Bude někdy Čína vinnou supervelmocí? | Investičníweb.cz\n15. 9. 2013 11:19 | redakce\nBude někdy Čína vinnou supervelmocí?\nKdyž letos Evropská unie zvýšila tarify na čínské solární panely, odpověděla Čína hrozbou, že prověří stížnosti čínských výrobců vína kvůli dumpingovým cenám evropských vín na čínském trhu. Pro mnoho lidí bylo toto oznámení novinkou - ne kvůli hrozbě samotné, ale proto, že netušili, že Čína vůbec vyrábí nějaké víno. Ale ano, čínské víno existuje - ovšem se značně rozdílnou kvalitou. Píše o tom server BBC News.\n"Jako sirup proti kašli." "Nechutné!" "Barví to zuby." Před patnácti lety skupina zahraničních přistěhovalců v Pekingu degustovala výběr čínských, kalifornských a francouzských vín. "Ta čínská nemohou být tak hrozná, nebo ano?" ptali se jeden druhého. Odpovědí bylo rozhodné "ano". Skupina jednomyslně odsunula čínská vína na dno žebříčku ochutnávaných vzorků. Čínské víno bylo zdaleka nejlevnější a bylo to na něm znát.\nPokrok v čínském vinařství\nPostupem času se ale věci změnily. I když je čínský trh stále zaplavován víny, která by směle mohla konkurovat onomu archivnímu sirupu proti kašli z roku 1998, rozrůstající se počet čínských vín si získává ocenění i ve světovém měřítku. Ťia Pej Lan, malé vinařství v severočínské provincii Ning-s'-a, slavně porazilo celou škálu francouzských rivalů v roce 2011 a získalo mezinárodní zlatou medaili za své víno Grand Reserve ve stylu bordeaux, ročník 2009. V té době skeptici šířili zvěst, že Ťia Pej Lan vydávalo víno z jiné vinice za své. Ale počet jeho stoupenců roste a v loňském roce uznávaná degustátorka vín Jancis Robinsonová označila Grand Reserve 2009 za jedno z "nejslibnějších" vín, které během cesty po této oblasti ochutnala.\nČínští vinaři se mohou jako na inspiraci podívat také na malé vinařství v centrální čínské provincii Šan-si. V této části země, která je známější spíše dolováním uhlí, si řada vín vinařství Grace Vineyard vysloužila záplavu mezinárodních cen a pozornosti znalců. Majitelka Judy Leissnerová převzala toto vinařství před deseti lety od svého otce, když jí bylo teprve 24 let. Je původem Číňanka, ale provdala se za Němce. Žijí spolu v Hongkongu, ale často odtud cestuje zkontrolovat svou vinici, která produkuje celou škálu odrůd od Merlotu a Shirazu po Chardonnay a Riesling.\nDlouhá cesta k zákazníkům\nVěci se přitom pro mladou podnikatelku vůbec nevyvíjely dobře. I když Judy najala francouzského vinaře, aby jí pomohl s první sklizní, chutnala tak odporně, že její pokusy víno prodat byly "děsné, ne-li katastrofální", vzpomíná dnes. "Měli jsme milion láhví, ale udali jsme jen 20 tisíc. A z těch 20 tisíc jsme polovinu rozdali zdarma," dodává. Nyní má opačný problém. Od roku 2008 se vyprodávají všechny láhve ze dvou milionů, které vyrobí, a musí svým odběratelům víno rovnoměrně přidělovat. "Po celé roky prosíte lidi, aby kupovali vaše víno. Zvyknete si na to, že je musíte uhánět, a najednou vám oni sami říkají: 'Už se nemusíte doprošovat. Máte vyprodáno."\nNedá se ovšem čekat, že by v dohledné době zaplavily regály vašeho nejbližšího supermarketu láhve kvalitního čínského vína. "Čína má nedostatek kvalitních hroznů," vysvětluje Jim Boyce, pekingský milovník vína, který píše blog Grape Wall of China (hroznová čínská zeď). A to znamená, že spousta čínských vín obsahuje málo kvalitní hrozny, které nejsou dostatečně sladké, aby vytvořily zajímavou chuť vína. "Většina místních vín je velmi slabá, suchá a má hodně tříslovin," dodává Boyce, "takže to není žádná velká kvalita."\nBude někdy Čína vinnou supervelmocí? Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


Úvodní strana » Diskuze » ID: 18795\n11.06.2008 16:01:04, Peťule, zhlédnuto: 3026x, reakcí celkem: 2Reagovat na příspěvek\nMám SŠ s maturitou, ekonomické zaměření, učím němčinu a angličtinu a ráda bych si udělala doplňkové pedagogické minimum. Existuje nějaká škola, kam si mohu podat přihlášku ještě teď? Ať hledám, jak hledám, nikde také nemůžu zjistit, jestli je možné si pedagogické minimum udělat i jako středoškolák. Nebo je určeno pouze pro VŠ nepedagogického zaměření?\n(02.06.2010 00:27:44, Lenka) Zdravím vás mám podobný problém.Mám SŠ s ekon.zaměřením na řízení firem(účetnictví....)Chtěla bych učit buď v MŠ nebo na 1.stupni.Musím mít k tomu potřebné vzdělání??? případně stačilo by pedag.minimum???Nebo záleží na řediteli který vás přijme???Předem díky Lenka reagovat zde\n(02.06.2010 22:43:40, Petr) Pokud chceš učit, musíš mít minimálně bakaláře. reagovat zde\nPedagogické minimum - Výběr vysoké školy\nDoplňující pedagogické studium - Ostatní


