Protekcionismus a komunismus – Bastiat.cz\nHome › Další eseje › Protekcionismus a komunismus\nNebuďte nevděčný Únorové revoluci. Překvapila Vás, možná šokovala, ale také Vám připravila nečekaný triumf jako autorovi, řečníkovi a prvnímu kancléři. Mezi těmito úspěchy je jeden, který je zajisté zcela výjimečný. Nedávno jsme se mohli dočíst v La Presse:\nsvým dopisovatelům s oznámením, že byla vypsána sbírka na šíření knihy o vlastnictví od pana Thierse po továrnách. Sdružení samo si objednalo pět set výtisků.“\nByl bych býval rád u toho, když se této lichotivé poznámce dostalo Vaší pozornosti. Musela Vás celkem pobavit.\nExistuje dobrý důvod říci, že cesty Boží jsou neomylné, stejně jako jsou nevyzpytatelné. Pokud mi dopřejete malý okamžik, tak se Vám pokusím dokázat, že protekcionismus, když se rozšíří, stává se komunismem, stejně jako se malý kapr stane velkým kaprem, pokud mu Bůh dopřeje vyrůst. Ukážu Vám, jak je podivné, když obhájce protekcionismu zaujímá pózu ničitele komunismu; co je však ještě podivnější i více uklidňující, je to, když mocná organizace, jež byla zformována, aby šířila teorii a praxi komunismu (alespoň natolik, nakolik to bylo výhodné pro její členy), dnes věnuje polovinu svých zdrojů na ničení zla, které s tou druhou polovinou napáchala.\nJak říkám, je to uklidňující představa, jelikož nás ujišťuje o neodvratném vítězství pravdy, když nám ukazuje, jak jsou první autentičtí šiřitelé podvratných doktrín vyděšeni svým úspěchem a nyní vaří protijed ve stejné laboratoři, kde dříve vařili jed.\nVy možná nepřipouštíte shodnost komunistických a protekcionistických principů, ačkoliv popravdě řečeno se mi zdá nemožné, aby někdo popsal čtyři sta stran o vlastnictví, aniž by mu to došlo. Možná si myslíte, že mé úsilí věnované prosazení volného obchodu, moje netrpělivost s bezvýchodnými debatami, můj bojovný zápal a prudkost střetů způsobily, že se na chyby svých protivníků dívám skrze zvětšovací sklo, jak už to my polemici máme ve zvyku. Určitě si myslíte, že to moje představivost nafukuje teorie z Moniteur industriel do stejných rozměrů, jaké má teorie v Populaire, jen abych vyhrál v argumentaci s protekcionisty. Jaká je pravděpodobnost, že by významní továrníci, vážení vlastníci půdy, bohatí bankéři a vynikající státníci ze sebe učinili, aniž by to věděli nebo o to usilovali, apoštoly komunismu ve Francii? A proč ne, prosím Vás? Je mnoho dělníků plných upřímné víry v právo na zaměstnání, kteří jsou následkem toho komunisty, aniž by to věděli nebo o to usilovali, a kteří by nestrpěli, kdyby tak byli nazváni. Důvodem je, že ve všech společenských třídách vlastní zájem ovlivňuje vůli, a vůle, jak říká Pascal, je hlavním orgánem víry. Mnoho průmyslníků, v jiných ohledech úctyhodných, podporuje komunismus (pod jiným názvem), jak lidé dělají vždy, pokud si myslí, že to bude majetek druhých, co bude rozděleno a sdíleno. Jakmile se ale princip uchytí a přijde na řadu rozdělení jejich majetku, pak je komunismus naplňuje hrůzou. Dříve nechávali kolovat Moniteur industriel, dnes distribuují knihu o vlastnictví. Kdyby se tomu člověk měl divit, tak by nesměl znát lidská srdce a jeho vnitřní hnutí i jeho sklon k vychytralé sofistice.\nNe, pane, není to zápal boje, co mě přimělo vidět protekcionistické doktríny v tomto světle, právě naopak. To proto, že jsem uviděl tyto doktríny v tomto světle, jsem se odhodlal pustit do boje. Prosím, věřte mi, že mým motivem nebylo nikdy to, že bych toužil vidět zvětšení našeho zahraničního obchodu, ačkoliv vedlejší následky by jistě nebyly k zahození. Věřil jsem a věřím, že toto je otázka vlastnických práv. Věřil jsem a věřím, že skrze smýšlení, které navozuje, a argumenty, kterými je obhajován, znamenal protekcionistický tarif průlom do vlastnického práva, kudy zbytek komunistické legislativy hrozí projít. Při současném stavu veřejného mínění se mi zdá, že forma komunismu (nevědomá si do určité míry sebe sama, jak připouštím) se nachází ve stavu, kdy nás zaplaví. Domnívám se, že tato forma komunismu (protože jich je jistě více druhů) sama povstala z protekcionistických myšlenek a pouze je přivedla k jejich logickému vyústění. Tudíž mi z tohoto místa připadá potřebné bojovat s komunismem; jelikož je sám vyzbrojen sofismy šířenými Mimerelovým výborem, není naděje na jeho překonání, dokud budou tyto sofismy ovládat veřejné mínění.\nToto bylo naším cílem v Bordeaux, v Paříži, v Marseilles a v Lyonu, když jsme zakládali Asociaci pro volný obchod. Ekonomická svoboda sama o sobě je bezpochyby vzácným dobrodiním pro všechny národy světa, ale pokud by nám šlo jenom o tohle, mohli jsme koneckonců svoji organizaci nazvat Asociací pro ekonomickou svobodu, nebo ještě chytřeji, pro postupnou reformu tarifů. Avšak termín volný obchod implikuje svobodu každého člověka disponovat s výsledky své práce, tedy jedním slovem vlastnictví, a to je důvod, proč jsme mu dali přednost. Jistě, věděli jsme, že nám to způsobí mnoho potíží. Zakládá se to na principu, a tak to mezi naše protivníky nažene všechny zastánce a přívržence opačného principu. Tohle se ostatně velmi protivilo i těm, kteří byli nejvíce ochotni se k nám připojit, tedy obchodníkům, kteří se v té době mnohem více starali o snížení tarifů než o porážku komunismu. Le Havre, ačkoliv velmi sympatizoval s naším pohledem, odmítal se k nám otevřeně připojit. Lidé ze všech stran mi říkali: „Budeme mít větší šanci dosáhnout určitého snížení tarifů, když nebudeme vznášet žádné absolutní požadavky.“\nOdpovídal jsem: „Pokud je vaším cílem jenom tohle, obraťte se na vaši obchodní komoru.“\nŘíkali mi dále: „Termín volný obchod je zneklidňující a bude překážkou vašemu úspěchu.“\nByla to naprostá pravda, ale tyto obavy, které tento termín vzbuzoval, byly pro mne nejsilnějším argumentem pro jeho přijetí. „Čím více obav vyvolává,“ řekl jsem, „tím více ukazuje, jak je pojem vlastnictví v lidských myslích zastřen. Protekcionistická doktrína vedla k přijetí falešných idejí a falešné ideje vyprodukovaly protekcionismus. Dosáhnout podvodem nebo díky dobré vůli ministra obchodu zlepšení tarifů by znamenalo zmírňovat následky, ale nikoliv zničit příčinu choroby.“\nProto jsem ponechal termín volný obchod nikoliv navzdory, ale kvůli těmto překážkám, které pro nás znamenal, překážkám, které odhalují nemoc v lidských myslích a které jsou důkazem, že samotné základy společenského řádu jsou v ohrožení.\nNestačilo by naznačovat náš cíl sloganem, museli jsme ho také řádně definovat. To jsme udělali a jako důkaz zde připojuji přepis prvního manifestu naší Asociace.\n„Níže podepsaní se sjednotili k obraně veliké věci a považují za nutné představit své názory, vyhlásit své cíle, rozsah, prostředky acharakter svojí asociace.“\n„Směna stejně jako vlastnictví je přirozeným právem. Každý občan, který vyprodukoval či získal produkt, by měl mít možnost použít ho okamžitě pro své vlastní potřeby nebo ho přenechat komukoliv jinému na tomto světě, kdo mu dá oplátkou objekt jeho tužeb. Zbavit ho této možnosti, přestože nespáchal žádný čin proti veřejnému pořádku ani dobrým mravům, čistě za účelem uspokojení potřeby jiného občana, znamená legitimizovat loupež a narušit spravedlnost.“\n„Znamená to dále narušit podmínky veřejného pořádku, neboť jaký pořádek může panovat ve společnosti, kde veškerý průmysl za pomoci a podpory zákona i veřejné policejní síly hledá svůj úspěch v útlaku všech ostatních?“\n„Je to pohrdání uspořádáním, které dala Prozřetelnost lidským tužbám, jak se projevuje v nekonečné různorodosti klimatu, ročních období, přírodních sil a nadání – darů, které Bůh nerovnoměrně rozdělil mezi lidi jen proto, aby je mohl skrze obchod spojit pouty všeobecného bratrství.“\n„Je to maření rozvoje obecné prosperity, jelikož ten, kdo nemůže svobodně směňovat, nemůže si ani svobodně vybírat svou práci, a je přinucen svoje úsilí, svoje schopnosti, svůj kapitál a síly, které mu dala k dispozici příroda, směřovat špatným směrem.“\n„Nakonec je to podkopávání mezinárodního míru, jelikož to narušuje obchodní vztahy mezi národy, které činí války obtížnějšími.“\n„Cílem Asociace je tedy volný obchod.“\n„Níže podepsaní nezpochybňují právo národa uvalit na zboží, které překračuje jeho hranice, daně vyhrazené na hrazení společných nákladů, za předpokladu, že jejich výše bude určena výhradně potřebami státní pokladny.“\n„Jakmile daň ztratí svůj fiskální charakter a jejím cílem je vyloučení zahraničních produktů, na úkor samotné státní pokladny, aby se uměle zvýšila cena obdobných domácích produktů, od toho okamžiku lze mluvit o protekcionismu, či přesněji řečeno o loupeži. Právě tento princip se Asociace snaží zdiskreditovat a zcela vymazat z našich zákonů, nezávisle na jakékoliv reciprocitě nebo systémech, které převládají jinde.“\n„Z faktu, že Asociace usiluje o naprosté zrušení protekcionistického systému, nevyplývá, že by požadovala uskutečnění takové reformy přes noc a jako výsledek jediného hlasování. I při návratu od zla k dobru a od umělého systému k přirozeným podmínkám rozvážnost nabádá k opatrnosti. Detaily provedení tohoto kroku jsou na uvážení autorit. Úkolem Asociace je rozšiřování a popularizace základního principu.“\n„Co se týče prostředků, kterých Asociace bude užívat, budou vždy v souladu se zákony a ústavou.“\n„Nakonec Asociace je zcela nestranná. Neslouží žádnému průmyslovému odvětví, třídě či regionu. Podporuje věc spravedlnosti, míru, jednoty, svobody projevu, všeobecného bratrství a blahobytu, který je vždy a ve všech ohledech totožný s blahobytem spotřebitelů.“\nMůžete v tomto programu nalézt jediné slovo, které by nevyjadřovalo hlubokou touhu posílit či dokonce obnovit v lidských myslích ideu vlastnictví, která byla zvrácena protekcionistickým systémem? Není evidentní, že obchodní zájmy jsou až druhotné a že prvotní je zájem společenský? Povšimněte si, že tarif sám o sobě, ať už je dobrý či špatný z administrativního nebo fiskálního hlediska, nás zajímá jen málo. Ale jakmile záměrně působí v protekcionistickém smyslu, tedy jakmile vyjde najevo, že jeho účelem je loupež a negace vlastnického práva, pouštíme se do boje, nikoliv proti tarifu, ale proti systému. Říkáme: „Toto je myšlenka, kterou se snažíme zdiskreditovat, aby zmizela z našich zákonů.“\nBezpochyby budeme tázáni proč, když máme na mysli obecnou otázku této důležitosti, jsme svůj boj omezili na jednu konkrétní oblast.\nDůvod pro to je prostý. Proti organizaci musíme postavit opět organizaci, zajistit si podporu a vojáky pro naši armádu. Dobře víme, že debata mezi protekcionisty a freetradery nemůže pokračovat, aniž by v ní nepovstaly a nakonec se nerozhodly všechny morální, politické, filosofické a ekonomické otázky, které se týkají vlastnictví, a protože Mimerelův výbor, který se zabývá pouze konkrétním cílem, ohrozil právo na vlastnictví, doufáme, že ho opět prosadíme, pokud se zaměříme na cíl přímo opačný.\nCo však záleží na tom, co jsem kdy řekl nebo si myslel? Co záleží na tom, jestli jsem si povšiml, či zda si myslím, že jsem si povšiml, určitého spojení mezi protekcionismem a komunismem? Hlavní věcí je dokázat, že tato spojitost existuje. A o to se zde pokusím.\nUrčitě si vzpomínáte na den, kdy jste se svou příslovečnou rafinovaností vytáhl z pana Proudhona jeho doznání, které se stalo proslulým: „Dejte mi moje právo na zaměstnání a já vám ponechám vaše právo na vlastnictví.“ Pan Proudhon nezakrýval, že podle jeho názoru jsou tato dvě práva nekompatibilní.\nPokud je vlastnictví neslučitelné s právem na zaměstnání a pokud je právo na zaměstnání založeno na týchž principech jako protekcionismus, co z toho můžeme vyvodit, když ne to, že samotný protekcionismus je nekompatibilní s vlastnictvím? V matematice platí, že pokud jsou dvě věci rovny třetí, pak jsou si rovny i navzájem.\nJednou chtěl prominentní řečník, pan Billaut,  pronést řeč na podporu práva na zaměstnání. To nebylo snadné kvůli přiznání, které uklouzlo panu Proudhonovi. Pan Billaut moc dobře rozuměl tomu, že když bude stát intervenovat, aby vyrovnal veškeré bohatství a zaručil každému jednotný životní standard, ocitne se na cestě ke komunismu. Jakými slovy přesvědčoval Národní shromáždění, aby porušilo vlastnická práva? Řekl docela prostě, že to, oč Vás žádá, již beztoho děláte prostřednictvím svých tarifů. Jeho požadavky nepřekračují poněkud rozšířenou aplikaci doktrín, které již přijímáte a praktikujete.