Zdeněk Procházka: Uherské Hradiště chce o cyklisty pečovat - zkuste to NaKole.cz – cyklistika, cykloturistika, cestování na kole\nNaKole.cz > Články > Zdeněk Procházka: Uherské Hradiště chce o cyklisty pečovat\nZdeněk Procházka na tiskové konferenci hovořil o spolupráci měst přátelských k cyklistům.\nUherské Hradiště se právem může nazývat „městem cyklistickým". Setkávají se tu cykloturisté, kteří sem přijíždějí relaxovat a zároveň místní obyvatelé přirozeně kolo používají ke svým pravidelným cestám.\nUherské Hradiště leží na Slovácku, na rovině, také proto je tu kolo naprosto přirozený způsob dopravy. Lidé tu jezdí tradičně, zároveň má cyklodoprava velkou podporu ze strany města. Velkým impulsem byla cykloturistika, která nabývala na významu především koncem 90. let. Město leží poblíž řeky Moravy a Baťova kanálu, přímo přes město vedou některé důležité cykloturistické dálkové trasy. Jak jsem už říkal, důležitá byla ale i cyklodoprava.\nTo znamená, že se tady na kolech vždycky jezdilo?\nJá jsem dlouho pátral, kdy ve městě vznikla první cyklostezka. Bylo to v roce 1967, kdy vznikla jedna stezka při hlavní třídě.\nCyklisté v Uherském Hradišti\nTo vypadá, že cyklistická doprava ani žádnou pomoc nepotřebuje. Proč tedy Uherské Hradiště cyklodopravu podporuje?\nV 90. letech byl už nárůst cyklodopravy takový, že to bylo nutné potřeba řešit. Bylo jasné, že je potřeba vytvářet bezpečné cesty pro cyklisty. Nejprve se tedy začala budovat síť cyklostezek. Pak se opravovaly stávající stezky, mimo jiné i ta historicky nejstarší, kterou jsem před chvílí zmínil. Pak následovaly další aktivity a kromě cyklostezek na svém území Uherské Hradiště začalo pomáhat také okolním obcím.\nU vás ve městě připadá na 13 km silnic 12 km cyklostezek. Tím se hned tak některé české město pochlubit nemůže…\n(smích) To máte pravdu. Je potřeba si ale uvědomit, že jsme součástí většího souměstí, společně se Starým Městem a Kunovicemi máme zhruba 40 tisíc obyvatel. Osobně si myslím, že rozdělení byl krokem zpět, to souměstí žije dohromady. Cyklostezky propojují Uherské Hradiště s ostatními částmi té aglomerace. A když se cyklostezky z okolních obcí a měst přivedly až na hranice Uherského Hradiště, bylo třeba také nějak řešit jejich návaznost uvnitř města.\nMluvil jste také o dalších návazných opařeních. Můžete uvést některé příklady?\nPostupem let hodně narostla také automobilová doprava. A protože prostor ve městě je jednom jeden, je třeba tu dopravu nějak usměrnit.\nMuseli jsme se rozhodnout. Zatímco cyklodoprava je ekologická, zdravá, motorová doprava naproti tomu přináší hlavně exhalace a zatěžuje nám město. Takže časem bylo jasné, kam se chceme posunout. Proto jsme začali značit vyhrazené pruhy pro cyklisty v hlavním dopravním prostoru, začali jsme zřizovat cykloobousměrky a další opatření. Také jsme přistoupili k jednomu nepopulárnímu kroku, a sice významně jsme zdražili parkování v centru města.\nMasarykovo náměstí v Uherském Hradišti nabízí především parkování pro kola.\nPopisuji teď hlavní kroky od r 2005, které se týkají historického centra města.\nJaká byla reakce ze strany obyvatel?\nTo si dovedete představit, že z toho nebyli veselí. Za první hodinu parkování najednou měli zaplatit 25 korun a za každou následující hodinu 40 korun. Když tu stáli dvě nebo tři hodiny, rázem z toho bylo více než stokoruna. Bylo to pro ně velmi nepříjemné, ale efekt to rozhodně mělo a počet vozidel v centru poklesl. Zároveň jsme poblíž centra vybudovali záchytné parkoviště, aby auta vůbec nemusela do centra zajíždět.\nKdyž se na tyto kroky díváte s časovým odstupem, jak je hodnotíte?\nCentrum teď více žije, pohybují se tu nejen lidé na kolech, ale také více pěších. Není to jen plocha osázená automobily, kam každý pouze přijede, bouchne dveřmi a zmizí na úřadě nebo v obchodě. Tím že lidé procházejí náměstím nebo projíždějí na kole, potkávají se, zastaví se a třeba si dají nějakou tu kávičku na zahrádce… To je úplně jiný rytmus.\nNáměstí, které neslouží především jako parkoviště…\nPřesně tak. Přitom v 80. letech celá plocha sloužila jako odstavná plocha pro automobily. V současné době tu nějaká parkovací místa stále jsou, ale rádi bychom jejich počet ještě snížili. Zároveň by pro vjezd a výjezd sloužila pouze jediná ulice, a to ulice Poštovní.\nUherské Hradiště leží v centru Slovácka, to je vyhlášená oblast pro cykloturistiku a hodně lidí sem přijíždí relaxovat na kole. Zároveň jste také cyklistické město v pravém slova smyslu, lidé tu používají jízdní kolo k cestě za svými každodenními povinnostmi. Máte nějaký přehled o tom, jak vypadá podíl mezi cykloturisty a dopravními cyklisty?\nPravidelně si každé dva roky děláme průzkum dělby dopravní práce. V roce 2009 byl podíl cyklistů přes 20 %, v roce 2011 už to bylo už téměř 23 %. To se týká pouze dopravy v Uherském Hradišti.\nZdeněk Procházka jednal na veletrhu Regiontour s národním cyklokoordinátorem Jaroslavem Martinkem a Jiřím Lukešem z Českého ráje.\nOdkud se vzali noví lidé na kolech? Víte, jestli původně jezdili hromadnou dopravou nebo auty?\nPři posledním měření v roce 2011 jsme zaznamenali nárůst cyklistické a pěší dopravy. Zároveň tyto výzkumy potvrdily, že podíl individuální automobilové dopravy klesá.\nPokud jde o veřejnou dopravu, nechal jsem si vytáhnout přepravní výkony za celý rok. Meziročně je tu nárůst veřejné dopravy o 2 %. Myslím, že na tom se podílejí nejen dopravní opatření, která město realizuje, ale například také zvyšující se cena benzínu.\nTo znamená, že obrazně řečeno, lidé u vás opouštějí auta, více používají veřejnou dopravu, jezdí na kole a chodí pěšky.\nMáte pravdu, ta veřejná doprava v samotném městě u nás ale nikdy nebyla tak důležitá. Při velikosti Uherského Hradiště (pozn. red. – město má 26 tisíc obyvatel včetně místních částí) je vzdálenost z okrajů samotného města do centra vždy maximálně 2 km. Mnohem větší význam má hromadná doprava pro cestování z místních částí do centra (z nejvzdálenější části, ve které bydlím, je to 7 km).\nMluvili jsme zatím o stavění cyklostezek, změnách v dopravním značení a omezení parkovacích míst. Jaké další kroky dělalo město v oblasti dopravy?\nTo jsou asi ty hlavní a nejdůležitější aktivity. Neděláme ale jen takzvaná tvrdá dopravní opatření, město také například vydalo mapy cyklotras. Zmínit bych měl i propagační akce, jako třeba každoroční slavnostní zahájení sezóny spojené s jízdou po cyklotrasách. Letos připadla akce na termín 21. dubna a zúčastnilo se jí na 600 cyklistů. Na podzim zase navazuje obdobně zavírání stezek. Na podzim se také už tradičně pořádají akce v rámci Evropského týdne mobility. Vloni jsme tu měli například akci Do práce na kole.\nOrganizujete také něco pro děti?\nMěsto pořádá pro děti Den bez úrazu. Pravidelně před koncem školního roku se věnuje jeden den výuce základních zdravotnických postupů, děti si vyzkoušejí údržbu kola, mají přednášku o dopravních předpisech nebo jízdu zručnosti. Je to taková příprava na prázdniny.\nA nyní k budoucnosti. Pokud vím, město se chystá aktualizovat generel cyklistické dopravy…\nMěsto mělo generel cyklistické dopravy vytvořený již v minulosti, ten byl ale svým způsobem účelový. Vznikl totiž jako boční produkt při žádostech o dotace v minulých letech. V rámci projektu Central MeetBike, do kterého je město zapojené, bychom chtěli připravit jeho aktualizaci. Měli bychom popsat celé město a zmapovat, kde se která řešení už udělala. Aktualizovaný dokument jsme schválili v únoru letošního roku, nyní se připravují studie proveditelnosti pro první konkrétní opatření. Půjde především o umožnění vjezdu cyklistů do jednosměrek v protisměru, zvýšení bezpečnosti na křižovatkách různými zklidňujícími prvky, aby se snížil počet kolizí.\nKromě toho připravujeme celkovou koncepci, do které budou zahrnuty všechny druhy dopravy, jak se to dělá v zahraničí – od pěší, přes cyklistickou a veřejnou až po tu individuální motorovou. Stručně řečeno, řeší se mobilita města jako celku, ne odděleně různé druhy dopravy. To je opravdu koncepční řešení.\nMluvilo se také o velkém cykloparkovišti. Jak byste ohodnotil parkování pro kola ve vašem městě?\nStojany v Uherském Hradišti jsou různého typu a různého designu. Musím říci, že to nepůsobí moc pěkně. Proto bychom rádi vytvořili jednotný styl, jednotnou vizáž. Základem je samozřejmě funkčnost stojanů, nemohou to být ty klasické „lamače kol". Pokud hovoříme o cykloparkovišti, rádi bychom instalovali parkovací boxy u vlakového a autobusového nádraží. Sloužili by především jako odkladiště pro dojíždějící obyvatele Uherského Hradiště. Kola by v nich mohla zůstávat po delší dobu. Oslovili jsme české výrobce mobiliářů, jednáme s Českými drahami o možnostech instalace.\nVelké cykloparkoviště je i před okresním soudem.\nUherské Hradiště se ukazuje jako příklad, ne vždy to ale bývá pro něj pozitivní. V městské čtvrti Jarošov je například k vidění les značek, který několikrát přerušuje cyklostezku vždy zhruba po 50 metrech. Spěchající cyklisté tak často ze stezky sjedou a pokračují po souběžné silnici, i když podle zákona jsou povinni využít právě stezku.\nBohužel, to je dáno počtem křížení cyklostezky s místními komunikacemi, který je v tomto místě opravdu vysoký. Současná legislativa a technické normy neumějí vyřešit, jak má takové křížení vypadat, aby byly splněny šířkové parametry. Pokud chceme bezpečné a legální řešení, neumíme to podle současně platné legislativy vyřešit lépe. Dokud se nezmění legislativa, bude tam stát les značek.\nJe to negativní příklad přebujelého značení, na druhou stranu jsou na křížení upozorněni jak cyklisté, tak i řidiči. Za posledních šest let, kdy tu značky stojí, jsme tu neměli ani jednu dopravní nehodu. To považuji za velký úspěch.\nLes značek v městské části Jarošov.\nDovolte mi ještě poslední otázku. Ke Slovácku patří také Moravské vinařské stezky. Jedna z nich, značená jako „Uherskohradišťská vinařská trasa", přímo městem prochází. Nedá mi to, abych se nezeptala na otázku, jak se snášejí dohromady cyklisté a víno?\nNa pozemních komunikacích jsou cyklisté členy provozu jako každý jiný a musí si zvážit případná rizika. Stejně jako kdekoli jinde je to zodpovědnost každého.\nZa sebe mohu jen doporučit, aby popíjení vína nechali na večer po skončení výletu. Dají se naplánovat i trasy, které končí ve sklípku a mnoho vinařů u nás nabízí ubytování společně se stravováním a ochutnávkou vína.\nUherské Hradiště leží 23 km jihozápadně od Zlína na levém břehu řeky Moravy. Město má 26 tisíc obyvatel. Spolu se Starým Městem a Kunovicemi tvoří městskou aglomeraci s více než 38 tisíci obyvateli.\nMěsto má bohatou historii – bylo založeno roku 1257 českým králem Přemyslem Otakarem II. Uherské Hradiště je odedávna přirozeným středem Slovácka – regionu proslulého svébytným folklórem, cimbálovou muzikou, kvalitním vínem, bohatě zdobenými kroji a řadou zachovaných lidových tradic. Nedaleko odsud se nachází Baťův kanál, který je nejen technickou památkou, ale také oblíbeným cílem výletníků a cykloturistů.\nUherské Hradiště se pyšní přívlastkem „město přátelské k cyklistům". V roce 2011 zde vznikla iniciativa Uherskohradišťská charta, která v současnosti sdružuje 22 měst podporujících cyklistickou dopravu.\nmístostarosta města Uherské Hradiště pro resort dopravy, * 1962\nVystudoval Vysokou školu dopravy a spojů v Žilině, obor provoz, ekonomika a řízení silniční a městské dopravy, od r. 1984 zaměstnán u ČSAD Uherské Hradiště na úseku autobusové dopravy v různých pracovních pozicích od dispečera přes vedoucího autobusového nádraží až po vedoucího autobusové dopravy. Od roku 2007 řídil společnost Koordinátor veřejné dopravy Zlínského kraje. Od roku 2010 místostarosta města. V oblasti veřejné správy působí od r. 2002 – členy komisí rady města Uh.Hradiště, od roku 2006 zastupitel města. Dále působí jako člen komise rady Zlínské kraje pro dopravní obslužnost. Ženatý, 3 děti.\nRedakce NaKole.cz, 01.06.2012\nCestování na kole Z východu na západ před 9 minutami\n285 cyklistů (12 přihlášených)


Novinky 2018/2019 :: SRPŠ při ZŠ TGM Náchod\nÚvod > Novinky 2018/2019\nVážení rodiče, chtěl bych touto cestou poděkovat všem za účast a podporu dětí při školní akademii konané 20.6.2019 . Děti si svá vystoupení připravily sami a opravdu bylo na co se dívat. Patří jim veliké poděkování. Děkuji všem, kteří přispěli i finanční částkou. Vybralo se 790,- Kč.\nVelké díky patří i všem učitelkám, které mi pomohly připravit na tuto akci chutné občerstvení a také firmě Primátor Náchod za vynikající limonády.\nNo a nyní zbývá již týden do konce školního roku a pak hurá na prázdniny.\nPřeji kantorům, aby si odpočali a načerpali sil do nového školního roku, dětem a rodičům, aby si užily prázdniny.\nDíky všem za spolupráci ve školním roce 2018/2019 a těším se na ten příští.\nVáženi rodiče. Dne 25.4. se od 16.00 koná schůzka Spolku rodičů a zástupců tříd . Místo konání 2.stupeň , 1. patro, učebna IC. Zvu samozřejmě i ostatní rodiče, kteří mají zájem o dění na naší škole.\n1. Seznámení s aktuálním stavem financí\n2. Výsledky zápisu do 1.tříd\n3. Sportovní třídy 6.ročníky\n4. Školní akademie\npředseda Spolku rodičů: Petr Jirásek\nMinulý týden proběhl lyžařský v Deštném v Orlických horách. Děti byly ubytovaný v Hotelu Orlice, kde měly perfektní zázemí. Paní kuchařka vařila výtečně a na sjezdovkách to taky prima jezdilo. Tak zase příští rok a doufám, že ve větším počtu. Strávit týden na horách je přece prima.\nVážení rodiče, od Náchodských firem jsme obdrželi sponzorský dar ve výši 7500,- Kč na proplacení autobusů na školní akce.\nChtěl bych Vám ještě jednou popřát krásné vánoční svátky a hodně úspěchů v novém roce 2019.\nDěkuji učitelkám a dětem za skvěle připravený vánoční program a nádherný vánoční jarmark. Celkem se za vaše krásné výrobky vybralo 12368,- . Tyto finance budou rozděleny do jednotlivých třídních fondů.\nVážení rodiče, chtěl bych všem, kteří se podíleli na sběru papíru, moc poděkovat. Nasbíralo se 920 kg za 1100,. Kč . Finance budou opět použity ve prospěch různých akcí pro Vaše děti. Příští sběr bych rád naplánoval na poslední týden v červnu 2019. Doufám, že to bude ještě lepší a bude se Vás podílet více.\nVážení rodiče, připomínám jen, že ve dnech 5.11. - 7.11. pořádá Spolek rodičů sběr papíru. Kontejner bude přistaven za školou, jako vždy.\nA dále ve čtvrtek 22.11. se konají třídní schůzky. Prosím zmocněnce tříd, aby se dostavili v 16.00 do třídy infocentra v 1.patře na 2.stupni.\nMilí rodiče, za sběr papíru v posledním týdnu školy před prázdninami jsme obdrželi 1324,- Kč .\nVšem moc děkuji a věřím, že i nyní 5. - 7.11. nasbíráme taky hodně.\nMilí rodiče, ve dnech 5.11. - 7.11. ( pondělí - středa ), pořádá Spolek rodičů sběr papíru. Za školou bude opět připravený kontejner. Prosím o co největší aktivitu, čím víc nasbíráme, tím více budu moc rozdělit pro děti na různé akce.\nVážení rodiče, učitelé a děti. Dovolte mi, abych Vás co nejsrdečněji pozdravil v novém školním roce a popřál Vám mnoho úspěchů.