Historie penzionu Diana - Oficiální stránky Obce Teplice nad Bečvou\nKe konci 19. století byly lázně Teplice nad Bečvou malými, nevýznamnými provinčními lázněmi. Jejich tehdejší nájemce, majitel hotelu Brno ve městě Hranicích, Tomáš Langer se zaměřoval hlavně na hostinskou činnost a o provoz a vybavení lázní nejevil dostatečný zájem. Lázně tak chátraly a postupně upadaly v zapomnění.\nZlomovým se stává rok 1901, kdy po předčasném úmrtí Tomáše Langera lázně získává od jejich majitelky, kněžny Gabriely Hatzfeldt-Weisweiler, do nájmu brněnský architekt a stavitel Antonín Tebich (1853–1935). S jeho příchodem se začíná psát nová, opět radostnější kapitola rozmachu lázní.\nAntonín Tebich nebyl tou dobou pouze uznávaným architektem. V Brně, kde do té doby působil, platil i za iniciátora společenského dění. Dokonce na přelomu století na svém pozemku (tenkrát) na okraji Brna zbudoval Búdu, slovácký vinný sklep, ve kterém se následně po mnohá léta scházela uzavřená stolová společnost čelných osobností českého kulturního Brna. Mezi těmito „spiklenci proti řádu světa“, jak sami sebe nazývali, nalezneme taková zvučná jména, jako například hudebního skladatele Leoše Janáčka, architekta Dušana Jurkoviče 1), malíře Hanuše Schwaigera, spisovatele bratry Aloise a Viléma Mrštíkovy, malíře Jožu Úprku a mnohé další 2). Antonín Tebich, ovlivněn touto společností, pojal úmysl nejenom opět dát teplické lázně do pořádku a obnovit jejich dřívější slávu a dobrou pověst, ale minimálně v počátcích svého působení v Teplicích si pohrával s myšlenkou, vytvořit z Teplic nad Bečvou společenské středisko moravských Čechů.\nS výhledem dalšího rozvoje kupuje dne 6. března 1909 na Zbrašově v doposud nezastavěné části obce u silnice na Hranice rozsáhlý pozemek, těsně sousedící s areálem lázní a ihned spřádá plány na využití tohoto pozemku jak pro osobní účely, tak i pro povzbuzení kulturního a společenského dění a pro rozšíření služeb pro návštěvníky lázní. Na základě zkušeností se svým brněnským vinným sklepem se Antonín Tebich rozhodl na tomto pozemku vystaviti svou již druhou „Búdu“.\nDne 22. dubna 1909 tak dopisem oslovuje svého přítele, Dušana Jurkoviče:\n„Milý příteli! Koupil jsem zde nad lázněmi pozemek, na kterém si chci novou Búdu zříditi. Chtěl jsem svésti nákresy sám, avšak poznávám, že se již pro takové práce nehodím. Proto obracím se na Vás – máte-li poněkud pokdy – abyste mi v této části vypomohl. Posílám současně situaci mého pozemku, který leží při silnici do Zbrašova nad lázněmi, v kterém vyznačeno, do kterého místa Búdu postaviti míním ...“ 3)\nDále v dopise Antonín Tebich popisuje své poměrně detailní představy o celkové koncepci nové Búdy, které dokládá též větším množstvím nákresů, nicméně vše s dovětkem:\n„Pokoušel jsem se o rozřešení detailů, avšak ten Valašský sloh činí mi přec obtíže a musel bych se s tím dlouho trápiti. Proto prosil bych Vás o toto rozluštění.“3)\nVe stejném dopise se pak též dočítáme o dalším zamýšleném účelu stavby:\n„Nad tímto přízemkem chci postaviti z hrázděných uvnitř však asi 5 cm korkovými deskami obložených zdí, bývání o kuchyni a světnici, které nyní, aspoň na čas než postavím chalupu – v situaci vedle příjezdu uloženou – za byt pro hlídače sloužiti má. Tento byt mi po případě, že po sedmi letech, po kterou dobu mi dojde nájem lázní, (budu-li živ), posloužiti mi co letní byt.“3)\nOdpověď architekta Jurkoviče na tento dopis již neznáme. Búda byla však v roce 1910 opravdu zrealizována. Postavena byla podle plánů, na kterých je jako autor uveden Antonín Tebich, ale zcela v lidovém, dalo by se říct „jurkovičově“ stylu. Nakolik se na tvorbě plánů Jurkovič skutečně přímo podílel, zůstává dodnes nezodpovězenou otázkou.\nBúda stávala v prostoru mezi restaurační budovou dnešního penzionu Diana a pavilónem Jurikova pramene.\nPo vypuknutí první světové války, nechtěl Tebich lázně v nové lázeňské sezóně v 1915 vůbec otevřít. Obecní rada města Hranic, která po řadu let usilovala o koupi, nebo alespoň nájem lázní, požádala proto, po dohodě s Tebichem, novou majitelku lázní o jejich přenechání na zbytek nájemní doby, se všemi povinnostmi a právy. Po schválení této žádosti v roce 1915 lázně Obecní rada města Hranic lázně otevřela.\nPo skončení války Antonín Tebich opět usiloval o získání lázní do pronájmu. Tyto jeho snahy však byly definitivně zmařeny počátkem roku 1924, kdy nová majitelka lázní hraběnka Antoinetta Althanová prodala lázně Teplice i s příslušnými pozemky Okresní nemocenské pojišťovně v Moravské Ostravě.\nDva roky nato, 13. dubna 1926, proto Antonín Tebich Búdu i s částí přilehlého pozemku prodává Bedřichu a Josefě Bláhovým z Brna za dohodnutou kupní cenu 60.000,- Kč. 4)\nPro vykreslení osobnosti restauratéra Bedřicha Bláhy použijme úryvek z brožury, kterou svým nákladem sám vydal v roce 1927:\n„Po válce vedl jsem po čtyři roky Plzeňský dvůr v Brně a opět mohu říct, že ku spokojenosti všech, kdož mne navštěvovali. Důkazem toho, že byli všichni spokojeni s mou prací je i písemný doklad za návštěvy pana presidenta Masaryka v r. 1921, kdy zemskou politickou správou doručen mi byl pochvalný diplom uznání, za bezvadné spravování družiny páně presidentovy ve dnech návštěvy Brna. Po Plzeňském dvoru převzal jsem za velmi svízelných okolností, ale přec s nadějemi, že mě bude bývalá přízeň zachována, restauraci „U Popelků“, kdež působím až do dneška. A můj hotel u Hranic? Již za svého působení v teplických lázních před válkou, zabýval jsem se myšlenku zbudovat v lázních útulek restaurační a hotelový…“ 5)\nSám Bedřich Bláha se narodil v Hlinsku v Čechách dne 20.5.1886 a vyučil se hostinství na Smíchově v restauraci p. Habersbergra v letech 1901–1904. Pak pracoval jako jídlonoš v restauraci „U stromečka“ v Praze, na to přišel do Brna a byl zaměstnán řadu let v přerovské restauraci „U tří kohoutů“. Pak byl obchodním vedoucím v plzeňské restauraci v České ulici kde, jak Bláha uvádí, po celou dobu války restauraci tu samostatně vedl. Před 1. světovou válkou po čtyři sezóny vedl lázeňskou restauraci v Teplicích u Hranic, kde se spřátelil s Antonínem Tebichem, nájemcem lázní a majitelem teplické Búdy, kterou od něj koupil. 6)\nBedřich Bláha ještě v roce 1926 započal se stavbou hotelu Bláha podle návrhu Antonína Tebicha (dnešní penzion Diana), který byl v těsné blízkosti vinného sklepa Búda, a to v podobném architektonickém stylu. Plány zhotovil a hotel postavil stavitel Valentin Kopecký z Hranic.\nZ potvrzení, které vydal Úřad obce Zbrašova je pak patrné, že „manželé Bedřich a Josefa Bláhovi, majitelé nemovitosti na Zbrašově č. 42, postavili na nemovitosti zapsané v knihovní vložce č. 102 katastru obce Zbrašova hotel, takže nyní na uvedených nemovitostech stojí vila tzv. „Búda nad lázněmi“ a nový hotel s hospodářskými budovami a že nový hotel obdržel č. pop. 49.“ 7) Pro nově zřízený hotel se na Zbrašově vžilo označení „Hotel Bláha“.\nJiž 18. července 1932 ale spolumajitel hotelu restauratér Bedřich Bláha umírá a celý hotel včetně přidružených nemovitostí v dědickém řízení poté, kdy se nezletilé děti Ludmila, Zdenka a Eva Bláhovy vzdaly dědických nároků, připadá vdově po Bedřichu Bláhovi, Josefě Bláhové. Přejímací cena takto nově nabytého podílu (1/2) byla odhadnuta na 298.205,45 Kč. 8) Bohužel čerstvé vdově, navíc se třemi nezaopatřenými dcerami, nebylo možné hotel udržet, k čemuž rozhodnou měrou přispěla jistě i skutečnost, že lázeňská sezóna trvala pouhých 5 měsíců. Hotel, Búda i související nemovitosti tak byly již v roce 1937 dány do dražby.\nHotel U Kunertů\nNovou majitelkou hotelu i vinárny se dle rozsudkového usnesení č. j. 359/37-25 od 8. října 1937 stává Marie Kunertová 9) a mezi místními se začíná používat místní označení hotelu „U Kunertů“.\nKolem roku 1940 se rozhodla majitelka hotelu Marie Kunertová hotel i s vinárnou prodat, aby získala finanční prostředky na věno své dceři. Zájemcem se stal spolek Podpůrný fond Zory Olomouc (v roce 1955 byl zlikvidován a veškerý jeho majetek byl převeden na ROH-Závodní výbor n. p. Zora Olomouc 10)). Kupní smlouva byla vyhotovena dne 8. září 1942 a zněla na souhrnnou částku 1.120.000,- K. Koupě podléhala schválení Okresním úřadem v Hranicích, odkud došlo stanovisko, že k prodeji má dojít až po skončení války a projednání smlouvy se odkládá. Zora se odvolala s poukazem na to, že ve správních funkcích ve firmě vystupují představitelé NSDAP (Národně socialistická německá dělnická strana – též označovaná jako nacistická strana), a žádala o přehodnocení stanoviska. Dne 13. března 1943 požádala Marie Kunertová o odstoupení od smlouvy, ale to bylo zamítnuto s tím, že by musela souhlasit i druhá strana, a že se smlouva dále projednává. V době, která není ze spisů zjistitelná, byl prodej dokončen a minimálně od 27. dubna 1943 vystupuje Podpůrný fond Zora v Olomouci jako majitel. 11) Od této doby se pak traduje označení budovy bývalého hotelu Bláha jako Zora.\nK jakému konkrétnímu účelu Podpůrný fond Zora v Olomouci budovy využíval od koupě se nám nepodařilo dohledat. Z vyprávění pamětníků ale víme, že se sem před 2. světovou válkou chodívalo tančit. Venku před budovou byl parket s venkovním posezením, ale jestli tomu tak bylo i po prodeji budov čokoládovnám Zora s jistotou nevíme. 12)\nPo likvidaci Podpůrného fondu v roce 1955 a převedení nemovitostí do majetku ROH-Závodního výboru n. p. Zora Olomouc, byla budova bývalého hotelu využívána jako internát Střední průmyslové školy stavebních hmot v Hranicích. Také v Búdě byli studenti ubytováni. Tato situace trvala zřejmě až do června 1965, kdy byl otevřen nový internát v novém areálu školy na dnešní Studentské ulici v Hranicích. Zatím však objekt utěšeně chátral.\nZora přechází na Čsl. státní lázně Teplice nad Bečvou\nNa konci roku 1966 bývalý hotel, vinný sklep a související pozemky opět mění majitele a na základě Hospodářské smlouvy o převodu majetku v socialistickém vlastnictví se novým majitelem všech dotčených nemovitostí za úhrnnou částku 171.112,- Kč stávají Čsl. státní lázně Teplice nad Bečvou.\nHlavní důvod převodu nám odkrývá sama výše citovaná smlouva o převodu, která ve svém článku III doslova uvádí: 13)\n„Výše uvedené budovy jsou jako překážka ve schváleném zastavovacím plánu pro výstavbu státních lázní, a proto určeny k demolici, takže ZV ROH závodu ZORA by nemohl v této rekreační budově zařizovati rekreaci, jak původně bylo při koupi budovy uvažováno. Nabyvatel (lázně) však bude moci objektů vhodně ještě po několik let užívati pro ubytování stavebních dělníků při prováděné investiční výstavbě, popř. uskladnění hospodářských prostředků, čímž se rozšíří lůžková kapacita lázní.“ 14)\nZora poté sloužila jako ubytovna – svobodárna pro zaměstnance lázní, pro stavební dělníky (v té době se stavěl nový most přes Bečvu a nová kotelna), i jako skladiště a objekt pomalu chátral. Místní obyvatelé Zoře říkali Děvín, protože tam byly ubytovány hlavně servírky a sestřičky lázní. Lázně se o stav budov nestaraly.\nBúda byla nedlouho po převodu na lázně zbouraná. 15) Zachoval se z ní pouze sklep ve svahu, který byl opatřen vraty a používán jako sklad. Tento sklep případný zájemce na původním místě Búdy nalezne ještě dnes.\nV souvislosti s privatizací lázní a s jejich transformací na akciovou společnost schválilo Ministerstvo pro správu národního majetku a jeho privatizaci České republiky v prosinci 1993 privatizační projekt státního podniku Státní léčebné lázně Teplice nad Bečvou č. 4858, kterým byl majetek původního vlastníka Čs. st. lázní Teplice nad Bečvou vložen do nově založené akciové společnosti. Součástí převodu byl i objekt Zory. 16)\nBohužel ani tato změna vlastníka Zory nepřinesla kýžený obrat k lepšímu a budova stále chátrala, a i nadále sloužila pouze jako ubytovna (spíše noclehárna) pro pár dělníků a zaměstnanců a částečně i jako sklad. Jediným pozitivem byla skutečnost, že spolu s revizí plánů na rozvoj lázní přestala být stavba překážkou v zastavovacím plánu tohoto rozvoje. Díky této změně proto nedošlo k původně plánované demolici budovy, ale tato byla postupně pouze „vybydlována“.\nDoslova v hodině dvanácté objekt ve velmi žalostném stavu v roce 2000 zakoupil Ing. Antonín Stojan, aby ho zachránil pro příští generace místních i návštěvníků našich lázní. Plány na citlivou rekonstrukci celého objektu zhotovil Ing. Arch. Ladislav Palka, přičemž byl v maximální míře zachován původní ráz i atmosféra podniku z třicátých let minulého století. Budova se tedy konečně dočkala svého znovuzrození a slouží svému původnímu účelu, tak jak to bylo plánováno již roku 1926. Slavnostní otevření se konalo 11. května 2003 a zrekonstruovaný objekt dnes nese název Penzion DIANA. 17)\nZpracoval: kolektiv „historických nadšenců ze Zbrašova a okolí“.\nZvláštní poděkování panu Miloši Dadákovi, vnuku Antonína Tebicha za poskytnuté fotografie z rodinného archivu.\nV Teplicích nad Bečvou 2018\n1) Dušan Samo Jurkovič (1868-1947), slovenský architekt, výrazný představitel lidové secese, mezi jeho nejvýznamnější realizované projekty se řadí soubor staveb na Pustevnách (Libušín a Maměnka), lázeňské budovy v Luhačovicích, „Jurkovičova vila“ v Brně-Žabovřeskách a mnohé další. Jeho úzké přátelské vztahy s Antonínem Tebichem podpořené spoluprací na několika projektech vyústily v Tebichovu snahu o zapojení Jurkoviče do komplexní rekonstrukce lázní a taky výraznou měrou ovlivnily mnohé Tebichovy realizace v lázních. [zpět]\n2) Eva Drlíková, Brno: Jak se Janáček stal sousedem-akademikem; Sborník prací filosofické fakulty brněnské univerzity; H41, 2006; str. 53-58 [zpět]\n3) Osobní archiv Antonína Tebicha, poskytnutý panem Radovanem Pekařem, pravnukem A. Tebicha [zpět]\n4) Kupní smlouva, evid. č. 595/26; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n5) Josef Grus: Lázně Mor. Teplice u Hranic nad Bečvou; Průvodce lázněmi, městem Hranicemi n. B. a okolím. Vydal Bedřich Bláha, vlastník hotelu „Bláha“ v Mor. Teplicích-Zbrašově a restauratér v Brně; vydáno 1927 [zpět]\n6) Žádost o udělení hostinské koncese do Búdy na Zbrašově adresovaná Bedřichem Bláhou Okresní politické správě v Hranicích; Brno, 4. dubna 1925 – Státní okresní archiv Přerov, číslo pomůcky 1284, číslo listu NAD 892, inventární číslo 1489:Hostinská a výčepní koncese, hostince, hotely, penziony – SO Hranice: Zbrašov [zpět]\n7) Potvrzení Úřadu obce Zbrašov ze dne 24. května 1926; evid. č. 817/26; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n8) Odevzdávací listina evid. č. 361/32-66 z 25. listopadu 1932, vypracovaná aktuárským tajemníkem Sylvestrem Florianem; evid. č. 463/35; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n9) Knihovní vložka č. 102 strana B katastru obce Zbrašova; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n10) Protokol o zániku spolku – Rady MěNV v Olomouci, odbor vnitřních věcí ze dne 22. 11. 1955; evid. č. 78/59; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n11) Kupní smlouva + korespondence o prodeji; 1942-1943; Státní okresní archiv Přerov, číslo pomůcky 1284, číslo listu NAD 892, inventární číslo 2114, karton č. 980: Prodej hotelu Bláha ve Zbrašově firmě Zora Olomouc. [zpět]\n12) Ovšem vzhledem ke známým skutečnostem, že nabyvatelem se stal Podpůrný fond zaměstnanců čokoládoven Zora, který, jak již bylo zmíněno výše, byl pod přímým vlivem NSDAP, lze s vysokou mírou pravděpodobnosti předpokládat, že objekt měl, stejně jako se tou dobou praktikovalo v Německu, sloužit pro rekreaci loajálních pracovníků podniku. [zpět]\n13) Mezi další důvody, které vedly k takovémuto, na první pohled nevýhodnému převodu, lze počítat skutečnost, že ROH Československých čokoládoven, závod Zora Olomouc zřejmě neměla pro objekt dostatečného využití pro vlastní rekreaci (soudě tak z jeho pronájmu jako studentského internátu), podezřele nízká cena také s největší pravděpodobností odráží skutečný stav předmětných nemovitostí. [zpět]\n14) Hospodářská smlouva o převodu majetku v socialistickém vlastnictví mezi ZV ROH Čsl. čokoládoven, závod ZORA Olomouc a ČSL. státními lázněmi Teplice nad Bečvou ze dne 14. prosince 1966; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n15) Kdy to bylo přesně a z jakého důvodu se nepodařilo zjistit. Důvodem mohl být špatný technický stav budovy, její nevyužití, stavba chodníku, či výstavba pavilónu Zápotockého (nyní Jurikova) pramene. [zpět]\n16) Schválení privatizačního projektu č. j. 50/RR/282/92 ze dne 26. 3. 1992 Ministerstva pro správu národního majetku a jeho privatizaci ČR; evid. č. 22/93; katastrální úřad pro Olomoucký kraj, pracoviště Hranice [zpět]\n17) Informace současných majitelů a provozovatelů Penzionu Diana, manželů Antonína a Jany Stojanových [zpět]\nDnes je neděle, 19. 5. 2019, 15:42:57


Čtrnáctidenní hladovka - nenápadné dozvuky :: Elixír mládí\nJe to přibližně šest týdnů, co jsem ukončil čtrnáctidenní hladovku, čili období, kdy jsem konzumoval jen a jen vodu. Teplou nebo studenou, s bublinkami nebo bez, ale nic víc. To rozhodně není běžná aktivita, a tak se mě lidé hodně ptají, proč to dělám a jestli jsem po absolvování pocítil nějakou změnu. Tuhle se mě ptal můj trenér squashe, jestli jsem hned po skončení zaznamenal nějakou jednoznačnou změnu nebo zlepšení - v jakékoliv oblasti. Upřímně jsem musel odpovědět, že ani ne, že jsem byl hlavně rád, že to mám za sebou. Ale při pečlivém ohlédnutí zpět lze opravdu nějaké změny vysledovat - a ty nejsou zase tak zanedbatelné...\nTohoto si cením nejvíce - za celé období mého experimentování s hladověním, už od první třídenní hladovky, jsem vůbec nebyl nemocný a ani se o mě nic nepokouší. Přitom letošní zima byla hodně zdlouhavá a nepříjemná, ale mě minuly všechny chřipky a nachlazení. Dřív by se o mě alespoň něco pokusilo, že bych s tím den nebo dva za pomoci zázvorového čaje zápasil a pak zvítězil, ale letos vůbec - ale opravdu vůbec - nic.\nObvod pasu se mi po hladovce zmenšil přibližně o 6 cm, a to i po těch šesti týdnech od ukončení zůstalo na stejné hodnotě. Většina stávajícího šatstva na mě tím pádem vyloženě plandá, moji oblíbenou koženou bundu jsem věnoval svému příbuznému, potom tu mám několikeré jeansy, které taky jistě někomu potřebnému poslouží. No a já mám teď dobrý důvod vyrazit na nákupy a pořídit si něco cool a trendy ;-).


