a co už ne. Přejeme krásnou cestu při objevování tajů a krás jógy.


Lenka Pavlíková | NejInfografiky.cz - Část 7\nJak řádila chřipka v Evropě v sezóně 2018-2019? Detailní údaje shrnuje následující infografika. Čísla ukázala, že pacienti byli nejčastěji napadeni virem H1N1 a H3N2. Výskyt onemocnění v Evropě kulminoval mezi čtvrtým a sedmým týdnem v letošním roce.\nChřipková epidemie se letos nevyhnula ani České republice. Netrvala ovšem tak dlouho, tudíž výskyt tohoto onemocnění infografika ukazuje jako mírný až středně intenzivní. Zato na Maltě se s viry potýkali déle než 5 týdnů.\nSoučástí té správné marketingové strategie je i reklama na sociálních sítích. Následující infografika shrnuje 7 bodů, na které byste neměli zapomenout při plánování. Než začnete s marketingovou kampaní, určitě nezapomeňte popsat svou cílovou skupinu, pro níž nabízíte produkty či služby a na kterou budete cílit reklamou.\nDůležité je ujasnit si i to, jaký obsah vaše cílová skupina pravděpodobně vyhledává. Pak zaujměte článkem, videem nebo třeba graficky propracovanou infografikou z vlastní „dílny“?\nJen minimum žen v Británii zastává vedoucí pozice\nKategorie Byznys vložil Lenka Pavlíková\nJen 35 % vedoucích pozic ve Velké Británii zastávají ženy. Podle průzkumu společnosti SME Loans, která se zabývá financováním malých a středních podniků, mají ženy hodinou mzdu o 8,6 % nižší než jejich mužské protějšky. Proč? 69 % dotazovaných žen se domnívá, že je společnost vede k tomu, aby upřednostnily rodinu před kariérou.\nDalší z bodů průzkumu se zabýval žádostmi o podnikatelské úvěry. Pouze 16 % z nich podaly ženy. Přitom jsou ve splácení spolehlivější než 70 % mužů ve vedení různých podniků.\nInfografika, která učí vytvářet infografiky\nKategorie Vzdělání vložil Lenka Pavlíková\nUž jste uvažovali nad tím, že byste se pustili do tvorby infografiky na vlastní pěst? Pak mějte po ruce tuto infografiku, která vás povede, a pusťte se do práce.\nV prvé řadě je potřeba promyslet, jaký obsah infografiky bude ideální, aby zapůsobil na vašeho cílového zákazníka. Obecně mezi nejoblíbenější patří různé průzkumy a časové osy s důležitými čísly a fakty, která lidem přinesou potřebné informace. Jakmile vymyslíte téma, rozvrhněte si, jak by měla finální grafika vypadat, a to nejen po stránce obsahové, ale i té designové.\nPodle následující infografiky oči čtenáře přitahují jasné barvy a větší vizuální prvky. Možná si ve vašem případě dobře povedou ilustrace, ale třeba i grafy, tabulky nebo ikony. Tvořte, hrajte si s grafikou a až budete mít hotovo, určitě svou infografiku sdílejte tam, kde ji budou mít cíloví zákazníci pěkně na očích – na webu, sociálních sítích nebo ji rozešlete e-mailem.


Mlsní jazykové: Ořechový chléb\nUž je tomu celkem dávno, co jsem naposledy pekla chléb. I když považuji domácí pekárnu za geniální vynález, znervózňuje mě hranatý tvar výsledného bochníku a nedostatek vložené vlastní síly (a lásky, chcete-li). Proto jsem si chlebík uhnětla sama v ruce a pěkně se s ním popatlala.\nRecept jsem měla vyhlídnutý už nějakou dobu u Anne's Food a minulý týden našla jeden den, kdy jsem (mimo jiného) mohla věnovat pořádnému vymazlení vlastního ořechového chleba.\nOřechový chléb (rozpis na 1 bochník)\n3,5 dl vlažné vody\n330 g pšeničné chlebové mouky\n60 g žitné mouky\nVzhledem k tomu, že jsem chronický nedodržovač a pozměňovač postupů, jsem nedělala ani tento chleba úplně podle toho, jak to popsala Anne, ale zhruba následovně:\nZ droždí, medu, lžíce mouky a trošky vlažné vody jsem zadělala kvásek a čekala, až trošku vzejde.\nMouky, sůl a chlebové koření jsem smíchala dohromady.\nKe směsi jsem přidala kvásek, zamíchala a postupně zapracovávala i zbylou vodu.\nHnětla jsem, hnětla několik minut.\nNakonec jsem vmíchala lehce podrcené ořechy. (Ve skutečnosti jsem na ně zapomněla a vmíchala je až po prvním kynutí :)\nVytvořený bochníček jsem dala do utěrkou vyložené ošatky a utěrkou i přikryla. Ještě jsem ji malinko pocákala vodou, aby těsto neuschlo.\nPak už jsem jen každou cca hodinu až dvě (v závislosti na tom, jak bylo těsto vykynuté, nebo jak jsem si na něj vzpomněla) těsto znovu prohnětla a vrátila zpět do ošatky. Nějaké překládání, co popisuje Anne, jsem ve skutečnosti moc nepochopila :) Celkem jsem bochník přehnětla asi čtyřikrát, ale bylo to tak náhodné, že ani pořádně nevím.\nNakonec jsem těsto vyklopila na plech vyložený pečícím papírem, nechala ještě maličko nakynout, opatlala ještě trochu moukou a šupla do trouby rozpálené na 250°C. Brzy jsem zjistila, že to bylo moc. Podle původního receptu se to při této teplotě mělo péct nějakých 35 minut, ale já asi po deseti, kdy jsem ucítila pálící se pečící papír, stáhla teplotu asi na 200°C a nechala chléb dopéct při téhle teplotě.\nSamozřejmě se mi trošku připálil - ale spíš jen ořechy vykukující z těsta, chléb by famózní i tak. Sice nemám ráda takové ty přehnaně moučné chleby, ale je pravda, že v tomhle případě mouka ochránila chléb před totálním spálením (a neškodilo by oplácat bochník před pečením moukou ještě trochu víc).\nPokud na bochník poklepete zespodu a vydá dutý zvuk, je upečeno. Stačí už nechat vychladnout, ideálně na nějaké mřížce a pak už jen nakrájet, namazat máslem a užívat si křupavosti čerstvého chleba a souladu jednoduchých chutí :)\nJá zrovna pěstovala na okně řeřichu nebo něco takového, tak jsem zelené zimní vitamíny nemohla nevyužít.\nVystavil Ája Voráčková v 19:36\nŠtítky: chléb, vlašské ořechy\nKačka Žvýkačka 3. února 2011 10:54\nRozhodně vyzkouším, peču taky ořechový, ale dávám ješte rozinky a navíc všechno zoufale od oka, tak jednou zkusím dodržet recept i postup. Dík.\nÁja Voráčková 6. února 2011 22:28\nHm.. Rozinky v chlebu mě moc nelákají, ale třeba se k tomu také jednou dopracuju :)\nUnknown 28. července 2013 11:12\nSkvělý,vypadá nádherně:) Taky začínám flirtovat s domácím pečením chlebíku:) Ořechový mám na seznamu také :-)\nÁja Voráčková 29. července 2013 8:49\nDěkuji :). Dneska bych už asi zkusila raději kváskový. Jen, jak jsem psala v nedávném článku o sletu kváskových fanatiků, chleba moc často nejím a kváskový kupuji ve Sklizenu, proto se mi zatím do vlastního pečení moc nechce. Nicméně ořechy v chlebu opravdu doporučuji :).\nAnonymní 20. června 2014 11:29\nPráve sa pečie. Ja som cesto dala vypracovať pekárničke, potom som ho s pridaním ešte trochu múky ručne raz premiesila a dala do ošatky vykysnúť... jaaj a omylom som miesto ražnej/žitnej múky nasypala ovsenú... :-) tak uvidíme výsledok, keďže štyri miesenia určite neboli a ešte aj múky som si poplietla...\nAnonymní 20. června 2014 16:53\nChlebík nemá chybu, aj bez štyroch miesení a s ovsenou múkou namiesto ražnej/žitnej :-) Vďaka za recept... Je super\nAja 23. června 2014 20:54\nMyslím, že ta čtyři hnětení jsou zbytečná. :) Dneska bych ten chleba už dělala taky úplně jinak. A hlavně z kvásku. :)\nKaždopádně jsem ráda, že chutná!


Žádný člověk není pro svého kuchaře naprostá zrůda – dokonce ani někdejší prezident Ugandy Idi Amin, přezdívaný řezník z Kampaly, i když ten k tomu měl blízko. To je jeden z poznatků ze sbírky...\n„Umlkly Milošovy oblíbené písničky, které jsme si pouštěli, jako by měl kdykoli vejít a připojit se k nám. Obývákem se nenese kouř jeho doutníků ani vůně espressa s kapkou Baileys ani zvuk CNN ani,...\n„Elišku nešlo ve vzpomínkách polapit jako rodiče a ostatní sourozence. Nechtěl jsem si příliš vymýšlet a ona toho využila a vysmekla se slovům,“ charakterizuje spisovatel Ivan Kraus svoji mladší...\nRomán současného moldavského spisovatele a novináře A ráno přijdou Rusové splétá několik osudů v rozmezí od osmdesátých let minulého století po blízkou budoucnost — mladík krátce po vystudování...\nGrónsko. Největší ostrov světa, fascinující místo, které nepřestává lákat dobrodruhy. Právě do Grónska zamířil dánský spisovatel a námořník Jørn Riel s čerstvým diplomem z Námořní akademie v...