sloty vyhrát skutečné peníze\nmonopolní sloty zdarma mince odkazy\nCurtatone odvolání proti Wynn navrhované $2 miliardy casino v Everett—Wynn Boston Harbor—byla řešena hlavní úder minulý týden poté, stavu životního prostředí důstojník doporučená kasina provozovatel je zapotřebí životního prostředí licenci udělí, státní tiskové výstupy hlášeny. Protože Curtatone odvolání, casino operátor řekl, že herní palace nešla otevřít své dveře pro veřejnost až do roku 2019. Wynn-1, Somerville-0.\nJane Rothchild, slyšení pro Massachusetts Ministerstvo Životního prostředí, přišel s 50-page rozhodnutí, že couval Wynn ' s plány pro casino resort, i když s některými revizemi, které zahrnují přidání služby, trajekty, rybářské molo, a kajak a kanoe spuštění v blízkosti komplexu slotů dát paměti ram v. Rozhodnutí o udělení Wynn své tolik potřebné životního prostředí povolení je nakonec na DEP Komisař Martin Suuberg, který se očekává, že vydat rozhodnutí v "příštích týdnech." Rothchild doporučení, nicméně, by uvolnila cestu pro Wynn ' s lopatami, aby se konečně kopat do země sloty vyhrát skutečné peníze.\nThe Somerville starosta se domnívá, kasino projektu bude vážně ovlivnit "zdraví obyvatel města, podle odhadů 18.000 lidí za den, se očekává, že řídit do kasina." Rothchild řekl, že město "nepodařilo prokázat", že stát udělal chybu v zadání Wynn kasino, Boston Herald hlášeny sloty k použití pro ram. "Člověk nemusí být kasíno nadšenec rozpoznat a uznat přínos, který plyne do města, když dlouho spící kontaminovaného odpadu je vyčištěn a přivedl zpět k životnosti," Rothchild řekl podle Boston Globe monopolní sloty zdarma mince odkazy.


2008–914-mobr-tydenmalynV.jpg • Autor: Respekt\nNa Pražském hradě vystavili korunovační klenoty. Premiér Mirek Topolánek oficiálně oznámil, že se na protest proti chování Číňanů v okupovaném Tibetu nezúčastní zahajovacího ceremoniálu olympijských her v Pekingu. Cena ropy poskočila ze 112 na 114 dolarů za barel. V Náměšti nad Oslavou začalo mezinárodní letecké cvičení NATO Létající nosorožec. S nastupujícím teplým jarem ohlásili prodejci rekordní růst zájmu o zahradní traktůrky a travní frézy. U Havlíčkova Brodu spadli s autem do řeky dva Mongolové. No a co, takových je. Prezident není povinen nikoho jmenovat. Ptáte se sugestivně a hloupě, odpověděl mluvčí prezidenta republiky Petr Hájek na otázku Hospodářských novin, proč prezident Václav Klaus znovu nejmenoval soudcem čekatele Petra Langera, který absolvoval práva s červeným diplomem, má za sebou několik úspěšných zahraničních stáží a velmi rád by se stal soudcem v Ostravě, kde justici na této funkci zoufale chybí lidé; Václav Klaus se tak Langerovi mstí od chvíle, kdy jej tento nadějný mladý právník dal k soudu za to, že jej prezident v roce 2005 nejmenoval se zdůvodněním, že mu ještě není třicet let (zákon přitom jako nejnižší hranici soudního postu uvádí 25 let). Spekulativní nákupy australských finančníků na chvíli vystřelily českou měnu k rekordním 23 korunám za jedno euro. Ať si koupí, co chce, když na to má, ale mě by tam neodtáhli ani párem volů, je to nejhorší kus země na světě: samí krokodýli, smrad a důchodci, komentoval bývalý ministr kultury Vítězslav Jandák (ČSSD) skutečnost, že si jeho stranický kolega a někdejší – z korupce podezřívaný – ministerský předseda Stanislav Gross koupil za 11 milionů korun byt na Floridě.\nTo nejsou naši voliči, důchodci volí ODS, řekl pak Jandák novinářům listu Mladá fronta Dnes na otázku, zda mu nevadí, že srovnáním penzistů se smradem urazil část voličů ČSSD. Média oznámila, že po čtyřiceti letech bylo obnoveno vlakové spojení mezi Indií a Bangladéšem. Pod budoucím obchvatem Kolína objevili archeologové pravěký kultovní objekt rondel obklopený sídlištěm odhadovaného stáří šest tisíc let. Družstvo českých tenistů prohrálo s Ruskem ve čtvrtfinále Davis Cupu. Počítače a elektronická síť českých protibetských organizací byly napadeny neznámými útočníky, kteří se z nich pokusili ukrást data přes rozeslané trojské koně; mluvčí organizace M.O.S.T. Matěj Kastner upozornil média, že vzhledem k typu útoků jde zřejmě o ty samé vládní či provládní pekingské hackery, kteří podle serveru wired.com stojí za vlnou útoků proti západním protibetským organizacím rozpoutanou z Číny po nedávných národně osvobozeneckých nepokojích v tibetské Lhase. Nemáme topení do vařiče, nemáme jídlo, nemáme už nic, postěžovala si v telefonátu domů česká turistka Miluše Netolická, která se ještě s dvojicí přátel vypravila podívat na severní pól a kvůli nepřízni počasí se stalo, že výletníci pak museli na pólu o den déle čekat na záchrannou přepravní helikoptéru z ruské polární stanice Barneo. V Ostravě havaroval kamion s vodíkem. Tuzemská farmaceutická společnost Zentiva se rozhodla vyrábět českou kopii viagry. Mladá fronta upozornila své čtenáře, že vychovat dítě stojí v Česku dva a půl milionu korun. Do Jizerských hor se vrátili pstruzi. Padesát českých umělců napsalo ministru kultury dopis s výzvou, že nastal čas odvolat z funkce šéfa Národní galerie Milana Knížáka, který sem byl v dobách opoziční smlouvy dosazen na základě politického obchodu a který – jak píše protestní dopis – zatáhl Národní galerii do „izolace, sebestřednosti a neschopnosti držet krok s evropským vývojem“; výtvarníci zároveň ministra vyzvali, aby na Knížákovo místo vypsal regulérní mezinárodní konkurz. V Ostravě se na jednokolejné trati srazily dvě tramvaje, tři lidé zemřeli, čtyřicet dalších bylo zraněno. Za jediný týden vzrostly dvojnásobně ceny rýže. Stoupající cena jídla zvedla evropskou inflaci na rekordních 3,8 procenta. Agentury přinesly zprávu, že prudce rostoucí ceny potravin už otřásají politickou stabilitou desítek zemí a že světu opět po letech hrozí odvěký nepřítel – hlad. V Česku stoupla spotřeba masa. Potřetí se vdala Ivana Trumpová.


Jak se můj telefon učil potápět aneb co dělat když utopíte mobil | Blog o všem trochu jinak.\nPři přípravě koupele pro naší dceru se mi podařilo do plné vany umístit můj mobilní telefon. Co dělat v případě, že se i váš přístroj rozhodne pro rozvíjení potápěčských schopností?\nUmístěníí mobilního telefonu pod vodní hladinou předcházelo, tak jak už to bývá několik zásadních maličkostí. Byla neděle večer a já jsem se rozhodl pomoci unavené manželce. Navrhl jsem tedy, že naši dceři nachystám vanu a dohlédnu na ní v koupelně. Vzal jsem tedy mobilní telefon s cílem, že si během dohledu ratolesti pročtu emaily, abych čas v koupelně při hlídání smysluplně využil. Celý plán se ovšem zvrtl, ještě než jsem dceru stihl do vany posadit. Při úpravě teploty vody, aby odpovídala požadavkům dcerky, mi telefon z kapsy vypadl a v okamžiku skončil na dně vany. Okamžitě se výhružně rozsvítil a bylo nutné okamžitě jednat.\nDceru jsem tedy předal do hlídání opět manželce a vydal jsem se telefonu poskytnout základní zdravotní pomoc. Bez okamžitého jednání totiž hrozilo poškození vnitřních obvodů, který by měli za následek předčasnou smrt mého mobilního telefonu. Elektrické obvody pod proudem a voda se totiž nemají v lásce a je nutné vždy co nejrychleji přístroj vypnout a odpojit zdroj elektrického proudu. U moderních telefonu není přitom rychlé odpojení úplně reálné, díky dnes nezřídka nerozebíratelným konstrukcím přístrojů. Ani můj čerstvý absolvent základního potápěčského kurzu v tomto ohledu není výjimkou. Přístroj má celokovové pouzdro, které přechází do krycího skla displeje. Baterka je tedy v přístroji spojena se základní deskou telefonu a nedá se jednoduše odpojit.\nVzal jsem telefon a okamžitě jsem se jej pokusil vypnout a začal jsem vytřepávat tolik vody, kolik jen šlo. Bylo ale vidět, že se mi nepodaří rychle dostat většinu vody z těla přístroje a bylo nutné se rychle rozhodnout. Pokud bych k operaci nepřikročil brzo, voda ve spojení s obvody pod proudem mohla nezvratně poškodit všechny orgány telefonu. Rozhodnutí bylo rychlé a logické. Buď budu mít krásně zavřený nefunkční telefon, nebo se pokusím přístroj rychle otevřít a možná bude po zásahu i fungovat. Rozebrání telefonu šlo oproti očekávání velmi dobře. Nikde jsem nezlomil jediný zobáček a telefon jsem otevřel téměř jako autorizovaný servis. Nutno říct, že jej drží jediný šroubek u šuplíku SIM karet. Zbytek je systém zobáčku.\nPo otevření přístroje jsem se až zděsil, kolik vody na elektronice zůstalo. Dle odhadu by k poškození určitě došlo, kdybych přístroj nerozebral. Po otevření jsem okamžitě odpojil kontakty z baterie, vysušil telefon a nechal jej několik hodin vyschnout. Po pár hodinách nejistoty jsem se rozhodl telefon opět resuscitovat. A světe div se, přístroj po chvíli začal startovat a normálně se zapnul. Telefon ani po dalších týdnech nevykazuje známky abnormálního chování, takže se dá operace požadovat za úspěšnou.\nElektronika je dnes nedílnou součástí našich životů. Nehoda, kdy se dostane do přístrojů voda není nic neobvyklého. Vždy si zachovejte v také situaci chladnou hlavu. První je nutné přístroj z vody vytáhnout, to platí pokud se bavíme o přístrojích s baterií. Pokud by Vám do kapaliny spadl přístroj napojený na elektrickou rozvodnou síť, nejprve je nutné tyto přístroje od této sítě odpojit. Jakmile přístroj vylovíte, je nutné jej co nejrychleji vysušit. Pokud přístroj otevřete zvyšuje tak pravděpodobnost, že to vnitřní elektronika přežije. Rozebrané přístroje totiž mohou vyschnout mnohem rychleji. S oživením utopených elektrických přístrojů nespěchejte. Zůstala-li by voda v přístroji opětovným zapnutím můžete přístroj zničit. Zde platí pravidlo minimálně několika hodin, v ideálním případě alespoň 12.\nSchválně, jak jste na tom Vy? Podařilo se Vám někdy něco podobného? Nebo se snad Vaše elektronika rozhodla i přes vaše varování na dráhu potápěče? Budu rád, když se o své příběhy podělíte v komentářích.\nPopis Honor 7\nNad notebookem nejezde aneb co vše se dá najít ve vašem počítači\nAutor Ijacek.007 17.04.2017 zobrazeno 2 014x Jak cigaretový kouř snižuje životnost počítače.\nno vydíš štěstí v neštěstí jsi šikulka\nPetr_eZgLo komentoval Autorádio Ford 6000CD a odemykací kód\nJana_Q7A6w komentoval Autorádio Ford 6000CD a odemykací kód\nZ tohoto množství jsme si již stihli poslechnout téměř 39% tedy 120 audioknih.\nPoslední hodnocenou audioknihou je Můj tajný život – Skutečný příběh luxusní společnice .\nPravopisné chyby Copyright © 2021 Ijacek007.cz hostujeme u wedos.cz. Generováno 0.130 vteřin. All Rights Reserved.