SÍLA BEZ LIMITŮ\nVydejte se vstříc dobrodružství. Díky nejsilnějšímu motoru ve své třídě má Sportsman XP 1000 nejen nejrychlejší akceleraci, ale také utáhne nejvíc. Nejrychleji reagující systém pohonu všech kol v oboru poskytuje téměř neomezenou trakci. Přepracované odpružení přináší více pohodlí a jistoty v těžkém terénu.\nSILNĚJŠÍ NEŽ ŽIVLY\nStaňte se králem terénu s nejvýkonnějším motorem ve své třídě! Dvouválcový motor ProStar se širokým rozsahem točivého momentu je snadno ovladatelný a hlavně neuvěřitelně silný, když potřebujete táhnout náklad nebo se prostě jen vyřádit.\nPROJEDE TAM, KDE JINÍ NE\nŽádná jiná čtyřkolka si nezískala lepší pověst, pokud jde o terénní schopnosti. Žádná jiná čtyřkolka vás nenadchne takovou úrovní výkonu, pohodlí a ovladatelnosti. Se světlou výškou 29,2 cm a nezávislým zadním odpružením se zdvihem 26 cm je Sportsman 1000 XP suverénní, pohodlný, a vždy vám dodá potřebnou jistotu.\nK NEUTAHÁNÍ, STEJNĚ JAKO VY\nS tažnou silou 680 kg, užitečnou nosností 261 kg a robustními, ocelí vyztuženými nosiči nezastaví Sportsmana XP 1000 nic. Ať táhnete, vezete nebo se jen tak chcete projet, SPORTSMAN svoji práci vždycky zvládne a ještě vám dá opravdovou radost z jízdy.\nVe verzi s Factory Choice Trail Package má Sportsman XP 1000 ve standardní výbavě navíc spoustu prémiových doplňků. Ušetřete čas, peníze a námahu, a vylepšete svůj zážitek z jízdy. S továrně instalovanými doplňky vám nejvýkonnější čtyřkolka na světě navíc nabídne ještě lepší zážitek z jízdy.\nVNÁŠÍ SVĚTLO DO TMY\nJezděte s větší jistotou! LED světlomety dodávají Sportsmanu nejen osobitý styl, ale hlavně lépe osvětlují cestu. Překážky tak rozpoznáte daleko dřív, a to i ty na okraji.\nVýkonný naviják Polaris HD s tažnou silou 1 134 kg vám nejen pomůže odstranit překážky z cesty, ale také vás dostane z kritických situací.\nBarevně sladěné pružiny pérování, prémiový lak automobilové kvality, atraktivní grafika: Sportsman XP 1000 ví, jak se stát ještě elegantnějším.\nSportsman XP 100 Vám dá svobodu jít až na limit, dojet dál, jet ostřeji a zvládnout víc práce\nCena od 451 990 Kč včetně DPH\nCelkové rozměry (DxŠxV) 211,4 x 120,9 x 140,8 cm\nRozvor kol 134.6 cm\nPohotovostní hmotnost 468.925 kg\nHmotnost s plnou nádrží 393.925 kg


Referenční web: Aleš Brichta Project | Smart Websites, Praha\nPo letech strávených u Arakainu se Aleš Brichta rozhodl z této kapely odejít a vybudovat si skupinu novou. Jeho rozhodnutí bylo tuzemskou hudební událostí roku 2002 a názory různých osobností na tento krok je možno si poslechnout na DVD Arakainu 20 let natvrdo.\nAleš Brichta se narodil se 9. srpna 1959 v Praze. S hudbou začínal ještě ve školních lavicích. Nejprve jej ovlivnila americká country. Jako by hudba drsných chlapíků předznamenala jeho pozdější vývoj a směr. V pubertě přičichl k rockové hudbě a vedle studia na střední a později vysoké škole ekonomické postupně vystřídal několik skupin.\nCategory: 2. Spolupráce na projektuBy Pavel Trávníček 15. 7. 2015\nPreviousPrevious project:TEXPRA s.r.o.NextNext project:Vinařství roku 2013 a 2014


Diskuze – AirPods Pro 2: Známe řadu zajímavých detailů nové generace doposud nejlepších sluchátek od Applu – Letem světem Applem\nDiskuze - AirPods Pro 2: Známe řadu zajímavých detailů nové generace doposud nejlepších sluchátek od Applu\nTesim se hlavne na tu vylepsenou vydrz 🙏\nTu slibuji uz leta (u vseho) a nakonec jeste zmensi baterku 👍👏\n24. 10. 2020 21:52\nMně by zajímalo, jak pořeší bezpečnost zdraví při použití AirpodsPro. Mě se stalo, že u AirPods PRO mě začli jednoho dne dost pálit uši, myslela jsem, že je mám otlačené a potřebuju pauzu. Nikdy jsem nic neposlouchala nahlas, ani neměla dlouho sluchátka v uších, vždycky max. 2 až 4 hodiny. Nikdy žádný problém s jakýmikoli špunty atd. Ale u Airpods PRO mě bolest v uších neopustila a vyskytuje se náhodně jak bolest, tak tlak a šum v uších. Airpods Pro jsem ze strachu prodala, obtíže přetrvávají. Myslíte, že to byla chyba v Airpods PRO, nebo, že jsem třeba nějak citlivější. Jinak nebýt toho accidentu, určitě bych je ráda používala. Zvažuji si pak koupit ty 2jky ale mám strach, aby se situace třeba nezhoršila.\n26. 10. 2020 15:59\nA byla jste u lékaře? Třeba máte pouze zánět.\n11. 1. 2021 11:14\nMám stejný problém.Pouzivam airpods Pro a pokaždé mám zánět v uších. Taky nevím co s tím😟


Rezervace do 18.1.2021 18:00\nRezervace 18.1.2021 od 11:00 do 17:00\nRezervace 18.1.2021 od 10:00 do 17:00\nRezervace 18.1.2021 od 11:00 do 16:00\nRezervace do 18.1.2021 19:00\nRezervace do 18.1.2021 20:00\nRezervace 18.1.2021 od 11:00 do 18:00\nRezervace 18.1.2021 od 11:00 do 16:30\nRezervace 18.1.2021 od 12:00 do 16:00\nRezervace 18.1.2021 od 10:00 do 16:30\nCo mají společného písek a sušenky? Nebo hokejky s plyšákem a modřiny s letákem? Zeptejte se Martina Selnera! Mimo to, že pracuje ve Slunečním domově, kde se stará o děti s autismem, oplývá totiž darem spojit dvě zdánlivě nesouvisející věci. Tyto...\nÚtlá knížka, která nás vtáhne do jiného světa. Do ...\nÚtlá knížka, která nás vtáhne do jiného světa. Do světa, ve kterém neplatí známé společenské normy, ve kterém se nepoužívají metafory, do světa, ve kterém se nelže. Nejde o publikaci o autismu, ale o tom, jaké je to starat se o autisty, jaké mají potřeby, a také o pohledu druhých, o předsudcích a výchově. Autor píše opravdu krásně, s odstupem čtenáře se mnohým situacím zasmějete, v jiných situacích nás dojme. Kniha ve mně zanechala něco výjimečného a Martin Selner má můj obrovský obdiv!\nKniha, co se precte na posezeni. Kapitoly jsou ...\nSona Janousova, 20.3.2020\nProsím, já chci ještě! Tohle se opravdu povedlo. ...\nProsím, já chci ještě! Tohle se opravdu povedlo. Stránku na fb sleduju nějakou dobu, a knihu jsem hned musela mít (nejspíš je v ní sebráno to, co vyšlo před tím než jsem stránku začla sledovat). Baví mě to moc, občas dojemné, občas vtipné, často dojemně humorné. Taková ta knížka, kterou máte potřebu rozdávat přátelům. Hned jsem ji půjčila tchyni a koumám, komu ji daruju. Tohle si nemůžu nechat pro sebe!\nNavíc se mi moc líbí grafické zpracování, použitý font. Elektronický knížky se můžou jít vycpat.


výpověď §52 ZP e) - BusinessCenter.cz\nBusinessCenter.cz » Diskuse » výpověď §52 ZP e)\nvýpověď §52 ZP e)\n21. 9. 2012 12:43\njesltiže zaměstnanec dlouhodobě pozbyde zdravotní způsobilost vykonávat práci a není možný přechod na práci jinou. Je dvouměsíční výpovědní lhůta a na odstupné není nárok?\nMáme zaměstnance, který po 3/4 roku marodění a prodělané operaci nastoupil zpět do práce. Už měsíc ho "slušně" urgujeme, ať absolvuje zdravotní prohlídku u závodního lékaře, dosud se tak nestalo. Myslím si, že má obavy, že ho lékař "nepustí". Pokud tedy nemá prohlídku, může už i tak být pro nás zdravotně nezpůsobilý?\n21. 9. 2012 12:53\nRe: výpověď §52 ZP e)\nAno, nemá-li zdr.pr. má se za to, že není způsobilý jen v případě,že se u něho změnil zdr.stav - má nějaký posudek ?\nVy ho nemáte co slušně urgovat, vy mu máte u smluvního lékaře objednat termín (co nejdříve a v pracovní dobu), protože jinak porušujete ustanovení zákoníku práce, protože nevíte, zda je způsobilý práci konat. Čili od nástupu do práce po nemoci on JE zdravodtně nezpůsobilý.\n21. 9. 2012 13:05\nHned první jeho pracovní den po pracovní neschopnosti dostal do ruky papír, že s ním má zajít k závodnímu lékaři, v jeho ordinačních hodinách (prakticky totožné s jeho pracovní dobou), lékař je od firmy cca 50 m přes ulici. Tam šel, jenže závodní lékař si vyžádal ještě nějakou zdravotní zprávu od jeho ošetřujícího lékaře. Napřed měl dovolenou jeden, pak měl dovolenou druhý a výsledek je ten, že jsou to už skoro dva měsíce a posudek nemá, protože zpátky k závodnímu nešel. takže teď už konečně vedení došla trpělivost ..