Paintball Liberec | Slevomat.cz\nOblíbený paintball v Liberci.\n„Super akce, dobrá organizace :)“ — Jana, Před 2 roky\nSuper akce, dobrá organizace :)\nHelmy a rukavice v dezolátním stavu, některé pistole poruchové. Na začátku pán avizoval, že pokud dokoupíme nad 500 kuliček, cena bude za jednu kuličku 1,20Kč a nakonec nám účtoval 1,70Kč. Dokoupili jsme 1000 kuliček, takže nás to stálo o 500Kč více, než bylo na počátku domluveno.\nHodnocení podniku Paintball Liberec\nHodnocení všech akcí podnikuPaintballová akce v Liberci a okolíNepřekonatelná paintballová přestřelka včetně vybavení a 100 kulí\nHodnocená nabídka: Paintballová přestřelka s kompletním vybavením\nPaintball Liberec Před 2 roky\nPán vždy avizuje levnější cenu kuliček (1,25,-Kč) při koupi balíku (500 ks) na osobu, nikoliv na celý tým. Chce to jen poslouchat, když to pán vysvětluje a nebavit se.....\nA to, že někomu dojde plyn, protože střílí na prázdno i přes upozornění, není porucha zbraně.\nMasky vypadají tak jak lidi s nima zachází. Každý je hodí na zem ani vy jste nebyli jiní. A rukavice mají všechny ochranné plasty vpořádku.\npěkná adrenalinová zábava\nOrganizátor dětem nepřesně a zavádějícně sdělil cenu dokupovaných kuliček, kdy si mysleli, že si je dokoupí za 1,–Kč, na konci hry však účtoval 1,7 Kč/ks. Tím se hra některým prodražila o dalších 400,–Kč.\nHřiště je ve vojenském prostoru na vesnici na okraji města, těžko dostupné, děti bez auta se tam nemají jak dostat, pěšky nemají téměř šanci hřiště najít.\nAno, hřiště je velice daleko..... Jedna zastávka autobusu MHD je 540m. Autobus zde jezdí občas (cca po 50 minutách). Další zastávka MHD je 900m, kde jezdí tři linky po 10 minutách. Vlaková zastávka je 1,4km. Asi to jsou opravdu nepřekonatelné vzdálenosti pro děti v dnešní době.\nCena kuliček (1,25,-Kč) při koupi balíku (500 ks) na osobu. O 1,-Kč nikdy nikdo nemluví. Chce to jen poslouchat, když to pán vysvětluje a nebavit se.....\nvstřícnost a ochota personálu, prostředí…\nOrganizátor byl příjemný a ochotný, místo akce nám také vyhovovalo.\nZničené rukavice a kombinézy.\ndezinformace ohledně cen kuliček, ve výsledku cena vyjde zhruba na 450kč na osobu(sadu kuliček si budete chtít zakoupit, věřte mi). platí se až po tom, majitel využije vašeho nadšení z akce a cena nakonec bude větší než očekáváte.\nVše jak se zde píše. Majitel skvělý, vybavená perfektní. Zablbli jsme si pořádně. Doporučuji všem. Půjdeme znovu.\nPřístup pana majitele, který navíc celou akci fotí a slíbil že fotografie z akce nám zdarma pošle.\nProstor a možnost hraní různých situací a scénářů.\nVelký výběr maskáčů/kombinéz a to jsme mezi sebou měli i chlapy 195cm a 120. Moc jsme se bavili, prostě rozlučka se svobodou jak má být.\nVše. Perfektní přístup a ochota.\nJen ty helmy a rukavice bych dal nové… ;-)\nbezva závaba, dobrá organizace\nPaintball je skvělá hra, ale\núdaje z woucheru neodpovídají skutečnosti. Woucher uvádí :\nPříplatky: Další kuličky je možné na místě dokoupit za 1 Kč až 1,20 Kč dle množství. My však na místě dopláceli za kuličku 1,70 Kč. Dopláceli jsme za 2100 kuliček. Proti voucheru jsme tedy na akci neoprávněně dopláceli o 1050,– kč více


Elektronická evidence tržeb: Krok k normálním civilizovaným poměrům | Dôležite.sk - dôležité informácie, denné správy, aktuálne spravodajstvo\nNadnárodním firmám, a koncernům nevyhovuje existence nezávislých soběstačných lidí. Ani politikům ne. Kaží kšefty, berou zakázky, mohou si říkat co chtějí.\nOd ledna 2016 tomu bude konec, zlodějům, neřádům a šizuňkům.\nAuthor: Petrva Novakova # BotyNexi12\nVcelku dobrý postřeh. Podnikání bylo v poslední době stádového charakteru. Všichni se vrhali na nová odvětví, která byla zisková. Ale jen pár let, než se na tyto obory vrhli další podnikavci, sehnali si dodavatele a převisem nabídky snížili cenu svého zboží či služeb.\nPo zavedení tohoto systému se období ziskovosti těchto nových oborů podnikání díky úniku informací ještě více zkrátí, protože všichni budou chtít vydělávat velké prachy. Bohužel za cenu zkrácení období ziskovosti. Poté co se na nové kšefty vrhne hejno supů, spadne ziskovost na cenu průměrně placeného zaměstnání.\nŘíkala mi známá, že údajně z Chorvatska mizí ranní rybářské trhy. Nejsem znalý poměrů, ale asi to bude EET. Patrně většina rybářů dosud prodávala ryby načerno a po zavedení EET a zaplacení daní by se ceny jejich ryb vyšplhaly za hranici prodejnosti.\nNěco podobného,akorát z jiného důvodu se stalo v devadesátých letech v Bulharsku, kdy všichni restauratéři chtěli zbohatnout a namísto od místních rybářů začli kupovat levnější ryby z Atlantického a Tichého oceánu. Jenže turisti jim ty průmyslové ryby nechtěli jíst a tak se po letech rybolov obnovil.\n2015-07-22 04:28:03 55478017


Ekologické hnutí v těžkých časech » Sedmá generace\nfoto: Kateřina Jelínková\nHnutí, které v této úvaze budu nazývat hnutím ekologickým, vzniklo zhruba před třiceti lety. U jeho zrodu stálo přesvědčení, že nestačí chránit přírodní a krajinné krásy v jednotlivých místech, jak se domnívali ochránci přírody, jejichž první spolky vznikaly již v minulém století. Ekologické hnutí sahá dál: nechce pouze chránit přírodu před důsledky neuvážené lidské činnosti, přichází naopak s požadavkem, aby veškerá lidská činnost brala na přírodu ohled a chovala ji v úctě jako pramen naší existence. Takové uvažování sugestivně vyjádřila v roce 1962 kniha Ráchel Carsonové „Tiché jaro“, popisující možné konce využívání biocidů typu DDT v průmyslovém zemědělství. Právě tato kniha vzbudila ve Spojených státech značný ohlas a přispěla ke vzniku celé řady ekologických spolků. Proto ji mnozí považují za počátek ekologického hnutí.\nV roce 1972 vznikají dvě organizace dodnes zosobňující ekologické hnutí: Greenpeace a Přátelé Země. Průmyslové znečištění, jaderné provozy (zbrojní i tzv. „mírové“), ničení panenských pralesů a oceánů, ohrožení přírody zprůmyslněným zemědělstvím, velkoplošné plenění lesů — na těchto tématech se ekologická hnutí ustavují. Od samého začátku se tak dostávají do křížku se zájmy průmyslu. Ekologické hnutí usiluje o regulaci a odstraňování příčin ničení přírody a proniká ke stále hlubším souvislostem: od bezprostředních politických a obchodních zájmů, přes legislativní, ekonomické a politické uspořádání, až po nejhlubší souvislosti společenské, etické, civilizační a kulturní. Nepřetržitě se v ekologickém hnutí i mimo ně vedou diskuse nad podstatou ekologické otázky: v čem tkví skutečné příčiny ekologické krize? Odpověď na ni se promítá do navrhovaných řešení.\nPomineme-li propagandistické názory různých kvazi-odborných „institutů“ financovaných průmyslem, podle nichž ekologická krize vznikla v posedlých myslích samozvaných mesiášů, stále ještě zůstává spektrum názorů velmi široké. Na jednom kraji stojí názor, že postačí technologické změny, ekonomická opatření a úpravy legislativního rámce, jinými slovy známá standardní řešení (koncept trvale udržitelného rozvoje). Krajnost druhou vyjadřuje mínění, podle nějž jediná cesta spočívá v opuštění průmyslové civilizace se vším všudy a v návratu k principům kultur, které vzývaly Zemi jako svoji Matku (stanovisko radikální hluboké ekologie). Mezi těmito krajnostmi se v diskusích hledá postup adekvátní pro naši dnešní situaci.\nHlavní odlišnost všech ekologických hnutí (tedy bez ohledu na hloubku změn, jež touží vyvolat) od dřívějších spolků ochránců přírody spočívá v tom, že vždy mají silný politický náboj, neboť usilují o prosazení konkrétních změn vázaných na politická rozhodnutí. Právě proto se tato hnutí mohla plně rozvíjet pouze v otevřených demokratických společnostech. V zemích tzv. sovětského bloku se uskutečňovala především ve snaze o demokracii a občanskou společnost, jež by jejich působení předem nepodvazovala.\nV sedmdesátých letech se ekologické hnutí v západních demokraciích zprvu setkávalo s více méně vřelým přijetím veřejností, která pociťovala ohrožení přírody jako nanejvýš palčivý problém. Rychle se díky tomu vzmáhalo a poměrně snadno dosahovalo řady úspěchů především v omezování znečištění. V osmdesátých letech se ekologické hnutí již stalo respektovanou politickou silou. Svého nejimpozantnějšího úspěchu v tomto období ve velké většině zemí dosahuje vítězstvím nad jaderným průmyslem. Ekologické hnutí rozšiřuje svůj záběr — začíná stále zřetelněji provazovat konkrétní ekologické problémy (energetika, biodiverzita, doprava, lesnictví, toxické látky apod.) s otázkami společenskými (ekonomický systém, prostor pro působení občanských iniciativ, vztahy mezi bohatým Severem a chudým Jihem) a etickými (diskuse o konzumním životním způsobu, snahy o obrodu obcí, ekologická výchova a osvěta). Takto vstupuje do devadesátých let a na jejich počátku se může zdát, že hluboké změny stojí přede dveřmi. Diskutuje se mj. též o možnostech post-komunistických zemí razit novou cestu.\nAvšak dnes na sklonku devadesátých let se naopak zdá, že to byly roky pro ekologické hnutí nebývale hubené: mluví se o „zelené únavě“, „anti-ekologickém protitlaku“. Na jedné straně jako by se snižoval vliv ekologických organizací, z nichž mnohé včetně Greenpeace dokonce musely radikálně omezit počty svých zaměstnanců, na straně druhé došlo k neobyčejnému posílení politického vlivu nadnárodních obchodních společností (TNCs) ztělesňujících zájmy průmyslu. Slovem desetiletí, tolik už víme, se nestalo „zelenání“ nebo „ekologizace“, nýbrž „zesvětovění“ čili „globalizace“. Jejím podstatným rysem je právě odstraňování ekologických i sociálních norem, které stály v cestě dalšímu rozmachu průmyslu. V mnoha případech tak dokonce ekologické hnutí neuhájilo ani ty pozice, jichž dosáhlo již před řadou let.