Obnovení důvěry v Ježíška - Tátův Svět\n29 prosince, 2019 / No Comments\nJá nevím, jak Vy ale od té doby, co mám děti, tak si Vánoce užívám víc, než kdy předtím. Dokud jsem děti neměl, tak jsem byl každý rok ve stresu, co dostanu. A to jsem měl už od dětství. Jako dítě píšete Ježíškovi a doufáte, že jste byl celý rok dostatečně hodný. Když konečně nastal Štědrý den, tak to čekání bylo vždy o to útrpnější, že se muselo vždy čekat, než táta dojí…A věřte, že ten si tu večeři vždy užíval. Polívky si samozřejmě dal raději dva talíře. Tu si přidal salát, tu řízek, nebo požádal maminku, aby mu otevřela další vánoční pivo. Celé to bylo ještě o to víc stresující, protože se muselo vždy vše po štědrovečerní večeři uklidit ze stolu a umýt nádobí.\nMinulý rok však byla důvěra v Ježíška sice trochu narušena. Klárka zahlédla z okna ložnice, kde se čekalo na Ježucha a z kterého bylo vidět přímo do obýváku ke stromečku, jak děda Míra nese jeden z hlavních dárků… Zkusili jsem jí vysvětlit, že Ježíšek, jakmile je spatřen, tak na sebe vezme podobu blízké osoby a že to vlastně nebyl děda Míra. Ten byl venku a přeparkovával přeci auto. V takovou chvíli dětí ukáží , že prostě nejsou hloupí. Klárka si pamatovala, kde děda parkoval a že se auto nehlo od té doby, co s babičkou přijeli. Samozřejmě, když odjížděli babička s dědou domu, tak to nezapomněla zmínit.\nSamozřejmě holčičky dostaly všechno, co si přály a co si Ježíškovi napsaly. Mám hodné děti. Proč by taky ne. Dárky a balící papír lítaly vzduchem a samozřejmě samé „Jů!“ a „Jé“ a „Ach“ a „To je to přesně, co jsem si přála!“. Já dostal ponožky a pár trik a byl jsem spokojený a šťastný.\nLilinka dostala psa Hafíka, který reaguje asi na dvanáct přesných slovních povelů jako Lehni , Pusinku, Dej Pac. Pejska si moc přála a musím říct, že je to moc roztomilá hračka. Pejska jsem zapnuli a zkusili pár povelů. Na některé reagoval, na některé ne. Hlavně jsem chtěli, aby udělal kliky. Tak jsem zkoušeli: „Udělej kliky!¨“ Několikrát to zkusila Lilinka a pak i já a protože všude okolo byl hluk ze šustícího papíru a koled, tak jsem si ho vzal do ruky a trošku zvýšil hlas: „UDĚLEJ KLIKY!“\nLilinka mi Hafíka vyděšeně vytrhla z ruky a mateřsky povídá: “ Neděs ho! Je novej! Není mu ani den…!“\nKdo mohl tušit, že ten povel je: „Umíš kliky?“\nStejně jsem dopadl asi před třičtvrtě rokem s plyšákama, co dostala minulé Vánoce. Stlali jsme Lilinky postel a odhodil jsem plyšáky na zem. Přísně se na mě podívala: „Neházej mi s nima, jsou ještě malinký! Vždy’t jim není ani rok! Dostala jsem je od Ježíška. “\nMoje babička, Klárky a Lilinky prababička si píchla do nohy střep už před Vánoci . Nechtěla si ho nechat vyndat. Znáte babičky. To samo, to přejde. A tak se ženské osazenstvo rozhodlo, že jí pomůže ho vyndat. Asistovala jim u toho Klárka. Babička se zkusila naposledy ještě bránit: „Přeci mi nebudete šahat na nohu, je to nehygienické!“\n„Ale babi, vždyť jsme rodina!“, odbyla jí moje sestra.\n„Jo, babi, vždyť je to rodinná noha!!!“, zahlásila vážně Klárka jako by babičky noha byla vzácná relikvie.


Jako obvykle jsme se sešli v restauraci U vodárny. Vyprávěly se zážitky z Vánoc, ukazovaly dárky a u toho se trochu pojídalo popíjelo.\nVystoupení pro účastníky minikonference IGF\nJako každý semestr, tak i tento jsme uvítali zahraniční studenty VšE naším vystoupením. Většina z nich nás nadšeně sledovala. Prádlo jako obvykle pobavilo. Závěrečný tanec s publikem vyvolal radost i zděšení z něčeho neznámého. Po vystoupení nechybělo ani občerstvení.\nCestou krajinou - premiéra pořadu\nNa premiéru pořadu Cestou krajinou jsem se těšila tak, že se mi o ní i zdálo! A to jsem přitom nevystupovala! Považte, jak muselo být těm, kteří ještě 14 dnů před premiérou nevěděli, jak bude Cesta končit, neuměli ještě všechny Packovy taneční ztřeštěnosti a místy měli i paměťové výpadky u kroků nebo not, které už nahozeny byly. Zkrátka Martin Pacek se nezapřel a i na generálce prý měnil drobnosti. To už ale známe a víme, že nakonec vždy všechno dobře dopadne. Byla jsem tedy plna očekávání.\nPrvní půlka představení byla složena z už tradičních čísel. Pobavil mě i návrat našich zombies na jeviště. :-) Pavel si vyloženě užil Sousedskou, ale i chlapy chtivé masa, stejně tak Viki. Líbily se mi písničky, sentimentální nálada mě ovládla. Co ovšem následovalo v druhé půlce večera, mi vyrazilo dech.\nNa zkouškách, na které jsem se byla několikrát podívat, jsem viděla vždy jen malé úseky a vlastně jsem nevěděla, o čem Cesta krajinou je. Ani teď neumím říct, o čem je, ale já v ní viděla celý život. Narození, objevování světa, lásky, hádky, usmíření, odpuštění, smrt. Byla jsem po celých 45 minut zcela vtažena do děje a sledovala profesionální muzikanty, tanečníky a zpěvačky. Tempo, provedení, zápal všech mě naprosto dostaly. Všichni byly skvělí, ale na některých jsem mohla oči nechat. Z Martina byl najednou chlap a ne to mládě ze zkoušek, Terka konečně dostala do tance prožitek se vším všudy, Janatce to v kostýmu ohromně slušelo a Iva s Jirkou byli prostě kouzelní.\nTleskala jsem, až mě svrběly dlaně, a slibovala si, že, až se vrátím do souboru, musím se to taky naučit...\nRektorský den VŠE\nLoni se pry nase ucast na rektorském dni s vyukou tancu libila, a tak jsme i letos meli prichystano neco podobneho. Kdyz jsme ale pred ctvrtou odpoledne dorazili do telocvicny VSE, nebyla tam ani noha. Mezi nami, kdo se o rektorskem dni zdrzuje ve skole, kdyz muze byt venku nebo v kine nebo proste travit cas po svem...? Cili nase ocekavani se naplnila.\nPresto jsme si alespon pro radost a pana fotografa ze Studentskeho listu trochu zahrali a zatancovali. Tradicne nase drobotina - Martinek a Misa - se dostatecne vydovadeli a vecer pak dobre usnuli, stejne jako my. :-)\nI letos jsme se zúčastnili Tuchlovické pouti. Před hospodou jsme předvedli menší čísla. Mnoho lidí sem nechodí. Dalo by se říct, že je více účinkujících než diváků. Odpoledne v amfiteátru jsme předvedli kousek z našeho nového pořadu Martina Packa Cestou krajinou.\nVe večerní části jsme vystupovali se Slezským souborem Heleny Salichové.Ohlas publika byl skvělý. Následovalo večerní muzicírování. Přespali jsme v nedalekém Strašecí, odkud jsme se ráno vydali do Chebu.\nVystoupení v Západočeském divadle v Chebu\nNa pozvání Zdenka Bartoše jsme připravili pořad pro odpolední představení. V první půli jsme předvedli stará čísla proložená písničkami. Ve druhé půli jsme předvedli celý pořad Martina Packa Cestou krajinou. Nebylo to jednoduché, ale diváci nás odměnili potleskem.\n06.06.2009 - 07.06.2000\nPo dvou letech jsme opět vystoupili na festivalu Pražský jarmark. Tentokrát ale jako první soubor na zahajovacím večeru, který se tak jako celý festival konal tradičně na Ovocném trhu v Praze. Početnému publiku, složenému z českých i velkého množství zahraničních diváků (turistů), jsme se předvedli s Utancovaným, Hulánem, Blechami, Sousedskou a na závěr se Sporem Masopusta s Postem. Muzika pak šla hrát na zahajovací festivalový raut a my ostatní šli hladoví domů, protože večeři jsme nestihli.\nVítání zahraničních studentů VŠE\nK tradičním zářijovým vystoupením patří vystoupení pro zahraniční studenty na VšE. Publikum nás odměňovalo nadšeným potleskem i v průběhu tanců, tak to je radost vystupovat. A k tradici také neodmyslitelně patří, že se v šatně schází velké množství souborových dětí, které je potřeba v průběhu programu zabavit. Věra se toho ujala velmi svědomitě. Je vidět, že je ze školy vytrénovaná a že ji nemůže nic zaskočit. Zvládla jak kojence, tak dítka školou povinná najednou.\nV září jsme zavítali do Ostravy na místní festival Třebovický koláč, který je stejně jako ta sladká dobrota bohatý a nabízí divákům pestrý program skládající se z folkloru, folku, country i bluegrass.\nPro nás byl zajímavý i díky způsobu dopravy na místo a v místě. Organizátoři festivalu nás totiž požádali, jestli bychom nemohli do Ostravy přijet vlakem. Byla to výzva! Takovým dopravním prostředkem celý soubor pohromadě ještě necestoval. Jenže bylo tu i pár úskalí. Pozdní příchod nebyl možný, vlak na žádné opozdilce nečeká... A pak taky úložné prostory - vzhledem k tomu, že jsme na festivale měli mít asi hodinové vystoupení, brali jsme si s sebou dohromady asi sedm krojů (/kostýmů), takže jsem vypadali, že jedeme spíš na týden než jen na dva dny. A kupé praskala ve švech, teda aspoň to naše (jak jinak, když cestujete v kupé s Masopustem, Prasetem, Sovou, Kozou a Pustem... ). Ale během cesty bylo veselo a u nás v kupé jsme se pořádně nasmály. V Pardubicích nás na nástupišti čekal bývalý tanečník Láďa, aby si s Bohoušem předal kostým, který měl ještě u sebe. Skoro celý soubor vykoukl z okýnek a každý chtěl Láďovi něco říct, ten, chudák, nestíhal a nevěděl, komu odpovídat dřív. Ale rádi jsem ho viděli. Cesta tam docela utekla, na nádraží v Ostravě nás čekal autobus, který odvezl soubor do Třebovického parku, kde se konal festival. V sobotu náš čekalo již zmiňované hodinové vystoupení až večer. Po příjezdu jsme si na něj udělali zkoušku a jeli se ubytovat na koleje (tentokrát tramvají). Odpolední program jsem tedy mohli sledovat v civilu jako diváci a taky jsme si několikrát obešli tamní stánky se vším možným a občerstvovali se v nejbližších restauracích.\nV osm hodin večer začalo naše vystoupení s názvem „Pocta Erbenovi, Packoviny, Spor Masopusta s Půstem". Název byl výstižný, myslím, že v programu bylo skoro všechno, co umíme. Diváků bylo požehnaně a vypadali i celkem spokojeně a pobaveně. Jen nevím, z jaké části za to mohl náš soubor a z jaké alkohol, který tam tekl proudem . Po vystoupení si každý člen souboru šel po svém. Někdo zůstal a ještě hrál nebo zpíval, někdo šel spát a někteří vyrazili vyzkoušet místní kluby ve vyhlášené Ostrovní ulici.\nV neděli odpoledne nás čekalo ještě jedno krátké vystoupení na rozloučenou a pak šup šup rychle na vlak, aby nám neujel. Zpáteční vlak už neměl kupé, takže jsme cestovali v jednom nacpaném vagónu společně s dalšími lidmi. A nejsem si jistá, že z nás byli nadšení. Hlavně ten kluk s notebookem, přes kterého jsme si chodili brát kousky třebovického koláče, který jsme dostali, musel v duchu pěkně nadávat na padající drobečky. Snad to jeho počítač přežil .\nVilla Richter - POLDI Encounter 2009\nAsi 20minutové vystoupení pro obchodní partnery kladenské POLDI Hütte v krásných prostorách Villy Richter u Starých zámeckých schodů.\nMuzice tentokrát šéfoval Milan, chyběl buben na Hulána a kabát na Sousedskou. Převlékali jsme se ve stanu na balkoně nad Chotkovou ulicí a při přebězích na "jeviště" jsme občas zmokli. Diváci mluvili hlavně německy, moc se na nás nedívali a občas nestačili zachytávat skleničky a talíře, které jsme jim sukněmi "smetaly" při Utancovaném se stolů (stály moc blízko). Po vystoupení jsme i my byli přizváni k opulentnímu gurmánskému zážitku, završenému čokoládovou fontánkou a mojitem z čerstvé máty.\nGalakoncert soutěže Zpěváček 2009\nNaše muzika se zúčastnila galakoncertu nejlepších dětských interpretů. Více najdete zde.\nGalakoncert Zpíváme pro radost 11.10.2009\nPo tři roky se obešla soutěž Zpěváček bez muzikantů z Gaudeamu. Po finále v roce 2006, kde naši muzikanti doplňovali Českou muziku vedenou Zdeňkem Vejvodou a složenou z rokycanských a pražských muzikantů, rozhodlo vedení FOS, že doprovod se od příštího roku zprofesionalizuje.\nV dalších ročnících se soutěžící ve finále mohli spolehnout na profesionály z BROLNu s primášem Františkem Černým a také na zkušené muzikanty z Lidové muziky z Třemošné, kterou vedou Borek Bárta a Zdeněk Vejvoda. Tyto kapely měly společně s orchestrem lidových nástrojů souboru Ondráš na starosti také podzimní galakoncerty vítězů soutěže na pražském Žofíně.