\n„Podívejte se na naše celní tarify. Prostřednictvím ochranných tarifů, diskriminačních daní, subvencí a podobných prostředků společnostusměrňuje rozvoj všech odvětví našeho národního průmyslu. [Velmi správně!] Nejenže udržuje rovnováhu mezi zahraniční a francouzskou prací, kterou ochraňuje, ale stále více a více intervenuje v rozličných domácích průmyslových odvětvích. Naslouchejte neustálým protestům vznášeným jedněmi odvětvími průmyslu vůči druhým. Podívejte například, jak si průmyslová odvětví zpracovávající železo stěžují na protekci udělenou francouzskému železu oproti železu zahraničnímu, ti, kteří používají lněnou či bavlněnou přízi, si stěžují na protekci poskytnutou francouzské přízi oproti přízi zahraniční a tak dále. Společnost [správně měl říci vláda] se pak přirozeně angažuje ve všech těchto sporech a průmyslových obtížích. Intervenuje aktivně každý den, přímo i nepřímo. Jakmile se budete zabývat otázkou cel, uvidíte, že budete muset, ať už se Vám to bude líbit, či ne, zaujmout nějaké stanovisko a vyhodnocovat všechny tyto nároky.“\n„Není pak absurdní namítat proti myšlence, že společnost má dluh vůči strádajícím dělníkům, že tato myšlenka by vyžadovala vládní intervenci do průmyslových záležitostí.“\nPovšimněte si prosím, že pan Billaut své argumenty, k nimž se uchýlil, v žádném případě nemyslel ironicky. Není to maskovaný freetrader, kterému by činilo potěšení odhalovat očividné nekonzistence protekcionismu. Ne, pan Billaut je sám bona fide protekcionistou. Usiluje o vyrovnání bohatství zákonem. Aby toho dosáhl, pokládá působení tarifů za užitečné, když zjistil, jaké je právo na vlastnictví překážkou, přeskočil je, stejně jako Vy. Dále navrhuje právo na zaměstnání, což je druhý krok učiněný na téže cestě. Opět shledává vlastnické právo jako překážku a opět ho přeskakuje. Ale když se podívá nazpátek, je docela překvapen, že Vy jste ho nenásledoval. Ptá se Vás na důvod. Pokud mu odpovíte: „V zásadě souhlasím, že zákon může porušovat vlastnické právo, ale považuji za nevhodné, aby tak činil pod rouškou práva na zaměstnání,“ pan Billaut Vám porozumí a bude s Vámi debatovat o této sekundární otázce vhodnosti. Vy se však odvoláváte na samotné vlastnické právo. To ho udiví, takže se cítí oprávněn Vám říci: „Nezačínejte s kázáním teprve dnes, protože pokud odmítáte právo na zaměstnání, nečiňte tak na základě vlastnického práva, jelikož toto právo jste porušil svým tarifem, když se Vám to hodilo.“ A mohl by i popravdě dodat: „Prostřednictvím protekcionistického tarifu často porušujete vlastnické právo chudých ve prospěch bohatých. Právem na zaměstnání porušíte vlastnické právo bohatých ve prospěch chudých. Proč výčitky svědomí pociťujete až tak pozdě?“\nMezi panem Billautem a Vámi je pouze jediný rozdíl. Oba jdete po stejné cestě ke komunismu, ale Vy jste učinil jen jeden krok, zatímco on učinil dva. V tomto ohledu je výhoda, alespoň v mých očích, na Vaší straně. Ale prohráváte, jakmile dojde na logiku. Jelikož jste se, stejně jako on, při prvním kroku otočil k vlastnictví zády, je jistě velice podivné, že se nyní stavíte do pózy největšího ochránce vlastnických práv. Pan Billaut se této nekonzistenci vyhnul. Bohužel však jenom tím, že se uchýlil k ubohému sofismu! Pan Billaut je příliš osvícený, aby si neuvědomoval, byť mlhavě, že každý jeho krok na této cestě je krokem na cestě, která nutně vede ke komunismu. Nedělá ze sebe blázna a nehraje si na ochranitele vlastnických práv v momentě, kdy je porušuje. Ale jak se tedy ospravedlňuje? Dovolává se oblíbeného axiomu všech, kdož chtějí smířit věci navzájem nesmiřitelné: neexistují absolutní principy. Soukromé vlastnictví a komunismus – mějme trochu od obojího, vždy podle okolností.\n„Podle mého názoru kyvadlo civilizace, které osciluje od jednoho principu k druhému podle momentálních potřeb, ale které vždy ukazuje směr největšího pokroku, se nyní navrací k potřebě vládního zásahu, poté co se silně vychýlilo na stranu absolutní svobody a individualismu.“\nTudíž na tomto světě není nic pravdivého a neexistuje žádný absolutní princip, jelikož kyvadlo musí oscilovat od jednoho principu k druhému podle momentálních potřeb. Ó metafory, kam byste nás zavedly, kdybychom vás nechali!\nJak jste velmi duchaplně prohlásil na řečnické tribuně, člověk nemůže vyslovit – a ani napsat – všechno najednou. Mělo by být jasné, že se zde nezabývám ekonomickým aspektem protekcionistického systému, ani nepátrám po tom, zda z pohledu národního bohatství přináší více užitku nebo škody. Jediné, co chci dokázat, je to, že se nejedná o nic jiného než o projev komunismu. Pánové Billault a Proudhon s tímto důkazem začali. Já se budu snažit ho dokončit.\nV prvé řadě, jak máme rozumět slovu komunismus? Existuje několik způsobů jak nastolit společné vlastnictví majetku – nebo jak se o to alespoň pokusit. Pan de Lamartine ví o čtyřech. Vy máte za to, že jich existují stovky, a já s Vámi souhlasím. Domnívám se však, že všechny by se daly rozdělit do tří obecných kategorií, z nichž pouze jedna, jak to dnes vidím, představuje skutečné nebezpečí.\nZaprvé: skupina lidí může plánovat, že bude pracovat a žít společně. Pokud se nepokusí narušovat bezpečí, omezovat svobodu nebo zasahovat do vlastnictví druhých, ať už přímo či nepřímo, pak jestliže působí nějaké zlo, působí ho pouze sami sobě. Snahou těchto lidí vždy bude odejít na nějaké vzdálené neobydlené místo a tam se pokusit o uskutečnění svého snu. Kdokoliv se zajímal o tyto věci, ví, jak oběti těchto iluzí dopadají. V dnešní době komunisté tohoto druhu dali svému ráji jméno Ikárie, jako by snad tušili onu hroznou katastrofu, k níž směřují. Můžeme litovat jejich zaslepenosti, můžeme je varovat, pokud jsou připraveni naslouchat, ale společnost se jejich fantazií obávat nemusí.\nDalší forma komunismu, zajisté ta nejextrémnější a nejbrutálnější, spočívá ve shromáždění veškerého existujícího majetku na jedné hromadě a jeho rozdělení ex aequo. Toto je loupež povýšená na univerzální zákon. Obsahuje v sobě nejen zničení vlastnictví, ale také zničení práce i motivace, která lidi do práce pobízí. Tento druh komunismu je tak násilnický, tak absurdní, tak monstrózní, že skutečně nemohu uvěřit, že by byl nebezpečný. To jsem řekl před nějakým časem před velkým shromážděním voličů, z nichž většina patřila k chudším a strádajícím vrstvám. Moje slova vyvolala nepokoj a mumlání.\nK mému údivu říkali: „Cože! Pan Bastiat se opovažuje říkat, že komunismus není nebezpečný? Pak je to komunista! No vida, to se dalo čekat, komunisté, socialisté a ekonomové jsou všichni ptáčci ze stejného hnízda.“ Bylo pak trochu těžké vysvětlit toto nedorozumění. Ale samotné toto přerušení dokázalo pravdivost mojí teze. Ne, komunismus není nebezpečný, když se objeví ve své nejnaivnější formě, tedy formě prosté a jednoduché loupeže. Není nebezpečný, jelikož nahání hrůzu.\nRychle bych dodal, že pokud protekcionismus může a má být srovnáván s komunismem, pak ne s tou formou komunismu, kterou jsem právě popsal.\nKomunismus ale nabývá i třetí formy.\nPožadovat státní intervence, svěřit státu úkol stabilizovat zisky a vyrovnávat bohatství tím, že bude některým bez jejich svolení brát, aby dával jiným, aniž by z jejich strany obdržel cokoliv oplátkou, učinit stát zodpovědným za dosažení rovnosti prostřednictvím loupeže – to vskutku je komunismus. Na způsobech, které stát k dosažení těchto cílů použije, nezáleží o nic více než na efektních heslech, pod nimiž je tato idea prosazována. Ať už se ji stát snaží uskutečnit přímo či nepřímo, restriktivními opatřeními nebo daněmi, tarify nebo pomocí práva na zaměstnání, ať už se ukrývá pod jménem rovnost, solidarita či bratrství, v žádném případě to nic nemění na podstatě věci. Loupež není o nic méně loupeží, pokud probíhá pravidelným, řádným a systematickým způsobem prostřednictvím zákona.\nDodávám, že v dnešní době je to skutečně nebezpečná forma komunismu. Proč? Protože v této formě je neustále připraven se do všeho míchat. Jen se podívejte! Někdo žádá od státu, aby zdarma poskytoval výrobní nástroje řemeslníkům a sedlákům. To je totéž jako požadovat, aby je stát ukradl jiným řemeslníkům a sedlákům. Další chce od státu bezúročné půjčky. Stát je nemůže poskytovat, aniž by porušil vlastnická práva. Třetí chce bezplatné vzdělání na všech stupních. Bezplatné! To znamená placené daňovým poplatníkem. Čtvrtý žádá, aby stát subvencoval dělnická sdružení, divadla, umělce atd. Ale tyto subvence nejsou nic jiného než majetek odebraný těm, kteří si na něj legitimně vydělali. Pátý nedá pokoj, dokud stát nezajistí zvýšení ceny produktu ve prospěch těch, kteří ho prodávají. To je ale ke škodě těch, kteří ho kupují. Ano, existuje jen velmi málo lidí, kteří by v tomto smyslu nebyli komunisty. Jste jím Vy, pan Billaut a obávám se, že do určité míry ve Francii v dnešní době my všichni. Zdá se, že nás státní intervence usmiřuje s loupeží tím, že přesouvá odpovědnost na všechny, tj. na nikoho konkrétního. Je to uspořádání, díky kterému se můžeme těšit z majetku druhých, aniž by nás tížilo svědomí. Nezahájil snad ctihodný pan Tourret, jeden z nejčestnějších mužů, který kdy zastával ministerský post, svoji zprávu o důvodech navrhovaného zákona o výhodách pro zemědělství těmito slovy: „Nestačí pouze dávat pokyny ke kultivaci země, musíme také dodat výrobní nástroje.“? Po tomto úvodu předložil Národnímu shromáždění návrh zákona, jehož první paragraf zněl takto:\n„Paragraf 1. Ministerstvu zemědělství a obchodu se z rozpočtu na rok 1849 přiděluje deset milionů franků za účelem poskytování podpor vlastníkům a sdružením vlastníků zemědělské půdy.“\nUznejte, že pokud by legislativní jazyk měl být přesný, musel by tento paragraf znít takto:\n„Ministerstvo zemědělství se opravňuje vzít během roku 1849 deset milionů franků z kapes sedláků, kteří je velmi potřebují a kterým patří, aby je dalo do kapes jiným sedlákům, kteří je rovněž potřebují a kterým nepatří.“\nNení to snad komunistický zákon? A pokud se toto rozšíří, nedává to legální status komunismu samotnému?\nObdobně výrobce, který by raději zemřel, než by ukradl jediný centim, nezaváhá ani v nejmenším, když předkládá svůj požadavek zákonodárci: „Vydejte zákon, který zvýší cenu mého textilu, mého železa a mého uhlí a postaví mě do pozice, že budu moci své zákazníky stříhat jako ovce.“ Jelikož podstatou tohoto požadavku je to, že výrobce není spokojený se ziskem, který má ze svobodné směny či směny na volném trhu (což je totéž), a jelikož je většina z nás nespokojených s mírou svých zisků a máme sklon obracet se na zákonodárce, je jasné, přinejmenším mně, že pokud si zákonodárci nepospíší s odpovědí: „To není naše starost, my nejsme oprávněni porušovat vlastnická práva, my je máme pouze chránit,“ skončíme v naprostém komunismu. Prostředky, kterými stát tuto operaci provádí, se mohou lišit, ale mají tentýž cíl a jsou založeny na témže principu.\nDejme tomu, že předstoupím před Národní shromáždění a řeknu: „Jsem obchodník a zjišťuji, že moje zisky nejsou dostatečné. Proto Vás žádám, abyste vydali zákon, který by opravňoval výběrčí daní vybrat od každé francouzské rodiny o jeden jediný centim navíc a ten předat mně.“ Pokud zákonodárci schválí můj požadavek, může v tom člověk vidět pouze izolovaný případ legální krádeže, který si ještě nezaslouží být nazván komunismem. Pokud ale všichni Francouzi, jeden po druhém, předstoupí se stejnou žádostí a pokud zákonodárci budou přezkoumávat tyto žádosti s deklarovaným cílem vyrovnávat bohatství, je to v principu, dovedeném do důsledků, které Vy sám nemůžete nevidět, komunismus.\nNení podstatné, jestli za účelem dosažení tohoto cíle zákonodárci využijí celníka či výběrčího daní, přímého či nepřímého zdanění, restriktivního opatření nebo subvence. Věří, že mají oprávnění brát a dávat bez jakékoliv kompenzace? Věří, že je jejich úlohou vyrovnávat zisky? Jednají na základě této víry? Schvaluje a podporuje většina veřejnosti akce tohoto druhu? V tom případě říkám, že jsme na cestě ke komunismu, ať už jsme si toho vědomi či nikoli.\nA pokud bude řečeno: „Stát takto nejedná ve prospěch všech, ale pouze ve prospěch některých tříd,“ odpovím: „Pak objevil způsob jak učinit i komunismus horším.“\nJsem si vědom toho, pane, že je velmi snadné zpochybnit mé úvahy překroucením tématu. Mohou být citovány zcela legitimní administrativní zásahy, případy, kdy je intervence státu spravedlivá i užitečná, pak bude učiněna zjevná analogie mezi těmito případy a případy, proti kterým protestuji, a bude řečeno: „Buď byste neměl za komunismus označovat protekcionistické tarify, anebo musíte za komunismus označit veškerou činnost vlády.“\nToto je past, do které si nepřeji padnout. A proto jsem povinen přesně označit ty okolnosti, které dávají státní intervenci komunistický charakter.\nCo je funkcí státu? Které věci by měli občané svěřit organizované vládní moci? A které by měly zůstat výhradně soukromou aktivitou? Odpovědět na tyto otázky by znamenalo celou lekci z politické filosofie. K řešení problému, který nás zajímá, to naštěstí není nutné.