\nTouha porozumět, proč se vedle ekologické krize musíme dnes zabývat i krizí ekologického hnutí, staví před nás úkol vnořit se do spleti dějů dosti komplikovaných a navzájem různě propletených. Jen část z dnešních těžkostí ekologů (zde a dále ve smyslu přívrženců ekologického hnutí) vznikla z jejich chyb či nedostatečné prozíravosti. Velká většina se vynořila buď v reakci na narůstání jejich vlivu anebo se objevily nezamýšlené jako vedlejší důsledek obecných společenských dějů, jako byl například zánik sovětského impéria.\nPokusme se nejprve pohlédnout pod slupku onoho zvláštního sousloví „únava z ekologického hnutí“. Jak mohlo ekologické hnutí veřejnost unavit? Tuto otázku nelze zodpovědět bez znalosti jeho historie a historie řešení ekologických problému.\nKaždý člověk, ocitne-li se v situaci, v níž musí řešit více komplikovaných problému, postupuje obyčejně tak, že se nejprve vrhne na ty jednodušší. Zvláště pokud se jedná o politika, vybírá si materiál, který mu umožní nejlépe do čtyř let poukázat na průkazná zlepšení. Není známo, proč by ekologické problémy měly být z tohoto pravidla vyňaty. Tak i politici, když se pod tlakem veřejnosti na počátku sedmdesátých let odhodlali upřít pozornost i na problémy ekologické, vybrali si zprvu ty snáze řešitelné. Na komíny a výpusti se pak promptně umisťují filtry, do výfuků katalyzátory, začínají se třídit odpady, rozšiřuje se zájem o výrobky šetrnější k životnímu prostředí. To vše přispívá k autoritě ekologického hnutí. K dobrému tónu mezi mnoha příslušníky středních vrstev začíná patřit otevřená podpora jeho cílů.\nVelká většina výsledků této „první ekologické vlny“ sama o sobě prospívá. Ovšem současně nelze přehlédnout, že se jedná o opatření snadno technologicky uskutečnitelná, nevyžadující na lidech žádné podstatnější změny chování. Drobným úpravám navzdory ekologických problémů v globálním měřítku spíše přibývá, což napovídá, že ne vše lze řešit „nasazením filtru“. Prosazování hlubších změn však zákonitě naráží na tužší odpor. Průmysl se brání regulaci ohrožující jeho zisky, ekologická otázka se stále více začíná spojovat s otázkou životní úrovně a mírou spotřeby. Politici se zdráhají oslabovat průmysl a k důraznějším změnám jim chybí zčásti opora veřejnosti, zčásti odvaha.\nJeště v osmdesátých letech svádí ekologické hnutí několik úspěšných bojů s velice silnými protivníky: v tom o jadernou energetiku více méně vítězí, v tom o freony taktéž. Boj o pralesy dále trvá a zatím nevyústil ve více než zpomalení zrychlování jejich ničení. Na konci osmdesátých let stojí ekologické hnutí na vrcholu sil. Přirozenou kulminaci jeho snah mnozí spatřují v Konferenci OSN o životním prostředí a rozvoji (UNCED) svolané v roce 1992 do Ria de Janeira. Přípravy na ni i průběh sám však přinášejí rozčarování a lidé po jejím skončení stojí nad ekologickou krizí snad v hlubších rozpacích než dlouhá léta před jejím konáním.\nKoncept trvale udržitelného rozvoje, který se stává díky Riu klíčovým pojmem, čelí sice kritice ideologických odpůrců z pravicových kruhů, podle nichž omezuje svobodu podnikání (v Riu takto vystupoval George Bush, u nás později Václav Klaus), ve skutečnosti se jej však děsí zbytečně. „Trvale udržitelný rozvoj“ svou vágností umožňuje rozmělnění věcných diskusí, čehož mnozí uměli znamenitě využít. Slůvko „sustainable“ pravděpodobně významně přispělo k tomu, že ekologické hnutí začíná v diskusích o ekologických problémech ztrácet iniciativu. Tu přebírá průmysl a politici, kteří demonstrují snahu učinit ekonomické aktivity „sustainable“ — trvale udržitelnými. Málo vadí, že již v Riu došlo k hrubé devalvaci tohoto pojmu, když se jím zaštiťovaly mj. nadnárodní petrochemické koncerny, mluvilo se dokonce i o trvale udržitelném rozvoji jaderného průmyslu. Ve všeobecně uznávaném neúspěchu konference v Riu a v razantním vstupu politicky stále silnějších TNCs do ekologických diskusí lze spatřovat důležitý předpoklad únavy z ekologických hnutí, neboť ta se zde paradoxně dostávají do defenzívy.\nZ principu nelze vyloučit, že ekologickou situaci mohou zlepšit čistě úpravy legislativy, ekonomiky, technologií. Je možné, že až dosud se uplatňovaly nedůsledně. Buď jak buď nijak tím není zasažen názor, soustavným prohlubováním ekologické krize podporovaný, že příčina globální ekologické krize spočívá v samotných základech průmyslové společnosti: ekonomickém růstu a konzumním životním stylu.\nDiskuse o trvale udržitelném rozvoji tuto analýzu znepřehledňuje, ale tím ji nezbavuje platnosti. Růst průmyslového hospodářství se neobejde bez přísunu zdrojů, bez prostoru, v němž se průmyslové aktivity uskutečňují, a bez produkce zplodin, splašků a odpadů. Průmyslová společnost ze své podstaty přírodu zatěžuje. Za růst průmyslové ekonomiky platíme mizením pralesů a biologických druhů v nich, ztrátou vzácných biotopů, klimatickými změnami, chemikáliemi v potravních řetězcích. Přitom růst a konzum jsou dvě stránky téže mince, jedním se zdůvodňuje i způsobuje druhý.\nZde se snad dostáváme k první zásadní příčině únavy z ekologického hnutí. Již třicet let v podstatě opakuje totéž. Unavuje svou monotónností. Už nemůže těžit ze své neotřelosti, dávno minuly časy, kdy se jednalo o módní záležitost. Situace je o to horší, že přes dílčí výsledky se globální ekologická krize prohloubila a též její řešení se zdá být mnohem obtížnější než na počátku, neboť jednoduchá efektní technologická řešení se již z velké části vyčerpala. Ale analýza neudržitelnosti ekonomického růstu a konzumu neztrácí na platnosti, a tak ekologickému hnutí, chce-li zůstat samo sebou, nezbývá než ji opakovat.\nS tím souvisí druhá příčina „únavy“, kterou lze vyložit nad klíčovým ekologickým problémem dneška, hrozbou klimatických změn. Tato otázka se svou komplikovaností vzpírá kategorickým soudům (mj. proto, že veškeré poznatky nemají podobu jednoznačných závěrů, nýbrž pravděpodobnostních výroků). Nicméně vše nasvědčuje tomu, že klimatické změny, vyvolané především spalováním fosilních paliv, skutečně začínají působit a že vážně ohrožují ekologickou stabilitu na naší planetě. Přitom odstranit jejich hrozbu nebude zřejmě možné bez radikální změny průmyslového systému, který na fosilních palivech spočívá. To se na druhé straně neobejde bez opuštění konzumu.\nČlověku nesejde na tom, zda lampičku na jeho stole rozsvěcí proud z elektrárny větrné nebo jaderné. Pokud by ale měl přestat jezdit v automobilu? Pokud by se měl zříci každodenního užívání věcí ze vzdálených krajů? Pokud by se měla zásadně omezit letecká doprava? Nevíme, zda vskutku musíme tyto kroky podniknout, ovšem jistotu můžeme mít, až když bude pozdě.\nDruhým důvodem zelené únavy bude zřejmě právě tato nejistota. Ekologická krize trvá už velmi dlouho a lidé nevědí, co všechno ještě budou muset vykonat, aby ji překonali. K tomu navíc přistupuje neobyčejná komplikovanost ekologických problémů. Jen výjimečně za nimi stojí zřejmá příčina. Kupříkladu provázanost chemického průmyslu s nárůstem výskytu rakoviny se zdá být nesporná, současně nikdo nemůže říci, která látka, který podnik, natožpak která situace odpovídá za vyvolání rakoviny v člověku.\nNavíc na přelomu osmdesátých a devadesátých let západní svět postihují poměrně hluboké problémy sociální. Ekologickému hnutí se tím sice otevírají i nové příležitosti, ale přinejmenším zpočátku na ně nedokázalo pružně reagovat. V každém případě tato třetí příčina únavy z ekologických hnutí ukazuje, že prozatím je velké většině lidí bližší košile sociálních jistot než plášé ekologické stability.\nDruhou překážkou v cestě ekologických hnutí se stává mohutnějící protitlak systému, jehož nositelé (především obchodní společnosti a politické skupiny spojené s jejich zájmy) se ani příliš netají snahou vliv ekologických iniciativ omezit. V anglicky psané literatuře se pro tento jev dokonce vžívá ustálený pojem: „green backlash“ (zde „anti-ekologický protitlak“ nebo „protitlak systému“).\nProtitlak vzniká z pochopitelných příčin. Ekologická krize se prohlubuje navzdory dílčím technologickým změnám. Proto se zvyšují nároky ekologických iniciativ na rozsah i pronikavost ústupků, které požadují po průmyslu. S tím se logicky snižuje ochota průmyslových podniků k těmto ústupkům. Princip tohoto konfliktu nelze pochopit, neuvědomíme-li si, že obě strany v něm zastávají úplně jiná stanoviska. Ekologické hnutí sleduje potřeby přírody, v tom je důvod jeho existence. Průmyslové podniky sledují své ekonomické zájmy. Z této příčiny je dohoda až na výjimečné případy vyloučena.\nJednou z nejnaivnějších tezí tradovaných v naší současnosti je teze o tzv. společenské odpovědnosti průmyslových podniků. Podle ní manažerům všech firem záleží tak jako komukoliv jinému na tom, aby naše děti mohly dýchat čistý vzduch, pít čistou vodu atd. Tož potud vesměs ano. Ovšem bezbřehé naivity se dopouští ten, kdo nerozlišuje mezi manažerovou osobní citovou náklonností a tvrdými ekonomickými podmínkami konkurenčního boje, do nějž každodenně ve službách svého podniku vstupuje. K řízení manažera jistě nekvalifikuje míra citlivosti k přírodě, nýbrž schopnost zohledňovat racionální potřeby podniku. Z logiky konkurenčního boje plyne jednoznačně, že se každý musí snažit o maximální snížení nákladů, včetně těch na opatření ekologická či sociální. Podnik, který si dopřává ve velké míře „společenskou odpovědnost“, se může kochat svou ušlechtilostí jen do té doby, než jej méně ohleduplná konkurence zlikviduje. Stejně tak manažer může překypovat empatií k budoucím generacím jen do té doby, než jej správní rada ze sebezáchovných pohnutek vystřídá ekonomem méně romantického založení. Kdo toto nechápe, neměl by se věnovat politické práci v ekologickém hnutí, ale dát se třeba na psaní poezie.