\nV roce 2009 došlo k průšvihu. Vinou hádky Borka Bárty s předsedou FOS panem Pšenicou odřekla Lidová muzika z Třemošné účast na finále ve Velkých Losinách necelé tři týdny před jeho konáním. V časovém presu se již nepodařilo sehnat kvalitní český doprovod, a tak české děti dostala na starost chudák cimbálová muzika Harafica z Uherského Hradiště, kterou Zdeněk Vejvoda na místě učil, jak se hraje mateník a jak správně kontrovat v české polce.\nNa podzimní galakoncert vítězů doporučil Zdeněk Vejvoda pro doprovod českých dětí naši muziku. Těšili jsme se, i proto, že stříbrným zpěváčkem byla Alžběta Hofmanová z Pardubic, které jsem pro finále vytvořil hudební úpravu já (Kvíčaličku, ponechali jsme si ji v repertoáru - u nás ji zpívá Dáša). A zároveň jsme se trochu báli - na jednom pódiu s BROLNem, Ondrášem, panem Svěceným, a v hledišti jeden významný funkcionář, státník, asistent poslance, apod. vedle druhého.\nA obstáli jsme. Kromě dobrovodu Alžběty Hofmanové z Pardubic, Jakuba Ošmery z Domažlic a Zuzky Roudnické z Poříčan jsme ještě s našimi zpěvačkami vystřihli kolečkové písně a mateník s furiantem o sedlácích. Zdeněk Vejvoda říkal, že DVD z koncertu prý shlédl i předseda poroty Zpěváčků pan Jan Rokyta, a Gaudeamus chválil.\nMikulášovice letos již po čtvrté!\nAno, je to tak přátelé, Mikulášovice letos skutečně opět proběhly. Co byste čekali po čtyřech letech vztahu? Vášeň a rozechvění? Asi těžko. Ale nuda a stereotyp to ještě taky úplně není. A kdo by si to myslel, dobře mu tak, ať si jede běžkovat na hory, kde není sníh (nechte si vyprávět od Buňatových).\nPo čtyřech letech vztahu se ještě může nečekaně objevit příjemné překvapení. Třeba jako když jsme nedaleko „našeho“ domečku objevili ledovou klouzačku vytvořenou a láskyplně opečovávanou jedním místním nadšeným tatínkem. Na ní si ve spolupráci s igelitovými pytli a v různých polohách dost užily nejen děti, ale doslova celé rodiny a jiná nenáhodná uskupení. Dokonce i osoby za jiných okolností velmi vážné a důstojné (jako třeba já) se nechaly strhnout a na chvilku se dokázaly proměnit v lachtaní samici (že to ale dalo práce) s mládětem na zádech.\nPo čtyřech letech vztahu ale taky naopak může být náhlé vybočení ze zajetých zvyklostí najednou vnímáno jako nemilé. Jako třeba když jsme podcenili vývojový skok ve schopnostech našich dětí a na Tanečnici se vydrápali v rekordním čase, předběhli tak nájezdné hordy germánských kmenů a byli pak nuceni si v restauraci objednat řízek, namísto toho, abychom si vestoje snědli namazané chleby, na které jsme se celou cestu těšili, jak jsme byli zvyklí z předchozích let. Situaci naštěstí zachránila Helenka a její GPS, které pomohly dětem nedaleko rozhledny odhalit ukrytou kešku (zapomeňte na oříšky, podrobnosti viz geocaching.cz, nebo se zeptejte Helenky, bude moc ráda), kam nějaký dobroděj (asi se opět zeptejte Helenky) schoval namísto obvyklé drobnůstky plno čokoládových bonbónů.\nPo čtyřech letech vztahu je nejvyšší čas přizvat k hrátkám nové účastníky. A tak si s sebou Popelíkojc kluci přivezli maminku Lucku a stará mikulášovická harcovnice Věruška maminku Vilmu, tatínka Tomáše i sestřičku Majdu. Lucka se velmi obětavě starala o zábavu pro děti, Vilma tvrdě pracovala na tom, aby se naše žvýkací svaly ani na chvíli nezastavily, a Tomášovi se dokonce podařilo na jeden večer proměnit penzion na indickou restauraci (což ne všichni úplně ocenili).\nPo čtyřech letech vztahu je prima přesunout své aktivity na neotřelá místa. A tak se ti nejodvážnější z nás, kalamita nekalamita, vydali do nedalekého Německa (na přesný název místa se sice můžete zeptat Helenky, ale možná, že Marek si to bude pamatovat líp, neb to byl jeho nápad) na vláčky. V rozporu s informacemi na internetu měli zavřeno a navíc byla ukrutná zima, takže jsme nakonec byli docela rádi, že můžeme sedět v teple auta a hrát zábavné společenské hry typu „Záchod (a všechny ostatní možné i nemožné věci) letí do koše“. Po pravdě řečeno si to užívali hlavně Lízinka s Martínkem a Verunkou, my dospělí jsme se více či méně úspěšně snažili z toho nezešílet. Ovšem daleko nejzábavnější byl nástup do auta kufrem přes opěradla sedaček, k němuž jsme s Helenkou byly donuceny dispozicemi Markova auta. Již po druhé v krátkém čase jsem si tak připadala jako lachtan, tentokrát uvízlý na mělčině.\nPo čtyřech letech vztahu je již možné obejít se bez nástroje. Je to sice nezvyk a muzikantovo srdce velí tu otřískanou, sto let nepoužívanou kytaru z půdy alespoň naladit, ale poté, co se zjistí, že na ní nikdo stejně neumí/není ochoten zahrát, je nutno se s tím smířit. A vůbec to neznamená, že se pak jen chlastá a drbe. Ještě se hrají stolní hry. A vyprávějí se historky, o kterých máme podezření, že jsme si je navzájem vyprávěli už loni (a předloni), jenže jsme to mezitím zapomněli.\nPo čtyřech letech vztahu se může stát cokoli. Někomu je na zvracení (u dětí to ale prý byla jen viróza a ani u Helenky v tom nesehrál alkohol pražádnou roli), někdo hledá výmluvy pro to být spolu co nejméně (ta s náledím, kterou vymysleli Živní, aby s námi nemuseli trávit silvestrovský večer, byla dost chabá), někdo uvažuje o rozvodu a jiný se naopak těší, co krásného nového mu do vztahu nový rok přinese. Tož uvidíme, v jakém počtu, složení a zda se vůbec napřesrok v Mikulášovicích sejdeme. A pokud ano, pak bude potřeba vymyslet něco opravdu originálního, protože (považte!) bude to již po páté.\nUmbraco 7 - 25.10.2021 01:56:05


V sobotu ráno jsme společně vyrazili z Troje do Roudnice. První zápas s Piraněma skvěle odházela Kiky Šritrová a hezky odchytala Bára Staňková. Naše pálka nebyla moc podle našich představ, ale soupeř udělal pár chyb a tak jsme se štěstím vyhrály 6:5.\nDo zápasu s Joudrs jsme šly už opravdu naplno. Házela Nikol Voráčková a kečrovala opět Bára Staňková. Holky z Joudrs jsme k ničemu nepustily, míče nám létaly od pálek a výsledlem byla výhra 12:0.\nTím jsme vyhrály skupinu a tak jsme měly volné odpoledne, čas na koupání v Labi a relaxaci. Po večeři jsme čas strávily aktivně. Hrály jsme přehazku a napjetě čekaly na jakého soupeře narazíme v semifinále. Nakonec na nás vyšli žraloci Ledenice. Pro nás to bylo první semifinále po dvou letech a tak jsme ráno vyrazili v bojovné náladě na hřiště.\nV 10:45 jsme začaly naše nedělní boje o umístění. Začaly jsme dobře na pálce a stáhly 2 body. Na nadhozu znovu začala Kiky Šritrová a na zadáku řídila hru Anděla Kopecká. Kiki je ještě žákyňka a soupeř byl na ní příliš silný. Ledenice nám utekly po první směně na 4:2. Na nadhozu vystřídala Kiki Niky Voráčková a Bára Staňková střídala Andělu na kečru. Ledenicím jsme utekli během 3 směn na 8:4 a vypadalo to na jednoduchou dohru poslední směny. Nastal ale strach z výhry. Kupily jsme zbytečné chyby, takticky nezvládly závěr a Ledenice vyrovnaly na 8:8. V tiebreaku jsme neudělaly bod a prohrály 11:10.\nV zápase o 3. místo jsme se utkaly s druhým poraženým semifinalistou z Kotlářky. V zápase nastoupila na prkno znovu Kiki Šritrová a kečrovala Anděla Kopecká Kiki udržela dobře v první směně Kotlářku a do druhé šla na prkno Niky Voráčková. Začal boj na pálce, kdo z koho. Niki držela Kotlářku na uzdě, hra v obraně se zpřesnila a na pálce to znovu začalo fungovat. Kotlářku nakonec zlomil dvoubodový HOMERUN Anděly Kopecké a bylo po zápase. Pro Andělu to byl první homerun v životě. Zápas jsme vyhrály 12:4 a obsadili pro nás skvělé 3. místo.\nHomerunový švih Anděly\nO bronzové medaile se zasloužily: Bára Staňková, Bětka Bogušovská, Anděla Kopecká, Niki Voráčková, Kiki Šritrová, Sára Dačeva, Jana Amortová, Maru Holíková, Klára Raschová, Róza Mašová, Matylda Bednaříková, Eva Urmanová, Jasmína Pazurek, Pája Pohořalá a Sofie Cermanová.\nTurnaj jsme si užili, snad se také poučily z chyb a těšíme se na další turnaj Ligy kadetek v Merklíně. Doufáme že ho tentokrát vyhrajeme.\nČlánek napsaly: Anděla Kopecká, Niky Voráčová


Tyden.cz | Smířená královna. Přání Harryho a Meghan respektuje\n14.01. 09:53 | Autor: ČTK\nBritská královská rodina respektuje přání prince Harryho a jeho ženy Meghan a dohodla se na přechodném období, během kterého bude pár trávit čas v Británii i v Kanadě. Po pondělní schůzce s Harrym a dalšími členy rodiny to oznámila královna Alžběta II., přičemž rozhovory označila za velmi konstruktivní. Podle médií panovnice svým netradičně osobním vyjádřením dala najevo, že rodině svého vnuka umožní větší nezávislost na monarchii.\n"Krizový summit", jak odpolední schůzku na panství Sandringham označila britská média, královna svolala kvůli oznámení z minulé středy, v němž Harry a Meghan oznámili záměr opustit pozici "předních" představitelů monarchie. Tento plán vyvolal řadu nejrůznější otázek, na které nyní britský dvůr hledá odpovědi.\n"Moje rodina a já naprosto podporujeme touhu Harryho a Meghan vybudovat si nový život jakožto mladá rodina. Ačkoli bychom preferovali, kdyby zůstali plnohodnotnými funkčními členy královské rodiny, respektujeme a chápeme jejich přání žít jako rodina nezávisleji a při tom zůstat váženou součástí mojí rodiny," uvedla královna po schůzce, které se účastnil i Harryho starší bratr princ William a jeho otec princ Charles.\n"Harry a Meghan dali jasně najevo, že nechtějí být ve svých nových životech závislí na veřejných financích. Dohodlo se proto, že nastane přechodné období, během něhož... budou trávit čas v Kanadě a ve Spojeném království," pokračuje prohlášení.\nAgentury Reuters a AP tato slova vykládají tak, že královna se rozhodla splnit přání vévody a vévodkyně ze Sussexu. Podle deníku The Guardian zase Alžběta královskému páru "poskytla zdráhavé požehnání" a zároveň podpořila jejich rozhodnutí, ačkoli jasně uvedla, že chtěla, aby oba naplno zůstali součástí královské rodiny.\nOsobní prohlášení od královny\nKomentátoři mimo jiné upozorňují na netradiční formulace, které královna zvolila. Svého 35letého vnuka a jeho 38letou manželku v prohlášení označuje především jako "Harry a Meghan", nikoli jejich oficiálními tituly, jak je zvykem. "Je to od královny pozoruhodně upřímné a neformální, takřka osobní prohlášení," soudí zpravodaj BBC Jonny Dymond.\nSchůzka v Sandringhamu byla pro Alžbětu první příležitostí probrat současnou situaci osobně s princem Harrym, který je šestý v pořadí následnictví na trůn. Podle zákulisních vyjádření Harry a Meghan prohlášením z minulého týdne o ústupu z popředí královské rodiny zaskočili své příbuzné včetně samotné hlavy státu a svým rozhodnutím zbytek rodiny zklamali. Vévoda a vévodkyně však uvedli, že krok učinili po několika měsících interních diskusí a že chtějí nadále plně podporovat "Její Veličenstvo královnu".\nMeghan den po zveřejnění zlomového komuniké odcestovala zpět do Kanady, kde po předchozí několikatýdenní dovolené zůstal její osmiměsíční syn Archie. Do rozhovorů v Sandringhamu se údajně měla zapojit po telefonu, není ale jasné, zda se tak nakonec stalo.\nPrávě z Kanady chtějí podle informací britských médií vévoda a vévodkyně ze Sussexu učinit svůj druhý domov poté, co by se odpoutali od svých současných rolí. Meghan ještě jako herečka prožila sedm let v Torontu během natáčení populárního seriálu Kravaťáci, v němž hrála jednu z hlavních postav.\nAčkoli pondělní vývoj nastínil, jak by se mohlo postavení Harryho a Meghan vyvíjet, detaily ohledně jejich budoucích rolí či jejich hospodaření zůstávají nejasné. Buckinghamský palác dává najevo, že chce odpovědi nalézt co nejdříve, podle AP ale zdůrazňuje, že jakékoli rozhodnutí nebude možno ihned převést do praxe.\n"Jsou to komplikované záležitosti, které musí moje rodina vyřešit, a kus práce je ještě před námi, nicméně jsem požádala, aby se konečných rozhodnutí dosáhlo v příštích dnech," uvedla britská královna.