\nKdyž občané, místo aby si službu pro sebe vykonali sami, ji změní ve veřejnou službu, tedy když usoudí, že bude výhodné spojit se a zajistit si společné uspokojení nějaké potřeby, nenazývám to komunismem, protože zde nevidím prvek, který představuje charakteristický znak komunismu: vyrovnávání majetku na stejnou úroveň prostřednictvím loupeže. Je pravda, že stát bere prostřednictvím daní, ale také dává nazpět prostřednictvím poskytnutých služeb. Je to specifická, ale legitimní forma směny. Zajdu dále. Rozhodnutí občanů svěřit některé služby státu může být dobré nebo špatné. Občané učiní dobře, pokud je služba vykonaná státem lepší a ekonomičtější, udělají špatně, pokud je tomu naopak. Avšak ani v jednom případě nespatřuji princip komunismu. V prvním případě byli občané úspěšní, v tom druhém se zmýlili, to je všechno. Pokud je komunismus chybou, neznamená to, že všechny chyby jsou komunismem.\nPolitičtí ekonomové jsou obecně velmi podezíraví vůči veškerým vládním intervencím. Vidí v nich nejrůznější nesnáze – úbytek individuální svobody, energie, prozíravosti a zkušenosti, což představuje ten nejvzácnější zdroj v každé společnosti. Takže se často stavějí do opozice vůči těmto intervencím. Nebývá to ale vůbec ze stejných důvodů, z jakých odmítají protekcionismus. Tudíž naše záliba ve svobodě, možná příliš zdůrazňovaná, by neměla být používána jako argument proti nám a ani by se nemělo říkat: „Není žádné překvapení, že tito pánové jsou v opozici proti protekcionistickému systému, jelikož jsou proti každé formě státní intervence.“\nV první řadě není pravda, že jsme v opozici proti všemu, co stát dělá. Máme za to, že funkcí státu je udržovat pořádek a bezpečnost, chránit osoby a jejich vlastnictví, potlačovat podvody a násilné činy. Co se týče služeb, které mají tak řečeno průmyslový charakter, máme pouze toto pravidlo: stát má toto břemeno převzít, pokud může prokázat celkovou úsporu zdrojů. Ale proboha, nezapomeňme do této rozvahy zahrnout všechny nesčíslné problémy státního monopolu.\nDále jsem nucen zopakovat, že jedna věc je hlasovat proti přidělení další pravomoci státu proto, že se to po zvážení všech okolností jeví nevýhodné i neekonomické a představovalo by to pro společnost ztrátu. A je něco docela jiného hlasovat proti této pravomoci proto, že je nelegitimní, loupeživá a opravňuje vládu dělat přesně to, čemu by měla předcházet a co by měla potlačovat a trestat. Proti protekcionistickému systému, jak je nazýván, máme tyto dva druhy námitek, ale jsou to ty druhé, které jsou závažnější pro naše odhodlání vést proti němu nesmiřitelnou válku – samozřejmě legálními prostředky.\nTakže pokud se například dostane před městskou radu otázka, jestli bude lepší, když si každá rodina bude chodit pro vodu půl míle daleko, nebo jestli by bylo lepší vybrat daň a z jejího výtěžku přivést vodu až na náměstí, nemám v podstatě žádnou námitku proti projednávání této otázky. Posouzení výhod a nevýhod by mělo být hlavním prvkem v tomto rozhodování. Může se stát, že v této úvaze dojde k chybě, ale ztráta vlastnictví plynoucí z této chyby nepředstavuje sama o sobě systematické porušení vlastnických práv.\nKdyž ale starosta navrhne omezit jedno podnikání ve prospěch druhého, zakázat dřeváky, aby zajistil práci ševcům, nebo něco podobného, pak říkám, že se již nejedná o otázku kalkulace a zvážení výhod a nevýhod, ale o zneužití autority a zvrácené použití veřejné policejní síly. Řekl bych mu: „Jak se můžete Vy, kterému je svěřena veřejná autorita a který má vynucovat zákon a trestat loupež, opovážit použít tuto autoritu a sílu k provádění a organizování loupeže?“\nPokud starostův nápad zvítězí, pak všichni řemeslníci ve vsi, následujíce tohoto příkladu, budou agitovat za stejné výhody i pro sebe a jeden na úkor druhého. Uprostřed tohoto střetu bezskrupulózních ambicí se zhroutí samotná idea vlastnictví. Pak myslím, že je zcela adekvátní reakcí vyslovit varování proti tomu, co je nespravedlivé na tom opatření, které stálo na počátku celého řetězce těchto politováníhodných událostí.\nNebylo by pro mě obtížné vyhledat ve Vaší knize pasáže, které se týkají této věci a podporují můj názor. Vlastně by stačilo otevřít knihu na libovolném místě. Pokud bych si opět měl zahrát svoji dětskou hru se špendlíkem a na kterékoliv straně, kterou náhodně trefím, najdu implicitní nebo explicitní zavržení protekcionistického systému i důkaz, že tento systém je v podstatě identický s komunismem. A proč takový pokus neudělat? Dobrá, jdu na to. Špendlík jsem zarazil na straně 283, kde čtu:\n„Je tedy hlubokým omylem obviňovat konkurenci a nevidět, že pokud je lid producentem, je zároveň i spotřebitelem. A pokud na jedné straně obdrží méně [což já popírám a Vy sám to popíráte o několik řádek níže] a zaplatí méně na straně druhé, zůstane mu, ku prospěchu všech, rozdíl mezi systémem, který lidskou pracovitost omezuje, a druhým systémem, který lidské pracovitosti dává nekonečný rozsah a pobízí ji, aby se nikdy nezastavila.“\nVyzývám Vás, abyste prohlásil, že toto se stejnou měrou netýká konkurence na obou březích Bidassoa jako té na obou březích Loiry.Opět zapíchneme špendlík, tentokrát na straně 325.\n„Buď práva existují, nebo neexistují. Pokud existují, plynou z nich absolutní důsledky… Navíc pokud právo existuje, tak existuje v každém okamžiku. Je absolutní dnes stejně jako včera, zítra, pozítří, v létě jako v zimě, nikoliv tehdy, kdy se Vám zlíbí ho silou vymáhat, ale když se dělníkovi zlíbí se na ně odvolat!“\nTrval byste na tom, že výrobce železa má neomezené a věčné právo bránit mi nepřímo vyprodukovat dvě stě metráků železa mou prací na vinici, aby mohl přímo vyprodukovat pouze sto metráků ve své vlastní továrně? Toto právo také buď existuje, nebo neexistuje. Pokud existuje, je absolutní dnes stejně jako včera, zítra, pozítří, v létě jako v zimě, nikoliv v okamžiku, kdy se Vám zlíbí ho silou vymáhat, ale když se výrobci železa zlíbí se na ně odvolat!\nZkusme to ještě jednou. Jsme na straně 63, kde čtu tento aforismus:\n„Vlastnictví neexistuje, pokud ho nemohu dát stejně jako ho spotřebovat.“\nMy říkáme: „Vlastnictví neexistuje, pokud ho nemohu směnit stejně jako spotřebovat.“ A dovolte mi dodat, že právo směnit je stejně drahocenné, společensky důležité a charakteristické pro vlastnictví jako právo dát dar. Je politováníhodné, že ve své knize, která se zabývá zkoumáním všech aspektů vlastnictví, jste považoval za nutné věnovat dvě kapitoly darům, kterých se sotva dotýká nějaké nebezpečí, alesměně, právu, které je tak široce porušováno pod správou samotného zákona, jste nevěnoval ani řádek.\nDalší výběr špendlíkem. Tentokrát nás zavedl na stranu 47.\n„Člověk má prvotní vlastnické právo ke své osobě a své práci. Druhotné, méně spojené s jeho bytostí, avšak o nic méně posvátné, je vlastnické právo k produktům jeho práce, které sestávají ze všeho, co se nazývá pozemskými statky, přičemž je v nejvyšším zájmu společnosti zaručit mu toto právo. Bez této záruky by nebyla vykonána žádná práce a bez práce by nebylo civilizace, pouze chudoba, loupež a barbarství.“\nDobrá, pane, rozeberme si, pokud si to přejete, tento text.\nStejně jako Vy, tak i já vnímám vlastnické právo jako svobodu disponovat zaprvé svojí osobou, pak svojí prací a nakonec produkty své práce – což z jistého úhlu pohledu dokazuje, že svoboda a vlastnické právo jsou od sebe neoddělitelné.\nNetroufl bych si říct, jako jste to udělal Vy, že právo na produkty vlastní práce je méně součástí naší bytosti než naše výrobní schopnosti. Ve smyslu fyzickém je to sice nepopiratelné, ale kdykoliv je člověk zbaven své práce nebo produktů své práce, výsledek je tentýž a tento výsledek se jmenuje otroctví – další důkaz zásadní identity mezi svobodou a vlastnickým právem. Pokud použiji sílu, abych obrátil práci jiného člověka ve svůj prospěch, je tento člověk mým otrokem. A přestože mu dovolím volně pracovat, je mým otrokem stále, pokud najdu způsob, jak se silou nebo vychytralostí zmocnit výsledků jeho práce. První typ útlaku je odpornější, druhý lstivější. Když bylo zjištěno, že svobodná práce je vynakládána inteligentněji a je produktivnější, pánové řekli: „Nepřivlastňujme si přímo práci našich otroků, ale přivlastněme si vyšší produkci svobodné práce a nazvěme tuto novou formu nevolnictví protekcionismem.“\nMimoto říkáte, že společnost má zájem na ochraně vlastnictví. Na tom se shodneme, pouze já zajdu mnohem dále než Vy, a pokudspolečností myslíte vládu, pak říkám, že její jedinou funkcí ve vztahu k vlastnictví je jeho ochrana, že pokud se pokusí o jeho vyrovnání, tak tím vlastnická práva poruší, místo aby je garantovala. Tento bod si zaslouží další výklad. Když se určité množství lidí, kteří nemohou žít bez práce a bez vlastnictví, spojí, aby podpořili společnou policejní sílu, je jejich cílem evidentně v bezpečí pracovat a užívat si plodů své práce, a nikoliv dát svou práci a svůj majetek této síle na milost. Nevěřím tomu, že by dokonce ještě před ustanovením nějaké formy pravidelné vlády kdokoliv zpochybňoval právo na sebeobranu, právo jednotlivců bránit svou osobu, svobodu své práce a svůj majetek.\nNechci předstírat filosofování o původu a rozsahu práv vlády, což je ohromné téma děsící moji slabou mysl, přesto mi dovolte nabídnout jednu myšlenku k Vaší úvaze. Mám za to, že práva státu nemohou být ničím jiným než správou již existujících osobních práv. Co se mne týče, nemohu uznat kolektivní právo, které by nemělo svůj základ v individuálním právu. Máme-li tedy zjistit, jestli stát právo využívá legitimně, musíme se nejprve zeptat, zda má jednotlivec toto právo ze své vlastní podstaty a při absenci veškerého státu. Na tomto základě jsem před několika dny odmítnul právo na zaměstnání. Řekl jsem: jelikož Petr nemá právo požadovat přímo od Pavla, aby mu dal zaměstnání, nemůže požadovat uplatnění tohoto předpokládaného práva ani od státu, protože stát je pouze společnou policejní silou zřízenou Petrem i Pavlem, na jejich náklady, za určitým cílem, který nikdy nemůže učinit spravedlivým to, co spravedlivé není. Tímto prubířským kamenem také soudím mezi ochranou a vyrovnáváním bohatství prováděným státem. Proč má stát právo ochraňovat, třebas i silou, vlastnictví každého člověka? Protože toto právo existuje i individuálně. Nikdo nemůže jednotlivci upřít právo na legitimní sebeobranu, právo použít sílu, když je to nezbytné, pro odražení agrese směřující proti jeho osobě, svobodě, práci či majetku. Je pochopitelné, že individuální právo, jelikož náleží všem občanům, může nabýt kolektivní podoby a legitimizovat společnou policejní sílu. A proč nemá stát právo vyrovnávat majetkové rozdíly? Protože musí jedněm vzít a dát druhým, aby to mohl udělat. A pokud nikdo ze třiceti milionů Francouzů nemá právo vzít si násilím cizí majetek pod záminkou, že vyrovnává majetkové rozdíly, nevidím, jak by tímto právem mohli pověřit společnou policejní sílu.\nPovšimněte si, že právo vyrovnávat majetek je destruktivní k právu, které bychom měli chránit. Použijme příkladu divochů, kteří ještě nezaložili svůj stát. Každý z nich má právo na legitimní sebeobranu a není těžké pochopit, jak se toto právo může stát základem prospolečnou policejní sílu. Pokud některý z divochů věnuje svůj čas, energii a inteligenci výrobě luku a šípů a jiný se pokusí mu je vzít, budou všechny sympatie kmene na straně oběti. Jestliže bude tento případ předložen radě starších, bude lupič bezpochyby odsouzen. Od toho je již pouze krok k zorganizování veřejné policejní síly. Je ale legitimní funkcí této síly regulovat jednání toho, kdo brání své vlastnictví a využívá své právo, nebo jednání toho, kdo narušuje vlastnictví druhých a toto právo porušuje? Bylo by velmi podivné, kdyby kolektivní síla nebyla založena na právu jednotlivce, nýbrž na permanentním a systematickém porušování tohoto práva! Ne, autor knihy, kterou mám před sebou, takovou tezi podporovat nemůže. Nestačí ovšem, že ji nepodporuje, možná by měl proti ní také bojovat. Nestačí útočit na hrubou a absurdní formu komunismu, kterou několik sektářů propaguje v nějakých pochybných brožurkách. Bylo by dobré také odhalit a zdiskreditovat další, subtilnější formy komunismu, které si vlivem jednoduchého zvrácení představ o spravedlivých právech státu našly cestu do některých odvětví naší legislativy a hrozí ji zamořit celou.\nJe nesporné, že působením tarifů v takzvaném protekcionistickém systému vlády přivodily tu hroznou situaci, kterou jsem právě popsal. Přestaly se zastávat práva na legitimní sebeobranu, které má každý občan a na němž je založena jejich základní funkce, kterou mají vykonávat, aby si přisvojily takzvané právo na vyrovnání bohatství prostřednictvím loupeže, právo, které před jejich vznikem neměl nikdo a tudíž nemůže být ani právem celého společenství.