\nPřitom, a to je třeba zdůraznit, předchozí argument nehovoří pro likvidaci konkurenčního prostředí, nýbrž pro jeho důslednou a tvrdou regulaci občanskou společností ve prospěch jejích zájmů ekologických, sociálních, morálních či mravních.\nNemohou-li se obchodní společnosti podvolit nárokům, jež na ně kladou ekologická hnutí, musí hledat jiné prostředky, jak si od jejich dotírání ulehčit. Takto vzniká „anti-ekologický protitlak“. Popis několika jeho projevů následuje.\nObchodní společnosti vydávají jen ve Spojených státech ročně miliardu dolarů na omezení vlivu ekologických iniciativ. Právě tolik pojme živě se rozvíjející průmyslové odvětví obchodující s „utvářením veřejného mínění“ (public relations — PR). V naší zemi dosud panuje dosti rozšířená, avšak bludná představa, že PR agentury v podstatě provozují pouze poněkud důmyslnější reklamu. Ve skutečnosti, jak dokládá vynikající studie Sheldon Ramptonové a Johna Staubera „Toxic Sludge Is Good For You“ (vydaná americkým Centrem pro média a demokracii), disponují celou škálou prostředků — od ovlivňování politiků a médií, až po metody zpravodajských služeb včetně provokace a špionáže. Veškeré služby poskytují na zakázku svých klientů.\nVe vztahu k ekologickým hnutím se propaganda průmyslu zaměřuje na několik cílů: 1) zpochybnit ideál (ekologickému hnutí nejde o příznivý vztah lidí k přírodě, ale o nastolení ekologické diktatury a neo-pohanského náboženství), 2) zpochybnit argumentaci (ekologické hnutí příznaky ekologické krize nezřízeně nafukuje), 3) rozdělit ekologické hnutí (jen nerozumní, nedospělí radikálové vystupují proti dnes již zodpovědnému průmyslu, ti rozumní a vyspělí s ním spolupracují), 4) omezit přístup ekologického hnutí do sdělovacích prostředků a jeho politický vliv v případech jednotlivých sporů (novináři i politici k tomuto ochotní bývají často motivováni finančně).\nMezi konkrétní metody patří zakládání a financování „občanských iniciativ“, které vystupují v zájmu obchodních společností. Ve Spojených státech vzniklo za asistence PR agentur hnutí Wise Use („wise use“ ve smyslu rozumného užívání přírodních zdrojů). Tuto, podobně jako řadu dalších příbuzných metod, PR agentury vyvinuly při svých bojích za tabákový průmysl, který se stal jejich první „zlatou žílou“. Takto tehdy vznikla v USA „Národní asociace kuřáků“. Čelný představitel Wise Use Ron Arnold nenechává nikoho na pochybách, pokud jde o cíle jeho hnutí: „Naším záměrem je vymazat každou jednu ekologickou skupinu a nahradit ji skupinou Wise Use!“\nTak jako už v případě práce ve službách tabákového průmyslu, další zásadní metoda spočívá ve zřizování a financování „vědeckých“ institutů, které zpochybňují poznatky o příznacích ekologické krize. Už dříve jsem zde zdůvodnil komplikovaností a spletitostí problému klimatických změn, proč se o tomto jevu a jeho rozsahu čile diskutuje. Přesto drtivá většina vědecké obce dnes o klimatických změnách, ani o tom, že představují zásadní nebezpečí pro lidstvo, nepochybuje. Naopak drtivou většinu zlomku odpůrců tohoto závěru na hlasitosti zveřejňování jejích pochyb přímo motivují tučné částky nadnárodních obchodních společností (ropných i automobilových), které se právem cítí hrozbou účinných opatření proti klimatickým změnám fatálně ohroženy.\nV České republice se k šíření anti-ekologického fanatismu, případně závěrů pavědeckých „studií“, propůjčil ke své hanbě Občanský institut. Škoda je o to větší, že tato pražská organizace se věnuje i některým prospěšným programům (např. možnost školní výchovy dětí v rodině). Brožury Občanského institutu nesou názvy „Summit Země — karneval hlupáků“, „Zelená cesta k nevolnictví“, „Malé zelené lži“, „Trh a příroda“, „Vlastnická práva a životní prostředí“. V závěru dnes už slavné „Zelené cesty k nevolnictví“ se čte věta: „Vše, co zelení potřebují, je příležitost a nějaký Lenin.“\nUplatňování další metody „rozděl a panuj“ by nebylo možné, pokud by obchodní společnosti, případně jimi najímané PR agentury nenacházely ekologické iniciativy ochotné se za úplatu propůjčit k trapnému leštění firemních štítů umazaných ekologickými hříchy. Průmysl zde sahá k osvědčené metodě „cukr a bič“. Jako „bič“ samosebou slouží Wise Use a jemu podobné úchylky. „Cukr“ potom na sebe bere tvář byznysmena s medovým úsměvem: „Buďte rozumní, určitě se dohodneme, i my máme rádi ty vaše želvičky…“ Ekologické spolky, které se k tomuto propůjčují, dovolují průmyslu ekologické hnutí rozdělit (spolupracující tj. „rozumní“ vs. nespolupracující tj. „nerozumně radikální“), čímž hrubě podlamují jeho sílu. K tangu musí být dva, ale prvotní vina zde leží na straně ekologických organizací, takže se k tomuto tématu vrátím v příští kapitole věnované právě chování ekologických hnutí v „těžkých časech“.\nÚčinnost služeb, které PR agentury mohou nabídnout svým klientům, samozřejmě stoupá s vlivem, který mají na konkrétní politická rozhodnutí a obsah sdělovacích prostředků. Čím větší mají vliv, tím větší je poptávka po jejich službách, tím větší dostávají zakázky, o to více vydělají. A o to více mohou investovat do zvyšování svého vlivu v médiích a politických strukturách.\nVe Spojených státech PR agentury často hrají roli zprostředkovatele mezi politikem kandidujícím ve volbách a obchodními společnostmi, které financují jeho kampaň. To jim posléze umožňuje prostřednictvím tohoto politika uplatňovat rozličné zájmy svých klientů. Obsáhlá studie Sierra Clubu věnovaná rušení ekologických zákonů prokazuje tento fakt dosti výmluvně. Ukazuje, jaké prostředky jednotliví členové Kongresu dostali na svou volební kampaň od „výborů“ zastupujících firmy, jimž šlo o změkčení, případně zrušení ekologické legislativy. Kongres ekologickou legislativu skutečně velmi tvrdě okleštil, přičemž způsob hlasování jednotlivých kongresmanů evidentně souvisí s množstvím prostředků, které obdrželi.\nDalší dovednosti PR agentur se hodí zejména v případech, kdy ekologické iniciativy ohrožují některý konkrétní zájem obchodní společnosti. Ve Spojených státech se podařilo PR agentury přistihnout mj. při promyšlené diskreditaci nepohodlných knih, při vystupování pod falešným jménem, odposlechu, špionáži, provokaci (provokatér přiměl duševně vyšinutého člověka, který se hlásil k hnutí za práva zvířat, aby se pokusil spáchat atentát na majitele firmy provádějící pokusy na zvířatech). V některých případech PR agentury dosáhnou toho, že se omezuje nebo zcela eliminuje tištění zpráv nepříjemných pro jejich klienty.\nDvě největší a nejvěhlasnější mezinárodní PR agentury působí i v České republice. Hill & Knowlton hájí zájmy ČEZu. Burson & Marsteller bojuje v zájmu firmy TVX proti odpůrcům těžby zlata v Kašperských Horách.\nVeškerá anti-ekologická propaganda se jistě neděje z vůle a za peníze obchodních společností. Ty na ní pouze mají přímý zájem, a proto v ní hrají podstatnou inspirační a sponzorskou roli. Jako vždy, objeví-li se nějaký dogmatismus s hřmotnou propagandou, dobrovolně se připojují další jedinci z různých důvodů, od politických po psychologické. Démonizaci ekologických hnutí tak holdují různí pravicoví ideologové s argumentem, že v ekologickém hnutí povstal nový levicový totalitarismus. V České republice se tímto myšlenkovým schématem projevoval zvláště Václav Klaus, po něm je z neznalosti, servility či exhibicionismu opakovali někteří publicisté.\nDémonizace ekologických hnutí bohužel mnohdy bývá předstupněm k pokusům o jejich likvidaci. V České republice se takovým stal známý případ „seznamu extrémistů“, v němž šlo právě o pokus politicky znemožnit nepohodlné ekologické iniciativy, které se na seznamech ocitly ve společnosti anarchistů, skinheadů a štěpánovců.\nI to však není než peříčko proti nejstrašlivějším projevům soudobého „anti-ekologického protitlaku“, kterými se staly případy fyzické likvidace předáků ekologického hnutí, jako je dodnes nevyjasněný požár kanceláře Přátel Země v Kostarice, při němž uhořely čtyři přední osobnosti tohoto sdružení, nebo zavraždění nigerijského ekologa, spisovatele a ochránce práv menšin Kena Saro-Wiwy, na němž nese vinu vedle nigerijské junty i firma Shell.\nTřetí příčina „těžkých časů“ má svůj původ v proměně celkové společenské situace, k níž došlo, aniž by na tom měl kdokoliv konkrétní zásluhu — prostě z podstaty procesu, jenž Václav Havel před dvaceti lety v Moci bezmocných nazval samopohybem technické civilizace.\nTěžko lze západním zemím zazlívat, že všemi prostředky posilovaly svůj průmysl, usoudily-li, že právě na této frontě se rozhodne boj se sovětským imperialismem. Ostatně jak se ukázalo, bylo to přesvědčení správné. (Je příznakem našich paradoxních časů, že za své osvobození od Sovětů vděčíme síle, která nás možná nakonec i s celou naší civilizací zničí.) Leč vedlejším účinkem posilování průmyslu se stalo narůstání moci obchodních společností natolik výrazné, že se již dnes takřka vymanily všem prostředkům demokratické kontroly. Celý PR průmysl v podstatě není ničím jiným než nástrojem obchodních společností na paralyzování demokratických institucí tam, kde se pokoušejí obchodní aktivity regulovat.\nSvětová moc obchodních společností se upevňuje též prostřednictvím působení Světové banky, jejích regionálních modifikací a Mezinárodního měnového fondu. K přímé institucionalizaci moci TNCs dochází na půdě Světové obchodní organizace a do značné míry klíčový boj dneška na tomto poli probíhá nad Mezinárodní úmluvou o investicích (MAI), jejíž schválení by hospodářské zájmy TNCs nadřadilo právu národních vlád určovat domácí hospodářskou politiku. Zvyšuje-li se takto bezpříkladně moc TNCs, mohou samozřejmě daleko účinněji čelit tlaku ekologických iniciativ.