Nohejbal dvojic | Střední škola strojírenská a elektrotechnická, příspěvková organizace Trnkova 113, Brno\nDne 19. května 2011 se na obou kurtech našeho víceúčelového hřiště uskutečnil pátý ročník přeboru školy dvojic v této nádherné hře.\nDo turnaje se přihlásilo 17 dvojic. Někteří opět tak dlouho čekali s přihláškou, až promeškali termín uzávěrky. Jedna dvojice z M1.B se pak bez omluvy nedostavila.\nPrezentovaná družstva byla rozdělena do čtyř skupin, ve kterých se utkal každý s každým. První dva týmy z každé skupiny postoupily do vyřazovacích zápasů.\n1. M2.Ca Mrkvica 1. M2.CbKamenický 1. SOŠ3a Masaryk 1. SOŠ3b Patsches\n2. M1.Ba Dostál 2. M1.Bb Šašek 2. N1.a Lazor 2. N1.b Bukovský\n3 Z Aa Vašek 3. ZAb Hála 3. 2.Aa Žůrek 3. 2.Ab Novák\n4. 1.Aa Nekuža 4. 1.Ab Červený 4. M2.B Elis 4. M1.A Petráš\nÚroveň zápasů byla různá. Něktrá družstva hrála pěkný nohejbal, u jiných bylo vidět, že zkušenosti teprve sbírají. Už od prvních utkání bylo jsané, že mezi favority patří Dostál s Holínkou (M1.B), Červený s Kousalíkem (1.A), Lazor s Jašou (N1) a obě dvojice z M2.C- Mrkvica+Laštůvka i Kamenický Mixa. Oživením hry byly akrobatické zákroky mrštného Nammawonga Pouna z 1.B.\nVe vyřazovacích zápasech se od čtvrfinále hra vyvíjela podle předpokladů. Jen byla škoda, že již zde na sebe narazili Červený s Kousalíkem a Lazor s Jašou. Po vyrovnané třísetové bitvě šel dále Červený s Kousalíkem. Této dvojici pak chyběly v semifinále síly a svůj zápas (s lehce podceněným Dostálem a Holínkou) v dramatické tísetové přetahované ztratili.\nVe finále už Jarda Dostál a Jakub Holínka nenechali nikoho na pochybách, že věcné ceny za první místo budou patřit jim. Dvojici z M2.B Kamenický + Mixa porazili 10–6 a 10–5.\nfinalisté (zleva): Kamenický a Mixa M2.B, Dostál a Holínka M1.B\nPOŘADÍ A VÝSLEDKY ZÁPASŮ\nkurt u monigolfu\nM2.Ca – ZAa 10–9 10–4 1. M1.Ba Dostál\nM1.Ba – 1.Aa 10–2 10–6 2. M2.Ca Mrkvica\nM2.Ca – M1.Ba 9–10 1–10 3.-4. ZAa Vašek\nZAa – 1.Aa 10–8 8–10 1.Aa Novák\nM2.Ca – 1.Aa 10–8 10–8\nM1.Ba – ZAa 10–8 10–5\nM2.Cb – ZAb 10–4 10–6 1. 1.Ab Červený\n1.B – 1.Ab 1–10 2–10 2. M2.Cb Kamenický\nM2.Cb – 1.B 10–8 10–4 3. 1.B Pekárek\nZAb – 1.Ab 1–10 5–10 4. ZAb Hála\nM2.Cb – 1.Ab 8–10 9–10\n1.B – ZAb 10–7 10–5\nkurt u parkoviště\nSOŠ3a – 2.Aa 8–10 7–10 1. 2.Aa Žůrek\nN1.A – M2.B 10–6 10–9 2. N1a Lazor\nSOŠ3a – N1a 10–5 10–8 3. M2.B Elis\n2.Aa – M2.B 2–10 10–6 4. SOŠ3a Masaryk\nSOŠ3a – M2.B 8–10 6–10\nN1a – 2.Aa 7–10 10–6\nSOŠ3b – 2.Ab 5–10 3–10 1. 2.Ab Novák\nN1b – M1.A 10–7 4–10 2. SOŠ3B Patsches\nSOŠ3b – N1b 10–2 10–3 3. N1b Bukovský\n2.Ab – M1.A 10–9 10–9 M1.A Petráš\nSOŠ3b – M1.A 10–4 10–8\nN1b – 2.Ab 5–10 6–10\nM1.Ba – SOŠ3b 10–6 10–6\n1.Ab – N1Aa 9–10 10–2 10–5\nM2.Cb – 2.Aa 10–6 10–6\nM2.Ca – 2.Ab 10–7 10–6\nM1.Ba – 1.Ab 10–8 4–10 10–5\nM2.Cb – M2.Ca 10–5 10–6\nM1.Ba Dostál – M2.Cb Kamenický 10–6 10–5\nTurnaj se vydařil, nikdo se nezranil a všichni si dostatečně zahráli. Z nejlepších hráčů turnaje bylo vybráno družstvo, které nás bude příští týden reprezentovat na městském přeboru středních škol v Bosonohách (Jaša+Lazor z N1, Kousalík a Červený 1.A, Nammawong 1.B a Lerch M4.A). Držme jim palce!!!


V našem eshopu najdete jedinečné boysen's Boysen's Svetr s kapucí černá 52/54 (XXL). Každý z nás má svůj osobitý styl, boysen's Boysen's Svetr s kapucí černá 52/54 (XXL) zdůrazní ten váš. Vyberte si boysen's Boysen's Svetr s kapucí černá 52/54 (XXL) z bohaté nabídky největších trendů.\nBoysen's Boysen's Svetr béžová melírovaná 52/54 (XXL)\nDírkovaný vzor. Třepený lem. Krátké, široké kimonové rukávy. Design bez…\nBoysen's Boysen's Pulovr šedá-černá 52/54 (XXL)\nProužkovaný vzor. Zipy na dlouhých raglánových rukávech. Ženský kulatý výstřih.…\nBoysen's Boysen's Svetr námořní modř 52/54 (XXL)\nBoysen's Boysen's Svetr »Bolero« tmavě šedý melír 52/54 (XXL)


KH Dotazy | Blog ADKA\nArchiv kategorie: KH Dotazy\nPoměrné krácení a KH\nVytvořil ADKA\t| Únor 2, 2016\nNevíme si rady s krácením nároku na odpočet Koeficienty DPH U daně z přidané hodnoty existuje několik „koeficientů v DPH“, kterými propočítáváme krácení nároku na odpočet DPH. 🙂 V tiskopise KH se však těmito koeficienty nemusíme zabývat! 🙃 Až na jednu výjimku. V části B2 zaškrtneme v buňce „Poměr krácení“: „ANO“, jestliže krátíme nárok na odpočet DPH poměrnou částí… Zobrazit více »\nKlíčový údaj pro KH! 🙃 Kontrolní mechanismus Má-li fungovat systém Kontrolního hlášení, musí být daňová správa schopna přiřadit daňové doklady obou partnerů. Evidenční číslo daňového dokladu Je právě tím údajem, který umožní „spárování“ daňových dokladů dodavatele/odběratele. Jak má údaj vypadat? K této problematice se objevují stále nové a nové informace. Má platit podle DS následující zásada:… Zobrazit více »


Citadel Azur Resort 5* - Citadel zas a znovu\nMyšma | Červenec 2013\nStejný pokoj jako při minulých pobytech, nic se nerozbilo, nic nezměnilo. Viz mé předchozí recenze.\nV hlavní restauraci přebudovali bufetové pulty, jsou delší. Navzdory malé obsazenosti hotelu byl výběr i kvalita 100%, podobně jako v předchozích letech. Komu to nestačí, toho jídelníček bych chtěla vidět doma. Velké plus musím dát za vybudování klimatizace v obědové restauraci - dle hotelu fungovala od 1.7.2013, což z některých recenzí níže není patrné, každopádně v půlce července již jelo 11 klimatizačních jednotek na plné pecky po egyptském zvyku, takže sedět přímo pod nimi, bylo dobré mít něco přes ramena, aby člověku nebyla zima. Italská i brazilská restaurace prima jako vždy.\nOkolí se skutečně nezměnilo :-) Přibyly keramické nádoby na třídění odpadu po celém areálu :-) Pronajali jsme si v místním klubu Aquarius lodičku, posádky bylo skoro víc než nás, chtěli jsme krátký soukromý výlet. Termín jsme v pohodě posouvali podle počasí, abychom přežili bez mnoha Kinedrylů. Několik dní jsme s nimi sledovali předpověď větru a vln. Jeli jsme k ostrovu Abu Hasheesh, což je údajně přírodní rezervace, ovšem posádce to nebránilo lovit si tam ryby k obědu. Šnorchl s doprovodem byl fajn, viděli jsme i menšího žraloka. Mohli jsme si říct, kam ještě chceme, zkoušeli jsme na hlubším moři rybařit, ale nic jsme nechytili :-( Celkem příjemné dopoledne.\nI v průběhu ramadánu pozorný, neměli jsme žádný problém, možná i proto, že nás poznávali. Pochopitelně záleží na tom, jak se člověk chová k nim, k arogantním (nejen) Rusům by každý byl příjemný jen do výše svého platu, že. Úklid tentokrát trochu laxnější, hotel vyměnil hodně personálu a my měli štěstí na nováčka, ale nakonec bylo vždy vše OK, tak proč se čílit. Příjemná kapela na terase. Že jsou animace hlášeny napřed v ruštině není divu, je-li většina hostů z Ruska. Naštěstí vládnou i jiným jazykem a dojem mi to nepokazí.\nKaždým rokem o něco lepší, nemůžeme si stěžovat. Užíváme si to čím dál víc. Pojedeme po 4.\nKrásný hotel,ale... iris1 07.10.2011\nZmiesane pocity Ciuska 19.09.2011


Continental SportContact 6 ( 255/35 ZR21 (98Y) XL ) - Drevojan auto\nSkvělá ovladatelnost a přilnavost v zimním období pro silné vozy Výjimečný výkon na zimních silnicích Lepší záběr na sněhu a ledu Kontrola a... více informací »\nSkvělá ovladatelnost a přilnavost v zimním období pro silné vozy Výjimečný výkon na zimních silnicích Lepší záběr na sněhu a ledu Kontrola a...\nSpecifická patní oblast. Posílené spojení mezi pneumatikou a ráfkem zpřesňuje řízení. Stejně jako když ruka drží volant, zvyšuje technologie specifické patní oblasti ovládání a umožňuje tak vynikající odezvu vozovky. Výhody Lepší odezva vozovky větší stabilita a přesnost\nRovnější profil běhounu. Nová generace pneumatik Dunlop využívá plošší profil běhounu s kontaktní plochou větší o 4–8 % v závislosti na velikosti a typu pneumatiky. Větší kontaktní plocha zajišťuje vyšší stabilitu a lepší odezvu vozovky. Pneumatiky tak mají rychlé a přesné reakce.Výhody Lepší stabilita a přesnost řízení snížené pilovité opotřebení vynikající stabilita a přesnost v zatáčkách výjimečná přilnavost za sucha.\nNový produkt Continental SportContact 6 ( 255/35 ZR21 (98Y) XL ) od našeho známého výrobce Continental snadno můžete pořídit zde teď za zcela nejnižší cenu. Pouze nyní za 12 365 Kč.\nPřesné autopotahy Nissan Navara 2001-2004\nGumové autokoberce Rezaw-Plast Suzuki Swift 2005-2010