\nK čemu je ale dobré trvat na těchto obecných názorech? Proč dokazovat absurdnost komunismu, když jste to již udělal Vy sám (vyjma jednoho z projevů, který je, podle mého mínění, tím nejhrozivějším v naší současné praxi) mnohem lépe, než bych to dokázal já?\nMožná mi řeknete, že protekcionistický systém není v podstatě protikladný k vlastnickému právu. Podívejme se tedy, jak tento systém funguje.\nJeho dvěma základními prostředky jsou vývozní pobídky a omezení dovozu.\nCo se týče subvencí, je jejich účinek očividný. Vyzývám všechny, aby zkusili popřít, že systém vývozních pobídek dovedený do krajního extrému by vyústil v absolutní komunismus. Občan pracuje pod ochranou společné policejní síly odpovědné, jak říkáte, za to, že garantujekaždému, co jeho jest, suum cuique. Je zde ale stát, jenž na sebe s těmi nanejvýš lidumilnými úmysly vezme odpovědnost, která je úplně nová, v docela odlišné formě, jak mi připadá, jež je přímo destruktivní pro jeho primární odpovědnost. Rád se ustanovuje arbitrem zisků, rozhoduje, že jeden druh práce není odměňován adekvátně, a druhý zase příliš, rád hraje roli stabilizátora, a jak říká pan Billault, posunuje kyvadlo civilizace na opačnou stranu, než je svobodný individualismus. Následně uvaluje na celou společnost daně, aby mohl vývozcům konkrétních druhů produktů rozdávat dary pod názvem subvence. Předstírá, že podporuje průmysl, spíše by se dalo říct jeden druh průmyslu na úkor všech ostatních. Nebudu dokazovat, že stimuluje hlavně neplodná odvětví na úkor těch nejplodnějších, ale když se vydá touto cestou, nedává vláda každému pracovníkovi možnost přijít a nárokovat si subvenci, pokud může dokázat, že nevydělává tolik jako jeho soused? Je povinností státu vyslechnout a zvážit všechny tyto žádosti a případně jim i vyhovět? To si nemyslím, ale ti, kteří si to myslí, by měli mít odvahu svoje myšlenky patřičně vyjádřit a říci: „Povinností vlády není ochrana vlastnictví, ale zajištění jeho rovnoměrného rozdělení. Jinými slovy, neexistuje žádné vlastnictví.“\nJde mi pouze o princip. Pokud bych chtěl prozkoumat ekonomické dopady vývozních subvencí, ukázal bych je v tom nejpodivnějším světle, protože nakonec nejsou ničím jiným než velkorysými dary, které Francie rozdává cizincům. Není to prodávající, nýbrž kupující, který z nich má prospěch, podle téhož zákona, který jste Vy sám formuloval ohledně daní: je to koneckonců spotřebitel, který nese veškeré břemeno, jelikož se těší ze všech výhod produkce. Následně ve vztahu k těmto subvencím dojde k těm krajně matoucím a ponižujícím věcem. Některé zahraniční vlády uvažují takto: „Pokud zvýšíme naše cla na stejnou úroveň, jako je subvence placená francouzským daňovým poplatníkem, je jasné, že pro naše spotřebitele se tím nic nezmění, protože čistá cena zůstane pro ně stejná. Zboží, jehož cena byla snížena o pět franků na francouzské straně hranice, bude o pět franků dražší na německé straně a tímto způsobem pokryje francouzská státní pokladna část našich veřejných výdajů.“ Jiné vlády jsou ale ještě vychytralejší a řeknou si: „Subvence placená Francií je samozřejmě pro nás darem, pokud ale zvýšíme clo, nebude k nám proudit více tohoto dotovaného zboží než v minulosti. Sami bychom omezovali štědrost těch skvělých Francouzů. Zkusme naopak tato cla dočasně snížit, podpořme výjimečný dovoz jejich obleků, jelikož každý yard jejich plátna s sebou nese absolutně bezplatný dar.“ V prvním případě naše subvence končí v zahraniční pokladně, v druhém z ní profitují zahraniční spotřebitelé, ale v mnohem větším měřítku.\nPodívejme se na omezování dovozu.\nPředstavte si, že jsem řemeslník – například řezbář. Mám malou dílnu, nářadí a trochu surovin. To vše je bezesporu moje, jelikož jsem tyto věci buď přímo vyrobil nebo – což vyjde nastejno – jsem je koupil a zaplatil za ně. Navíc mám silné paže, určitou inteligenci a velké odhodlání. To vše jsou zdroje, s nimiž mohu zabezpečit svoje potřeby a zaopatřit svoji rodinu. Povšimněte si, že přímo nevyrábím nic, co bych potřeboval – ani železo, ani dřevo, ani chléb či víno nebo oblečení atd. – ale umím vyprodukovat, co tyto věci stojí. Koneckonců musí tyto věci vzniknout v jiné podobě tak říkajíc z mojí pily a hoblíku. Je v mém zájmu získat poctivě co největší množství těchto životních potřeb výměnou za dané množství mé práce. Říkám poctivě, protože nechci zasahovat do něčího vlastnictví či svobody. Ale o nic víc nechci, aby někdo zasahoval do mého vlastnictví. Další pracující, a s tímhle souhlasím, uvalují na sebe oběti a odevzdávají část své práce lidem zvanýmveřejní funkcionáři, jelikož jsme jim svěřili zvláštní úkol chránit naši práci a její plody před veškerým zasahováním, ať už vnějším či vnitřním.\nKdyž jsou věci takto uspořádány, jsem připraven zapojit svoji inteligenci, svoji sílu, svou pilu a svůj hoblík do práce. Přirozeně vždy budu sledovat věci, které jsou nezbytné pro moji existenci. To jsou věci, které musím vyrábět nepřímo tím, že vyrobím tolik, kolik ony stojí. Mým zájmem je produkovat je tím nejvýhodnějším možným způsobem. Proto zkoumám svět hodnot, jak jsou vyjádřeny tím, čemu říkáme současné tržní ceny. Zjistím například podle informací o současných cenách, že mohu získat největší množství paliva za nejmenší množství práce výrobou židlí a jejich prodejem do Belgie, odkud výměnou dostanu uhlí.\nVe Francii je však dělník, který v hlubinách země kope uhlí. Ale stalo se, že veřejný funkcionář, k jehož podpoře jsme přispěli jak já, tak horník, takže by měl ochraňovat svobodu práce a disponování výsledky práce (tj. vlastnictví) nás obou, dostal zcela jiný nápad a vzal na sebe zcela jiný úkol. Vzal si do hlavy, že musí vyrovnávat moji práci s prací horníka. V důsledku toho mi zakázal, abych se zahříval belgickým uhlím, a když jsem přišel k hranici se svými židlemi, nemohl jsem je za uhlí vyměnit. Řekl jsem si, pokud by neexistoval veřejný činitel, měl by horník právo přijít na hranici a zabránit mi ve výhodné směně pod záminkou, že je pro něho výhodnější, když se tato moje transakce neuskuteční? Určitě ne. Pokud by se o takovou nespravedlnost pokusil, střetli bychom se na místě. On poháněn svým nespravedlivým nárokem a já posílen svým právem na legitimní sebeobranu. Veřejné činitele jsme ustanovili a platíme si je právě proto, abychom se vyhnuli takovým konfliktům. Jak se tedy mohlo stát, že se horník s veřejným činitelem dohodli na omezení mojí svobody a možností a na zúžení prostoru, v němž mohu využívat svoji výrobní kapacitu? Pokud by se veřejný činitel postavil na moji stranu, rozuměl bych jeho právu to udělat, protože to by vycházelo z mého práva na legitimní sebeobranu. Odkud ale pochází právo podpořit horníka v jeho nespravedlivém požadavku? Dospěl jsem tedy k názoru, že veřejný činitel změnil svou roli. Není již prostým smrtelníkem, který má jen ta práva, která mu svěřili jiní lidé. Ne, nyní je nadřazen zbytku lidstva a odvozuje svoje práva sám ze sebe. Mezi těmito právy si přivlastnil právo vyrovnávat zisky, udržovat všechny oblasti života a společenské skupiny na stejné úrovni. „Dobrá,“ řeknu si, „v tom případě půjdu a budu ho zahrnovat nároky a požadavky tak dlouho, dokud bude kdekoliv na zemi existovat člověk bohatší než já.“\nOdpovíte: „Nebude Vám naslouchat, protože kdyby to udělal, stal by se komunistou. A musí se starat, aby se nezapomnělo, že jeho povinností je ochrana vlastnictví a nikoliv jeho rovnoměrné rozdělení.“\nJak nepořádná a zmatená politika! Avšak co můžete čekat za výsledek od nepořádných a zmatených idejí? Ve Vašem boji s komunismem se nedostanete nikam, dokud mu budete nakloněn, budete ho chválit a podporovat v té části legislativy, do které již pronikl. Je to had, který s Vaším svolením a Vaší vlastní péčí strčil svou hlavu do našich zákonů a zvyků, a nyní jste rozhořčený, že za hlavou následuje i ocas.\nJe možné, pane, že mi uděláte jeden ústupek. Možná řeknete: „Protekcionistický systém je založen na komunistickém principu. Je v protikladu ke spravedlnosti, vlastnickým právům a svobodě. Odklání vládu z její správné cesty a dává jí arbitrární pravomoci, které nemají žádný racionální základ. To vše je pravda. Ale protekcionistický systém je užitečný, bez něho by země vystavená zahraniční konkurenci byla zruinovaná.“\nTo by nás přivedlo k prozkoumání dovozních restrikcí z ekonomického úhlu pohledu. Ponechat stranou veškeré úvahy o spravedlnosti, morálce, rovnosti před zákonem, vlastnických právech a svobodě a pokusit se vyřešit otázku ryzí užitečnosti, prostých kupeckých počtů tak říkajíc, to není cílem tohoto mého dopisu. Ostatně pokud se odvoláte na užitečnost, abyste ospravedlnil své pohrdání morálkou, tak tím byste řekl: „Komunismus či loupež, spravedlivě posouzeny, mohou být nicméně akceptovány, pokud jsou výhodné.“ Jistě budete souhlasit, že takové prohlášení by bylo nebezpečné.\nAniž bych se zde snažil vyřešit ekonomický problém, dovolte mi uvést jedno tvrzení. Ujišťuji Vás, že jsem provedl aritmetický průzkum výhod a nevýhod protekcionismu i z čistě ekonomického hlediska a bez ohledu na veškeré úvahy vyššího řádu. A došel jsem k závěru, že každé restriktivní opatření přináší jednu výhodu a dvě nevýhody, či pokud chcete, jeden zisk a dvě ztráty, přičemž každá ztráta se svojí velikostí rovná zisku. Výsledkem je tedy čistá ztráta, což potvrzuje, že v této záležitosti stejně jako v mnoha jiných (a já bych si troufl říci ve všech) jsou spravedlnost i užitečnost v souladu.\nJe to sice pouhé tvrzení, ale může být podpořeno matematickými důkazy.\nCo mate veřejné mínění v této záležitosti, je fakt, že zisky z protekcionistických opatření jsou viditelné pouhým okem, zatímco ztráty, které je provázejí, jsou nekonečně rozdělené mezi všechny občany a viditelné pouze zvídavým zrakem mysli.\nAniž bych předstíral, že zde podám kompletní důkaz, dovolte mi naznačit jeho základ.\nDva výrobky, A a B, mají ve Francii běžnou hodnotu 50 a 40. Představme si, že A stojí v Belgii pouhých 40. Za tohoto předpokladu, pokud Francie zavede protekcionistický systém, získá A a B, když věnuje jejich produkci úsilí o množství rovných 90, jelikož bude nucena si A produkovat přímo. V systému volného obchodu součet úsilí rovný 90 bude dostačovat pro: (1) výrobu B, které bude dodané do Belgie výměnou za A, (2) výrobu dalšího B pro sebe, (3) výrobu C.\nCo způsobuje všechny problémy, je ta část dostupné práce vynaložené na produkci C v druhém případě, tj. na vytvoření nového bohatství rovného 10, aniž by Francie přišla o A nebo B. Na místo A si dosaďte železo, na místo B víno, hedvábí, pařížské módní výrobky, na místo C jakoukoliv formu bohatství, která nám schází – a vždycky zjistíte, že protekcionistická politika snižuje národní blahobyt.\nChtěl byste, abychom skončili s touhle nudnou algebrou? To bych chtěl také. Nepopřete, že pokud protekcionistický systém prospěl těžbě uhlí, bylo to jenom proto, že zvýšil cenu uhlí. Nepopřete ani, že toto zvýšení ceny, od roku 1822 až dodnes, způsobilo zvýšení nákladů na každou vyprodukovanou jednotku tepla ze strany všech, kteří toto palivo používají – jinými slovy, toto představuje jejich ztrátu. Lze říci, že producenti uhlí obdrželi následkem těchto restriktivních opatření vyšší příjmy ekvivalentní této ztrátě, mimo úroků z jejich kapitálu a obvyklých zisků jejich odvětví? To by měl být důvod pro ochranu, aniž by přestala být nespravedlivou, odpornou, lupičskou a komunistickou, aby byla alespoň neutrální z ryze ekonomického hlediska, jelikož pak by se rovnala obyčejné loupeži, která přesouvá bohatství, aniž by ho ničila. Ale Vy sám na straně 236 tvrdíte: „Doly v Aveyronu, Alsasku, Saint-Étienne, Creusotu a Anzinu, ty nejslavnější ze všech, nevyprodukovaly čtyřprocentní příjem z investovaného kapitálu!“ Protože kdyby kapitál ve Francii vynášel čtyři procenta, nebylo by třeba jeho ochrany. Kde je tedy zisk, který by vyvážil uvažovanou ztrátu?\nTo není vše. Je zde další ztráta pro stát. Poněvadž všichni spotřebitelé uhlí utrpěli ztrátu jako výsledek relativního zvýšení jeho ceny, museli úměrně tomu omezit svou další spotřebu a celý náš národní průmysl byl v tomto rozsahu poškozen. To je ztráta, která není nikdy brána v úvahu, jelikož nepřitahuje žádnou pozornost.\nDovolte mi opět vyjádřit můj údiv nad tím, že se nevěnuje větší pozornost zvláště tomu, jak ochrana zemědělské výroby, která působí své zlo a nemorálnost takzvaným proletářům, zatímco nakonec poškozuje i samotné pozemkové vlastníky.\nPředstavme si ostrov v Jižních mořích, jehož pevnina se stala soukromým vlastnictvím určitého počtu jeho obyvatel.\nPředstavme si na tomto omezeném a již přivlastněném území proletářskou populaci, která se zvětšuje či má tendenci ke zvětšování.