\nNa postavení ekologů dvojsečně dopadá též zánik sovětského impéria. Tato sama o sobě jistě šťastná událost ve svém důsledku vedla mj. i k tomu, že demokracie a osobní svobody, stejně jako kvalitní sociální a ekologické normy, přestaly mít v západních zemích statut „komparativních výhod“. I tento fakt se jistě podepisuje na zvyšující se tvrdosti v omezování prostoru nepohodlným občanským iniciativám, mnohé z popsaných praktik PR průmyslu se evidentně přílišnými ohledy na demokracii nezatěžují. Bigotní zastánci současného systému navíc šmahem známkují ekologické hnutí jako reinkarnaci komunistů a nepřítele číslo jedna.\nPoslední důležitý rys samopohybu tkví v překotných technologických změnách, k nimž v uplynulých desetiletích došlo. Osobní počítače, faxy, elektronická pošta, kopírky atd. nepochybně zvýšily výkonnost ekologických iniciativ, ale v poměru nesrovnatelném zvětšily síly průmyslového systému a jeho elit. Ekonomická globalizace v dnešní podobě by bez popsaných technologických změn nebyla uskutečnitelná.\nTechnologický pokrok posledních dvaceti let mj. podpořil provázanost a globální vliv TNCs, způsobil radikální změny ekonomiky (např. 90 % mezinárodních finančních transakcí má spekulativní povahu), takže možnosti národních vlád určovat domácí ekonomickou politiku se rapidně zmenšily, velkým rozvojem průmyslu významně zvýšil tlak na přírodní prostředí a stabilitu globálního ekosystému, přispěl k prohloubení propasti mezi bohatým Severem a chudým Jihem, zvýšil účinnost konzumního opojení, zbavujícího občany zájmu o veřejné dění, rozšířil možnosti TNCs podvazovat demokracii a přispěl tak k utlumení zpětných vazeb, jimiž občanská společnost sama sebe reguluje.\nRozpaky ekologického hnutí\nZelená únava, antiekologický protitlak, samopohyb systému — tyto tři jevy skládají obrázek těžkých časů, v nichž se ekologické hnutí ocitlo. Samo však není na svém nynějším postavení bez viny. V dobách, které mu byly nakloněny, se v něm podle všeho málo myslilo na to, že by tomu také někdy mohlo být jinak.\nEkologické hnutí vynesené ke svým úspěchům na vlně mimořádné podpory veřejnosti se chovalo, jako by počítalo s tím, že se na tuto podporu bude smět spoléhat vždy, aniž by o ni dále svědomitě usilovalo. Těžiště jeho působení se postupně přesunulo z místních problémů, v nichž se opíralo o podporu občanů dotčených neblahými průmyslovými provozy, k lobbyingu, čili působení v parlamentních a vládních kuloárech. Někde se části ekologických hnutí dokonce převtělily do podoby politických stran. Jistá ztráta kontaktu s problémy na nejnižší úrovni se ukázala jako vážná neprozíravost, na niž dnes ekologické hnutí těžce doplácí. Když mu přestávají v parlamentních kuloárech naslouchat, trpce shledává, že nemá na místní úrovni dostatečnou sílu, o niž by se mohlo opřít.\nOvšem vůbec nejhrubší chyba se snad stala tehdy, když ekologické hnutí, opojené svými počátečními úspěchy, učinilo z úspěšnosti zdroj své autority. V západních zemích začalo ekologické hnutí záhy působit dojmem, jako by mu snad nevyzpytatelná cenzura odmítala propustit i ten nejnicotnější letáček bez výčtu dosavadních úspěchů vydavatele. Vznikl tak obraz soustavně vítězících idealistů, kteří se obraceli na veřejnost stále častěji pouze s žádostí o finanční podporu, s jejíž pomocí slibovali vítězit ještě velkolepěji než dotud. Nejdále dovedli tuto techniku v Greenpeace, ale obdobně utvářely svůj obraz prakticky všechny ekologické spolky. Jakpak by se neocitaly v hlubokých rozpacích, když přišly těžké časy a úspěchy se prostě přestaly dostavovat?\nBohužel v této situaci začal v ekologickém hnutí nabývat na síle velmi zvláštní druh „realismu“, který se začal zajímat především o to, jaké „úspěchy“ lze vůči ohromné síle systému prosadit. Tento zájem v myšlení stále více nahrazoval zájem o to, co příroda skutečně potřebuje. Ekologické hnutí se zde stává obětí ideologie úspěchu. Namísto realismu, který by vycházel z posouzení možností zásadně pomoci změnit postavení přírody a vedl by patrně k závěru, že příchod těžkých časů možnosti ekologického hnutí silně omezuje, se prosadil „realismus“ v podstatě politikářský. Vlivný proud v ekologickém hnutí přistupuje na to, že se za úspěch budou vydávat i výsledky, které ve skutečnosti žádným úspěchem nejsou, mnohdy dokonce právě naopak. Obyčejně se nejedná o vypočítavost, spíše o racionalizaci kompromisů, při nichž se opouštějí základní principy, z nichž ekologické hnutí vzniklo.\nTak se ve Spojených státech rozmáhá kompromisní tzv. multisektorový přístup. Ekologické iniciativy se nutí do spolupráce s průmyslem, která v převážné většině případů slouží hlavně jako laciná reklama obchodním společnostem. Do této kategorie spadají dobrovolné závazky nadnárodních obchodních společností, dohody o dobrém sousedství firem a obcí, nejrůznější kulaté stoly, při nichž se ústa všech zúčastněných provětrávají bezobsažnými frázemi o trvale udržitelném rozvoji. To vše především dovoluje obchodním společnostem pokračovat v destruktivních praktikách.\nV České republice se ztělesněním těchto poklesků stává Nadace Partnerství. Její nedávná dohoda s biotechnologickou firmou Monsanto účinně podrývá aktivity mezinárodních organizací, které vedou kampaně proti bezohledným praktikám této společnosti. Je to podobný druh omezenosti, jakou před nedávnem projevila kanadská odbočka WWF, když se rozhodla udělit ekologickou cenu jedné z nejbezohlednějších firem, společnosti Shell, za to, že se uvolila ušetřit jakousi rezervaci. Že by „appeasement“?\nOvšem v tuzemsku vůbec nejdále v tomto směru došla organizace Tereza, která se domnívá, že provozuje ekologickou výchovu. Její materiály pravidelně zdobívá emblémek ČEZu, čili podniku, kterému se v páchání ekologických škod v českých zemích nevyrovná žádný jiný. Též o vztahu ČEZu k demokracii by české protijaderné hnutí mohlo dlouze dramaticky vyprávět. Jako když komunisté platili své mládežníky, aby jim pořádali mírové festivaly, tak si ČEZ platí svou Terezu. Tehdy mír ve stínu SS 20, dnes ochrana přírody ve stínu temelínských věží. Kdyby se mu neprodala, musel by si snad ČEZ založit vlastní Terezu. Uznáváme-li zásadu, že ekologický přístup ke světu se nevyčerpává technickou znalostí jak pěstovat květinu v truhlíku či ozelenit střechu, ale je především konzistentním morálním postojem k okolí i sobě samému, potom se ve skutečnosti Tereza dopouští na duších dětí těžké hrubosti. Vštěpuje jim bezděčně zásadu, že není takový ideál, aby se nemusel shrbit kvůli penězům.\nProti tomuto demagogickému relativismu (do omrzení obhajovaném šachistickou floskulí, že nic není jen černé či bílé) je nutno se vší rozhodností vystoupit. Též z toho důvodu, že posiluje svůj ještě nebezpečnější protipól. Ekologická krize umocňovaná zdánlivou bezmocí ekologického hnutí rozpaluje mysli některých natolik, že se v nich rodí těžko kontrolovaná vášeň, případně bezbřehá beznaděj.\nVzorový příklad takové posedlosti představuje dosud ojedinělý případ amerického teroristy Unabombera, jehož manifest poněkud senzacechtivě vydalo před nedávnem nakladatelství Votobia. Lze bohužel předpokládat, že s postupující ekologickou krizí, demagogicky relativizujícími reakcemi na ni a bagatelizováním ekologického hnutí bude podobných projevů zoufalství přibývat.\nNebezpečí fanatismu číhá všude tam, kde se ekologického hnutí dotkne anarchismus, tento pud bortit přetavený v politický směr. O tom vypráví jak zápalné lahve vrhané u Gorlebenu, podpalující zejména pověst tamějšího, jinak vynikajícího občanského hnutí, tak i některé projevy anarchistů zdejších, například těch parazitujících na akcích občanské neposlušnosti u Temelína.\nSnad poslední zaznamenáníhodnou hrozbu tohoto druhu představují pokusy 0 ozeleňování marxismu, případně jeho panožek. Tak nás poučuje o ekologických hrozbách poslanec Ransdorf, jako by nevěděl, jaký vztah k přírodě vyplývá z dialektického materialismu. Působí nemístně, chce-li představitel hnutí, které se ještě včera vzpíralo pochopit smysl ochrany práv lidských, brát dnes pod svou ochranu přírodu.\nRomantickému nadšení pro Sověty v počátcích se dnes podobá obdobně módní a obdobně poučené zaujetí pro latinskoamerické gerily, místo Lenina velitel Marcos.\nZvláštní, od předchozích případů jistě odlišný, projev dogmatismu, do nějž se promítá tíživá atmosféra těžkých časů, lze spatřovat i v myšlenkovém směru, který bychom mohli nazvat „katastrofismem“. Přívrženci tohoto směru, k nimž se počítá i nejedna autorita, tvrdí, že ekologický kolaps už je nevyhnutelný. Poněvadž se jedná o metafyzický výrok, jeho pravdivost je neověřitelná. To mu však nemusí ubírat na odzbrojující účinnosti v šíření paralyzujících nálad.\nNaději na dobrou budoucnost ekologického hnutí vidím v nesnadné plavbě mezi Skyllou demagogického relativismu a Charybdou dogmatického fanatismu.\nJakkoli to může znít na první poslech nepravděpodobně, myslím, že nejsilnější zbraní ekologického hnutí v těžkých časech je trpělivost. Jak si máme dopřávat trpělivost, když čas tak nesmlouvavě hraje proti přírodě? Právě proto, že současně hraje pro ekologické hnutí. Poučeni otřesnými událostmi tohoto století víme mj. to, že žádná zásadní změna nemůže být trvalá, pokud ji lidé nepřijmou z hloubi duše za vlastní. Bohužel podle všeho mnozí naši bližní musí vidět přírodu ještě více popleněnu a mezilidské vztahy ještě více rozvráceny, než jak se jim ukazují dnes. Teprve pak se odhodlají k zásadnějším činům. To však je zcela evidentní, že již dnes výrazně přibývá lidí, kteří se poohlížejí po životaschopnější existenci, než jakou jim nabízí vpravdě virtuální realita konzumního standardu. Trpělivost, o niž mi jde, není pasivním mletím mlýnku palci na sepjatých rukou v klíně, naopak spočívá v nanejvýš aktivním úsilí o pozměňování celkových podmínek i jedinců v našem okolí tak, aby se ekologický pohled na svět pokud možno co nejvíce šířil. Taková trpělivost je spíše než projevem slabosti demonstrací síly.