Množíme keře: Jak si připravit polovyzrálé a pupenové řízky? | iReceptář.cz\nPro množení polovyzrálými řízky vybíráme na sklonku léta zdravé nekvetoucí výhony, které začínají dřevnatět. Od mateřské rostliny je odřízneme těsně nad listovým řapíkem, aby nezůstal pahýl starého stonku. V některých případech můžeme odebrat řízky s patkou, proužkem staršího dřeva na bázi výhonu. U těch je ještě větší šance na úspěch, protože rostlinné růstové hormony, které podporují zakořenění, jsou soustředěny v patce.\nŘízky zapícháme do květináče se substrátem pro řízkování\nZalijeme je a nádobu zakryjeme čirým plastovým sáčkem, případně umístíme do množárny nebo pařeniště mimo přímé slunce.\nZakořenění trvá obvykle 6–10 týdnů, u stálezelených keřů i déle.\nPolovyzrálými řízky snadno namnožíme například levanduli Zdroj: Radovan1 / Shutterstock.com\nOdběr řízků s patkou\nPostranní výhon jemně odtrhneme od hlavního stonku. Cílem je odtržení výhonu i s patkou v místě, kde výhon přirůstá ke stonku. Odřízneme všechny kousky kůry, které vyčnívají z patky.\nBázi každého řízku namočíme do stimulátoru a zapíchneme do misky nebo po obvodu květináče o průměru 15 cm naplněného substrátem pro řízkování (množárenským substrátem), buď samotným, nebo smíchaným s jednou třetinou perlitu nebo vermikulitu, které napomáhají zakořenění.\nPupenové řízky jsou výhodnou metodou množení stálezelených keřů, chceme-li získat z jednoho výhonu několik řízků nebo pokud není dostatek vhodného materiálu na mateřské rostlině (třeba po špatném létě, kdy byly přírůstky malé).\nOpět vybereme polovyzrálé výhony, ale každý nařežeme na kousky, a sice 2–3 cm pod listovým řapíkem a těsně nad ním.\nStonek pod řapíkem poraníme tím, že odstraníme proužek kůry, abychom podpořili zakořenění.\nŘízky pak zapícháme do květináče nebo do misky se substrátem pro řízkování tak hluboko, aby místo, kde řapík listu přiléhá ke stonku (případně pupen v jeho paždí), bylo sotva vidět.\nS řízky pak postupujeme stejně jako v prvním případě.\nHortenzie velkolistá (Hydrangea macrophylla) Zdroj: Marina Andrejchenko / Shutterstock.com\nKteré keře lze snadno množit polovyzrálými řízky?\nAukuba (Aucuba), brslen (Euonymus), cist šedavý (Cistus incanus), devaterník (Helianthemum), Hebe (rozrazilec), hlohyně (Pyracantha), hortenzie (Hydrangea), hroznovec (Exochorda), Choisie (Choisya), komule (Buddleja), levandule (Lavandula), mochna (Potentilla), myrta (Myrtus), ožanka (Teucrium), pustoryl (Philadelphus), skalník (Cotoneaster), starček (Senecio), svatolina (Santolina), tamaryšek (Tamariscus), tavolník (Spiraea), trojpuk (Deutzia), třezalka (Hypericum), weigelie (Weigela), zábluda (Escallonia), zákula (Kerria), zimostráz (Buxus) , zpododěr (Ceanothus)


Upíří rčení - Úvod | WeHeartGraphics\nUpíří rčení - Úvod\n22. února 2012 v 22:02\t| Nótt (Peťa :D)\t| Upíří Rčení\n"Určitě jsi zde nešla bezdůvodně... Jaký máš důvod, mně navštívit?" řekl mi…\nAle ne, nebudu přeskakovat.\nMé jméno je Nótt… Nótt Pondgull. Na dvacet už vypadám pěkně dlouho… Zítra to bude 1600 let a 263 dní?\nJsem upírka, krvežíznivé monstum sající krev. Jsem upírka, je mi 1600 let, saji krev, ale vystačím si jen s krevní plasmou.\nŽiji s rodiči. Ne, tak to není. Žiji v rodinném domě pro dvě generace. Takže mám svůj "byt". Dalo by se to tak říct. Rodičům je sotva 2800 (vypadají na takových 36?).\nMám také čerstvě narozenou sestru. No dobře, čerstvě ne, je jí 800 let… Její jméno je Evelyn. Mám také ještě jednu sestru, té je 1300, Vypadá zhruba o 5 - 6 let mladší než já, a jmenuje se Aleria.\nVidím do budoucnosti, ale jen tehdy, když se dokážu hodně soustředit, což momentálně nedokážu.\nJsem rychlá, silná, dokážu zmáčknout kostičku kovu, a nic se mi nestane, ani malý škrábanec. Squash můžu hrát pouze se stejně silným protivníkem, protože, když ho hraji se smrtelníkem, tak mu míček proletí tělem. Doslova.\nDokážu létat. Můj osobní rekord je do výšky Eiffelovy věže. Místo procházek si zajdu do lesa, skáču ze stromu na strom, hraji si se zvířaty… Často se chodím proletět i s Tatianou.\nV rodině nás je pět. No dobře, šest, díky naší kočce Tatianě, Britská Modrá kočka, kterou všichni v rodině mají moc rádi. Loví myši, potkany, malé ptáčky, ještěrky, ryby… Teda až na ryby z našeho akvárka!\nZítra jde ségra poprvé do školy… Dobře, poprvé ne, ale v tomhle městě jo… Ne, nejde, ale to je fuk, všichni, až na naši rodinu si to myslí.\nA já? Já jdu zítra lovit, do parku, jako každou středu. Nebo bych mněla ukrást nějakou krevní plasmu v nemocnici? Nebo bych mněla lenošit, najít si práci, nebo tak něco? Ani nevím…\nJe skoro dvanáct (večer) a já, místo toho, abych spala, koukám do stropu, a uvažuju nad takovýma věcma. Asi mám depresi. Tady jsem dlouho nebyla… Nikdo si mně nepamatuje. Nikoho neznám. Nikomu nejsem podobná, ale zase nejsem od ostatních rozdílná. Zítřek bude šílený. Tím jsem si jistá. Chci si najít práci, nebo brigádu. Toužím po tom, jako toužím po krvi. Ne, po krvi toužím víc.\nKaždičkou noc se snažím podívat do budoucnisti, co se zítra stane. Vždycky vidím jen mlhu. Co by to mohlo znamenat?\nJediný problém, se vším, tady, v tomhle městě je, že tady svítí slunce. Sice jen někdy, ALE přece jen.\nAch slunce; Slunce nás spálit nemůže, kvůli němu ale můžeme ztratit své schopnosti, a potom vypadáme na svůj skutečný věk, a zemřeme na stáří. Proto, vždy když je slunečno, nevycházíme. Proto nemusím dělat, že je mi špatně, jako to dělá většina teenagerů. Máma zavolá učitelce, že je mi špatně, že dnes nepříjdu do školy, tak ať mi nachystá učivo atd…\nŽivot upíra ale přece jen není tak jednoduchý, jak se zdá;\n1. O svůj život musíme bojovat ne jen se sluncem, ale také s vlkodlaky, čarodějnicemi, zombie, některými smrtelníky (lovci upírů) a mnoho dalšího…\n2. Krev; za (vypadá to snadně, ale je to pravý opak…)\na. Koupíš v krevní bance\nb. Ukradneš v krevní bance/nemocnici\nc. Z někoho vysaješ\n3. Nemůže žít dlouho na jednom místě. Ostatní by si mohli všimnout jeho dlouhověkosti.\nJe toho hodně, ale mně se to nechce vypisovat…\nAle i tak jste asi pochopili, že život upíra není jednoduchý.\nNásledující kapitoly Vás budou provázet mým životem.


00:00:24Jako každé pondělí vysíláme kauzy a reportáže.\n00:00:26Jsou tu Reportéři ČT, jsme rádi, že se díváte, dobrý večer.\n00:00:30Miliardové pozemky skončily ve firmě,\n00:00:33kterou ovládali pražští kmotři Roman Janoušek a Tomáš Hrdlička.\n00:00:37Před soudem stojí tři úředníci z pozemkového úřadu.\n00:00:41Reportáž z obleženého Tripolisu, hlavního města Libye.\n00:00:45Svržení Kaddáfiho nepřineslo zemi nic dobrého, říkají místní lidé.\n00:00:51Hudbou k úspěšnějšímu životu.\n00:00:53Fond Harmonie pěstuje v dětech ze sociálně slabých rodin\n00:00:56píli a nadání, dostanou se i do světa.\n00:01:03V největší restituční kauze stojí před Městským soudem v Praze\n00:01:07tři úředníci. Měli přiznat dědicům nárok na pozemky\n00:01:10v hodnotě přes miliardu korun.\n00:01:13Dnes už víme, že tento nárok nebyl oprávněný,\n00:01:16stát jim majetek neměl vydat.\n00:01:18Soud případ neřeší jako sofistikovaný podvod,\n00:01:21ale jako chybu. Jak ale k této chybě došlo?\n00:01:23Dědicové nebyli nikdy obviněni.\n00:01:26Jsou to vesměs staří lidé bez právního vzdělání.\n00:01:28V jednání s úřady je zastupoval vlivný advokát\n00:01:31s kontakty na známé postavy pražské zákulisní politiky\n00:01:35Tomáše Hrdličku a Romana Janouška.\n00:01:38Ti také měli z chybné restituce největší prospěch.\n00:01:41Před soudem ovšem nestojí.\n00:01:44Natáčely Jana Neumannová a Adéla Paclíková.\n00:01:56-Vy jste pan Činčera?\n00:01:58Mohly bychom s vámi, prosím, na chvilku mluvit?\n00:02:04-Z naší strany je pochybení naprosto vyloučeno.\n00:02:07Tu škodu způsobil někdo úplně jiný.\n00:02:09-Prosím, vás, jaký úmysl? Úplný nesmysl.\n00:02:14My jsme tady všichni slušní lidi, nejsme žádní gauneři ani spiklenci.\n00:02:17Já jsem ty restituenty v životě neviděl,\n00:02:19neviděl jsem toho právníka. Nemám žádné spojení s nikým.\n00:02:22Jaký organizovaný zločin, prosím vás?\n00:02:25-Mluvíme o největší restituční kauze.\n00:02:28Před soudem nyní stojí tři úředníci pozemkového úřadu,\n00:02:31kteří podle obžaloby přiznali restituentům\n00:02:34výrazně víc pozemků, než na jaké měli právo.\n00:02:36Stát tak mohl přijít o víc než miliardu korun.\n00:02:39Ale je tu otázka, zda před soudem stojí ti hlavní.\n00:02:44-Vracel se majetek zabavený po velkostatkářské rodině Bečvářů.\n00:02:48Jejich polnosti byly na kraji Prahy.\n00:02:51Po válce na nich vyrostla čtvrť Strašnice.\n00:02:56-Původní dominanta starých Strašnic,\n00:02:59tvrz, poplužní dvůr, později Bečvářův statek.\n00:03:05Jeho majitel Tomáš Bečvář\n00:03:07pozvedl staré Strašnice k hospodářskému rozkvětu.\n00:03:11Po pádu komunismu jeho rod vymřel bez potomků.\n00:03:16-Bečvářův pohádkový majetek ale nezůstal u restituentů.\n00:03:19Dostal se mezi známé pražské lobbisty.\n00:03:22Vliv na něj tak měli například Roman Janoušek a Tomáš Hrdlička.\n00:03:35-Byl to za první republiky jeden z největších velkostatků v Praze,\n00:03:38prakticky nejbohatší, dá se říct,\n00:03:40a rozkládal se na území dnešních Strašnic a částečně Žižkova.\n00:03:44-Po únorovém převratu celá rodina na to pochopitelně doplatila.\n00:03:53Měli nařízeno vystěhovat se z Prahy.\n00:03:58-Kdo byl kdo v rodině Bečvářových,\n00:04:00je klíčové pro pochopení celé kauzy.\n00:04:03Proto se podíváme na jednotlivé členy rodiny\n00:04:06a řekneme si, jak za dob komunismu žili.\n00:04:12-Byl Julius, to byl otec.\n00:04:14Měl tři děti, za prvé měl tu Annu.\n00:04:21-Jedeme do Všenor, kde žila Anna Bečvářová,\n00:04:23a to potom, co jí zabavili majetek v Praze.\n00:04:26-Ve stáří se o Annu Bečvářovou staraly dvě rodiny ze Všenor,\n00:04:29přestěhovala se do zahradního domku jedné z rodin.\n00:04:33-Anna už nežije, ale majetek po ní dědily rodiny,\n00:04:36které se o ni ve stáří staraly. Mluvit s námi nechtěly.\n00:04:46-Pak měl toho Jana Maria,\n00:04:48nástupce rodu, který měl převzít rodinné zemědělství.\n00:04:51A pak tady byl Josef.\n00:04:56-V tomto domě na Rašínově nábřeží žil Josef Bečvář.\n00:04:59Spřátelil se tu se svou sousedkou Emílií Bednářovou\n00:05:01a té pak odkázal svůj majetek.\n00:05:06-Přesto, co tu rodinu potkalo, celý ten úpadek,\n00:05:11přesto zůstal velmi pozitivní a optimistický.\n00:05:18-V deset let starém dokumentu\n00:05:20mluví ona sousedka Josefa Bečváře, ke které ho pojil blízký vztah.\n00:05:23V závěti jí v roce 1990 odkázal svůj majetek.\n00:05:28-I další ze sourozenců Bečvářových Anna\n00:05:31odkázala svůj majetek rodinám, které se o ni ve stáří staraly.\n00:05:36Anna a Josef v době, kdy zemřeli,\n00:05:38žádný významný majetek nevlastnili.\n00:05:41Stát ho totiž v 50. letech zabavil.\n00:05:43Po revoluci ho jejich dědicové zrestituovali.\n00:05:46Až doposud je vše v pořádku.