\nPříslušníci této novější třídy nebudou schopni produkovat si přímo nezbytné životní potřeby. Budou muset prodávat svou práci lidem, kteří mají možnost poskytnout jim jídlo a další suroviny – obilniny, ovoce, zeleninu, maso, vlnu, len, kůži, dřevo apod.\nJe očividně v zájmu těchto dělníků, aby trh, na němž se tyto věci prodávají, byl co nejrozsáhlejší. Čím větší hojnost těchto zemědělských produktů, tím více dělníci obdrží za dané množství své práce.\nV systému volného obchodu bude velké množství lodí přivážet jídlo a suroviny ze sousedních ostrovů a kontinentů a odvážet výrobky na výměnu. Vlastníci půdy si budou užívat veškeré prosperity, na kterou mají nárok, mezi hodnotou průmyslové a zemědělské práce bude udržována spravedlivá rovnováha.\nAle za této situace si vlastníci pozemků na ostrově řeknou: „Pokud dělníkům zabráníme pracovat pro cizince a dostávat od nich potraviny a suroviny, budou je muset kupovat u nás. Jak se jejich počty budou zvyšovat a konkurence mezi nimi přiostřovat, budou volat po té části jídla a materiálu, které nám zbudou na prodej poté, co si vezmeme díl pro svou vlastní spotřebu. A tyto věci tedy prodáme velmi draze. Jinými slovy, rovnováha mezi relativní hodnotou jejich práce a naší práce bude zničena. Budou muset věnovat větší část své práce, aby nám zaplatili. Vytvořme tedy zákon zakazující tento obchod, který je pro nás tak nepříjemný, a k provádění tohoto zákona ustavíme veřejný orgán, jehož náklady budou hradit z daní dělníci společně s námi.“\nPtám se Vás, nebyl by to vrchol útlaku, flagrantní porušení té nejdražší ze všech svobod, prvního a nejposvátnějšího vlastnického práva?\nVšimněte si však, že by pravděpodobně nebylo pro vlastníky půdy obtížné přesvědčit dělníky o výhodě tohoto zákona, kdyby jim řekli:\n„Tohle neděláme pro sebe, ale pro vás. Nestaráme se o svoje vlastní zájmy, ale o vaše. Díky tomuto moudrému opatření bude zemědělství prosperovat. My, vlastníci půdy, se staneme bohatšími a díky tomu budeme moci poskytovat více pracovních míst a platit lepší mzdy. Bez tohoto opatření upadneme do chudoby, a co potom bude s vámi? Ostrov bude zaplaven potravinami a výrobky ze zahraničí. Lodě budou stále na moři. Jaká národní katastrofa! Budete pak sice žít v hojnosti, ale budete z ní mít podíl? Neříkejte, že vaše mzdy zůstanou v současné výši nebo vzrostou, protože cizinci rozmnoží řady těch, kteří si kupují vaši práci. Kdo vám zaručí, že je nenapadne rozdávat své produkty zdarma? V tom případě byste již neměli zaměstnání a mzdy a zahynuli byste na podvýživu uprostřed všeho dostatku. Věřte nám, přijměte náš zákon s vděčností. Zmnožte svoje řady, veškeré zásoby, které nám na ostrově zbudou po uspokojení našich potřeb, dáme vám za vaši práci, což je za těchto podmínek vaší jistotou. A především nepodléhejte dojmu, že toto opatření vytváří rozpor mezi vámi a námi a že je vaše svoboda a vaše vlastnictví dáváno v sázku. Buďte si jisti, že tento rozpor existuje pouze mezi vámi a cizinci, těmi barbarskými cizinci – Bůh je zatrať – kteří vás chtějí očividně zneužívat svými perfidními z nabídkami, které máte svobodně přijmout či odmítnout.“\nNení vyloučeno, že taková řeč, dostatečně okořeněná sofismy o zákonném platidlu, obchodní bilanci, našem národním průmyslu, zemědělství jakožto živiteli státu, možnosti války, atd., atd., by dosáhla velkého úspěchu a přiměla samotné utlačované, pokud by se mohli vyjádřit, přijmout utlačovatelské zákony. To se již dříve stalo a stane se to zas.\nAle předsudky vlastníků půdy a proletářů na podstatě věcí nezmění nic. Výsledkem bude chudobná populace, vyhladovělá, nevědomá, zvrácená, sužovaná špatnou výživou, nemocemi a hříchem. Dalším následkem bude vážná destrukce idejí o morálce, vlastnictví, svobodě a pravomocích státu.\nKéž bych byl schopen dokázat, že trest brzy postihne i samotné pozemkové vlastníky, kteří si zruinováním spotřebitelské veřejnosti připravili svou vlastní zkázu, protože lidé na ostrově, jak budou okolnostmi čím dál více sužováni, budou se omezovat na konzumaci jídla té nejnižší kvality. Tu budou jíst kaštany, tam zrní, jinde jáhly, pohanku, oves či brambory. Nebudou už vědět, jak chutná pšenice nebo maso. Vlastníci půdy budou naprosto zděšeni, když uvidí zemědělství upadat. Marně se budou prohýbat, zakládat výbory a donekonečna opakovat známé pořekadlo: „Pěstujme píci, s pící můžeme mít zvířata, se zvířaty hnůj, s hnojem pšenici.“ Marně budou zavádět nové daně, aby subvencovali pěstování jetele a vojtěšky. Vždy narazí na tuto smutnou překážku: chudobou sužovanou populaci neschopnou zaplatit za maso a tudíž neschopnou dodat první impuls tomuto známému cyklu. Nakonec se k vlastní škodě přesvědčí, že je lepší strpět konkurenci a soutěžit o bohaté zákazníky než mít monopol nad zákazníky zbídačenými.\nProto říkám: nejenže je protekcionismus komunismem, ale je to komunismus toho nejhoršího druhu. Začíná od toho, že dává práci a schopnosti chudých, jejich jediný majetek k dispozici bohatým, znamená jasnou a čistou ztrátu pro celou populaci a končí tím, že samotní bohatí jsou stejně zruinováni. Protekcionismus dává státu podivné právo brát těm, kteří mají málo, aby dával těm, kteří mají hodně. A když s poukazem na stejný princip vyděděnci světa volají, aby stát intervencemi zařídil rovnoměrnější přerozdělování tentokrát v opačném směru, opravdu nevím, jak na to odpovíte. V každém případě by první a nejlepší odpovědí bylo zřeknutí se veškerého útlaku.\nRád bych však tyto úvahy zakončil. Co je koneckonců hlavním tématem, okolo kterého se debata točí? Co říkáme my a co říkáte Vy? Je zde jeden hlavní bod, na kterém se shodneme: intervence zákonodárce za účelem rovného rozdělení bohatství braním od jedněch a dávání druhým je komunismem, což znamená konec veškeré práce, veškeré spořivosti, veškerého blahobytu, veškeré spravedlnosti a celé společnosti.\nVy máte za to, že tato škodlivá doktrína se zatím usídlila pouze v novinách a nejrůznějších knihách – v doméně ryze teoretické – a zde na ni rázně útočíte.\nPokud jde o mne, domnívám se, že již dříve pronikla – a to s Vaším souhlasem a podporou – do našich zákonů a do oblasti politické praxe a právě zde se s ní snažím bojovat.\nDále bych Vás chtěl upozornit na nekonzistenci, jíž se nevyhnete, pokud se budete snažit v teorii komunismu odporovat, ale v praxi budete komunismus šetřit – a dokonce ho podporovat.\nPokud mi odpovíte: „Jednám tak proto, že ten druh komunismu, který přináší celní tarify, ačkoliv je v protikladu ke svobodě, vlastnickým právům a spravedlnosti, je nicméně v souladu s obecným užitkem, a toto hledisko u mne převážilo nad všemi ostatními,“ necítíte, že tím dopředu podkopáváte veškerý úspěch svojí knihy, že ničíte její poselství, že ji zbavujete její síly a stavíte se na stranu komunistů všech odstínů, co se týče filosofické a etické části otázky?\nA také, pane, může mysl tak osvícená, jako je ta Vaše, přijmout hypotézu radikální protikladnosti mezi užitečným a spravedlivým? Přejete si, abych mluvil otevřeně? Raději než riskovat tvrzení tak rozvratné a neuctivé, měl bych říci: „Toto je zvláštní otázka, v níž – jak mi na první pohled připadá – jsou užitečnost a spravedlnost v rozporu. Jsem rád, že všichni ti, kteří věnovali svůj život zkoumání této otázky, soudí jinak. Určitě jsem ji neprostudoval dostatečně.“ Neprostudoval jsem ji dostatečně! Je toto přiznání natolik bolestivé, že člověk bude raději tak nekonzistentní, že bude popírat moudrost zákonů, jimž prozřetelnost svěřila rozvoj lidské společnosti? Protože co může být nehoráznějším popřením Boží moudrosti než prohlásit užitečnost a spravedlnost v zásadě za neslučitelné? Vždy jsem si myslel, že tou nejkrutější agónií, jakou může být inteligentní a svědomitá osoba postižena, je, když v tomto bodě dojde na rozcestí. Jakou cestou se vydat, když rozum stojí před takovou volbou? Měl by se člověk rozhodnout pro užitek? K tomu inklinují lidé, kteří sami sebe nazývají praktickými. Pokud jsou ale schopni vidět souvislosti mezi idejemi, musí být bezpochyby vyděšeni následky organizované loupeže a nespravedlnosti. Měl by se člověk rezolutně postavit na stranu spravedlnosti za jakoukoliv cenu, řka: „Budu dělat, co je správné, ať se děje cokoliv?“ K tomu inklinují lidé zásadoví. Kdo by si ale vzal na zodpovědnost strhnutí své země a celého lidstva do bídy, zpustlosti a smrti? Vyzývám každého, pokud je přesvědčen o tomto antagonismu, aby rozhodl tím či oním způsobem.\nMýlím se. Rozhodnutí bude učiněno a lidské srdce je tak uzpůsobeno, že vlastní zájem dostane přednost před svědomím. To ukazují fakta, neboť kdekoliv převládla víra v prospěšnost protekcionistického systému pro blahobyt lidí, tam byl také zaveden, bez ohledu na veškeré úvahy o spravedlnosti. Pak se ale dostavily nevyhnutelné důsledky. Respekt k vlastnictví byl zničen. Lidé říkali, stejně jako pan Billault: jelikož byla vlastnická práva porušena protekcionistickými opatřeními, proč by nemohla být porušena i právem na zaměstnání? Další, následujíce pana Billaulta, učiní třetí krok a zase další, čtvrtý, dokud nedojde k naprostému triumfu komunismu.\nDobří a schopní myslitelé, jako Vy, jsou zděšeni rychlostí tohoto úpadku. Snaží se vyšplhat zpátky po stěnách propasti a vskutku šplhají zpátky, jako jste to učinil Vy ve své knize, až narazí na protekcionistický systém, který je prvním krokem učiněným společností na tomto vražedném svahu. Pak ale, když jste konfrontován s tímto živoucím popřením vlastnického práva, tak namísto zásady uvedené ve Vaší knize: „Práva buď existují, nebo neexistují. Pokud existují, plynou z nich absolutní důsledky,“ dosadíte tuto: „Zde je ovšem zvláštní případ, v němž si národní blahobyt vyžaduje obětování práva.“ V tu chvíli se veškerá síla a logika, které jste se snažil vložit do své knihy, stanou slabostí a rozporností.\nProto, pane, pokud chcete dokončit své dílo, musíte zaujmout stanovisko k protekcionistickému systému, je tedy nezbytné začít s řešením ekonomického problému. Musíte se soustředit na údajnou užitečnost tohoto systému, protože pouhý odsudek z pozice spravedlnosti k jeho zničení nestačí. Jak jsem již řekl, lidé jsou uspořádáni tak, že když si myslí, že mají volit mezi konkrétním dobrem a abstraktní spravedlností, je věc spravedlnosti ve velkém nebezpečí. Pokud chcete důkaz tohoto tvrzení, stačí se podívat na to, co se stalo mně.\nKdyž jsem přišel do Paříže, dostal jsem se do sporu s myšlenkovými školami, které zvou samy sebe sociálními a demokratickými, a jak jistě dobře víte, hojně užívají slov jako „princip“, „altruismus“, „sebeobětování“, „solidarita“, „bratrství“ a „rovnost“. Na bohatství se dívají s povýšeným opovržením jako na něco, co pokud to není přímo opovrženíhodné, je něco druhořadého. Protože my s nimi toto opovržení nesdílíme, mají nás za chladné ekonomy, egoisty, individualisty, buržuje, bezcitné lidi obdařené Bohem pouze základním vlastním zájmem. „Dobrá!“ řekl jsem si, „mám tu čest s lidmi ušlechtilých srdcí, s nimiž nemusím probírat ekonomickou stránku problému, jelikož ta je velmi subtilní a vyžadovala by více pozornosti, než kolik jsou pařížští političtí teoretikové ochotni věnovat věcem tohoto druhu. Ale u těchto lidí nebude otázka našeho vlastního zájmu překážkou; buď už věří, že náš vlastní zájem je v souladu se spravedlností, nebo ho rádi obětují, jelikož tolik touží po sebeobětování. Mně bude stačit, pokud je přesvědčím, že volný obchod je abstraktním právem, a pak se jistě rezolutně připojí pod jeho prapor.“ A v souladu s tím jsem k nim vznesl svou žádost. Víte, jakou mi dali odpověď? Zde je:\n„Váš volný obchod je krásnou utopií. Je založen na morálce, spravedlnosti, svobodě a mezinárodní harmonii, míru a bratrství mezi lidmi. V tom máte pravdu, ale my proti Vám budeme bojovat nesmiřitelně a všemi prostředky, protože mezinárodní konkurence by byla pro náš národní průmysl smrtelná.“\nDovolil jsem si jim odpovědět takto:\n„Popírám, že by zahraniční konkurence byla pro náš průmysl smrtelná. A i kdyby byla, museli byste zvolit mezi naším zájmem, který je podle Vás na straně politiky protekcionismu, a spravedlností, která je, jak připouštíte, na straně svobody! A když já, který se klaním zlatému teleti, nechávám tuto volbu na Vás, jak se mohlo stát, že jste zašlapali princip do prachu a přidrželi jste se vlastního zájmu? Neříkejte pak, že Vám vlastní zájem nevládne, jako vládne ostatním smrtelníkům.“\nTato zkušenost mě naučila, že ze všeho nejdřív musíme vyřešit tento vážný problém: existuje mezi spravedlností a užitečností harmonie nebo antagonismus? A následně musíme prozkoumat ekonomický aspekt protekcionistického systému. Když totiž sami apoštolové bratrství a solidarity zakolísali při vyhlídce na možnou ztrátu peněz, je jasné, že nestačí pouze hájit věc univerzální spravedlnosti, ale musíme uspokojit také ten nehodný, nízký, zavrhovaný, ale všemocný motiv vlastního zájmu.