\nEkologickému hnutí se dnes navzdory silným faktorům působícím proti němu nabízejí též nové možnosti. Za prvořadou mezi nimi lze považovat prohlubující se krizi sociální dokumentovanou nebývalým nárůstem sociálně patologických ukazatelů (nezaměstnanosti, rozvodovosti, drogových závislostí, delikvence mladistvých, kriminality, osamělosti) i těžkým sociálním úpadkem ve Třetím světě. Tyto jevy provází vzestup politických stran oživujících barbarské ideologie. Ekologické hnutí má jedinečnou šanci získat novou energii, prokáže-li genetickou spjatost současné globální krize sociální a ekologické. Jde tedy o jisté rozšíření ekologického hnutí na hnutí sociálně-ekologické. Jeho klíčovým rysem bude principiální odmítnutí globalizace jako procesu, jenž se stává nejvážnějším současným ohrožením přírody a demokracie. Průkopnickou, zcela zásadní práci v doložení tohoto poznatku vykonali Edward Goldsmith, Jerry Mander, Jeremy Rifkin či David Korten ve svých nedávno vydaných knihách.\nVe zdůrazňování sociálních témat se skrývá nepřehlédnutelné nebezpečí probuzení sociální demagogie, jejíž mistrovství ovládli před desetiletími komunisté. Takové nebezpečí poroste zejména ve Třetím světě, ale i jinde, s tím, jak se postupující ekologické problémy budou měnit v praktické problémy sociální (např. nedostatek pitné vody). Na západě se takovou příležitostí může stát stále vážnější téma nezaměstnanosti. Prostor k manipulaci poskytuje i v ekologickém hnutí oblíbené téma decentralizace. Demagogové se vždy vyznačovali tím, že bezostyšným zacházením s fakty dokázali využít nouze a nevědomosti lidí k získání moci. To není argument proti návrhu zaměřit důkladnou pozornost ekologického hnutí k sociálním otázkám. Pouze hlupák si zakáže přemýšlení proto, že existují i špatné myšlenky. Nicméně minulé zkušenosti velí věnovat se tomuto tématu s ukázněnou odpovědností a tvrdou odmítavostí vůči revolucionářům okresního významu, kteří by nové naléhavosti sociální otázky chtěli využívat pro své mocenské zájmy, obracející se vposledku vždy proti přírodě i demokracii. Ekologické hnutí v České republice má díky své historii všechny předpoklady zůstat vůči této hrozbě imunní. Stojí za připomenutí, že první česká ekologická organizace (považujeme-li oficiální sdružení ČSOP a Brontosaurus spíše za ochránce přírody) působila jako součást disentu — šlo o Ekologickou společnost, v jejímž čele stál Ivan Dejmal. Ekologické hnutí v zemích, jež prodělaly otřesnou zkušenost vlády komunismu, má vůči mezinárodnímu ekologickému hnutí odpovědnost, aby protestovalo všude tam, kde jinak potřebná snaha 0 propojení sociálních otázek s ekologickými začne sklouzávat k sociální demagogii.\nDobrý způsob obrany vůči těmto svodům skýtá pěstování přezíravosti ke sporům mezi levicí a pravicí. Ačkoliv pravici častěji přistihneme v postavení nesmlouvavých obhájců globalizace, zatímco levice se ochotněji propůjčuje sociální demagogii, v podstatě se jedná o dva ochabující údy těžce churavějícího těla. Ekologická otázka je z definice neutrální vůči válce mezi levicí a pravicí. V jejich boji jde o to, zda je přednější vejce (čili jedinec) anebo slepice (čili společnost) a komu se má z ustavičně kypějícího průmyslového těsta dostávat větší porce. Jenže ekologické hnutí se staví právě proti tomuto kypění. Ekologické hnutí tedy stojí v opozici proti spojené pravici a levici. Současně na jedné i druhé straně může nacházet spojence, poněvadž ekologická krize ohrožuje jak svobodu jedinců, tak blaho společnosti.\nSvým způsobem tragickou se stává role politických stran. Trefně jejich postavení v éře globalizace vystihuje německý sociolog Ulrich Beck, když říká, že se z nich staly reklamní agentury na propagování slunných stránek průmyslového rozvoje. Politické strany se dnes nacházejí v situaci zajatců obchodních společností, jež ovlivňují zájmy voličů důmyslnou a takřka k dokonalosti dovedenou konzumní propagandou v neskonale větší míře než kterýkoliv politický program. Ty už ani nikdo nečte, neboí průmysl dosáhl stavu, kdy všichni „realističtí“ politici musí chtít prakticky totéž — rozvoj průmyslu. Liší se jen v nuancích. Přesto ani v případě politických stran nelze vylít s vaničkou i dítě. Ekologické hnutí má zájem na prorůstání do politických stran, aby rozšiřovaly prostor pro působení občanských iniciativ a zvyšovaly šance na přijetí konkrétních rozhodnutí ulehčujících přírodě.\nPrávě vinou pronikavého zužování prostoru, který obchodní společnosti ponechávají k působení politickým stranám, zásadně stoupá význam občanských iniciativ, jejichž síla závisí spíše než na podpoře masy pasivních na schopnostech skupinek aktivních. Bude-li se ekologická krize projevovat naléhavěji než dnes, je dosti možné, že pronikavě stoupne význam ekologických politických stran. I tehdy však zřejmě zůstane podstatnou složkou působení ekologického hnutí organizování formálních i neformálních občanských iniciativ. Právě skrze ně totiž snad vede cesta k prohloubení demokratického systému a jeho adaptaci pro časy nesouměřitelně komplikovanější, než byly ty, do nichž se zrodil.\nEkologické hnutí může v tomto navázat na koncept tzv. nepolitické politiky, jenž v dodnes pozoruhodných a platných tezích rozpracovala Havlova Moc bezmocných. Podobně jako tehdy disent vypadá dnes ekologické hnutí vůči monstrózní síle průmyslového systému bezmocně. Nepolitická politika spočívající v trpělivém rozkrývání neudržitelných samozáhubných procesů, na nichž systém spočívá, se může i dnes stát metodou hnutí usilujícího o ekologickou demokracii.\nNepolitická politika nežádá úplné odstranění politických stran, žádá posílení politiky (jako sféry správy věcí veřejných) na úkor ekonomiky (jako sféry dobývání zisku). Žádá posílení občanských iniciativ na úkor klasických stran, poněvadž občanské iniciativy dávají lidem možnost konkrétně a každodenně ovlivňovat dění ve svém okolí. Usiluje též o rehabilitaci obce jako místa, v němž se může nejlépe prakticky uskutečňovat.\nTo ovšem nevylučuje, aby se za jistých okolností i určitá část ekologického hnutí stala politickou stranou. Vstoupí-li do zápolení politických stran, ocitá se v těžkém pokušení, kterému mnohé ze současných zelených stran podléhají. Jde ovšem o svody moci.\nEkologické hnutí vzniklo z ideálů. Chtělo změnit vztah lidí k přírodě v přesvědčení, že ten dnešní je jednak morálně neospravedlnitelný a jednak ekonomicky neudržitelný. Ekologické hnutí tedy vzniká ze vztahu k přírodě, nikoli z touhy dobývat úspěchy (jak tvrdí relativizující demagogové), tím méně z touhy dobýt moc (jak naznačují činy některých „zelených“ politických předáků). V tom tkví vůbec nejzákladnější princip ekologického hnutí. Všude, kde zbíhá ze služby ekologickému ideálu, ztrácí svoji identitu.\nVěrnost ekologickému ideálu nezaručuje vítězství. Ačkoliv se nikdy nepřikloním ke katastrofistům, podle nichž již ekologické hnutí ani vítězit nemůže, není poctivé v průběhu bitvy vzbouzet dojem, jako by vedle vítězství nemohla na jejím konci stát i prohra. Jen v této zemi o tom, že věrnost ideálu nepředplácí vítězství, vypovídají prohrané boje demokratických občanských hnutí roku třicet osm, čtyřicet osm či šedesát osm, v nichž mohou iniciativy usilující o ekologickou demokracii vidět své předchůdce. Podobně poučné jsou i dosavadní porážky a dílčí vítězství ekologického hnutí. Ekologové nemusí zvítězit, což není poznatek skličující, nýbrž osvobozující. Vedle trpělivosti druhou nezastupitelnou vlastností, díky níž si ekologické hnutí může vypěstovat takřka nezdolnou vytrvalost, je jistá pokora vůči vlastnímu údělu.\nOdpor proti ekologickému hnutí dříve či později ochabne, poněvadž paradoxně potírá též sám sebe. Projeví-li se v omezení působení ekologického hnutí, musí se nutně projevovat i v urychleném zhoršování stavu přírody (pochopitelně za předpokladu, že ekologické hnutí přírodě prospívá). Tím pádem nepřímo vyvolává ve společnosti větší poptávku po působení ekologických iniciativ.\nTěžké časy pravděpodobně pominou tím rychleji, čím méně bude ekologické hnutí podléhat jejich duchu a trapně se mu přizpůsobovat. S tímto vědomím se může trpělivě a pokorně věnovat dál své drobné smysluplné práci, zejména těmi způsoby, které se za dosavadní tři desetiletí osvědčily.\nZa takové můžeme považovat za prvé ekologické kampaně, které na rozdíl od povšechného vyjednávání s obchodními společnostmi poskytly již nesčetněkrát konkrétní ochranu přírodě a lidem před ničivými účinky rozpínajícího se průmyslu. Za druhé sem jistě patří ekologická výchova a osvěta, která čerpá z nejrůznějších zdrojů od křesťanství až po moudrost přírodních národů. Nejrozličnějšími prostředky vede člověka k poznání, že naše živobytí pochází z přírody. Ukazuje, že konzum není než droga utišující jinak nezdolnou lidskou touhu po skutečném plnohodnotném žití, jehož podstatou jsou především dobré vztahy v řádu k druhým lidem i přírodě. Konečně za třetí v dnešní konfrontaci s globalizací jde stále více i o to před sebezáhubným samopohybem systému hájit a v něm rozšiřovat prostor pro působení v předchozích dvou směrech.