\n00:05:49-Chybí nám ale ještě poslední ze sourozenců bečvářových, Jan.\n00:05:53Ten byl přitom ze všech nejbohatší.\n00:05:56Zdědil totiž kromě třetiny otcova statku i statek strýce.\n00:05:59Zemřel ještě za komunismu a závěť po sobě nezanechal.\n00:06:03Jeho majetek tak měl propadnout státu.\n00:06:06-Po nejbohatším ze sourozenců Janovi\n00:06:08tedy restituce probíhat neměla.\n00:06:11A to proto, že neměl žádné žijící příbuzné a nezanechal závěť.\n00:06:17-Přesto se ale našel způsob,\n00:06:20jak pohádkový majetek Jana získat do soukromých rukou.\n00:06:23Restituenti ze závěti byli označeni za příbuzné,\n00:06:26a mohl tak k nim připlout majetek,\n00:06:29na který ve skutečnosti neměli nárok.\n00:06:34-Protože Jan zemřel jako první,\n00:06:36tak po něm by mohla dědit a restituovat jen Anna nebo Josef.\n00:06:40A v okamžiku, kdy přibude tady pan Činčera,\n00:06:46tady pan Forman\n00:06:49a tady paní Bednářová,\n00:06:52tak ti nejsou příbuzní Jana a nejsou ani jeho dědicové.\n00:06:57Tím pádem po něm nemůžou restituovat.\n00:07:01A to je hlavní problém té restituce.\n00:07:06-Jak celá složitá transakce proběhla?\n00:07:09Právník zastupující dědice ze závěti,\n00:07:12které jsme vám už představili,\n00:07:14tedy paní Bednářovou a rodiny Formanových a Činčerových,\n00:07:17předložil na pozemkovém úřadě čestné prohlášení,\n00:07:20v němž se označují za právoplatné dědice.\n00:07:23-Toto čestné prohlášení stačilo k tomu,\n00:07:26aby se k nim dostal majetek za miliardu,\n00:07:28aniž by jejich skutečné nároky někdo prověřoval.\n00:07:41-To není výmluva, já si to už nepamatuju opravdu.\n00:07:44-Soud zatím nedokázal zjistit,\n00:07:47proč úředníci ve svých dokumentech najednou udělali příbuzné\n00:07:50z pouhých rodinných přátel, dědiců ze závěti.\n00:07:54Paní Bednářová, pan Činčera a další\n00:07:57tedy mohli jako neteř a synovci uplatnit nárok na restituci\n00:08:00po nejbohatším bezdětném sourozenci Janovi.\n00:08:05Ze zmiňovaného čestného prohlášení\n00:08:08totiž příbuzenský poměr přímo neplyne.\n00:08:10Je ale napsané právnickým stylem a velmi obecně.\n00:08:14Dá se vykládat různými způsoby.\n00:08:20-Neteř, neteř, synovec a podobně,\n00:08:22opravdu nevím, kde se tato informace vzala.\n00:08:25Klienti ji nikdy neposkytli,\n00:08:27klienti předložili dědická rozhodnutí,\n00:08:29rodné listy, absolutně vše.\n00:08:32-A právě tato informace je podle státního zástupce klíčová,\n00:08:35protože byly vydány ty pozemky.\n-Tak kde se vzala? -Netuším.\n00:08:39-Jsou pozemky, které mají restituenti oprávněně,\n00:08:44ty nejsou oceněny, ty nikdo nechce, ty jsou jejich.\n00:08:47A pak je 1,4 miliardy, které nemají správně.\n00:08:49-Restituenti tedy získali velký majetek\n00:08:52po sourozencích Anně a Josefovi správně.\n00:08:55Majetek po Janovi se k nim nikdy dostat neměl.\n00:08:57Jejich právní zmocněnec Daniel Honzík ale trvá na tom,\n00:09:00že majetek po Janovi jeho klientům náleží.\n00:09:06-Je to špatně odůvodněno, ale to rozhodnutí je správné.\n00:09:09-Restituenti získali náhradní pozemky.\n00:09:11Jde o velmi lukrativní parcely na zajímavých místech v Praze.\n00:09:15Ve skutečnosti ale tento ohromný majetek nespravují.\n00:09:21-Přešel totiž na záhadnou firmu jménem Bečvářova,\n00:09:24která měla dlouhou dobu utajené vlastníky.\n00:09:26Necelých 40 procent v ní vlastní\n00:09:29právě advokát restituentů Daniel Honzík.\n00:09:32Ve firmě se objevovala také jména ze stavební společnosti Syner\n00:09:35a také známé tváře zákulisních hráčů pražské politiky\n00:09:38Tomáše Hrdličky a Romana Janouška.\n00:09:44-Byla to zajímavá investiční příležitost.\n00:09:46Ono je to doopravdy složitější.\n00:09:51-Roman Janoušek dlouhodobě s novináři nekomunikuje.\n00:09:54Pokusily jsme se ho proto kontaktovat přes jeho manželku,\n00:09:57která šla vypovídat k soudu.\n00:09:59-Dobrý den, paní Janoušková, můžeme vás poprosit,\n00:10:02my bychom potřebovali rozhovor s panem Janouškem.\n00:10:05Bylo to by to možné?\n00:10:07-Paní Janoušková se nebude vyjadřovat.\n00:10:10-Můžeme ale si domluvit rozhovor s panem Janouškem přes ni?\n-Můžeme vás poprosit?\n00:10:15-Prosím respektujte soukromí, ano?\n00:10:18-Právě tady v galerii Myšák v centru Prahy\n00:10:20si vlivní lobbisté rozdělovali\n00:10:23výnos z restituce Bečvářova statku.\n00:10:25-Policie to zjistila z odposlechů. Máme k dispozici jejich přepisy.\n00:10:28Do jednotlivých rolí jsme obsadili herce.\n00:10:31-Jsou tam tři postavy, je tam advokát Honzík. -Já mám Honzíka?\n00:10:35Mám Honzíka, jsem advokát.\n00:10:38-A Roman Janoušek.\n00:10:40-Hele, a ta Krč, ta už je jakoby naše?\n00:10:43-Zapsaná, naše, všechno.\n00:10:46-Krč já navrhuju zakonzervovat\n00:10:48a připravit změnu koeficientu územního plánu.\n00:10:50-Hele, a ví někdo, že tam byl nějak...\n00:10:53Přece měla být stanice toho déčka, že jo.\n00:10:56-To je tam kreslený, ale to je, hele...\n00:10:58Jsou na to prachy? Nejsou, rozumíš? Nejsou prachy na nic.\n00:11:05-Se nacházíme v lokalitě, kde je plánováno metro D.\n00:11:07V tomhle místě je plánována stanice metra Nemocnice Krč\n00:11:10a celé to šrafované, co tady vidíte,\n00:11:13tak to je transformační plocha.\n00:11:15V budoucnu by tady mohly vyrůst domy o výšce až čtyř pater.\n00:11:20-Právě tyto pozemky byly restituovány neoprávněně\n00:11:23a přešly pod již zmíněnou záhadnou firmu Bečvářova.\n00:11:27Tato společnost sice oficiálně pozemky od restituentů kupuje.\n00:11:31Zarážející je ovšem nízká cena.\n00:11:34Jsme v Praze u Thomayerovy nemocnice.\n00:11:37Pozemky zde firma Bečvářova koupila od původních restituentů.\n00:11:40Zaplatila za ně však pouze zlomek tržní ceny.\n00:11:44-Restituenti získali od firmy Bečvářova\n00:11:46za tyto rozlehlé pozemky téměř 14 milionů korun.\n00:11:49Policie však nechala vypracovat ocenění parcel.\n00:11:52Jejich tržní hodnota se pohybuje okolo 270 milionů korun.\n00:11:59-V době, kdy převody probíhaly, byli skuteční majitelé utajeni.\n00:12:03Teprve později vychází najevo, kdo všechno měl na firmu vliv.\n00:12:11-A teprve teď se to ukazuje u soudu,\n00:12:13že to byli částečně lidé kolem stavební společnosti Syner,\n00:12:16například pan Petr Syrovátko.\n00:12:26-A pak to byl také Roman Janoušek a Tomáš Hrdlička.\n00:12:31-Zastavme se nyní u Romana Janouška.\n00:12:33Známý lobbista platil za éry primátora Pavla Béma\n00:12:37za druhého nejmocnějšího muže v Praze.\n00:12:39Do vězení se ale dostal poté, co úmyslně autem srazil ženu.\n00:12:48-Nikdy, nikdy v seznamu akcionářů nebylo jméno Roman Janoušek.\n00:12:56-A on tam nebyl aktivní?\n00:12:59-Ty vole, pan Honzík,\n00:13:01já jsem tě vyznačoval vždycky jakoby totálně nejlepší barvou,\n00:13:04a tys mě vždycky sral a tys mě normálně úplně předběhl.\n00:13:07-To víš, no.\n00:13:09-Vy jste nikdy nejednal s Romanem Janouškem?\n00:13:12-O firmě Bečvářova?\n00:13:14-Jednal jsem o firmě Bečvářova za přítomnosti pana Janouška. Ano.\n00:13:20-Ale ne s ním?\n-Ne s ním.\n00:13:22Byl jeden ze zájemců o vstup do společnosti Bečvářova,\n00:13:26ale není mi známo,\n00:13:28že by na rozdíl od pana Hrdličky tento vstup realizoval.\n00:13:33-Podle policejních odposlechů\n00:13:35investoval Roman Janoušek do firmy přes společnost Allister.\n00:13:38-Firma Allister, co to je za firmu?\n00:13:45-Od této firmy měl přijít...\n-Přišel úvěr, ano.\n00:13:50-A víte, kdo za to firmou stál?\n00:13:54-A 55 milionů přišlo z Allisteru, jo, to chápu.\n00:13:58-Allister je kdo? To jsme my?\n00:14:00-To nevím. To jste asi vy.\n-To je zbytečný mu to říkat.\n00:14:05-Allister seš ty nebo kdo?\n-Allister jsme my. To jsme my.\n00:14:10-Připomeňme, že Roman Janoušek skončil na dva roky ve vězení,\n00:14:13a významně tak ztratil svůj vliv.\n00:14:17-Akcionářem firmy je nyní oficiálně\n00:14:20Janouškův blízký spolupracovník Tomáš Hrdlička.\n00:14:23Ten je také známý\n00:14:25jako jeden z pražských zákulisních hráčů s velkým vlivem.\n00:14:29Dnes je sponzorem prezidenta Miloše Zemana,\n00:14:32mluví se také o jeho vlivu na SPD.\n00:14:34Tento vliv však Tomio Okamura odmítá.\n00:14:38-Tomáš Hrdlička po prvním telefonátu\n00:14:41žádost o rozhovor odmítl.\n00:14:43-Dobrý den, jsme z České televize,\n00:14:46sháním společnost Vistoria,\n00:14:48potřebuji mluvit s panem Hrdličkou.\n00:14:51-Hrdlička tady sídlo nemá, takže tady určitě není!\n00:15:20-Můžeme se ale podívat na konkrétní případ.\n00:15:23Ten dokazuje, že Tomáš Hrdlička byl u této restituce mnohem dřív,\n00:15:29-Jeho společnost koupila tuto starou školku v Praze-Podolí\n00:15:32za 30 milionů korun.\n00:15:35Šlo ale pouze o budovy bez pozemků okolo nich.\n00:15:39-Pro tu společnost bylo rizikové to,\n00:15:43že to koupili za hodně peněz, ale nevlastní pozemky,\n00:15:45takže by bez souhlasu vlastníka těch pozemků\n00:15:48tam nemohli realizovat prakticky nic.\n00:15:50-A kdo se k pozemkům hlásí? Naši známí restituenti.\n00:15:54Od nich je pak firma Bečvářova, tedy i Tomáš Hrdlička kupuje.\n00:15:58-Proč kupoval tenkrát domy, které jsou uprostřed zahrady?\n00:16:04-Zaprvé jsem nevěděl, že tyto domy kupuje,\n00:16:07a když jsme se soudili o náhradní pozemky,\n00:16:10tak jsme vypsali všechny pozemky,\n00:16:12které byly v katastru nemovitostí vedeny na Státní pozemkový úřad.\n00:16:17-Myslím si, že to bylo předem domluveno,\n00:16:22že získají i ty pozemky následně po koupi těch budov.\n00:16:24Protože to riziko by prakticky nikdo nebyl ochoten podstoupit.\n00:16:29-I podolské pozemky se řešily na schůzce v Galerii Myšák.\n00:16:32Její účastníci se domlouvají, že budovy a pozemky scelí.\n00:16:37Nelíbily se jim ovšem vzrostlé stromy na pozemku.\n00:16:40-V Podolí, protože jsou tam zase...\n00:16:43Bojí se ekologů a jsou tam velmi krásný lípy a smrky.\n00:16:46Takže jsem příští tejden poslal zahradnickou firmu,\n00:16:49ať koupí teploměry, navrtaj se kmeny, dá se tam teploměr,\n00:16:53zlomí se a ony do podzima uschnou, svině jedny.\n00:16:57Jo, protože než abych bojoval s ekologama...\n00:17:00-Oni si neradi měří teplotu, jo?\n00:17:03-Ta rtuť je prostě zlikviduje.\n00:17:06Musíš mít ten zavařovací teploměr, kterej se používá,\n00:17:09dvanáctku vrták pod úhlem pětačtyřicet...\n00:17:11-Třicet sedm dva, ty vole!\n00:17:14Jako to funguje. Oni to teď prořežou,\n00:17:17vyčistěj a ono to na podzim uschne.\n00:17:22-Firma Bečvářova koupila pozemky od restituentů\n00:17:25za zhruba 65 milionů korun.\n00:17:28Jejich tržní cena se ale podle odhadů policie\n00:17:30blíží k půl miliardě korun.\n00:17:32Proč tedy restituenti udělali tak špatný obchod?\n00:17:35Chtěli jsme se jich ptát. S novináři ale nekomunikují.\n00:17:38-Paní Šindelářová, chci vás poprosit,\n00:17:42bylo by možné se domluvit na rozhovor?\n00:17:44Jestli byste nám se vyjádřila k restituci Bečvářova statku?\n00:17:49-Ne, nezlobte se, nezlobte se, na shledanou.\n00:17:54-Advokát Daniel Honzík tvrdí, že restituenti zkrátka nepřijdou.