\nTo je právě předmětem mého malého pojednání v oněch dvou svazcích, které jsem si dovolil zaslat Vám společně s tímto dopisem, plně přesvědčen, pane, že pokud, stejně jako ekonomové, soudíte protekcionistický systém nepříznivě z morálního hlediska a pokud se lišíme pouze v pohledu na jeho užitečnost, neodmítnete důkladně se zamyslet nad tím, zda tyto dva prvky nejsou nakonec v dokonalé harmonii.\nTato harmonie existuje, nebo alespoň pro mne je evidentní jako denní světlo. Kéž by se Vám také odhalila! Když pak zapojíte svůj úžasný přesvědčovací talent do boje proti komunismu v jeho nejnebezpečnějším projevu, budete schopen zasadit mu smrtící úder.\nPodívejte se, co se děje v Anglii. Zdálo by se, že tím nejvýhodnějším místem, které by komunismus mohl najít pro svůj růst, je půda Velké Británie. Feudální instituce, jejichž zásluhou zde vedle sebe existují extrémní chudoba a extrémní bohatství, mohly v myšlení lidí vyvolat náchylnost k infikování pochybnými doktrínami. A přesto, co vidíme? Zatímco se celý kontinent ocitl v bouři, na povrchu anglické společnosti nezpůsobily tyto doktríny ani vlnku. Chartismus zde nebyl schopen zapustit kořeny. Víte proč? Protože organizace, která deset let bojovala proti protekcionismu, úspěšně vrhla jasné světlo i na vlastnické právo a racionální funkce státu.\nPokud demaskování protekcionismu znamená zranění komunismu, z téhož důvodu a díky jejich těsnému propojení může určitě být obojí sraženo také opačným postupem, do kterého jste se pustil. Protekcionismus nemůže dlouho odolávat dobrému výkladu vlastnického práva. A tak mě překvapilo a udivilo, když asociace na obranu monopolů věnovala své prostředky na distribuci Vaší knihy. Tohle velice pikantní divadlo je útěchou za marnost mé minulé snahy. Rozhodnutí Mimerelova výboru pro Vás bezpochyby bude znamenat mnoho dalších vydání Vaší knihy. V tom případě mi dovolte poznámku, že ačkoliv je dobrá tak, jak je, je v ní jedno závažné opomenutí. Ve jménu vědy, ve jménu pravdy, ve jménu obecného blahobytu Vás snažně prosím, doplňte tento nedostatek a odpovězte na následující otázky:\n1. Existuje principiální neslučitelnost mezi protekcionistickým systémem a vlastnickým právem?\n2. Je povinností vlády garantovat každé osobě právo užívat její produktivní kapacity a disponovat plody své práce, tedy vlastnické právo, anebo spíše brát od jedněch, aby dávala druhým, a vyrovnávat tak zisky, příležitosti a životní úroveň?\nKéž byste, pane, dospěl ke stejnému závěru jako já. Pokud by se díky Vašemu talentu, Vaší proslulosti a Vašemu vlivu stal tento závěr i převládajícím veřejným míněním, kdo by dokázal spočítat, jak ohromnou službu byste tím prokázal francouzské společnosti? Viděli bychom stát omezený na svou patřičnou úlohu, což je zaručit každé osobě právo na disponování svým vlastnictvím. Viděli bychom stát zbavený jeho kolosálních nelegitimních pravomocí a děsivé zodpovědnosti, která přichází společně s nimi. Omezil by se na ochranu svobody a potlačování jejího zneužití. Zajišťoval by spravedlnost pro všechny a již by nesliboval úspěch nikomu. Občané by začali rozlišovat mezi tím, co je rozumné, a co je dětinské od něho žádat. Již by ho nezaplavovali svými nároky a požadavky, neobviňovali by ho ze svého neštěstí, neupínali by k němu chimérické naděje a neviděli bychom, jak při každém zklamání občané obviňují zákonodárce a zákony, vyměňují lidi a formy vlády a vrší jednu instituci na druhou. Viděli bychom zmírnění univerzální touhy po recipročním loupení prostřednictvím nákladné a nebezpečné státní intervence. Vláda omezená na své skutečné úkoly a zodpovědnosti, jednoduchá ve své činnosti, levná a nesvalující tíži nákladů na vlastní řetězy na ovládané by měla solidní základ, jaký žádná vláda v této zemi doposud neměla, a my bychom tak konečně vyřešili velký problém – odstranili bychom jednou provždy hrozbu revoluce.\n V době, kdy byl tento otevřený dopis psán, (leden 1849) byl pan Thiers ve velké vážnosti v Elysejském paláci.\n Viz dopisy adresované panu de Lamartine v lednu 1845 a říjnu 1846 a článek nazvaný „Komunismus“ z 27. června 1847.\n Viz článek „Svobodná směna“ z 20. prosince 1846.\n Auguste Adolphe Marie Billault (1805-1863), francouzský právník a politik. Výmluvný a ambiciózní bez pevného politického názoru, byl vlivnou politickou postavou únorové revoluce 1848 a Druhého císařství, kde byl ministrem vnitra, senátorem a ministrem bez portfeje.\n Tato myšlenka, která podle pana Billaulta měla posílit jeho argument, byla převzata dalším protekcionistou. Objevila se v proslovu pana Mimerela 27. dubna 1850 předneseném před Všeobecným výborem.\n Viz 18. kapitolu Ekonomických sofismat.\n Charles Gilbert Tourret (1795-1857), inženýr a politik, poslanec 1837, ministr zemědělství za Cavaignaca.\n Řeka tvořící hranici mezi Francií a Španělskem v Guipúzcoa.\n Viz třetí dopis z „Vlastnictví a loupež“.\n Viz poslední část pamfletu „Zákon a loupež.“\n Viz článek „Demokratická strana a volný obchod.“\n Dvě knihy, které poslal Bastiat s panu Thiersovi spolu s tímto dopisem, byl první a druhý díl Ekonomických Sofismat.\nPředchozí příspěvek je ‹ Stát\nDalší příspěvek je Akademické hodnosti a socialismus ›


Pizza Coloseum spustila vlastní in-store rádio | MediaGuru\nPizza Coloseum spustila vlastní in-store rádio\nčtvrtek, 6. srpna 2020, 15:45 Aktuality, Marketing, Retail MediaGuru\nPizza Coloseum začala ve svých pobočkách využívat in-store rádio s programem na míru.\nZdroj: IS Media\nNové in-store rádio s programem na míru hraje v 15 restauracích řetězce Pizza Coloseum. Soukromá síť restaurací začala rádio s hudební licencí od nezávislého správce autorských práv Soundreef využívat nejen kvůli finanční úspoře, ale především díky možnosti volit do programu tematickou hudbu stylově vhodnou právě do provozu pizzerie. Dodavatelem služby je zlínská společnost IS Media.\nV restauracích Pizza Coloseum až do instalace nového rádia fungoval vlastní systém přehrávání hudby. „Ten však nebyl vyhovující, písně měly různou hlasitost, písničky se opakovaly a systém musel obsluhovat personál restaurace,“ uvedl Petr Utěkal, ředitel marketingu společnosti Coloseum Restaurants.\nIS Media licencuje hudbu od nezávislého správce autorských práv Soundreef, který licencuje hudbu přímo od autorů a hudebníků. „Agentury jako OSA nebo Intergram nemají s těmito umělci nic společného a odpadá tak povinnost platit jim příslušné poplatky. Klienti tak obvykle uspoří okolo 50% nákladů za hudbu,“ vysvětluje princip služby David Malina, manažer IS Media.


Můžete mi ukázat vyúčtování elektřiny? Jak nenaletět\nZvonek u dveří a za nimi člověk, který se představí jako zástupce energetiky a požádá o naše roční vyúčtování. „Nebojte se, nic nebudete platit,“ ujišťuje. Stejný příběh zažil také Pavel. celý článek\nCo je dluhová past a jak z ní ven?\nPojem dluhová past slýcháme často. Je to situace, kdy se člověk nebo rodina dostane do situace, že není schopný splácet své závazky ze svých pravidelných příjmů. celý článek\nVánoce na splátky? Raději ne!\nČeši si v roce 2013 na nákup vánočních dárků pravděpodobně půjčili víc než v minulém roce. Takový je odhad České leasingová a finanční asociace. Z průzkumu úvěrových společností vyplývá, že o půjčce na dárky uvažoval každý osmý Čech. celý článek\nFinanční arbitr je člověk na vaší straně\nMáte spor s bankou, která nedoručila peníze tam, kam měla? Nebo někdo zneužil vaši platební kartu a finanční instituce nechce spolupracovat? Banka na vás posílá své kované právníky a vy máte dojem, že jste bezmocní?celý článek\nKontokorent – možnost překlenout krátkodobý nedostatek peněz\nMít finanční rezervu pro nejhorší časy je dobré. Kontokorent, tedy možnost čerpat ze svého účtu určitou částku do mínusu, je jako u všeho výhodný jen někdy. Jestliže jej splatíme včas, pak ani úroky za tento krátkodobý úvěr nejsou zatěžující. celý článek\nPočet položek: 239 položek na stránku: 51020406080100 |< < 40 41 42 43 44 45 46 > >|


ŽENA-IN - Vyhrajte balíček pro krásné vlasy\nVyhrajte balíček pro krásné vlasy\nChcete, aby byly vaše vlasy po náročném létě opět zdravé, lesklé, pružné a krásné? Soutěžte o balíček vlasové kosmetiky Nu Skin.\nZačátek soutěže: 29.08.2019 14:00\nKonec soutěže: 05.09.2019 23:59\nBalíček obsahuje unikátní výrobky značky Nu Skin – balancing šampon a vlasovou masku ReNu Hair Mask. Při jejich požívání budou vaše vlasy krásnější už po sedmi dnech.\nNu Skin balancing šampon pomůže jemně odstranit nečistoty a navrátit vlasům vzhled mladistvé síly a zdraví v pouhých sedmi dnech. Obsahuje výtažek z květů bavlníku a pšeničný protein, který pomáhá obnovovat poškozené vlasy.\nÚčinek šamponu zesílíte následným použitím vlasové masky Nu Skin ReNu Hair Mask. Jde o hloubkovou kúru, která proniká do vlasového stvolu, aby zabezpečila potřebnou hydrataci a ztrojnásobuje sílu poškozených vlasů. Díky ní se vlasy už po sedmi dnech lehce rozčesávají.\nVíce informací o výrobcích najdete zde:\nZískejte balíček Dove pro krásu a sebevědomí žen. Ve hře je balíček Dove pro pět z vás! 1\nSnaha pomoci kamarádce k vytouženému miminku skončila úplně jinak, než bylo v plánu. Přátelství sice vzalo zasvé, ale Klára aspoň zjistila, co od života opravdu chce. Jen za příliš velkou cenu. 3


V souvislosti s budoucností dopravy a jejích pohonů většinou slýcháme a čteme o elektromobilech. Neměli bychom ale opomenout biopaliva, které lze získávat z obnovitelných zdrojů. S novou revoluční metodou výroby biopaliva přišel tým dvou španělských firem.\nŠpanělská vodohospodářská společnost Aqualia se spojila s automobilkou SEAT, aby společně vytvořily revoluční, trvale spolehlivé palivo z upravených vodních odpadů, které bude schopné pohánět CNG auta –auta poháněna stlačeným zemním plynem– a snížit tak znečištění ovzduší pocházející z klasických paliv.\nStavební kámen projektu Life Metha-morphosis je výroba biometanu –vyčištěný bioplyn, jenž má nejnižší emise skleníkových plynů a nejnižší spotřebu energie v celém životním cyklu v porovnání s ostatními konvenčními biopalivy, je již využíván v dopravě (autobusy, kamiony, lodě) a bydlení.\nLife Metha-morphosis získává biometan oddělováním vody od usazenin, které následně ošetří fermentací. Po následném čistícím procesu lze tento bioplyn použít jako palivo. Výroba a spalování bioplynu podle SEATu produkuje až o 80 % méně CO2 než benzín.\nNyní se pracuje na dvou prototypech velkokapacitní produkce. Prototyp s názvem UMBRELLA bude instalován v barcelonské čistírně odpadních vod a druhý prototyp METHAGRO bude vytvářet biometan manipulací se zvířečím hnojem.\nTým věří, že středně velká čistička odpadních vod je schopna denně vyprodukovat okolo 10 000 kubíků odpadních vod a z nich vyrobit až 1000 kubíků biometanu. Takový objem paliva by bohatě stačil pro pohon 150 aut na vzdálenost 100 km denně.\nTento revoluční energetický průlom projektu Life Metha-morphosis vytvořen za pomocí experimentální biologie nás přibližuje opět o něco blíže k éře spolehlivých a ekologických obnovitelných energií.\nGenetika, Bio a Nanotechnologie Smarty city Smart energy Smart transportation auto obnovitelné zdroje biopalivo SEAT\n6D Focus Innovation Czechia: Mikroroboti z gelu a zlata řízení světlem? Žádné sci-fi, ale realita


Aktuální nabídka pronájem pokoje Supíkovice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem pokoje Supíkovice než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem pokoje Supíkovice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem pokoje Supíkovice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem pokoje Supíkovice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem pokoje Supíkovice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem pokoje Supíkovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující pokoje Supíkovice, a to pokoje na prodej Supíkovice, pronájem pokoje Supíkovice, dražby pokojů Supíkovice.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájem pokoje Supíkovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pokoje Supíkovice, pokoje na prodej Supíkovice, pronájem pokoje Supíkovice, dražby pokojů Supíkovice.\nNehledáte pronájem pokoje Supíkovice ?\nPokud jste v této kategorii pronájem pokoje Supíkovice omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem pokoje Supíkovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem pokoje Supíkovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem pokoje Supíkovice. Určitě lépe naleznete pronájem pokoje Supíkovice, který hledáte.