SDĚLENÍ Ministerstva zahraničních věcí o sjednání Dohody mezi vládou České republiky a vládou Polské republiky o železniční dopravě přes státní hranice - Sbírka mezinárodních smluv - Nakladatelství Sagit, a.s.\nPředpis č. 6/2007 Sb. m. s., zdroj: SBÍRKA MEZINÁRODNÍCH SMLUV ročník 2007, částka 4, ze dne 11. 1. 2007\nMinisterstvo zahraničních věcí sděluje, že dne 29. dubna 2005 byla v Praze podepsána Dohoda mezi vládou České republiky a vládou Polské republiky o železniční dopravě přes státní hranice.\nDohoda vstoupila v platnost na základě svého článku 15 odst. 1 dne 18. října 2006.\nPodle ustanovení článku 16 dnem vstupu této dohody v platnost pozbyla platnosti ve vztazích mezi Českou republikou a Polskou republikou Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Polskou lidovou republikou o vzájemné železniční dopravě, podepsaná dne 8. dubna 1967 ve Varšavě.\nvládou Polské republiky\no železniční dopravě přes státní hranice\nVláda České republiky a vláda Polské republiky (dále jen "smluvní strany")\n- vedeny snahou o další upevňování přátelství a dobrých sousedských vztahů,\n- s přáním dalšího zlepšení železniční dopravy mezi oběma státy,\n(1) Tato dohoda se vztahuje na mezinárodní železniční přepravu cestujících, zboží a dopravních prostředků mezi Českou republikou a Polskou republikou a na tranzit přes území států obou smluvních stran železnicemi oprávněnými k provádění takových přeprav.\n(2) Podmínky železničního tranzitu z České republiky do České republiky přes území Polské republiky přes stanici Glucholazy a z České republiky do Spolkové republiky Německo přes území Polské republiky na úseku železniční trati mezi stanicemi Hrádek nad Nisou a Zittau stanoví zvláštní dohody.\nPro účely této dohody znamená:\na) "pohraniční odbavování" - provádění všech činností souvisejících s překračováním státních hranic ve smyslu předpisů platných pro členské státy Evropské unie a v souladu s právními předpisy států obou smluvních stran,\nb) "příslušné orgány" - orgány států obou smluvních stran, jejichž zaměstnanci provádějí pohraniční odbavování,\nc) "železnice" - železniční dopravní podniky a správci železniční infrastruktury mající své sídlo na území každého ze států obou smluvních stran,\nd) "pohraniční stanice" - železniční stanice určená pro bezprostřední styk s železnicemi se sídlem na území státu druhé smluvní strany.\n(1) Každá ze smluvních stran učiní v souladu s vnitrostátními právními předpisy a smlouvami, kterými jsou vázány obě smluvní strany, veškerá nezbytná opatření k usnadnění železniční dopravy přes společné státní hranice.\n(2) Železniční doprava mezi Českou republikou a Polskou republikou je provozována přes železniční hraniční přechody podle platných zvláštních smluv sjednaných mezi oběma smluvními stranami a v souladu s platnými předpisy Evropské unie.\n(1) Obě smluvní strany učiní veškerá nezbytná opatření pro zajištění co nejlepší spolupráce mezi železnicemi.\n(2) Obě smluvní strany budou podporovat rozvoj kombinované dopravy s cílem zvýšit podíl železnic při přepravě zboží.\n(1) Železnice se budou vzájemně informovat o všech překážkách v železniční dopravě, které mohou omezit nebo znemožnit železniční dopravu mezi oběma státy nebo nepříznivě ovlivnit železniční dopravu na území státu druhé smluvní strany.\n(2) Povinnost odstranit překážky v železniční dopravě přes státní hranice přísluší smluvní straně, na území jejíhož státu tyto překážky vznikly. Při odstraňování překážek v železniční dopravě přes státní hranice si mohou železnice po vzájemné dohodě pomáhat.\n(1) S cílem zajištění spojení přes státní hranice v rozsahu nezbytném pro železnice pro zajišťování železničního provozu povoluje každá ze smluvních stran druhé smluvní straně zřizování a provoz telekomunikačních zařízení, jakož i jejich napojení na příslušná zařízení na území svého státu. Principy pro rozvržení nákladů na zřizování dotčených zařízení stanoví železnice smluvních stran podle zvláštního ujednání.\n(2) Smluvní strany se dohodly, že si železnice na základě zvláštního ujednání vzájemně zajistí:\na) služební prostory a sociální místnosti, jakož i vybavení nezbytná pro železniční dopravu přes státní hranice a\nb) nezbytná spojení pro zajištění bezpečnosti a plynulosti železničního provozu.\n(3) Služební prostory, sociální místnosti a vybavení nezbytná pro výkon činnosti příslušných orgánů v železniční dopravě přes státní hranice se zajišťují za podmínek stanovených zvláštní smlouvou.\n(1) Železnice mohou po vzájemné dohodě vysílat na území státu druhé smluvní strany potřebný počet zaměstnanců na nezbytně nutnou dobu za účelem plnění služebních úkolů vyplývajících z této dohody.\n(2) Každá z obou smluvních stran zajistí pro plnění úkolů uvedených v odstavci 1 na principech vzájemnosti zaměstnancům železnice, která má sídlo na území státu druhé smluvní strany, stejnou právní pomoc a ochranu jako zaměstnancům železnice mající sídlo na území svého státu.\n(1) Zaměstnanci železnic, kteří podle této dohody vykonávají službu na území státu druhé smluvní strany, jsou oprávněni nosit svůj stejnokroj i služební označení.\n(2) Podmínky přepravy zaměstnanců železnic, kteří jsou podle článku 7 odst. 1 vysíláni za účelem plnění úkolů na území státu druhé smluvní strany, mezi pohraničními stanicemi, jakož i mezi jinými železničními stanicemi na územích obou států stanoví ujednání uzavřená mezi železnicemi. Podmínky přepravy zaměstnanců příslušných orgánů železniční dopravou upravuje zvláštní ujednání.\n(1) Dobu pobytu vlaků v pohraničních stanicích stanoví železnice po dohodě s příslušnými orgány.\n(2) Železnice a příslušné orgány budou vytvářet podmínky pro minimalizaci pobytů vlaků v pohraničních stanicích.\n(1) Přeprava poštovních zásilek přes státní hranice se provádí v souladu s mezinárodními smlouvami, jimiž jsou vázány obě smluvní strany.\n(2) Služební dopisy a zásilky železnic mohou být přepravovány přes státní hranice bez prostřednictví poštovní správy a bez poštovních poplatků.\nPřeprava zboží přes státní hranice za účelem oprav železničních tratí, vozového parku nebo odstranění překážek v železniční dopravě přes státní hranice, jakož i přeprava věcí určených ke služební potřebě, věcí osobní potřeby a spotřeby zaměstnanců železnic přes státní hranice na dobu jejich pobytu na území státu druhé smluvní strany se provádí v souladu s vnitrostátními právními předpisy státu každé ze smluvních stran a s předpisy platnými v Evropské unii.\n(1) V případě, kdy železnice způsobí na území státu druhé smluvní strany smrt nebo zranění třetí osoby nebo škody na jejím majetku, odpovídá za odškodnění příslušející oprávněné osobě ta železnice, která tuto škodu způsobila, a to v souladu s právními předpisy státu smluvní strany, na jehož území tato škoda vznikla.\n(2) K určení odpovědnosti za škodu vzniklou při přepravě osob, zboží a dopravních prostředků mezi železnicemi se sídlem na území jednoho ze států smluvních stran, včetně postupu při uplatňování reklamací a nároků, se použijí ustanovení Úmluvy o mezinárodní železniční přepravě (COTIF).\n(3) V případě smrti nebo zranění zaměstnance železnic, jakož i vzniku škody na jeho majetku při výkonu služby na území státu druhé smluvní strany odpovídá železnice, jejímž zaměstnancem poškozený je, za vzniklé škody ve vztahu k oprávněné osobě, a to podle právních předpisů státu, na jehož území má tato železnice své sídlo.\n(4) Železnice se sídlem na území jednoho ze států smluvních stran má právo postihu vůči železnici se sídlem na území státu druhé smluvní strany, pokud na základě pravomocného rozhodnutí soudu uhradila škodu, za kterou zcela nebo zčásti odpovídá železnice se sídlem na území státu druhé smluvní strany s výjimkou škod způsobených vyšší mocí.\nŽeleznice dohodnou zvláštním ujednáním podrobnosti spolupráce v železniční dopravě přes státní hranice.\n(1) Za provádění této dohody odpovídají ministři obou smluvních stran odpovědní za otázky železniční dopravy.\n(2) Případné spory týkající se výkladu nebo provádění Dohody budou řešeny konzultacemi mezi oběma smluvními stranami.\n(1) Tato dohoda podléhá schválení v souladu s vnitrostátními právními předpisy smluvních stran, o němž se smluvní strany informují diplomatickými nótami. V platnost vstoupí dnem doručení pozdější z takových nót druhé smluvní straně.\n(2) Tato dohoda se sjednává na dobu neurčitou. Může být kdykoliv vypovězena diplomatickou cestou. V tomto případě pozbude platnosti uplynutím šesti měsíců ode dne, kdy byla druhé smluvní straně doručena nóta o jejím vypovězení.\n(3) Změny této dohody vyžadují souhlas smluvních stran a mohou být provedeny způsobem stanoveným v odstavci 1 tohoto článku. Za den, kdy tyto změny vstoupí v platnost, bude považován den obdržení odpovědní nóty druhé smluvní strany.\nDnem vstupu této dohody v platnost pozbude platnost "Smlouva mezi Československou socialistickou republikou a Polskou lidovou republikou o vzájemné železniční dopravě", podepsaná dne 8. dubna 1967 ve Varšavě.\nDáno v Praze dne 29. dubna 2005 ve dvou původních vyhotoveních, každé v jazyce českém a polském, přičemž obě znění mají stejnou platnost.\nMilan Šimonovský v. r.\nmístopředseda vlády a ministr dopravy Za vládu Polské republiky:\nKrzystof Opawski v. r.


Podle ECB je ohrožen inflační výhled Slovenska – FinExpert.cz\nPodle ECB je ohrožen inflační výhled Slovenska\nEvropská centrální banka (ECB) by měla zmírnit svá vyjádření o připravenosti Slovenska přijat euro, tvrdí některé centrální banky členských zemí EU. ECB totiž v návrhu konvergenční zprávy, týkající se žádosti Slovenska o přijetí eura, prý uvádí, že má "vážné obavy" o inflační výhled. Banka se bojí, že inflace se po vstupu do eurozóny zrychlí, protože se odstraní efekt posilování měny.\nPolitici EU ovšem mají strach, že případné zamítnutí žádosti Slovenska o přijetí eura může odradit politiky nejen na Slovensku, ale i v dalších kandidátských zemích od pokračování v reformách. Proto si analytici myslí, že SR dostane zelenou - i přesto, že jsou si jisti, že růst cen se na Slovensku zrychlí. V průzkumu, který realizovala agentura Reuters, 24 z 26 analytiků předpokládá, že SR začátkem příštího roku euro přijme, ale 13 z 19 analytiků počítá s tím, že Slovensko nedokáže udržet inflaci na nízké úrovni.\nRůst cen při přechodu Slovenska na společnou evropskou měnu bude monitorovat Združenie slovenských spotrebiteľov. Na svůj projekt získala tato organizace dotaci od Ministerstva hospodárstva SR ve výši 3 miliony slovenských korun. Ministerstvo podpoří ochranu spotřebitele celkem 5 miliony korun.


Sony MDR-RF855RK od 1 349 Kč | HLEDEJCENY.cz\nod 1 349 Kč do 1 944 Kč\nPopis produktu Sony MDR-RF855RK: Základní parametry Typ: Náhlavní Bezdrátová: Ano Bezdrátová technologie: Radio Frequency Frekvenční rozsah min. [Hz]: 10 Frekvenční rozsah max. [kH... > více informací\nSluchátka Sony MDR-RF855RK černá\nKonektor: 3.5mm (TRS), RCA\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen u produktu Sony MDR-RF855RK užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Sluchátkové zesilovače nebo Náhradní díly ke sluchátkům.\nNejlevnější Sony MDR-RF855RK akční ceny - Levné Sony MDR-RF855RK\nVýsledky porovnání cen v internetových obchodech: Nejlevnější Sony MDR-RF855RK stojí 1 349 Kč.\nPortál HLEDEJCENY.cz vyhledává a porovnává produkty dle mnoha parametrů. Nejlevnější Sony MDR-RF855RK najdete u nás.\nNejlevnejsi sony mdr rf855rk\nMdr rf855rk bezdratova sluchatka sony\nSony MDR-XB950BT • Sony MDR-EX450 • Sony MDR-EX15AP • SONY MDR-E9LP • Sony MDR-10rbt • SONY MDR-XB50AP • SONY MDR-AS400EX • Sony MDR-1RNC • Sony MDR-ZX330BT • SONY MDR-EX750BT\nPřesvědčte se, že u nás najdete Sony MDR-RF855RK opravdu levně. Nejlevnější Sony MDR-RF855RK na HLEDEJCENY.cz už od 1 349 Kč.


BOLLO 2 křeslo, růžová :: NEJČI nábytek\nBOLLO 2 křeslo, růžová\nOdpočinkové křeslo je velmi pohodlné a bude ozdobou každého interiéru. Obsahuje dřevěnou konstrukci a látkové sedadlo.\nBarva: dub / růžová\nRozměr v/š/h: 77x110x51 cm\nVýrobce: SIG. Kód produktu: BOLLO2-R\n5 430 Kč S DPH, Dop. cena 7 760 Kč, Ušetříte 2 330 Kč (30%) S DPH\nBOLLO 1 křeslo, šedá\nPopis: Odpočinkové křeslo je velmi pohodlné a bude ozdobou každého interiéru. Obsahuje dřevěnou konstrukci a látkové sedadlo. Barva: dub / šedá Materiál: látka / dřevo Rozměr v/š/h: 77x68x51 cm Výška sedáku: 36 cm\nKód produktu: BOLLO1-S\nBOLLO 1 křeslo, růžová\nPopis: Odpočinkové křeslo je velmi pohodlné a bude ozdobou každého interiéru. Obsahuje dřevěnou konstrukci a látkové sedadlo. Barva: dub / růžová Materiál: látka / dřevo Rozměr v/š/h: 77x68x51 cm Výška sedáku: 36 cm\nKód produktu: BOLLO1-R\nBOLLO 2 křeslo, šedá\nPopis: Odpočinkové křeslo je velmi pohodlné a bude ozdobou každého interiéru. Obsahuje dřevěnou konstrukci a látkové sedadlo. Barva: dub / šedá Materiál: látka / dřevo Rozměr v/š/h: 77x110x51 cm Výška sedáku: 39 cm\nKód produktu: BOLLO2-S\nPodívej se na tohle ... https://www.nejcinabytek.cz/p/bollo-2-kreslo-ruzova