Tony Trischka po letech znovu v ČR s Druhou trávou | [BlueGrass CZ] bgcz.net\nautor: Lilka Pavlak | 1. 4. 2008 | Kapely a osobnosti zahraniční | 0 komentářů\nTony Trischka stál v raných sedmdesátých letech v čele hnutí za změnu kurzu hry na pětistrunné banjo. Co bývalo dříve pouze nástrojem pro bluegrass či old time, udělalo v jeho rukou krok dopředu k náročnějším hudebním stylům. Ukázal tak cestu svým početným následníkům. K jeho nejznámějším žákům patří superhráči Béla Fleck a Alison Brown.\nPosledních 38 let ho znají nejenom ve Spojených Státech. Absolvoval nesčetná turné po zemích jako Austrálie, Jižní Korea, Japonsko, Nový Zéland a Evropa. Natočil šestnáct sólových alb pro Rounder Records a můžeme jej slyšet také na třech desítkách dalších. Nahrával s mnoha velikány, jako například s Earlem Scruggsem, Ralphem Stanleym, Johnem Denverem, Steve Martinem, Charlesem Osgoodem a s dalšími. Vydal velké množství škol, instruktážních DVD a kazet pro hráče na banjo. U nakladatelství Music Sales Publishing právě vyšel titul „Complete Bluegrass Banjo Player“ a nedávno dokončil zatím svoji poslední „Fiddle Tunes for Banjo“ u Mel Bay Publishing.\nNa jeho v úvodu zmíněném a cenami ověnčeném albu můžete slyšet Earla Scruggse, Steve Martina (filmového komika), Bélu Flecka, Tonyho Rice, Jerryho Douglase, Sama Bushe a mnoho jiných špičkových hráčů. Trischkova fotka také zdobí titulní stranu prosincového čísla časopisu Bluegrass Unlimited (2007), a můžete si tam o něm přečíst velký článek od Billa Congera. V březnu letošního roku pak vychází nejnovější Trischkovo album pro Smithsonian Folkways Records s názvem „Territory“, obsahující duety například s Pete Seegerem, Mikem Seegerem a dalšími.\nJeden z největších žijících banjových inovátorů Tony Trischka se narodil 16. ledna 1949 v Syracuse ve státě New York. Jeho zájem o hru na banjo se probudil v roce 1963, když slyšel poprvé nahrávku Kingston Tria „Charlie and the MTA“. Již po dvou letech se stal členem kapely Down City Ramblers, kde zůstal až do roku 1971.\nV roce 1970 hrál také na banjo a pedálovou steelkytaru ve skupině Country Granola. O rok později začal hrát v kapele Country Cooking s Pete Wernickem a Russ Barenbergem. S nimi natočil pro Rounder Records tři alba, „14 Bluegrass Instrumentals“ (1971, ROU-0006), „Frank Wakefield with Country Cooking“ (1971, ROU-0007) a „Barrel Of Fun“ (1974, ROU-0033). Při natáčení posledního z nich objevil stejnou krevní skupinu s Kenny Koskem a Andy Statmanem. Tato silná trojka se dala dohromady, jejich řady posílil virtuóz na dobro Stacy Phillips, a v New Yorku založili legendární kapelu Breakfast Special. Tonyho první sólová alba, „Bluegrass Light“ (1974, ROU-0048) a „Heartlands“ (1976, ROU-0062) patřily k průkopnickým projektům a hráli na nich také členové Breakfast Special. Tony napsal většinu skladeb a vedl skupinu do nových teritorií, zatím ještě hráči na banjo nedotčených.\nPo albu „Banjoland“ (1977, ROU-0087) se stal Tony hudebním vedoucím brodwayské show „The Robber Bridegroom“. S touto show byl na turné do roku 1978. Ve stejném roce také účinkoval v projektu Monroe Doctrine. Pro své jam-sessiony ho vyhledávali mnozí muzikanti z novoakustické scény, jako David Grisman, Tony Rice, Mike Marshall, Darol Anger, Jerry Douglas a Jack Tottle. Od roku 1978 hrával s Peterem Rowanem, Richardem Greenem a Stacy Phillipsem. V roce 1981 nahráli Tony Trischka, Bill Keith a Béla Fleck pro Rounder Records pozoruhodné album „Fiddle Tunes For Banjo“ (ROU-0124) a v následujících letech natočil Tony z hudebního hlediska řadu velice významných sólových alb, jako například „A Robot Plane Flies Over Arkansas“ (1983, ROU-0171) či bluegrassově orientovanou desku „Hill Country“ (1985, ROU-0203).\nMezitím ale od začátku osmdesátých let začal vystupovat i nahrávat pro tehdy existující vydavatelství Flying Fish se svou novou kapelou Skyline. První album „Late to Work“ spatřilo světlo světa v roce 1981 (FF-261). Další tři řadové desky pro stejné vydavatelství následovaly. V roce 1984 „Stranded In The Moonlight“ (FF- 304), potom „Skyline Drive“ (1986, FF-388) a konečně v roce 1989 vydali poslední album „Fire of Grace“ (FF-479). Teprve později, v roce 1998, vyšla kompilace „Tony Trischka and Skyline – Ticket Back: A Retrospective“ (FF-664).\nV roce 1984 hrál Tony ve svém prvním filmu Foxfire a tři roky potom pracoval na soundtracku k dalšímu filmu Driving Miss Daisy. Za zmínku také jistě stojí moje oblíbená kapela Psychograss, ve které se Tony koncem devadesátých let spojil s Davidem Grierem, Darolem Angerem, Mikem Marshallem a Toddem Philipsem. Z této spolupráce vznikly dvě víceméně novoakustické desky. V jeho obsáhlé biografii i výčtu dalších zajímavých nahrávacích projektů by bylo možné přirozeně pokračovat dál, teď ale odbočím…\nV roce 1988 jste jej měli možnost spatřit na vlastní oči i vy v bývalém Československu. Během evropské šňůry se tehdy se Skyline, ještě za totality, dostali na Portu do Plzně. Tony to popisuje jako nejkrásnější šňůru svého života: „Byl to pro nás obrovský zážitek hrát před třiceti tisíci nadšených fanoušků, kteří měli výjimečnou možnost již tehdy vidět americkou kapelu zpívající anglicky.“ Vzpomíná, jak o ně bylo moc krásně postaráno. Získali zde mnoho přátel a nejvíc jim padli do oka i srdce brněnští Poutníci. Nikdy na to nezapomenou.\nDalší rok přijel na Portu znovu se svou ženou Assuntou. V roce 1991 se nečekaně objevil v hledišti na koncertě Druhé trávy na „Prázdninách v Telči“, což bylo velké překvapení! Také si v druhém setu s Druhou trávou zahrál. V devadesátých letech jezdil několikrát po Evropě hlavně s italským kytaristou Beppe Gambettou a z této spolupráce vznikla zajímavá deska „Alone And Together“ (1991). Hráli i v Čechách. Zrovna nedávno jsem ve svých archívech objevila nahrávku Tony Trischka, Beppe Gambetta a přátelé v Praze. Rok jsem si tehdy bohužel zapomněla napsat. Jistě je mnohý z vás také tehdy zažil. A snad i víckrát.\nZatím naposled byl v Čechách a na Moravě na oslavě 5 let Druhé trávy v pražské Lucerně v roce 1996. Tehdy přijela skoro celá bývalá kapela Breakfast Special. Kromě nich tam také účinkoval Peter Rowan. Tonyho vztah k Čechám je víc než vřelý. Jeho dědeček totiž pochází z Liberce. A tak se již moc těší, že znovu navštíví zemi svých předků, a to v nejkrásnějším měsíci roku, v květnu. Rád by na této cestě pozdravil všechny své přátele a příznivce. Již se nemůže dočkat, jak bude znovu hrát s Druhou trávou, s kapelou, které si velmi cení.\nV posledních pěti, šesti letech sice každoročně jezdil do Irska, ale na evropský kontinent se již dlouho nedostal. Hezké by bylo, kdyby se na jeho počest na Lochotín sjelo těch bývalých třicet tisíc diváků, aby si osvěžil krásné vzpomínky. Přestože to asi bude utopie, máte možnost ho zažít společně s Druhou trávou i na ostatních pěti koncertech. Tak si je určitě nenechte ujít. Bude to stát za to! Místa a termíny vystoupení jsou následující:\n23. 5. 2008 – Děhylov, Loděnice\n24. 5. 2008 – Plzeň, Lochotín 2008\n25. 5. 2008 – Teplice, otevírání lázeňské sezóny\n27. 5. 2008 – Praha, KD Mlejn ve Stodůlkách\n28. 5. 2008 – Brno, KD Musilka\n29. 5. 2008 – Strakonice, Jamboree\nA kdo by chtěl vědět, vidět a slyšet víc, na www.tonytrischka.com je spousta muziky a videa.\nPro česká média redakčně upravil a doplnil Milan J. Kalinics\nFotografické přílohy (zdroj – TT homepage)\nS Tony Trischkou v hudebninách


Owen se opět zranil, bude chybět až dva měsíce - Sport.cz\n29. ledna 2009 08:19 - MANCHESTER\nAnglického fotbalistu Michaela Owena čeká již poněkolikáté v kariéře delší zdravotní pauza. Devětadvacetiletý útočník Newcastlu se zranil ve středečním utkání Premier League na hřišti Manchesteru City a bude se léčit šest až osm týdnů.\nOwen odkulhal ze hřiště trávníku po necelých dvaceti minutách a vyšetření prokázalo, že má prasklou kost v kotníku. Jeho tým zápas prohrál 1:2.\nBývalý držitel Zlatého míče Owen, jehož profesionální dráhu provází zranění stejně jako střílení gólů, si tak musí počkat na svůj návrat do národního týmu. Nestihne totiž únorový přípravný duel se Španělskem a vynechá tak pod Fabiem Capellem devátý zápas za sebou. Devětaosmdesátinásobný reprezentant hrál za Anglii naposledy loni v březnu ve Francii.\nVe středu se hned ve svém prvním startu od listopadu zranil i jiný ofenzivní hráč Newcastlu Joey Barton a jeho vyřadí prasklá kost až na deset týdnů.