Pečení chleba v litinovém hrnci – Keramická mísa na květiny\nStejně jako u obyčejného chleba bez hnětení spočívá finta v tom, že se peče v uzavřené nádobě, která vám zajistí správné zapaření a tím i vyskočení těsta. Ráda jsem si ověřila to, k čemu jsem došla i já – pekla jsem kváskový chleba v litinovém hrnci (asi stejném, jako máte vy) a v římském hrnci. Pečení chleba v litině, smaltu, skle, simaxu apod.\nPéct chléb se dá v troubě v čemkoliv, postup více méně stejný jako u římského hrnce. POSTUP PEČENÍ od kolobezka1. Hrnec přikryjeme poklicí a pečeme při teplotě 2stupnů minut, pak poklici sundáme a dopékáme asi – 30minut na 2stupních.\nChleba se nepřichytí a krásně se vyklopí hned čerstvě upečený, jen musíte dodržet těch min rozpálení suchého kastrolu. Já jsem ho dělala v litinovém hrnci od Pyrexu. Poštěstilo se vám někdy probudit se do bytu, který je provoněný pečícím se chlebem ? Před pár týdny jsem dostala kvásek, který poctivě „dokrmuji“ a konečně jsem sebrala odvahu a zkusila upéct chleba.\nPrvní pokus byl chuťově dobrý, ale vizuálně příšerně placatý. Což ale neznamená, že bychom ho . Druhá možnost, vhodná především pro nehnětený chléb a další chleby s vyšším množstvím vody v těstě (hydratace), je pečení v rozpáleném hrnci. Keramickém, z varného skla, z litiny, hrubý nerezový, staré smaltované hrnce s hrubším dnem… Cokoli, co není plastové, rovnoměrně vede teplo a má to .\nUž se mi doma smějí, píše čtenářka Markéta. Přitom peče jen obyčejný chleba z droždí, bez kvásku, takže by tu neměl být žádný problém. Triky pro snadné pečení chleba : sledujte bubliny a pečte ho v hrnci.\nKlidně i starý smaltovaný po babičce, ale kdo má litinový , tím lépe. Do studené trouby vložíme litinový , titanový nebo silnostěnný kastrol s poklicí, případně lze použít zapékací mísu z varného skla. Zapneme troubu a chléb v hrnci pečeme minut. Následně musíme pracovat velmi rychle.\nKastrol vyndáme z trouby ven a pokličku sundáme. Vložíme do něj kolečko pečícího papíru, které jsme . Recept na levný a chutný chléb pečený v troubě. Pokud ho vlastníte, můžete péct chleba přímo v něm!\nPoté chleba přímo z ošatky vyklopte do hrnce , nahoru dejte poklici a vložte do trouby. Po deseti minutách víko sundejte, snižte teplotu na . Domácí chléb (kyne přes noc) pečený v litinovém hrnci – Do mísy dáme mouku , droždí ,sůl a kmín a vše promísíme. Pak chleba vyndejte ,nechte vychladnout a můžete se kochat křupinkáním chladnoucí kůrky , je to božský zvuk.\nVyzkoušeny (nejenom mnou) různé typy hrnců a pekáčů, ale jednoznačně je nejlepší tento nesmaltovaný litinový hrnec – s tím dosáhneme nejlepších výsledků a dostojíme heslu z úvodní stránky: „Ten nejzdravější, nejchutnější a nejlepší chléb, jaký jste kdy jedli. A tento recept je koncipován právě a jen . Tak jsem se vrhla do výroby kvásku 1ně pšeničného a následného pečení pšeničného chleba vycházejícího z mých nejoblíbenějších technik a.\nMoc Vám doporučuju vyzkoušet metodu pečení v litinovém hrnci (římském hrnci nebo skleněných zapékacích nádobách s poklicí – klimax), chléb je tak . Pro pečení v římském hrnci si můžeme vybrat kterýkoliv jiný recept na chléb. Pokud to neuděláme, tak se nám těsto přilepí a chleba bysme pak odtrhávali v kusech. Hrnec přiklopíme, vložíme do studené trouby a na střední teplotu pečeme něco málo přes hodinu – dle teploty trouby. Do horkého suchého kastrolu vyklopíme pomocí stěrky těsto, posypeme kmínem.\nKrok 4: Doplňte do směsi sůl, kmín a chleba propracovávejte na nízké otáčky až minut. Položte do ní do spodní třetiny litinový hrnec s poklicí a nechte ho nahřát. Chléb samozřejmě můžete péct i na plechu, ne v hrnci , v tu chvíli je ale nutné vytvořit v troubě vlhké prostředí.\nMřížku umístěte až dolů na poslední příčku trouby. Zapařování se tentokrát bude odehrávat uvnitř pečící nádoby za pomocí kostek ledu, které vhodíte pod pečící papír (či teflonovou folii), na němž bude trůnit . Odměnou vám bude nesrovnatelně lepší chuť chleba a daleko sametovější střídka. Tartine s dlouhou fermentací je toho jasným důkazem! Kváskový chleba tartine s dlouhou fermentací. Nejdůležitější ingrediencí pro pečení českého chleba je čas.\nChuť mu dodává žitný kvásek a od jeho založení do. S pomocí litinového hrnce (vypůjčeno z blogu pana Cuketky) se povede kulatý pecen s křupavou kůrkou a vláčnou střídou s velkými očky. Hrnec napodobí pec – rozpálenou plochu, na které . Vše zamícháme- nehněteme- a necháme kynout hodin- nic s tím neděláme. To jsou optimální podmínky a kámen by měl patřit k vybavení na pečení chleba. Můžete položit bochník i na kovový plech dodávaný standardně s troubou, ale lepšího výsledku dosáhnete použitím pečícího kamene.\nPokud nemáte pečící kámen, další variantou je uložení chleba do litinového hrnce s poklicí.


Vyřezal Ježíše i Švejka, řezbář Pacholátko si za to přijde pro cenu - iDNES.cz\n23. listopadu 2010 12:59, aktualizováno 12:59\nKrálovéhradecký řezbář Ladislav Pacholátko je jedním ze dvou lidí, kteří letos dostanou cenu Zlatý kolovrat pro ty, kteří se věnují tradičním řemeslům. Osmdesátiletý řezbář vyřezává od svých šedesáti let, kromě toho dělal i topiče na parníku a mašinfíru dětského vláčku.\nŘezbář Ladislav Pacholátko | foto: Ondřej Littera, MAFRA\nK práci se dřevem měl Pacholátko vždy blízko, před odchodem do důchodu pracoval jako truhlář. "Potom jsem začal vyřezávat intazie, což jsou obrazy složené ze dřevěných dýh. Následovaly figurky, sošky a další," popisuje vývoj své práce řezbář. Vyřezal figurky Švejka i Ježíše.\nDílem, kterého si nejvíce cení, je dřevěný betlém, který má zhruba osmdesát figurek a měří téměř pět krát čtyři metry. "V rozšiřování betléma hodlám ještě pokračovat," řekl.\nDo budoucna plánuje vyřezat další sochy Ježíše. "Udělal jsem jich pět, zůstal mi jen jeden. Mám tu teď pěkný kříž, tak v tom chci pokračovat."\nŘezbařině prý teď v zimě věnuje zhruba tři hodiny denně, v létě na ni nemá téměř vůbec čas. Má totiž i další koníčky. "Dělal jsem topiče na parníku, který jezdil po Labi, ale zlobily mě kolena, tak jsem toho musel nechat. Tak teď dělám mašinfíru v dětské železnici, která jezdí podél Labe," popisuje trávení svého času.\nŘezbář Ladislav Pacholátko\nŘezbář Ladislav Pacholátko při práci\nNěkteré Pacholátkovy výrobky budou k vidění v Bohuslavicích. Cenu Zlatý kolovrat převezme od vedení Královéhradeckého kraje 8. prosince. Spolu s ním ji dostane i Ines Šťovíčková, která se věnuje předení vlny a ručnímu tkaní.\n"Řemeslníky, kteří cenu dostanou, vybírá komise," upřesnil mluvčí kraje Imrich Dioszegi. Kraj pořádá soutěž už osmým rokem. Lidé jsou oceňováni za udržování a rozvoj tradičních lidových řemesel.\nTémata: Královéhradecký kraj, práce, soutěž, Důchod, Labe, Odchod do důchodu, Socha, Věk odchodu do důchodu\nProvozovatel Bioparku Štít nedaleko Chlumce nad Cidlinou, v němž v pondělí utekli z klece dva tygři a lev, dostal od...


Co je Jack Shack? - Definice od Kinkly - Definice | Leden 2021\nDefinice - Co dělá Jack Shack znamená?\nJack chatrč je hovorový termín pro místo, kde muž může dostávat sexuální služby za relativně nízký poplatek. Termín je přivlastněním fráze jack off, což znamená masturbovat.\nJack shack může být také známý jako Rub-n-Tug. Oba mohou být také nazýváni masážním salonem, i když tento termín obecně znamená dražší a kvalitnější zařízení.\nKinkly to vysvětluje Jacku Shacku\nKdyž člověk vstoupí do chatrče, je obvykle předveden do soukromé místnosti, kde bude nahý. Poté ji umyje čistě na stolní sprchu žena, která je často naskládaná.\nvtipné skutečné sexuální příběhy\nStolní sprcha je sprcha s výpustným otvorem do ní, který umožňuje ženě pěnit svého klienta pro ruční práci na stole. Muž leží na břiše na stole a nalila na něj vodu. Poté je mýdlem tekutým mýdlem a sprchovým gelem a opláchnut, než se obrátí, aby se proces opakoval. Tato sprcha je smyslný proces, kdy ženy tráví více času věnováním zadku a genitálím, aby určily, zda se klientka může zajímat o něco víc než tradiční masáž.\nPo sprchování u stolu je klient obvykle sušen ručníkem. Poté dostává masáž zad. Obecně je to vše, co je zahrnuto v základní sazbě. Po uplynutí této doby může klient požádat o ruční práci, vyhodit práci nebo pronikavý sex, nebo se ho pracovník sexu může zeptat, zda by chtěl za tyto doplňkové služby zaplatit, pokud má pocit, že je k tomu přístupný.\nJelikož jsou chatrče na mnoha místech nezákonné, jsou pracovníci opatrní, aby o těchto doplňkových službách příliš prozradili. Budou se snažit posoudit reakce svých klientů a zjistit, zda jedná s policisty nebo legitimními johny.


Pes ukousl dítěti kus tváře - iDNES.cz\nPes ukousl dítěti kus tváře\n26. července 2004 20:45, aktualizováno 20:45\nPes napadl ráno v Praze jedenáctiměsíční dívku. Dítě skončilo v nemocnici, na oddělení plastické chirurgie. Děvče není v ohrožení života, následky zranění ale budou na jeho tváři patrné celý život, uvedla TV Nova.\nKříženec německého ovčáka a huskyho napadl dívku ráno v bytě v Praze 6. Zvíře dítěti utrhlo nos a část horního rtu. Ukousnutou část obličeje se záchranářům nepodařilo najít.\nPes žil s holčičkou od jejího narození. Policie nyní zjišťuje, zda matka dívku nenechala samotnou a něco nezanedbala. Dosud jí však nevyslechla, protože je v šoku.\nV poslední době je to několikátý útok psa na člověka. Naposledy v pátek pokousal v Brně americký pitbulteriér 41letou ženu, která jela na kolečkových bruslích. Pes ženě vytrhl část svalu z ruky. - více zde\nPokousaná bruslařka je po operaci\nLékaři přišili tvář pokousanému chlapci\nTémata: Černá kronika, nemocnice, policie, Praha 6, Program Nova, TV Nova\nVIDEO: Policie honila motorkáře bez řidičáku, ten potom upadl\nNa Trojském mostě v Praze se srazila tramvaj s autem, jeho řidič je zraněný\nPolicistka se zastřelila v práci, zřejmě kvůli zdravotním problémům\nV divadle Járy Cimrmana zasáhl herce proud, odvezla jej záchranka\nNové obleky či rentgeny. Pyrotechnici dostali vybavení za 293 milionů\nPolicie překazila plán na loupež stamilionů v maskách Brežněva a Lenina\nVrah taxikářů se zřejmě bude vracet na místo činu, myslí si psycholog\nPolicie dopadla lupiče, který v Praze přepadl sedm benzinek\nTraktorista nadýchal po nehodě se škodovkou 4,4 promile\nMetro srazilo muže sedícího na kolejích\nStudentka se rybičkou bránila, řekla policie\nZa sražení Lucinky padla obžaloba\nPolicie obvinila fanouška kvůli světlici\nKosovo vyšetřuje ‚otrávené‘ volební lístky pocházející ze Srbska. U komise způsobily alergickou reakci


Likvidace autovraků zdarma Norberčany | Likvidace a výkup aut\nLikvidace autovraků zdarma Norberčany\nVýkup aut k dalšímu provozu — auta pojízdná, auta lehce bouraná či momentálně nefunkční, která se ještě vyplatí opravit - zde vám nabídneme odtah zdarma, převzetí právní odpovědnosti a dle typu a stavu vašeho auta odměnu 3.000 – 120.000 Kč ihned na ruku. Vozy vykupujeme po celé ČR a díky naší síti více než 135 odtahových vozů si přijedeme opravdu kamkoliv až k vám. Nikam nemusíte, na nic nemusíte čekat. Likvidace autovraků zdarma Norberčany. Vykupujeme osobní auta, dodávky, nákladní auta.\nVýkup aut, která se již nevyplatí opravovat a nebo o která by již nebyl zájem k následnému prodeji ale stále je u těchto vozů poptávka po dílech. Likvidace autovraků zdarma Norberčany. Tyto auta vykoupíme a nabídneme vám odměnu 500 – 60.000 Kč ihned na ruku + odtah zdarma a protokol o ekologické likvidaci vozu, s kterým vůz odhlásíte. Platí pro osobní auta, dodávky, nákladní auta.\nNehodí-li se vaše auto ani k následnému prodeji, ani k výkupu na náhradní díly zbývá mu jen poslední varianta a tou je ekologická likvidace aut - zde vám nabídneme odtah zdarma + protokol o ekologické likvidaci vozu pro odhlášení a odměnu 0 – 500 Kč dle aktuálních výkupních cen železa v ČR. Likvidace autovraků zdarma Norberčany. Nikam nemusíte - auto si sami zdarma vyzvedneme u vás doma.