OBZVLÁŠŤ RÁDA VZPOMÍNÁM NA KOMOŘINU S PEDREM ESTEVANEM Z HESPERIONU JORDI SAVALLA – rozhovor s Barborou Lilákovou (Plachou), hostem měsíce února. – Flétničkovi.cz\nBy Václav Bratrych 1.2.2022 1.2.2022 Novinky, Rozhovory\nBarbora Liláková (Plachá) – vystudovala konzervatoř v Českých Budějovicích ve hře na příčnou flétnu (J. Zavičáková, T. Nollová) a zobcovou flétnu (M. Devátá). Na Anton Bruckner Privatuniversität v Linci absolvovala magisterský obor zobcová flétna – stará hudba pod vedením Carin van Heerden. V rámci stáže Erasmus studovala na Escola Superior de Musica de Catalunya v Barceloně. Pedagogicky působí na konzervatoři v Českých Budějovicích a na ZUŠ Vítězslava Nováka v Jindřichově Hradci. Je spoluzakladatelkou soutěžní přehlídky Flautování.\nJak ses dostala k hudbě a zobcové flétně?\nU zápisu do první třídy se k velkému překvapení mých nehudebních rodičů ukázalo, že bych mohla mít hudební talent a nastoupit do třídy s rozšířenou hudební výchovou. Je pravda, že jsme s mamkou hodně zpívaly a poslouchaly lidovky z gramodesek, naši ale s hudebním talentem nijak nepočítali a radši mě ještě před nástupem do hudební třídy přihlásili na hodiny zobcové flétny, asi abych měla alespoň nějaký hudební základ. Zobcovku, která byla tenkrát považovaná hlavně za přípravný nástroj, později nějak automaticky nahradila příčná flétna. Pamatuji si, že mě ohromně bavilo cvičit. A taky, že jsem k flétně utíkala před různými domácími povinnostmi, jako třeba úklid pokoje, domácí úkoly a podobně, protože cvičení na flétnu, místo většiny jiných úkolů, mi u našich vždycky prošlo :-).\nV rámci základní školy jsem kromě několika hodin hudebky týdně chodila do školního sboru a hrála také ve školním “orchestru”, sestaveném z všemožných kombinací hudebních nástrojů. Zkoušeli jsme několikrát týdně, vždycky ráno před začátkem školy. S “orchestrem” jsme často vystupovali na školních i mimoškolních akcích a já už jsem v té době asi ani nepřemýšlela o tom, že bych šla dělat něco jiného, než studovat konzervatoř a věnovat se dál hudbě. Ani mě nenapadlo, že by to mohlo být jinak.\nCo rozhodlo o tom, že jsi šla studovat hru na zobcovou flétnu na konzervatoř k Monice Deváté? Nastoupila jsem na konzervatoř na hru na příčnou flétnu. Musím přiznat, že během studia moje nadšení postupně chladlo a přestávalo mi dávat smysl. Začala jsem se porozhlížet po nějakém jiném směru v mém životě a ze všech mých nápadů, kam po konzervatoři dál, se vlastně ani jeden netýkal hudby. Naštěstí jsem se v posledním ročníku rozhodla v rámci povinné hry na příbuzný nástroj absolvovat obligátní zobcovku, místo dalšího roku útrap s pikolou. Původně jsem pouze chtěla nejen sebe, ale i svého profesora pikoly vysvobodit od dalšího roku vzájemných muk a vůbec jsem netušila, že mě zobcová flétna tak pohltí. Neměla jsem ponětí, co všechno a kolika způsoby se dá na zobcovou flétnu zahrát! Že to není pouhý “přípravný” nástroj a že se na něj dá hrát profesionálně. Monika Devátá mi otevřela fascinující svět staré hudby i soudobých skladeb pro zobcovou flétnu a já jsem jí moc vděčná za to, že jsem zůstala u flétny a vlastně u hudby vůbec.\nMísto studia na vysoké škole (byla jsem přijata na filozofickou fakultu obor archeologie a historie) jsem se z šesťáku konzervatoře vrátila zpátky do prváku k Monice na zobcovku, příčnou flétnu jsem na několik let uklidila pod postel (ale s o to větším potěšením jsem se k ní zase později vrátila) a jsem za to rozhodnutí moc ráda.\nVe studiu zobcové flétny jsi pokračovala na Anton Bruckner University v Linci u Carin van Heerden. Jak sis Carin vybrala a co to pro tebe znamenalo?\nS Carin jsem se poprvé setkala na Letní škole staré hudby v Prachaticích, kterých jsem se pravidelně účastnila. Lekce s ní byly naprosto skvělé, věděla jsem, že chci ve studiu zobcové flétny pokračovat právě s ní. Navíc také úžasná mezinárodní atmosféra prachatických kurzů byla pro mě silným impulzem studovat starou hudbu v zahraničí. Protože je Linec navíc od Českých Budějovic nedaleko, odhodlala jsem se zkusit ke Carin příjmačky a vyšlo to. Studium v Linci bylo pro mě velkým dobrodružstvím. Ačkoliv jsem byla velmi blízko za hranicemi, ocitla jsem se v úplně jiném světě, bylo to hodně výzev najednou.\nZe začátku jsem se hodně prala s němčinou. Uměla jsem jen několik základních frází, úplné základy. U pohovoru v německém jazyce u příjmaček jsem samozřejmě neobstála, jen jsem předvedla co “umím” a pak už se jen usmívala a dostala šanci opravit si to za rok. Nicméně nezbylo mi nic jiného než němčinu rychle zvládnout. Vzpomínám si, že pro mě bylo úplně nepředstavitelné dokázat hned v prvním semestru v rámci semináře historického ladění zpracovat a odprezentovat v němčině jeden typ ladění. Na mě vyšel ten podle Jeana – Phillipa Rameau, na který díky tomu asi nikdy nezapomenu :). Naštěstí byli na univerzitě vůči nerodilým mluvčím všichni shovívaví a přátelští. Celkově mezi studenty a profesory panovala milá “partnerská” atmosféra a bylo to moc fajn. Kromě historického ladění jsme měli například společné lekce ornamentiky, historické notace a třeba i praktické semináře historického tance.\nHodiny s Carin byly kromě množství úžasných informací a velmi detailní práce plné nesmírně laskavého přístupu a citlivého vedení. Přišlo mi, že Carin vždycky přesně ví, kam zacílit. Asi se mi nikdy nestalo, že bych z hodiny odcházela bez nějakého nového impulzu co dál dělat a jak dál efektivně pracovat. Zpočátku mi chvilku trvalo, než jsem srovnala krok s množstvím repertoáru a rychlostí, kterou bylo třeba ho připravit. Na to jsem z konzervatoře nebyla zvyklá, ale bylo skvělé, že jsem díky tomu poznala široké spektrum repertoáru a měla možnost na něm pracovat.\nLinec byl přívětivý i mimo univerzitu. Měla jsem štěstí na skvělé bydlení v centru města a báječné spolubydlící, díky kterým se mi také poměrně rychle podařilo zvládnout němčinu. A díky brigádě v ryze italské kavárně se mi nakonec povedlo obstojně zvládnout i základy italštiny 🙂\nV rámci Erasmu, jsi též absolvovala Escola Superior de Musica de Catalunya v Barceloně. U koho a čím jste se hlavně zabývali?\nStudium v Barceloně bylo úžasné. Nejen kvůli všemu, co dělá Barcelonu Barcelonou – slunce, moře, živo, rušno, všudypřítomná kultura, specifická vůně a atmosféra města… O studiu na ESMUC jsem snila kvůli osobnosti Pedra Memmelsdorfa. Učaroval mi jeho zvuk a styl hraní, baví mě soubor Mala Punica, který se zabývá převážně hudbou italského středověku a jehož uměleckým vedoucím je právě Pedro. Středověká hudba je mi blízká a v Barceloně jsem se jí chtěla víc věnovat. S Pedrem jsem se na ESMUC bohužel těsně minula a nastoupila do třídy Tiama Goudarziho, který Pedrovu třídu jako jeho bývalý student převzal.\nTiam byl přísný a studium u něj bylo pro mě v mnohých ohledech trochu drsné a dynamické, ale bylo vynikající školou. Tiam měl trochu jiný přístup k uchopení repertoáru pro zobcovou flétnu, než s jakým jsem se do té doby setkala. Říkal, že původní originální literatury čistě pro zobcovou literaturu je málo, proto je nutné vytvářet si vlastní repertoár. Hodně jsme se zabývali například dochovanými historickými verzemi slavných Corelliho sonát tak, jak je hráli housloví virtuozové ještě sto let po jejich vydání. My jsme se snažili tvořit vlastní podobu těchto virtuózních verzí a naložit s nimi takovým způsobem, aby dávaly na zobcovku smysl a k tomu krásně zněly. To byla moc zajímavá práce.\nStředověké hudbě jsme se pak intenzivně věnovali v rámci pravidelných “Ars Subtilior” workshopů. Zahrát si v ansámblu se středověkým organettem a viellami v pythagorejském ladění byl úžasný zážitek. Oddělení staré hudby ESMUC je opravdu hodně zaměřené na komorní hudbu. Podmínkou pro uzavření každého semestru je velké množství hodin stráveného v komořinách. Souběžně probíhalo v rámci oddělení několik tematických projektů a vlastně mám pocit, že se pořád zkoušelo, hrálo, nebo chodilo s projekty k profesorům (každý projekt musel mít za semestr něco přes 40 hodin pod odborným vedením). Hodně to žilo společným hraním. Kromě hraní v souborech mě nadchly semináře historické notace, kde jsme zpívali vokální polyfonii z menzurální notace.\nKoncert Oddělení staré hudby ESMUC.\nObzvlášt ráda vzpomínám na komořinu s Pedrem Estevanem, bubeníkem slavného Hesperionu Jordiho Savalla. Hráli jsme kromě renesančních tanců například spoustu sefardských písní, ale třeba i balkánské tance nebo starou skotskou hudbu. To byly, i díky Pedrově osobnosti, ohromně mile strávené hodiny. Bylo mi také moc sympatické, že provoz na ESMUC začínal až tak kolem 10 – 11 hodiny dopoledne a končilo se často až pozdě večer. Siesty s kávou a pozdními obědy z krabičky probíhaly v odpočinkové zóně osázené levandulí na střeše školy. Musím říct, že se mi s Barcelonou loučilo těžko. Po skončení Erasmu jsem se pak ještě do Barcelony asi na měsíc vrátila na velký orchestrální projekt, rekonstrukci celé Monteverdiho opery L`Orfeo s Xavierem Diazem Lattorem, loutnistou (a dalším členem Hesperionu).\nJako pedagog působíš na ZUŠ Vítězslava Nováka v Jindřichově Hradci a na konzervatoři v Českých Budějovicích. Co si myslíš na základě obou zkušeností, že je pro učitele z hlediska motivace a zázemí ve škole důležité?\nCo se týká motivace, myslím si, že ta musí hlavně fungovat vzájemně mezi mnou jako pedagogem a žákem nebo studentem. Vnímám to tak, že je to taková společná cesta, která by v ideálním případě měla obě strany bavit a naplňovat. To je pro mě na ZUŠ i na konzervatoři asi stejné, je jedno, jestli jde o pětiletého žáka nebo dospělého studenta.\nSamozřejmě je pak důležité mít k dispozici v rámci zázemí ve škole dostatek potřebného vybavení, hudebních nástrojů, studijních materiálů…A také je fajn schopné vedení školy a přátelští kolegové, se kterými se ráda potkávám a kteří jsou otevření spolupráci a třeba i společným projektům. Je skvělé pracovat v prostředí, kde se tohle všechno sejde najednou. Jsem ráda, že mám v obou případech štěstí na přívětivá pracoviště. Obzvlášť ZUŠ v Jindřichově Hradci, která je navrch ještě mojí srdeční záležitostí, funguje podle mě vždy všechno naprosto fantasticky.\nTrio Naladěno, festival Devět týdnů baroka.\nV čem ty osobně spatřuješ specifika a vyjímečnost hry na zobcovou flétnu?\nZobcová flétna je subtilní, křehká a zároveň nekompromisní, nic neodpustí. Všechno je slyšet. Zobcovou flétnu ovlivňujeme dechem přímo – aniž by dech musel cestou překonávat jakoukoliv překážku, proto musí být technika výdechu velmi citlivě zvládnutá. To je pro mě ve srovnání s jinými dechovými nástroji, se kterými mám nějakou zkušenost (příčná flétna, saxofon a asi rok pokusů o hru na cink), u zobcové flétny asi nejspecifičtější. Při hře na zobcovou flétnu kolikrát vnímám vlastní tep.\nNa zobcové flétně mám také ráda širokou škálu interpretačních možností, která se otevírá díky jejím zdánlivým nedokonalostem (například nemožnost jednoduchého vyjádření dynamiky dechem nutí hráče hledat jiné způsoby, je nutné pomoci si jinými prostředky – jako je třeba vymodelování frází pomocí artikulace, použití různých barevných odstínů pomocí alternativních hmatů, hra s načasováním a délkou tónů, zdobení melodie a tak dále).\nfoto Klaudie Kubíčková\nKoncertuješ nejen v oblasti staré hudby, ale i současné (folk, jazz, crossover), v jakých souborech a na jaké nástroje? Jak přistupuješ k jazzové improvizaci?\nKromě nárazových projektů nejčastěji koncertuji s kapelou McBerds. Společně s kytaristou Honzou Kopfem a kontrabasistou Liborem Heřmanem tvoříme folkovo-jazzové komorní trio. České a moravské lidovky proplétáme různými zdánlivě nesourodými žánry, které nás baví – jazz, latina, irská tradiční hudba, cikánská hudba nebo třeba blues a další…V McBerds hraju na zobcovou i příčnou flétnu, irské tin whistles a trochu zpívám. McBerds vznikli tak trochu samovolně při buskingu v Českém Krumlově a první repertoár jsme spontánně vytvářeli improvizací na písně, které jsem znali. Později jsme začali systematicky zkoušet a koncertovat. A pomocí vlastní výbavy a vlastních prostředků jsme si vyzkoušeli studiovou práci a natočili CD “První”. Protože máme takový folkový základ, zkusili jsem se přihlásit na Portu. Ve finále jsme v roce 2017 a 2018 získali cenu Českého rozhlasu a druhé místo.\nNa zobcovou flétnu si ráda zahraji barokní repertoár s triem Naladěno (společně s houslemi a violoncellem). Byli jsme například doprovodnou součástí festivalu 9 týdnů baroka v Plzeňském kraji v létě roku 2015. Zabývám se také hrou na irské tin whistles. První tin whistle jsem si pořídila během studií v Linci a první jigy a reely jsem odposlouchávala od spolubydlícího kamaráda houslisty. Whistly mám momentálně čtyři v různých laděních a tuším, že časem k nim ještě další přibudou :). Tradiční irskou a skotskou hudbu jsem hrála s kapelou Urquhart, která teď ale bohužel není aktivní.\nImprovizace v jakémkoliv hudebním stylu mě moc baví a naplňuje. K té jazzové přistupuji s respektem, je to takový můj koníček. Baví mě zvuk příčné flétny v jazzu. Cvičím standarty, snažím se proniknout do složitějších harmonických postupů, je to takový dobrý trénink hlavy. Nepovažuji se za “jazzmana”, ale ráda chodím hrát na jam sessions a ráda se učím. Nedávno jsem si udělala radost a nadělila si online lekce flétnisty Sarpaye Özçagataye, báječného improvizátora a profesora na slavné Berklee College of Music. Z toho mám radost a velkou chuť do cvičení.\nJak vznikla myšlenka založit soutěžní přehlídku ve hře na zobcovou flétnu Flautování, jehož čtvrtý ročník letos v termínu 8.-9. dubna proběhne?\nS Mariánem Mikulou, kolegou, výborným flétnovým pedagogem a zástupcem ředitele na ZUŠ v Jindřichově Hradci, jsme dlouho mluvili o tom, že nám na jihu Čech chybí soutěžní přehlídka pro zobcové flétnisty, která je zároveň inspirativním místem pro setkávání. Zkrátka která je více přehlídkou, než soutěží. Podobná akce nám dlouhodobě scházela natolik, že jsme se rozhodli uspořádat si ji sami.\nVytvořili jsme koncept přehlídky s bohatým doprovodným programem a zorganizovali první ročník v roce 2016. Už od prvního Flautování zařazujeme jako součást soutěžního programu povinný repertoár – jednu skladbu, která je pro všechny hráče dané kategorie stejná. Skladby pečlivě vybíráme podle toho, aby se příjemně hrály, náročností odpovídaly tak akorát daným kategoriím a aby bylo zajímavé poslechnout si je pak v různých pojetích.\nPrvní dva roky probíhala přehlídka jen pro sólisty s doprovodem. Třetí rok jsme zkusili přidat i soubory zobcových fléten a protože se komořiny ujaly, mohou k nám letos přijet i soubory s převahou ZF. Máme také letos Flautování poprvé trochu tématické – soudobou hudbu a moderní techniky hry ve hře na zobcovou flétnu.\nCo vás motivuje a vede k pořádání takovéto soutěžní akce?\nMyšlenkou Flautování je vytvořit přátelský, otevřený prostor pro setkávání žáků a jejich pedagogů, příznivců zobcové flétny s podobným naladěním a pohledem na věc. Soutěžní přehlídka by měla podle nás zachovat zdravé soupeření a motivaci, zároveň je pro nás důležité, aby každý účastník odcházel (kromě pouhého počtu bodů a případně nějakým věcným dárkem) s nějakou zpětnou vazbou. Aby přímo od poroty, která soutěžní výkony hodnotí, slyšel, co se mu povedlo a na čem je naopak třeba ještě do příště zapracovat. Součástí Flautování je proto i beseda s porotou i prostor pro individuální popovídání.\nFlautování je plné i doprovodného programu. Pořádáme koncerty porotců nebo souborů, ve kterých porotci působí. Letos bude koncert tematicky patřit “modernám” a program zatím vypadá moc zajímavě. V rámci každého ročníku připravujeme seminář pro pedagogy i žáky. Tentokrát se moc těšíme na seminář Aničky Mikolajkové o moderních technikách a jejích vlastních autorských skladbách, které jsme také zařadili do povinné části soutěžního repertoáru. Pro účastníky pořádáme hudební dílny a součástí doprovodného programu je tradičně i prodejní výstava zobcových fléten brněnské firmy Clarina, takže se nabízí možnost poznat, vyzkoušet a třeba si i pořídit nové nástroje.\nMyslím si, že v předešlých ročnících se nám povedlo vytvořit/uspořádat Flautování přesně takové, jaké jsme si přáli. To nás motivuje k pořádání dalších ročníků. Doufám, že se to letos povede stejně skvěle. Čtvrtý ročník jsme bohužel už dvakrát kvůli pandemii odkládali, a i když jsme uvažovali nad nějakou formou online přehlídky, nakonec nám to nedávalo smysl. Snad není čtvrtý ročník zakletý a napotřetí klapne.\nJak velký tým lidí se podílí na její organizaci?\nHlavním tahounem flautovacího týmu je Marián Mikula. Postupem času se k nám přidala flétnistka Vendula Tischlerová, která je pro skvělé organizační schopnosti nepostradatelným článkem týmu. O grafickou podobu Flautování se stará designérka Kateřina Zemanová a velký kus práce při tvorbě webu a péči o něj odvádí Matyáš Kopp. S realizací workshopů a organizací přímo na místě pak pomáhají studentky českobudějovické konzervatoře a ochotní kolegové ze ZUŠ v Jindřichově Hradci.\nJak si vybíráte zúčastněné porotce?\nPorotce už vlastně nevybíráme 🙂 Už poněkolikáté dorazí na Flautování ve věrném tradičním složení – Jakub Kydlíček, Renata Smetková a Petra Karpíšková (Václavíková). Tvoří společně báječný porotcovský tým, který k našemu Flautování patří.\nJak koncipujete doplňkové aktivity a kdo je vede?\nHudební dílny mají za cíl nejen zpříjemnit volný čas, ale také přispět k pohodové atmosféře a třeba i stmelit účastníky. Pro každou soutěžní kategorii pořádáme jednu dílnu. Podle věkové kategorie se samozřejmě snažíme koncipovat i náplň jednotlivých workshopů. Většina workshopových her využívá například různé Orffovy nástroje, boomwhackers nebo třeba body percussion (hru na tělo). Flétna obvykle není vůbec potřeba. Nějaké hry proběhly i venku na zahradě školy. S realizací dílen každý rok pomáhají studentky českobudějovické konzervatoře.\nOproti uplynulým ročníkům bychom teď rádi více propojili dílny s hlavním tématem letošního Flautování, s moderními technikami. Takže flétny nakonec k dílnám přece jen potřeba budou, ale uvidíme 🙂\nSoutěžní přehlídka se koná z podpory Jihočeského kraje a města Jindřichův Hradec, co to pro vás znamená?\nSkvělou podporu při realizaci Flautování, za kterou jsme velmi vděčni.\nMomentálně jsem na rodičovské dovolené, ale postupem času bych chtěla rozšiřovat počet hodin a žáků na konzervatoři i ZUŠ. I když si rodičovskou dovolenou moc užívám, po učení se mi už trochu stýská. Těším se také na koncertování a nové tvoření, které mi teď chybí. S McBerds bychom rádi dotočili naše druhé CD, které je už skoro dva roky v rozpracovaném stadiu. Mám také rozdělaný kurz hudební režie a masteringu v Českém rozhlase, který plánuji dokončit.\nJak se ti líbí nápad a příběhy rodiny Flétničkových?\nMoc se mi líbí příběh, chytlavé písničky a jejich hudební zpracování i nádherné ilustrace. Vím o Flétničkových dlouho, blíž se k nim ale dostávám až poslední dobou. A to hlavně díky mým dvěma malým dcerám, které hudba, zdá se, moc baví. A písničky Flétničkových u nich bodují 🙂\nTěším se, že Flétničkovi v budoucnu začlením do výuky malých dětí na ZUŠ. Umím si představit, že by mohli být skvělým pomocníkem také při výuce skupinek předškolních dětí.\nfoto Peter Ganzglück\nDěkuji za rozhovor a přeji mnoho zážitků z koncertování a nového tvoření.\nRozhovor připravil Václav Bratrych.\nWebotéka Ondřeje Hanuše\nVideotéka Barbory Lilákové (Plaché)