Jak je na tom mezinárodní koordinace ve válce proti koronavirům?\nDomovská stránka » Cestovní bezpečnost a mimořádné události » Jak je na tom mezinárodní koordinace ve válce proti koronavirům?\nJak koordinované jsou globální a regionální reakce na EU Covid 19 nákaza? Je třeba udělat více?\n"Globální koordinace ... byla proměnlivá, přičemž některé regiony si vedou lépe než jiné," řekl Dr. Osman Dar, ředitel projektu One Health v londýnské Chatham House, prostřednictvím e-mailu pro The Media Line.\nTuto variabilitu ukazuje reakce v oblasti Středního východu.\n"Část zdravotnického materiálu, který Mossad do země přinesl, je přímým důsledkem oteplování Izraele s arabskými státy," řekl Jonathan Schanzer, senior viceprezident pro výzkum v Nadaci pro obranu demokracií. izraelská externí zpravodajská služba.\nDr. Banafsheh Keynoush, americký analytik, poukazoval na to, že Izrael a členské státy Rady pro spolupráci v Perském zálivu dosud úspěšně zvládly pandemii, naříkal nad nedostatečnou koordinací na Středním východě a v severní Africe, což by mohlo bránit širší zadržovací úsilí.\n"Velmi málo se toho jako regionu udělalo kvůli nedostatku politické vůle nebo důvěry a omezeným zdrojům," uvedl Keynoush v e-mailu zaslaném Mediální linka.\nNávštěvníci ze 73 zemí nyní zakázali vstup do Japonska\nChytán v newyorském mrakodrapu během koronaviru


Půjčení auta Saint Denis | nejlepší ceny v roce 2021 - Garantováno\nPůjčení auta Saint Denis ve Francii\nCestujete do Francie? Nejlepší ceny půjčení auta v městě Saint Denis - garantováno!\nPůjčení auta Saint Denis Francie\nRentalCars patří mezi špičku ve vyhledávání levných aut k rezervaci na vaší dovolené (Půjčení auta Saint Denis), a to od většiny světoznýmých půjčoven aut. Systém vyhledávání volných auta je velmi sofistikovaný a vždy vám doporučí tu nejelpší variantu. Luxusní auta jsou vedle nabídky levných aut, další variantou, která obzvláštní vaší dovolenou. Rezervační systém vám umožní porovnat ceny aut a jejich vybavení. Potřebujete čas na rozmyšlenou? Nevadí! Rezervaci auta můžete provést online kdykoliv.\nAutopůjčovna Saint Denis nabízí kvalitní vozy světových značek. Půjčovna auta vám na přání dodá do vybraného auta dětskou autosedačkou, pojištění a navigaci pro bezproblémoho a pohodové cestování. V případě, že se rozhodnete zrušit svoji rezervaci, tak toto je bez poplatku, a tudíž nejste omezeni žádnou pokutou. Můžete tak provést rezervaci půjčení vozu bez jakéhokoli rizika pro vás nebo vaše další spolucestovatele.\nPůjčovna aut Saint Denis vám nabízí přehled všech dostupných nabídek vozů do destinace kam máte namířeno. Nabídka vozů je vždy seřazena od nejlevněšjího auta až po auta luxusnější. Platbu za pronájem vozu můžete uhradit platební kartou. Pokud si nejste jisti jak kartou platit, připravili jsme pro vás přehled základních bezpečnostních pravidel, kterými byste se měli při platbě kartou řídit. Stránky společnosti jsou zabezpečeny proti zneužití.\nVčasná rezervace a úhrada auta vám zajistí typ vozu, který jste si na stránkách zvolili. Samozřejmostí je, že automaticky získáváte slevu za on-line rezervaci auta, a to do výše až 10% z ceny. Autopůjčovna Saint Denis je tu pro vás.\nPlánujete dovolenou? Půjčovna aut Saint Denis a máte vystaráno


Na Veveří míří festival Hrady CZ. I s Lucií Bílou - Brněnský deník\nBrno – No Name, Olympic, Anna K., Ivan Mládek či Horkýže Slíže. To jsou některé kapely, které v pátek a v sobotu zavítají na brněnský hrad Veveří. Začne tam moravská část festivalu Hrady CZ.\nHrady CZ. Na hrad Veveří přijede i Lucie Bílá.Foto: Hrady CZ/ 4press\nV této bývalé královské pevnosti poprvé zahrají a zazpívají také metaloví Arakain s Lucii Bílou. „Zahrajeme naše klasické hity, jako je Cornuto či Zimní královna. S Janem Toužimským z Arakainu každý něco zazpíváme sami a poté i společně,“ řekla Lucie Bílá.\nJiž pravidelně se návštěvníci festivalu mohou těšit třeba na melodické písně Tomáše Kluse doprovázené kytarou. „Na Hradech CZ miluju, že je to dvouměsíční turné s ostatními vystupujícími. Festival je navíc putovní a má tak rodinnou atmosféru,“ zmínil oblíbený zpěvák. Fanoušci popové hudby se můžou těšit třeba na skupinu Mig 21. Komu sedí spíše rap, si zase poslechne Majk Spirita či Vladimira 518. „Snažíme se zde mít vždy ty nejaktuálnější skupiny a zpěváky z České republiky i Slovenska,“ zmínila tisková mluvčí festivalu Klára Mixová.\nKromě známých skupin si návštěvníci užijí také zázemí festivalu. Na hrad Veveří, vybudovaný ve třináctém století, se zájemci po zakoupení vstupenky na festival podívají zadarmo. Bez poplatku i přespí ve stanových městečkách, kde budou mít sociální zařízení, pitnou vodu i koše na odpad. „Užijí si také příjemnou atmosféru festivalu,“ zmínila Mixová.\nKdo navíc zaplatí za pobyt ve VIP kempu, dobije si mobil, osprchuje se a nově využije i splachovací toalety. „Chtěli jsme pro návštěvníky, kteří si připlatí, zařídit větší pohodlí,“ vysvětlila Mixová.\nAtmosféru festivalu si vždy užívá například Eva Petřivalská. „Mám jej vážně ráda, hlavně se mi líbí, že je spojený s hrady. Vždy jsou tam kapely, které ráda poslouchám. Letos se těším třeba na Vypsanou fixu nebo Rybičky 48,“ okomentovala.\nVstupenky na oba dny stojí v předprodeji 820 korun, na místě 890. Vstupenka na festival a do VIP kempu na dva dny vyjde v předprodeji 1100 korun a na místě 1200.\nFestival po hradě Veveří zavítá například ještě na Bouzov či Bezděz, nebo i na Slovensko na Červený kameň.\n19.00 Vladimir 518\n20.00 The Agony\n21.30 Arakain a Lucie Bílá\n22.30 Rybičky 48\n11.30 Trocha klidu\n14.00 Thom Artway\n16.00 Sto zvířat\n20.00 Ivan Mládek+Band\n21.00 Majk Spirit + H16


Seykorky? Park plný aktivit - Rychnovský deník\nSeykorky? Park plný aktivit\nKostelec nad Orlicí – Sobotní den byl v Kostelci ve znamení volnočasových a sportovních aktivit.\nSeykorky - kulturně sportovní akce plná netradičních volnočasových aktivit.Foto: S. Rohrová\nKonal se zde již šestý ročník kulturně sportovní akce pod názvem Seykorky, kterou pořádalo občanské sdružení Ostrov. Hlavním cílem organizátorů bylo předvést lidem netradiční sportovní a volnočasové disciplíny, které si mohou vyzkoušet sami na vlastní kůži.\nSeykorův park i přes velké horko navštívili lidé, kteří chtěli strávit čas jinak než ležením u vody. „Návštěvníci si zde zkusí žonglování, střílení z luku, chození po laně. Kostelečtí skauti zde vytvořili také lanovou dráhu. Děti si tu mohou namalovat také něco na tričko nebo vytvořit kaleidoskop. Nechceme, aby se tu lidé jenom koukali. Naším cílem je, aby si mohli příchozí vyzkoušet zajímavé aktivity sami na vlastní kůži," prozradil k průběhu akce hlavní organizátor David Andrš.\nV kosteleckém parku si příchozí vyzkoušeli mnoho nového. Interaktivní umění sem přijeli předvést umělecké skupiny z okolí.\n„Přivezli jsme ukázat například poiky, což je zábava, která pochází z Nového Zélandu. Kde se žonglovalo od nepaměti, používají se také k různým rehabilitačním cvičením. Dále tu máme také míčky, žonglovací kruhy, létající talíře a další, takže si návštěvníci mají opravdu z čeho vybírat," vysvětluje Linda Barrijová, která do Kostelce přijela s žonglérskou skupinou Ascarya.\nZajímavé aktivity si užívali v kosteleckém Seykorově parku dospělí i ti nejmenší. Velký zájem vzbuzovala disciplína slacline, při které se chodí po nataženém laně. Není to ale jen zábava, jedná se totiž i o cvičení. Při udržování rovnováhy se totiž na laně také pěkně protáhnou svaly na zádech.\n„Chodím sem s rodinou pravidelně, je to tu velice pohodové, to se mi na této akci právě líbí. Sama jsem si vyzkoušela některé disciplíny a jsem nadšená. Velice zábavně je to také pro děti, je to něco úplně jiného než skákaní na trampolíně nebo koupání v bazénu. Líbí se mi, že aktivity, které si tu mohou lidé zkusit, jsou velmi různorodé," svěřila své dojmy návštěvnice Hana Martínková z Kostelce nad Orlicí.


VŠEOBECNÉ OBCHODNÍ PODMÍNKY FIRMY VALID s.r.o.\npro prodej zboží prostřednictvím on-line obchodu umístěného na internetové adrese www.valid-mb.cz\nTyto obchodní podmínky (dále jen „obchodní podmínky“) obchodní společnosti VALID s.r.o. (dále jen „prodávající“) upravují v souladu s ustanovením § 1751 odst. 1 zákona č. 89/2012 Sb., občanský zákoník (dále jen „občanský zákoník“) vzájemná práva a povinnosti smluvních stran vzniklé v souvislosti nebo na základě kupní smlouvy (dále jen „kupní smlouva“) uzavírané mezi prodávajícím a jinou fyzickou nebo právnickou osobou (dále jen „kupující“) prostřednictvím internetového obchodu prodávajícího. Internetový obchod je prodávajícím provozován na webové stránce umístněné na internetové adrese (dále jen „webová stránka“), a to prostřednictvím rozhraní webové stránky (dále jen „webové rozhraní obchodu“).\nPřed zasláním objednávky prodávajícímu je kupujícímu umožněno zkontrolovat a měnit údaje, které do objednávky kupující vložil, a to i s ohledem na možnost kupujícího zjišťovat a opravovat chyby vzniklé při zadávání dat do objednávky. Objednávku odešle kupující prodávajícímu kliknutím na příslušné tlačítko. Údaje uvedené v objednávce jsou prodávajícím považovány za správné.\nProdávající nepožaduje od kupujícího zálohu či jinou obdobnou platbu. Tímto není dotčeno ustanovení čl.\nProdávající je oprávněn, zejména v případě, že ze strany kupujícího nedojde k dodatečnému potvrzení objednávky (čl. 3.6), požadovat uhrazení celé kupní ceny ještě před odesláním zboží kupujícímu. Ustanovení § 2119 odst. 1 občanského zákoníku se nepoužije, možnost prohlídky zboží se v případě internetového obchodu vylučuje.\no dodávce zboží v uzavřeném původním originálním obalu, které kupující z obalu vyňal a tím zboží narušil a není možné obnovit jeho původní vlastnosti. V takovém případě by totiž musel prodávající provést očištění akonzervaci zboží. V takovém případě je možné pouze dohodnout se s prodávajícím o ukončení smlouvy dohodou s tím, že prodávajícímu vzniká nárok na úhradu nákladů za očištění a konzervaci zboží vyjmutého z originálního obalu a to ve výši nejméně 20% sjednané kupní ceny takto vyjmutého zboží.\nV případě odstoupení od kupní smlouvy dle čl. 5.2 obchodních podmínek se kupní smlouva od počátku ruší. Zboží musí být prodávajícímu vráceno do čtrnácti (14) dnů od odstoupení od smlouvy prodávajícímu. Odstoupí- li kupující od kupní smlouvy, nese kupující náklady spojené s navrácením zboží prodávajícímu, a to i v tom případě, kdy zboží nemůže být vráceno pro svou povahu obvyklou poštovní cestou.\nMimosoudní vyřizování stížností spotřebitelů zajišťuje prodávající prostřednictvím elektronické adresy uvedené v těchto VOP. Informaci o vyřízení stížnosti kupujícího zašle prodávající na elektronickou adresu kupujícího.\nkontaktní osoba : Ondřej Pekárna\ntelefon: 326 333 515\nTyto OP jsou platné a účinné od 1.5.2019.