\n00:17:58Bezmála čtyřicetiprocentní podíl ve firmě Bečvářova\n00:18:01prý drží právě pro ně, a získají tak část zisku.\n00:18:05U soudu ale vyšlo najevo,\n00:18:08že restituenti o dění ve firmě příliš povědomí nemají.\n00:18:13-U soudu vypovídali někteří z restituentů\n00:18:17a vlastně o tom nemají moc povědomí. Co tomu říkáte?\n00:18:22-Že je to velmi složitá problematika,\n00:18:27která se velmi těžko, zase nechci někoho urážet,\n00:18:30instalatérovi nebo zámečníkovi, vysvětluje.\n00:18:33-Myslíte, že vlastnit akcie firmy je tak složité?\n00:18:37-Prosím vás, oni nevlastní akcie firmy.\n00:18:41A nebudou vlastnit firmy. Nechtějí vlastnit akcie.\n00:18:44-Takže nevlastní akcie?\n00:18:46-Ty akcie vlastníte vy?\n-Ty akcie vlastním já.\n00:18:51-Celý případ shrneme.\n00:18:53Za neoprávněně vydané pozemky v miliardové hodnotě\n00:18:56stojí před soudem tři úředníci pozemkového úřadu.\n00:19:01-Pánové, nechte mě.\n00:19:04-Vnímáte nějaké pochybení z vaší strany?-Ne, vůbec ne.\n00:19:07-Restituenti neoprávněně vydané pozemky prodali za zlomek ceny\n00:19:10a nyní s nimi hospodaří vlivní zákulisní hráči.\n00:19:13Nikdo z nich ale před soudem nestojí.\n00:19:16-Vlastně nám dluží odpovědi policie,\n00:19:18protože ona ten případ vyšetřuje už několik let.\n00:19:24Mně vadí, že se jde pouze po těch úřednících,\n00:19:29kteří, pokud budou vinni, ať je to prokázáno,\n00:19:32ale my potřebujeme vědět ty režiséry a ty beneficienty.\n00:19:35-Jsou tady čtyři, ty vole, svobodní lidi, do prdele,\n00:19:39tak si můžeme dělat, co chceme, ne?\n00:19:41-My stát neokrádáme, zaplatili jsme dopředu restituentům\n00:19:44a teď si dělíme to, co zbylo, tak co?\n00:19:47Ať nám všichni políbí prdel.\n00:19:52Právě před devíti lety začala v Libyi revoluce,\n00:19:55která nakonec svrhla vládu\n00:19:57dlouholetého diktátora Muammara Kaddáfího.\n00:20:00Libyjci doufali, že přijde nová naděje.\n00:20:03Místo toho mají dnes zemi rozvrácenou válkou a chaosem.\n00:20:06Země je rozdělena mezi dvě znesvářené vlády\n00:20:09podporované ze zahraničí.\n00:20:12Do Libye je dnes těžké se dostat.\n00:20:14Novinářkám Lence Klicperová a Markétě Kutilové se to podařilo.\n00:20:18Natáčely přímo v obleženém Tripolisu,\n00:20:21o který obě strany svádějí těžké boje.\n00:20:25-Libye je už devět let ve válce.\n00:20:27Pro novináře není snadné získat vízum.\n00:20:30Nám se to podařilo až po roce a půl usilovného snažení.\n00:20:35-Město je pod kontrolou, vládou, kterou uznává OSN.\n00:20:41Tady za mnou a z další strany\n00:20:44je vidět útok sil generála Haftára,\n00:20:49který se přibližuje,\n00:20:52který útočí a snaží se dobýt Tripolis.\n00:21:20Přesně před devíti lety, 17. února 2011,\n00:21:23vypukla v Libyi revoluce.\n00:21:26O půl roku později byl svržen a zabit diktátor Muammar Kaddáfí.\n00:21:31Zemi ovládal 42 let. Pro Libyjce to byl čas nadějí.\n00:21:44Dnes Libyi ovládají milice a země se potácí ve válce a chaosu.\n00:21:50Libye je rozdělená na dvě hlavní části.\n00:21:53Vláda národní jednoty premiéra Sarádže\n00:21:56kontroluje hlavní město Tripolis a severozápad země.\n00:21:59Proti ní stojí maršál Haftár,\n00:22:02který ovládá celý východ země a velí Libyjské národní armádě.\n00:22:07Obě strany libyjského bitevního pole mají podporu ze zahraničí.\n00:22:13Maršála Haftára podporují Saúdská Arábie,\n00:22:16Spojené arabské emiráty, Egypt, Rusko a Francie.\n00:22:20Za vládou v Tripolisu stojí Turecko,\n00:22:23Katar a většina zemí EU v čele s Itálií.\n00:22:26Tuto vládu uznává i OSN.\n00:22:32Libye má strategickou polohu u břehů Středozemního moře\n00:22:35a jedny z největších zásob ropy a zemního plynu na světě.\n00:22:40Před pádem Kaddáfího Libye těžila 1,5 milionu barelů ropy denně.\n00:22:45Současná produkce ropy\n00:22:47je jen 10 procent oproti stavu před válkou.\n00:22:51Na Libyi bylo uvaleno zbrojní embargo už před devíti lety.\n00:22:55Všechny strany jej ale porušují.\n00:22:58Do Libye posílají zbraně i bojovníky.\n00:23:01-Jsme na poslední frontové linii,\n00:23:04kterou brání vládní vojska zde v Tripolisu.\n00:23:07Za námi za touto bariérou začíná území ovládané generálem Haftárem.\n00:23:13Stále se tu bojuje každý den.\n00:23:16Bohužel tuto válku sponzorují další země,\n00:23:19které jsou do války zapojeny.\n00:23:21Tady vidíme například spoustu munice.\n00:23:24Mnoho dronů, které tady působí na frontové linii\n00:23:26a které působí nejvíc škod, pochází z Číny.\n00:23:29A jdou se sem právě přes Emiráty.\n00:23:32-Na podporu vlády v Tripolisu posílá Turecko zbraně a žoldáky\n00:23:35z islamistických milicí v Sýrii.\n00:23:38Do Libye už odletěly tři tisíce radikálů.\n00:24:31-Je mezi nimi i skupina Sultán Murad,\n00:24:33která je v Sýrii obviněna z páchání válečných zločinů.\n00:24:37V říjnu skalpovali a zavraždili na severu Sýrie\n00:24:40kurdskou političku Hevrin Chalafovou.\n00:24:50Úpadek je zde vidět na každém kroku.\n00:24:53Nefunguje svoz odpadků, pláže nikdo neudržuje,\n00:24:56nefunguje elektřina, na benzin se stojí dlouhé fronty.\n00:25:49Mnoho Libyjců nyní žije jako uprchlíci.\n00:25:52Jejich domy obsadily nebo vyrabovaly milice.\n00:25:59-Rozbitý nábytek, rozbitý tohle. Ukradli, co bylo důležitý.\n00:26:04Dráty nejsou, vypínače nejsou.\n00:26:11-Tady na té zahradě měl majitel včelstvo.\n00:26:16Ale dopadla sem raketa a 25 jeho úlů tady shořelo.\n00:26:21I přesto, že jsme tady kilometr od frontové linie,\n00:26:25tak se majitel rozhodl tady zůstat kvůli svým včelám.\n00:26:42Tripoliskou vládu podporuje i česká vláda.\n00:26:45Bojovníci tripoliských milicí\n00:26:47si zranění z fronty mohou léčit v českých lázních.\n00:26:50Jsou zejména v Klimkovicích u Ostravy.\n00:26:54Tato informace ale není české veřejnosti příliš známa.\n00:26:58A příliš sdílné nebylo ani ministerstvo zahraničí.\n00:27:19Jiný postoj k vládě Tripolisu než Česko má řecká vláda.\n00:27:24Obává se rostoucího vlivu Turecka v regionu.\n00:27:27Díky podpoře vlády v Tripolisu dostalo Turecko povolení\n00:27:31ovládnout trasy a ložiska zemního plynu ve Středozemním moři.\n00:27:36Lidé v Tripolisu nedůvěřují ani jedné z libyjských vlád.\n00:27:40I ti, kteří vkládali naděje do revoluce,\n00:27:42jsou nyní frustrovaní.\n00:28:00Nadační fond Harmonie působí na pražských školách\n00:28:03a pomáhá dětem, aby zdarma získaly hudební vzdělání.\n00:28:07Program je určen pro rodiče,\n00:28:10kteří by dětem nákladného koníčka nemohli zaplatit.\n00:28:13Děti se učí hrát na nástroje\n00:28:15a dokonce vystupují na koncertech a cestují po světě.\n00:28:19V nové partě získávají sebevědomí, které jim předtím chybělo.\n00:28:22Natáčela Jolana Matějková.\n00:28:45-My tady máme moto,\n00:28:47že hledáme v každém to nejlepší a pro každého to nejlepší.\n00:28:52-Já když jsem byla v první, druhý a trošku třetí,\n00:28:55mě šikanovali a ta hudba mně pomáhala.\n00:28:59-Hudba mě naplňuje.\n00:29:02Vlastně mi to doplní nějaký prázdný místo, který v mém životě je.\n00:29:05-Ve Venezuele v roce 1975 vznikl pro děti ulice projekt,\n00:29:09který jim dává v životě novou šanci.\n00:29:13Děti dostávají jak hudební nástroje, tak výuku zdarma.\n00:29:16Hudba je učí tvrdě pracovat. a tak realizovat své sny.\n00:29:21Dnes se s myšlenkami projektu El Sistema\n00:29:24můžete setkat po celém světě i u nás.\n00:29:28-Tohle je projekt, který má děti spojovat a ukazovat,\n00:29:33že ta hudba je to, co všemu všichni rozumíme,\n00:29:35na čem se můžeme shodnout, a bourá to bariéry mezi námi\n00:29:39a dělá to taky z těch dětí lidi, kteří jsou vůči někomu zodpovědní.\n00:29:44A já už jsem věděla ze sboru, že to prostě partu udělá,\n00:29:48protože ta vzájemná zodpovědnost se tam fakt dobře pěstuje,\n00:29:51tak jsem tomuto projektu věřila taky.\n00:29:55-Já jediný hraju z rodiny na housle asi tak po dvou generacích,\n00:29:59já jediný hraju. Cítím, že jsem nadaný hrát na housle\n00:30:03a že, ne, že bych to chtěl říct hnusně, že moje rodina ne.\n00:30:09Ale že jsem rád, že mám ten talent na to to hrát.\n00:30:13-Potkávají se tady různých národností,\n00:30:15čistí Smíchováci, Pražáci.\n00:30:18Někdy se tady můžeme setkat i s romskými dětmi.\n00:30:21A tahle skupna je tady pospolu a učí se už odmalička žít pospolu.\n00:30:26-Dětí z romských rodin chodí do zdejší školy asi 10 procent,\n00:30:29dětí cizinců asi 20 procent.\n00:30:34-Ti cizinci to třeba nevidí pro své děti jako perspektivní,\n00:30:39ale když to bylo ve škole přímo a bylo to zdarma,\n00:30:42tam uznali, že ta hudba může těm dětem něco dát.\n00:30:44Když jsem přišla do této školy, bylo to v roce 2011,\n00:30:49tak jsem tady potkala asi 130 dětí.\n00:30:53Deváťáků bylo 11 tenkrát,\n00:30:56a vypadali spíš jako cizinecká legie než co jiného.\n00:31:00A docela jsem si říkala, jak si s tím poradíme.\n00:31:03Děti dostaly v půlce října nástroje\n00:31:06a v půlce prosince vystupovaly\n00:31:09a uměly zahrát přiznávku ke třem českým koledám.\n00:31:12Sbor k tomu zpíval, houslisti fidlali\n00:31:15a my jsme byli strašně nadšení.\n00:31:24-V Nadačním fondu Harmonie\n00:31:28neexistují žádné talentové ani přijímací zkoušky.\n00:31:30Jediné, co po nich chceme na oplátku, je to, aby byly pilné,\n00:31:33aby třikrát týdně k nám chodily, aby se s námi vzdělávaly.\n00:31:36-Ještě někdo má nějaký velký sen?\n00:31:39-Já bych chtěla vystoupit , abychom byli na nějaké škole,\n00:31:45abychom mohli letět do Ameriky a tam vystoupit.\n00:31:49-Mám syna Jakuba, je mu 12 let.\n00:31:51Do orchestru chodí třikrát v týdnu,\n00:31:55což je pro děti náročný hodně, ale líbí se mu to, baví ho to.\n00:32:00A vlastně má nejlepší docházku, bych řekla,\n00:32:03že opravdu do hodin se těší a nechybí.\n00:32:08Změnilo nám to život tím způsobem, že najednou,\n00:32:11my jsme chodili ve sportovním oblečení,\n00:32:15protože jsme zvyklí fandit na hřištích,\n00:32:17a najednou jsme museli řešit společenský oděv, bílé košile,\n00:32:20organizaci zkoušek, protože děti zkoušejí i o prázdninách\n00:32:23a mají různé akce.\n00:32:26-Jakub má zkoušky s orchestrem na základní škole v Klánovicích,\n00:32:29kde rodina už několik generací bydlí.\n00:32:32Paní Špitálská má ještě 16letého syna Pepu,\n00:32:36který chytá za Bohemians.\n00:32:39-Přijde mi úplně úžasný,\n00:32:42že tenhle orchestr, Harmonie, funguje úplně zdarma\n00:32:44a děti mají třikrát týdně kroužek bezplatně.\n00:32:50-Snad každý druhý žák na škole Kořenského\n00:32:52se potýká se sociálními problémy.\n00:32:55Místo toho, aby byl bezprizorní a tvořil pouliční gang,\n00:32:58má šanci stát se součástí gangu hudebního.\n00:33:01Většina žáků je z příjmově jiných rodin\n00:33:04než na sousední jazykovce v Drtinově\n00:33:07nebo nedalekém francouzském lyceu.\n00:33:09-Ty už hraješ s Harmonií řadu let,\n00:33:12jak ses k tomu dostal a kdy jsi začal s housličkami?\n00:33:17-Za chvilku už to bude 9 let.