Z Karvinska do Prahy už jedině vlakem - Deník.cz\nJak vybrat toho nejlepšího dopravce a užít si tak příjemnou cestu plnou pohodlí a rozmazlování? V současné době se na železnicích pohybují tři dopravci, kteří cestující odvezou z Moravskoslezského kraje do Prahy. Tradičně jsou to České dráhy, které nabízí pohodlné a rychlé Pendolino, poté Regiojet, člen skupiny Student Agency, kterou má pod svými křídli Radim Jančura a do třetice od prosince zdobí koleje Leo Express Leoše Novotného.\nKaždý z těchto společností nabízí svým zákazníkům jistý nadstandard v jiných ohledech. Pendolino nás do Prahy odveze nejčastěji, Leo Express nejluxusněji a Regiojet s vynikajícím a levným občerstvením. Cestování vlaky se tak stává pro obyčejné lidi příjemnějším a zajímavějším trendem. Na palubách je samozřejmostí povinná místenka, čemuž se během letní sezóny podvolily i České dráhy a poplatek za místenku zrušili. Wi-fi připojení k internetu, odkládací stolky, možnost občerstvení a zpříjemnění cesty v podobě denního tisku, časopisů, tabletů k zapůjčení či her.\nPřed necelými dvěmi lety se na železničních dráhách začala prohánět žlutá včelka Regiojet, člen skupiny Student Agency, kterou má pod svými křídli Radim Jančura. Zprovoznění této společnosti způsobilo na kolejích obrovský boom, pro cestující to byl naprosto nový a neznámý servis, na který si během působení těchto vlaků poměrně rychle zvykli.\n„Jezdím Regiojetem každý týden do školy a ze školy do Prahy. Neměnil bych. Až na menší problémy s klimatizací během letních měsíců, je vše bez chybičky," řekl pro náš Deník pravidelný cestující, Tomáš Klusín. A na otázku ohledně funkce klimatizace odpověděl tiskový mluvčí společnosti Regiojet a Student Agency, Pavel Halla. „Všechny naše vozy procházejí postupně zásadní rekonstrukcí klimatizačních agregátů tak, aby byl problém s jejich funkčností při extrémních venkovních teplotách zcela vyřešen. V případě poruchy klimatizace společnost RegioJet vrací 50 až 100 % jízdného, což jiní dopravci nedělají," řekl a dodal, že při výběru dopravce by měly hrát roli jiné faktory, jako je například palubní servis.


Fyziologický ústav AV ČR\t- Obezita a metabolický syndrom\nÚvod Obezita a metabolický syndrom\nDnes častá kombinace přejídání a nedostatku pohybu vážným způsobem vychyluje energetickou rovnováhu organizmu.\nPřebytečná energie je ukládána zejména v podobě lipidových zásob v tukové tkáni. Současně ale roste množství nežádoucích lipidů v dalších tkáních a v krvi. S obezitou je proto spojen komplex zdravotních poruch souhrnně nazývaný metabolický syndrom. Některé z těchto nemocí podrobně studujeme (např. hypertenzi, aterosklerózu, inzulínovou rezistenci, diabetes 2. typu).\nPři boji s obezitou je velká pozornost věnována bílé tukové tkáni a možnosti stimulovat zde odbourávání lipidů. Pátrání po přirozených látkách zvyšujících spalování lipidů v bílé tukové tkáni nás přivedlo ke studiu ω-3 polynenasycených mastných kyselin (ω-3 PUFA), bohatě zastoupených např. v rybím oleji. Pochopení mechanizmů působení těchto mastných kyselin na náš metabolizmus by nám mohlo pomoci lépe využít těchto látek při prevenci a především pak léčbě obezity.\nPro studium obezity nám jako experimentální model slouží obézní myš. Počítačová tomografie určená pro malá zvířata (μCT) nám umožňuje porovnat tuková depa hubené a obézní myši (tuk červeně, kosti žlutě).