MELIPC — Simap.cz\nDomů » Produkty » PLC/HMI » MELIPC\nPrůmyslový počítač MELIPC realizuje řízení zařízení a edge computing v reálném čase. Umožňuje sbírání, analýzu dat ve střední úrovni továrny mezi IT systémem a výrobou. MELIPC zahrnuje široké spektrum produktů od high-end modelů podporujících CC-Link IE Field Network schopné vysoce výkonného zpracování dat a vysoce rychlostní komunikace po jednoduché a kompaktní modely. Průmyslový počítač MELIPC vykonává úkoly jako kontrola dat v reálném čase, preventivní údržba, zlepšení kvality výroby, po zlepšení efektivity výroby díky využití dat z výrobních zařízení.\nPočítač kontroluje zařízení a zároveň zpracovává informace, které bylo dříve nutné zpracovávat kombinací počítače a externích zařízení. Je vybaven real-time operačním systémem OS VxWorks, který umožňuje kontrolu v reálném čase. Vzhledem k potřebě vysoce rychlostního zpracování dat, přesného řízení a kontroly zařízení, nemůže být real-time kontrola vykonávaná jinými průmyslovými PC.\nDva operační systémy – Windows a VxWorks\nModul může současně obsahovat 2 operační systémy – VxWorks deterministický výkonem pro ovládání zařízení a sběr dat a Windows pro zobrazování výsledků analyzovaných dat.\nJednoduchý přenos dat mezi operačními systémy\nPřenos dat probíhá prostřednictvím sdílené paměti a sdílené složky.\nNezávislé restartování Windows\nPokud Windows zamrzne nebo potřebuje restartovat, není ovlivněna činnost OS VxWorks (běží nezávisle).\nCC-Link IE Field Network pro vysoce přesné ovládání zařízení\nPočítač je vybaven CC-Link IE Field Network a CC-Link IE Field Network Basic portem, který umožňuje propojení s kompatibilními zařízeními pouze jednoduchým nastavením. Řídicí a produkční data zařízení jsou odesílány pouze za 1 ms díky CC-Link IE Field Network síti. Je charakteristická přesným řídícím zařízením a vysoce rychlostním sběrem výrobních dat.\nProstřednictvím Windows a VxWorks API je výměna dat mezi operačními systémy průmyslového pc a zařízeními velmi rychlá. Programování je stejně snadné. Modul využívá stejné funkce jako C kontrolér, například CCPU a MD funkce. Mohou být použity i programové součásti C kontroléru.\nHardwarové vybavení průmyslového PC\nPrůmyslové PC obsahuje nejrobustnější součásti programovatelných kontrolérů MELSEC, proto modul dokáže kontinuálně operovat v různých prostředích po dlouhou dobu. Spotřební součástky jsou jednoduše odstranitelné a nahraditelné, což výrazně zjednodušuje údržbu a šetří servisní náklady.\nVyužití předinstalovaného softwaru umožňuje jednodušší využití dat a Mitsubishi Electric FA produktů. Podporuje nainstalování dodatečného softwaru, který zjednoduší sběr dat produktů třetích stran. Modul je vybaven CC.Link IE Field Network a CC-Link IE Field Network Baisc porty, umožňujícími připojení kompatibilních zařízení pouze jednoduchým nastavením.\nMELIPC MI2000 / MI1000\nAnalýza, diagnóza a sledování dat (MI2000)\nPrůmyslový počítač je vybaven procesorem Intel Core i3 CPU, který realizuje jednoduchou analýzu, diagnostiku a monitorování sesbíraných dat za účelem zlepšení kvality výroby.\nHardware je vybaven 2.5 „HDD / SSD slotem a PCI Express / PCI slotem. Poskytuje úložný prostor pro velké množství dat a zároveň rozšiřitelnost. Připojení CC-Link IE Field network rozhraní prostřednictvím PCI Express slotu umožňuje modulu spolupracovat jako CC-Link IE Field master nebo lokální stanice.\nKoordinace s existujícím systémem a FA (factory automation) zařízeními je jednoduchá – pomocí rozšíření přes dostupné rozhraní.\nPrůmyslový počítač v kompaktním těle (MI1000)\nPočítač je vybaven energeticky úsporným procesorem Intel Atom E3826 v kompaktním 26mm vysokém těle. Instalace do stávající aplikace je jednoduchá a vyžaduje minimum místa vzhledem k připojení k síti řešení.\nPasivní chlazení snižuje potřebu údržby\nVerze MI2000 i MI1000 mají konstrukci navrženou tak, aby zařízení bylo kompaktní a zároveň pasivní chlazené bez nutnosti použití aktivního vzduchového chlazení. Díky pasivnímu chlazení nejsou zapotřebí žádné servisní zásahy kvůli čištění a výměně komponentů. Chod zařízení je zároveň tichý.\nVyužití předinstalovaného softwaru umožňuje jednodušší sběr dat zařízení Mitsubishi Electric FA. Systém umožňuje instalaci dodatečného softwaru pro jednodušší sběr dat zařízení třetích stran. Primární zpracování sebraných dat redukuje množství dat posílaných do IT systému. Prevence pozdního doručení dat.\nSoftware pro průmyslový počítač MELIPC\nMI Configurator - Nastavovací a monitorovací nástroj pro MELIPC\nSoftware pro efektivní testování parametrů, diagnostiku, zjišťování problémů, monitorování a nastavování zařízení prostřednictvím MELIPC.\nCW Workbench 4 - Inženýrský nástroj pro MELIPC\nProstředí pro real-time vývoj řídících programů pro MELIPC a kompatibilní zařízení. Postavený na prostředí Eclipse. Jednoduchý, pohodlný a rychlý vývoj programů.\nŠablony řešení - Solution template\nVzorové programy nejčastějších aplikaci (zpracování obrazu, monitorování výroby …) založené na modelech. Jednoduchý vývoj aplikací pro výrobu.\nSběr a real-time zpracování dat pro využití ve výrobě na úrovni edge computingu. Komunikuje s IT systémy včetně Cloudu.\nAnalýza a diagnostika dat v reálném čase. Zvyšuje produktivitu, kvalitu výroby díky AI technologii a pokročilým statistickým metodám.\nProvozní ambientní teplota (°C) 0...55\nSkladovací ambientní teplota (°C) -25...75\nProvozní ambientní vlhkost prostředí 5...95% RH, nekondenzující\nSkladovací ambientní vlhkost prostředí\nOdolnost proti vibracím Shodná s JIS B 3502 a IEC 61131-2 - Frekvence Konstantní akcelerace Poloviční amplituda Počet rozsahů\nPři občasných vibracích 5...8.4 Hz - 3.5 mm 10 krát v každém směru X, Y, Z\nPři pravidelných vibracích 5...8.4 Hz - 1.75 mm -\n8.4...150 Hz 4.9 m/s^2 -\nOdolnost proti nárazům Shodná s JIS B 3502 a IEC 61131-2 (147 m/s^2, 3x každý směr X, Y, Z)\nProvozní atmosféra Nekorozivní plyny, nehořlavé plyny, ne nadměrně vodivý prach\nProvozní poloha *2*3(m) 0...2000\nInstalace Uvnitř ovládacího panelu *4\nKategorie přepětí ≤ II\nStupeň znečištění ≤ 2\nTřída zařazení Class I\nProvozní ambientní teplota (°C) 0...55 0...55\nSkladovací ambientní teplota (°C) -40...75 -20...75\nProvozní ambientní vlhkost prostředí 10...95% RH, nekondenzující\nOdolnost proti vibracím Vibrace sinusových vln Shodná s IEC60068-2-6, 5 ... 500Hz, 1 oct / min, 1 hodina ve směru X, Y, Z (každý směr)\n- 2 Grms (instalace na stěnu)\nNáhodné vibrace Shodná s IEC60068-2-64, 5 ... 500 Hz, 1 oct / min, 1 hodina v každém směru X, Y, Z\n4 Grms (4.5 Grms když je použit HDD) 2 Grms (instalace na stěnu)\nOdolnost proti nárazům Shodná s IEC-60068-2-27, 50 G, polovina sinusové vlny, 11 msec\nProvozní poloha *2*3 (m) - -\nProvozní prostředí Stabilní pozice, kde je produkt co nejméně ovlivněn elektrickým a magnetickým polem\nMPU Intel® Core™ i7-5700EQ 2.6G Hz\n(Quad Core) Intel® Core™ i3-6102E 1.90G Hz\n(Dual Core) Intel® Atom™ E3826 1.46G Hz\nHlavní paměť (byte) 12G *1 1G*1 8G 4G\nInterní úložiště (byte) 45G 4G 64G 60G\nRozšiřovací rozhraní CFastcard x 1*2 - 2.5”SATA SSD/HDD x 2\nCFast card x 1 -\nOS Windows® 10 IoT\nLTSB VxWorks®7.0 Windows® 10 IoT Enterprise 2016 LTSB\nProgramovací jazyk Jazyk podporující výše uvedený operační systém C/C++ Jazyk podporující výše uvedený operační systém\nFormát pro API Standardní DLL C/C++ formát -\nRozhraní pro display DisplayPort x 1 - HDMI v1.4 x 1, DVI-I x 1 HDMI v1.4a x 1\nRozlišení*3 Max. 3840 x 2160 - Max. 1920 x 1080 Max. 1920 x 1080\nPCI Express® - x1, x2, x4, x8, x16\n(poloviční velikost) x 1 -\nPCI - Poloviční velikost x 1 -\nPočet kanálů 1*4 2 (RS-422/485 může být také použité) 2\nRychlost přenosu (bps) 9600…115200 9600…115200 9600…115200\nPočet kanálů - 2 (RS-232/485 může být také použité) -\nRychlost přenosu (bps) - 50…115200 -\nPočet kanálů - 2 (RS-232/422 může být také použité) 1\nRychlost přenosu (bps) - 50…115200 50…115200\nUSB 3.0 2 6 -\nUSB 2.0 2 - 4\nVstup pro vypnutí OS ano - -\nVýstup oznámení vypnutí OS ano - -\nZdroj (AC vstup)\nVstupní napětí 100…240 V AC AC adapter\n(Vstupní napětí: 100 ... 240 V AC,\nvýstupní napětí: 24 V DC) *5 AC adapter\n(Vstupní napětí: 100 ... 264 V AC,\nvýstupní napětí: 12 V DC) *5\nVstupní napětí - variabilní rozpětí (V AC) 85…264 85…264 85…264\nVstupní frekvence (Hz) 47…63 47…63 47…63\nMaximální vstupní výkon (VA) ≤ 139 ≤ 170 ≤ 140\nVonkajší rozměry (V x Š x D, mm) 106 x 362 x 119 177 x 142 x 238 26 x 180 x 150\nVáha (g) 2674 4500 (bez adaptéru) 900 (bez adaptéru)\nPočet kanálů 1 (CH2) 1 (CH1) 2 2\nTyp stanice Master / lokální stanice - -\nRychlost přenosu (Mbps) 1000 - -\nMaximální počet připojených stanic 120*1 - -\nPočet portů 1 - -\nKomunikační kabel Ethernet kabel\n(Kategorie 5e a výše, dvojité stínění / STP) přímý kabel - -\nTopologie sítě Linková a hvězda *2 - -\nCelková délka kabelu (m) Linkový typ: 12 000\nHvězdicová topologie: Záleží na systémové konfiguraci - -\nMaximální vzdálenost stanic (m) 100 - -\nTyp stanice Master stanice - -\nPočet slave stanic v 1 síti *3 64 (16 x 4 skupiny) - -\nTopologie sítě Hvězdicový typ - -\nReal-time data analyzer ano ano -


Informace - Never say never\nNever say neverNikdy neříkej nikdy\nPublikováno 12.01.2015 v 15:04 v kategorii Jiné, přečteno: 220x\no přidávání článků\nJak jste se dozvěděli, tak chodím na gymnázium, tudíž nemohu být na blogu nonstop. Nebudu tak často přidávat články jako dřív, ale když budu moct, články přidám.\nStiak 09.11.2015 v 23:30 Já na gymnáziu jsem také, mám ještě nějakou tu hromádečlu kroužků a plno práce doma, a k tomu na blogu nonstop jsem. Takže... Ono by to šlo, kdyby se chtělo.\n✿ Ellisa ✿ 13.11.2015 v 18:29 Stiak: Já to mám tak, že mám 3 kroužky, hodně často máme schůzi ohledně školního časopisu, hromada úkolů, hromada práce doma a hromada dalších povinností, většinou ohledně školy. Doma se od 7:45h do 18h většinou neobjevím, jen někdy přijdu dřív, nebo o volné hodině.\nStiak 13.11.2015 v 21:34 Znám to, školu mívám dlouho a celkově skoro nic psychicky nezvládám (problémy doma,...). A yay, taky školní časopis? Taky v něm u nás makám, jako hlavní grafička. (Naštěstí hrajem mrtvý brouky a nevydáváme, poslední dobou...)\nTaky mívám hromady věcí, které je nutno udělat. Ale všechno jde.\n✿ Ellisa ✿ 14.11.2015 v 18:12 Aha. Já většinou píšu články do časopisu. My vydáváme přibližně po 14-ti dnech.\n✿ Ellisa ✿\nŘíkají mi Elliso, někdy Elis. Jsem milá holka, ale mám i špatné vlastnosti. Nebudu vám říkat svůj věk, ale určitě nejsem pračlověk. Jsem celkem inteligentní tvor, ale nejsem profesor. Nadávky a sprosté komentáře mažu, zbytečně se nenamáhejte ;-)\nMy story: Sofie's life\nChatík :) - Pojďte si pokecat :)\nKniha návštěv - Můžete zanechat dotaz, vzkaz či cokoliv jiného :)\nVzpomínky neumírají - Blogerka ♥ Lenča ♥\nSvět nadpřirozena - Blogerka Elizabeth\nMezi dvěma světy - Blogerka Minus\nNé každý má na růžích ustláno - Blogerka ▼▲Claudia ▲▼\nNesuď knihu podle obalu - Blogerka Akashi Yumi Kal XD\nCelkem: 5 956\nSnad se vám tu líbilo a přijdete se zae podívat, co je nového :-)\n© 2018 marina.infoblog.cz • Provoz blogu zajišťuje služba infoBlog.cz - založit vlastní blog