\n00:33:20Na základní škole grafické mě lidi začali nemít rádi\n00:33:23a začali mě šikanovat, pomlouvat, a mně to přišlo strašně hnusný,\n00:33:26začal jsem se strašně uzavírat.\n00:33:30Když jsem přešel na základní školu Kořenského\n00:33:33a hrál jsem ještě na housle,\n00:33:36tak mně to pomohlo se otevřít\n00:33:38a s lidmi normálními se bavit, mými vrstevníky.\n00:33:45-Třeba jsme měli v pátý třídě básnickou soutěž\n00:33:48a já jsem dřív měla docela problém,\n00:33:51že jsem koktala, když jsem měla vystupovat před více lidmi,\n00:33:54a jak jsem začala hrát na hudební nástroje,\n00:33:57tak jsem většinou hrála a naučila jsem se to.\n00:34:01Už se jako nebojím a taky díky tomu už tolik nekoktám.\n00:34:05-My se spolu vídáme třikrát týdně,\n00:34:09takže vlastně můžeme pozorovat na každém dítěti\n00:34:12jeho téměř každodenní vývoj nebo to, čím si prochází.\n00:34:15A já chci říct, že to je paradox,\n00:34:17protože ty děti z problémových rodin\n00:34:20tady u nás téměř nezlobí a nevymiňují si tu pozornost\n00:34:23oproti dětem z rodin, kde jsou na pozornost a péči zvyklé.\n00:34:26My s těmi pro nás problémovými dětmi nemáme problém.\n00:34:34-Většina dětí nemá zkušenosti vůbec žádné.\n00:34:37V podstatě jsou to úplní začátečníci,\n00:34:40kteří nikdy nedrželi housle v ruce.\n00:34:42Máme tady třeba Melissku,\n00:34:45která už trošku hrála nebo doma hraje občas s tatínkem,\n00:34:48ale ostatní děti jsou úplní začátečníci.\n00:34:50-Nejmladším členem orchestru je Eda Zikmund.\n00:34:53-Už mám koncerty za sebou dva a to je třetí koncert, který mám.\n00:34:58-A už jsi dostal nějaký dáreček?\n-To jsem dostal.\n00:35:03-A co to bylo?\n00:35:07-Eda začal v roce a půl mluvit v celých větách\n00:35:10a ve dvou uměl celou abecedu.\n00:35:14-Já jsem si celou dobu myslela, že talent na hudbu nemá,\n00:35:17protože ani nezpíval.\n00:35:19Edík začal ve čtyřech letech hrát. A ten progres tam byl tak rychlý,\n00:35:23že jsme viděli, že má nějaké větší nadání.\n00:35:28Ale nevím, jestli je to ta píle, kterou tomu dáváme každý den,\n00:35:31nebo to nadání.\n00:35:33To, že je celý orchestr zadarmo, je pro nás hodně důležitý.\n00:35:37-Díky orchestru může i Eda, který ještě nechodí do školy,\n00:35:40rozvíjet svůj hudební talent.\n00:35:45Orchestr Harmonie vystupuje s patronem,\n00:35:48klavírním virtuosem Ivo Kahánkem,\n00:35:50se Smyčcovým orchestrem Pražské konzervatoře\n00:35:53a dalšími profesionálními hudebníky.\n00:35:56Děti každý rok jezdí do zahraničí\n00:35:58a účastní se celosvětové přehlídky orchestrů.\n00:36:01-Naše děti byly v Aténách, v Birminghamu a tak dále.\n00:36:04Vždy je to pro ně obrovský zážitek,\n00:36:07že jenom třeba proletět se letadlem\n00:36:12bylo pro některé z našich dětí naprosto poprvé.\n00:36:14Díky Harmonii tu šanci dostali, že letěli v letadle.\n00:36:17Dokonce letušky při cestě do Birminghamu\n00:36:20naše děti prosily, aby jim něco zahrály.\n00:36:22Takže na palubě letadla zahrály Proč bychom se netěšili.\n00:36:25-Dnes je do tohoto projektu u nás zapojeno více než 50 dětí.\n00:36:28-Co se týká benefitů, které od nás děti dostávají, nebo ne od nás,\n00:36:32ale od toho působení v Nadačním fondu Harmonie, v tom orchestru,\n00:36:35by se dalo říci, že si velmi tím zvyšují svoje sebevědomí,\n00:36:39zažívají někdy poprvé pocit, že něco dokáží,\n00:36:42dokáží něco vytvořit,\n00:36:45jsou součástí velkého celku, který něco znamená.\n00:36:48Má to pro ně opravdu obrovský význam.\n00:37:05Takoví byli Reportéři ČT. Díky za pozornost.\n00:37:09Budeme se těšit zase příště, na viděnou.\n00:37:14Skryté titulky Blažena Stráníková Česká televize 2020\n(typ: DOC; velikost: 116,00 kB; datum: 2. 3. 2020)


▷ Srpen v Bali s All Inclusive ☀ Bali v srpnu 2023\nBali All Inclusive srpen 2023\nAktuální nabídka All Inclusive dovolené v Bali v srpnu 2023. All Inclusive zájezdy do Bali v srpnu 2023 s garancí nejnižší ceny. Ultra All Inclusive pobyty s ubytováním v luxusních hotelech Last Minute.\nAll Inclusive zájezdy do Bali v srpnu 2023\nDovolená Bali v létě o prázdninách 2023 v lokalitě Kuta Beach v luxusním 4hvězdičkovém ubytování Legian Beach Hotel, v délce 13 dní - 12 nocí. Pobyt je ve volném termínu: neděle 13. srpen až pátek 25. srpen. Doprava do rekreačního zařízení je v rámci tohoto pobytu letecky, s letenkou z letiště Praha nebo Vídeň, s odletem za 409 dní za aktuální cenu 82634,- CZK. Rekreace je se stravou formou all inclusive. Kategorie této nabídky: letní prázdniny, First Minute zájezdy, pobytové levně se slevou 1 %. Online prodej tohoto zájezdu zajišťuje cestovní agentura Invia, u které zjistíte také aktuální informace cestování do Bali v souvislosti s koronavirem a dlouhodobou předpověď počasí v Bali.\n13.8. - 25.8.2023\n82 634 Kč\nNevybrali jste si v Bali z žádné lokality? Chcete zkusit dovolenou v jiné zemi? Co třeba vyzkoušet: Černá Hora All Inclusive srpen, Česká republika All Inclusive srpen, Dominikánská republika All Inclusive srpen nebo například dovolenou Egypt All Inclusive srpen? Další možností je třeba Francie All Inclusive srpen.


Kupní smlouva na Gigafactory 4 může být dokončena do konce roku 2019 | TeslaCzech.com\nKupní smlouva na Gigafactory 4 může být dokončena do konce roku 2019\n6. 12. 2019 6. 12. 2019 Matyáš Vodička žádný komentář\nObjevily se zprávy, které naznačují, že společnost Tesla může do konce roku 2019 dořešit kupní smlouvu na místo pro výrobní závod Gigafactory 4, které se nachází nedaleko Berlína v Německu.\nZvláštní schůzka finančního výboru k povolení stavby by se mohla konat již brzy, kolem 17. – 18. prosince. Elon Musk má cíl začít vyrábět crossover Tesla Model Y na německém území již v roce 2021. To je velmi ambiciózní plán, vzhledem k tomu, že výrobce automobilů bude muset ještě čekat na zdlouhavý povolovací proces od orgánů země před tím, než bude možné stavbu zahájit.\nJe potřeba poznamenat, že území, které chce Tesla získat pro Gigafactory 4, vyžaduje schválení od skupin spojených s ochranou přírody. V komentářích k německé tiskové agentuře uvedl národní předseda Brandenburské unie ochrany přírody Friedhelm Schmitz-Jersch, že je třeba znovu přezkoumat plány rozvoje lokality, které byly uděleny pro potenciální zařízení BMW, (zde měla BMW automobilka původní záměr vystavět svůj výrobní závod), zejména v souvislosti s flórou a faunou – oblast se od roku 2001 – kdy proběhla poslední studie mohla změnit.\nTesla prohlásila, že má v úmyslu zasadit třikrát tolik stromů, které vykácí v oblasti Gigafactory 4. Musk toto uvedl v prohlášení když byl v zemi, aby přijal cenu Zlatého volantu za model 3. V Berlíně bude také vybudováno technické a konstrukční centrum.\n„Každý ví, že německé inženýrství je jistě vynikající.“ To je také důvod, proč lokalizujeme naši Gigafactory Evropu v Německu. V Berlíně také vytvoříme inženýrské a designové centrum, protože Berlín má jedny z nejlepších umění na světě, “uvedl Musk.\nReálné rozměry Cybertrucku? →\nPrvní pohled na nový přehrávač Tesla v režimu Dashcam / Sentry!\n7. 4. 2020 7. 4. 2020 Pavel Pikola 0


Život podle Mayského kalendáře, Life in line with the Maya calendar: Moje zkušenost s energií Aj\nMoje zkušenost s energií Aj\nDnešní energie Aj (podrobný popis v části o denních energiích) mě přiměla sednout a napsat svoji vlastní zkušenost s touto energií. Kdo ji nemá ve svém životním souhrnu energií, bude si možná ťukat na čelo a určitě si nebude umět představit, co v životě působí.\nPerfekce je jeden z aspektů Aj. Její příčina je ve snaze zajistit si nějaké zdi, pravidla, dům, ve kterých se budeme cítit v bezpečí. Tuto perfekci uplatňujeme na sebe i na druhé. Je to jakási obranná strategie chování proti zranění. Projevy jsou různé podle toho, v jaké trecéně se ten který Aj nachází. V každém případě je pod tím vším strach a nejistota. Aj je velice citlivý a strach a nejistota způsobují velké emoční výkyvy. Aj si musí dát pozor na pády emoční a životní.\nV mém případě se jedná o Aj v trecéně strachu o přežití a plateb karmických dluhů. Ze strachu o přežití a jeho následků, které způsobuje, mohou vznikat závislosti. K tomu se připojují emoční výkyvy. Tuto energii mám v současném věku na nejvyšším bodě působení.\nPodle grafu energií, který pro své klienty v rámci Životního plánu také připravuji, mi začal vliv energie AJ před 25 lety, plnou vládu převzala před asi 12 lety, teď se nachází ve svém nejvyšším a pro mě nejhorším působení, sestup na síle bude následujících 6 let, kdy následně převezme plnou vládu energie příští. Ta trecénu plateb končí, říká Máš zaplaceno, tam se něco zásadního stane.\nStrach o přežití na základě plateb karmických dluhů. Platba karmy byla u mě potvrzena, platím dlouhých 30 let od roku 1992, což souhlasí s nástupem energie AJ viditelném v grafu... Konec plateb na rok přesně souhlasí s odchodem energie Aj popsaným výše. Moje platba je formou finanční a existenční nejistoty. Což přesně souhlasí s umístěním Aj v mém Životním plánu.\nA protože platím, tak nadřazenost platby karmy nad vším a veškerým snažením, se projevovalo ztrátami a nalézáním zaměstnání, špatnými volbami podnikání, které vedly samozřejmě jen ke ztrátě, nejistými investicemi, které na svém konci jsou spíše ztrátou atd.\nVrcholný úder vrcholného období plateb nastal 20.1. tohoto roku. Karmický vliv je přesně dohledatelný na den přesně postavením Pluta v mém domě financí. Ten den jsem byla okradena o celou peněženku a protože se tak stalo po platbě kartou u terminálu na jízdenky (nikoliv bankomat a nikoliv v ČR), tak vykonavatel karmy odpozoroval i můj pin a než jsem vše zjistila a vykomunikovala s bankou, tak mi kompletně vybral účet. Tím nastal pád finanční i emoční.\nA přicházíme k emočnímu aspektu Aj. Můj život je velmi o emocích, i když to navenek možná není vidět. Emoční výkyvy kopírují můj aktuální existenční stav. Jako znamení s potenciálem být oporou musí Aj emoce zvládnout.\nDnešní spojení s číslem vnitřní tvorby 3 znamená nutně upustit od úplně všech představ o tom, jak by věci měly být, přijmout všechny příčiny a následky a hledat jiný pohled. Nastavit myšlení z polohy obrany a strachu (tedy oběti) do polohy tvorby (tedy růstu). Hledat a přijmout cokoliv, co pomůže se ze situace dostat. Opustit perfektní představy o všem, perfektní požadavky na všechno. Tam začíná tvorba zcela nových věcí.\nEmoční a životní výkyvy má Aj takříkajíc v popisu práce. Záleží na čísle, které u něho stojí a okolních znameních, zda a jak se projeví. Mně trvalo 53 let, než jsem to pochopila a uviděla na svém dosavadním životě. A pochopila jsem to díky Mayskému kalendáři.\nNaštěstí je energie Aj zároveň silná a má vůli jednat a věci měnit. POKUD ovšem tohle vše pochopí, zvládne své emoce a perfektní představy.\nSnad vám moje osobní zkušenost byla k něčemu dobrá a pokud zažíváte emoční výkyvy, tak možná jsou způsobené energií Aj.