České dálnice > Diskusní fórum - Zobrazit téma - I/11 Oldřichovice-Nebory -přemostění\nPrávě je 22.10.2017 9:20:23\nI/11 Oldřichovice-Nebory -přemostění\nDobrý den, prosím Vás, neví někdo z Vás od kterého úseku se dálnice povede mostem? Jestli to bude hned jak překříží silnici 68 v Neborech? Moc děkuji za info, uvažuji o koupi domu v této lokalitě a podle všeho to vypadá, že by nás to mohlo skřípnout mezi 68, I/11 a novou dálnicí bez možnosti dostat se po vlatních pod Vrch Javorový, což je pro mne jako chovatelku koní nepřípustné...\nRe: I/11 Oldřichovice-Nebory -přemostění\nZkuste se podívat na leták stavby na stránkách ŘSD, ale mám dojem, že se stavět nezačalo.\nNa leták jsem koukala, má se začít stavět v listopadu, jsou tam nějaké zmínky o přemostěních potoků, ale celkově si to podle technického popisu (jakožto ženská) nedokážu přebrat, jak by to mělo vypadat jako celek... Jestli to bude vedené mostem celé nebo ne...\nDejte do mapy bod, kde by se měl nacházet pozemek a my vám tady řekneme, jestli projdete.\nKaždopádně pod každým tím mostem přes potok se dá projít, na trase jsou i tři nadjezdy, takže překonat cestu by neměl být problém.\nTěžko říct na co se ptáte, váš dotaz je značně nekonkrétní\n- stávající I/68 bude novou "dálnici" přecházet mostem\n- místní komunikace Nebory - Guty bude novou "dálnici" přecházet mostem\n- dále je cca 150-200 metrů dlouhý most přes údolíčko potoka Neborůvka\n- další místní komunikace Nebory - Guty bude novou "dálnici" přecházet mostem\nAle na základě tohohle bych si barák nekupoval. Buď si stáhněte oznámení či dokumentaci k EAI (byla tam tuším dost podrobná situačka - mapka), nebo si zajděte na úřad do Třince a chtějte vidět územní rozhodnutí pro stavbu "I/11 Nebory - Oldřichovice". Při troše štěstí vám jí možná ukáže nějaký úředník, který se v mapě vyzná a dokáže vám odpovědět konkrétně.\nJo a ta EIA je ke stažení zde: http://tomcat.cenia.cz/eia/detail.jsp?v ... &id=MZP127\nhttp://mapy.cz/#x=18.611440&y=49.676867 ... 0.702799_6\nTak ten barák bude cca 80-100 metrů od nové "dálnice". Přestože tam bude nová silnice v poměrně hlubokém zářezu, slyšet tam na 100% bude dost\nNa tomhle odkazu je načrtnutá přeložka místní komunikace s mostem přes novou silnici, most by měl být mezi body C a D - http://mapy.cz/s/20aS\nAle před koupí se fakt někde na oficiálním místě raději ujistěte, že ten most "v rámci zlevňování" ze stavby nevypadnul (je to SO202).\nHluk tam bude řádný, já jsem od I/48 víc jak 2 km a i tak slyším hučení cesty.\nrespekt za to, ze se zajimate pred koupi, a ne az po koupi a pak blokujete vystavbu!\nskoro bych se bal, ze vam kus pozemku zabere ta nova silnice.\nZákres osy komunikace dle katastru nemovitostí:\nPokud se chystáte i stavět, tak bych si raději ověřil, jestli dostanete stavební povolení takhle blízko dálnice.\nDěkuju moc za informace, i když nemůžu říct, že by mně potěšily... Bude to těžké rozhodování... Zamilovala jsem si dům i to místo a když jsem dneska v telefonu slyšela od makléře: " A řekli Vám, že vedle povede obchvat?" , tak jsem málem brečela... Ještě jednou moc a moc děkuju za pomoc, jste skvělí\nTak to je solidní makléř\nTo místo, co jste si zamilovala, ale stejně do pár let už nebude, takže bych se asi podíval po něčem jiném.\nO tomto místě ani neuvažujte - bude hezké tak možná ještě 3 až 5 let - pak byste brečela pořád... Myslím, že i pro koně to zrovna nebude klidné prostředí... Těch hezkých míst pod Javorovým je docela dost, určitě si vyberete jiné..


Luxusní kování EFB | Stavebnictvi3000.cz\nObchodní společnost EFB s více než dvacetiletou praxí ve sféře luxusního kování zastupuje v České republice světové renomované výrobce jako je Olivari, FSB, Simonswerk. V tomto článku Vám prezentujeme především unikátní novinky, které byly v nedávné době těmito producenty představeny.\nSkryté panty Tectus Glass\nNěmecká společnost Simonswerk představuje systém zapuštěných pantů pro celoskleněné dveře Tectus Glass, který nedávno získal významné ocenění IF Design Award 2018. Skryté panty disponují holistickým minimalistickým designem v kombinaci s transparentním skleněným materiálem samotných dveří.\nJsou navrženy tak, aby byly v jedné rovině s rámem i dveřmi. Povrchové úpravy jsou nabízeny ve třech základních variantách: nerezová ocel, matná šedá a bílá. Elegantní vzhled výrobku je propojen s praktickými technickými vlastnostmi.\nDetail skrytého pantu Tectus Glass\nDveřní závěs má nosnost až 60 kg a díky dalšímu produktovému vývoji bude v brzké době k dispozici také systém s nosností až 80 kg. Panty odolají velmi vysokému zatížení, ke kterému dochází kupříkladu ve veřejných budovách. Umožňují úhel otevření až 180 °.\nInstalace pantů je jednoduchá, jedná se o U profil s perfektním uchycením skleněné tabule bez nutnosti jakéhokoliv obrábění skla a vrtání. Plovoucí upínání navíc umožňuje snadné nastavení té správné polohy dveří. K pantům a dveřím jsou k dispozici i doplňkové komponenty jako je magnetický zavírač instalovaný v zárubni a velmi nepatrně viditelný protiplech namontovaný v hraně skleněného křídla, které zajišťují bezkontaktní uzavřenou polohu dveří. Díky magnetu a protiplechu je navíc manipulace s dveřmi velmi tichá. Dodáváno je také úchopové madlo, taktéž minimalistického stylu.\nSkrytý závěsný systém umožňuje instalaci dveří všude tam, kde je vyžadován vytříbený elegantní vzhled, například v kancelářských objektech nebo v moderně zařízených interiérech.\nNejnáročnější zákazníci, kteří preferují luxusní vzhled a originál především, budou spokojeni s nabídkou italské společnosti Olivari specializující se na vysoce kvalitní umělecké kování. Autorská tvorba celosvětově proslulých architektů a designérů (z nejznámějších jmen například Zaha Hadid, Jean Nouvel, Ben van Berkel, Ferdinand Porsche, Ma Yangsong) je prostoupena organickými i geometrickými tvary, nejrůznějšími povrchovými úpravami a zdobnými variacemi. Výsledkem je pravý italský design.\nProdukty Olivary jsou vytvářeny výhradně ve vlastním závodě v italském Borgomaneru a tamní dohled nad kvalitou odchozích produktů je naprostou prioritou.\nSvětově proslulá Zaha Hadid navrhla kliku Chevron, na fotograii zobrazena povrchová varianta v leštěném chromu\nNabídka této značky je obrovská, odpovídá více než stoleté firemní historii. Světová architektka Zaha Hadid pro Olivary navrhla kupříkladu kliku Chevron (v dvojím možném provedení: leštěný či matný chrom). Jiným výrazným dílem je interiérová klika Total navržena ve strohém geometrickém stylu plném ostrých linií (Rodolfo Dordoni). Velmi okázalý designový kousek je také kování Conca Patricie Urquioly, jehož jemný originální vzhled je možno podtrhnout dokonce čtyřmi povrchovými provedeními: nerez, chrom leštěný i matný, či antracit.\nLuxusní klika Conca od designérky P. Urquioly\nProvedení kliky Total od návrháře R. Dordoni\nVýhradním použitým materiálem na produkty Olivari je mosaz, jehož dlouholetá životnost je podpořena galvanickým pokovením chromem a niklem, které fungují jako silná obrana proti korozi a oděrkám.\nTo jsou ovšem pouhé střípky z celkového sortimentu firmy Olivari. Mnohem více je k nalezení na webových stránkách obchodního zastoupení v ČR, u společnosti EFB.\nFSB vložené okenní kliky\nFranz Schneider Brakel GmbH + Co KG, renomovaný výrobce vysoce kvalitního kování, se specializuje na produkty s čistým a praktickým uživatelským designem. Jednou z posledních na trh uvedených produktových řad jsou vložené okenní kliky, které úspěšně zachovávají vysoký standard svých předchůdců.\nVložená klika umožňuje uživateli komfortní a správnou manipulaci s oknem. Obsahuje kulatou rozetu upevněnou ke konstrukci. Klika je vhodná k instalaci do dřevěných a hliníkových oken, jejichž design vhodně doplňuje svým minimalistickým vzhledem. To je podpořeno především upevněním kliky – je skryté. Konstrukce je sestavena tak, aby nezáleželo na typu vnitřního kování okna. Polohovací mechanismus je integrován v rukojeti zcela nezávisle a lze jej přizpůsobit většině okenních systémů.\nProduktová řada čerpá z odolných materiálů, které přispívají dlouhé životnosti finálního výrobku. K výběru jsou desítky typů klik z eloxovaného hliníku, kartáčované nerezi, masivního bronzu s patinou a lakované mosazi. U několika konkrétních modelů je dostupné i řešení s integrovaným uzamykáním.\nVložená klika od výrobce FSB disponuje skrytým upevněním kliky, které jí dodává kultivovaný vzhled\nV dnešní době se ocitáme v období, kdy je společnost rozdělena na dvě krajní skupiny. První z nich preferuje výhradně levná řešení. Druhá hledí výlučně na kvalitu, na cenu se ohlíží minimálně, uvědomuje si totiž velmi správně pozitiva vyplývající ze své volby. Životnost kvalitního, často i designového kousku, totiž významně překonává trvanlivost výrobku za každou cenu laciného. Nemluvě o vzhledu produktu, který může na první pohled vypadat zhruba stejně, ale při bližším posouzení je jasné, že kvalita vítězí. Cena nerovná se hodnota. Detail vítězí. A v případě kování dvojnásobně.\nFoto: Archiv EFB\nEFB Stavebnictví a interiér 2018/09 Kování


Před několika týdny, k výročí, otisklo Právo komentář prezidentského kandidáta ČSSD Jiřího Dienstbiera s názvem "Vraťme se k ideálům listopadu 89". Autor v něm líčí osobní zkušenost studentského aktivisty z přelomové doby a vyjadřuje názor, že nebýt zneužívání lustračního zákona a dalšího porušování původní "čistoty" revoluce, mohla dnes česká společnost vypadat přece jen lépe. Proto je podle Dienstbiera důležité se k ideálům roku 89 znova vrátit -- a cestou k tomuto cíli má údajně být i přímá volba prezidenta. II.\nPřed několika dny, u příležitosti dalšího z výročí, zveřejnilo Právo ještě jiný retrospektivní text: Esej Václava Bělohradského "Havlovo dvacáté století". Text je komplexní a sleduje hned několik cílů, mimo jiné též oddělení Havlova odkazu od hysterického antikomunismu, který se jej hrozí zmocnit. Hlavní argumentační linii lze však shrnout poměrně stručně: Václav Havel jako disident nekritizoval pouze východní blok, protože četné problémy, o nichž psal, byly dobře viditelné i na Západě. Expanze byrokratických aparátů, jejichž jediným cílem se stala sebereprodukce, vytěsnění otázek po legitimitě a smyslu, to vše existuje dodnes a "krize eschatologie neosobnosti" dosáhla dokonce nové rekordní hloubky naprostým fiaskem protestů hnutí Occupy. 1% vládne dál, bez ohledu na zbytek společnosti -- a ani se to už nenamáhá vysvětlovat či omlouvat. Všechna proč byla nahrazena že, místo legitimity zaujala legalita, fakticita vytlačila smysl. Jestliže Havel dobře viděl problém -- rutinizaci jazyka byrokratických struktur "ptydepe", která sociálně konstruuje závaznou a mocensky vynucovanou "objektivitu" zneplatňující zkušenost - tváří v tvář této výzvě selhal hned dvakrát. Za prvé, jeho koncepce "postdemokracie" či "nepolitické politiky" jako nápravy kafkovských poměrů cestou občanské aktivity zdola se neprosadila a místo ní vítězí na celé čáře "postdemokracie" politologa Colina Crouche. V té nejde o nějakou nápravu, ale konstatuje se další prohloubení krizových momentů. Namísto reprezentace voličů máme lobbisty a roli státu postupně přebírají nadnárodní korporace.\nZa druhé, Havel selhal osobně, když nepolitické, "prorocké" instance, "pravdu a lásku", prohlásil za vtělené do zahraniční politiky jedné supervelmoci, která si však zaslouží stejnou kritickou distanci jako všechny ostatní státy. "Pohřbili jsme s Václavem Havlem naději, že spor o smysl ve veřejném prostoru probudí demokratické společnosti k novému životu," uzavírá Bělohradský. Nezdá se, že by měl v úmyslu exhumovat Havlovu mrtvolu za účelem aktuálního politického využití; zato si pozorně všímá, kde se v minulosti stala chyba. Žádná procedura, politický směr, strana nebo stát v žádné situaci nemají právo vystupovat jako výlučné vtělení legitimity a smyslu. Havlovy disidentské myšlenky nelze nijak politicky využít (pouze antipoliticky), politicky se dají vždy jen zneužít. Ještě méně má pak cenu se k nim v jejich chybné podobě v aktuálním politickém kontextu vracet. Nechejme mrtvému Havlovi myšlenky, ideály a naděje, které přivedl k životu a následně zdiskreditoval a zničil. Není možno vracet se tam, kde je zcela poprávu vše dávno opuštěno. Diskutujme o problému, který Havel pojmenoval, ale odložme nefungující řešení, která prosazoval. III.\nVáclav Havel prezidentského období ovšem neměl žádný monopol na fetišizaci soudobých byrokratických struktur, jež v praxi sledují nikoliv veřejný zájem, ale v souladu s Parkinsonovými zákony vlastní sebezáchovu. A dnes se i takzvaně politické struktury vyvlastněné globalizací od reálné moci postupně blíží modelu parazitního byznysu, v němž jde primárně o privatizaci zisků a socializaci ztrát. Řeknu-li, že "spravedlnost" je prostě to, co dělají české soudy, dočkám se za takové přímočaré ztotožnění legitimity s legalitou vesměs úšklebku, snad i protestu. Ale řeknu-li zcela analogicky, že "politika" je to, co dělají současné české strany, najdou se hned regimenty těch kdo zaprotestují byť jen proti pouhému pomyšlení na možnost, že strany dnes vlastně politiku dělají chybně a neúplně, neřkuli bezvýchodně. Pro mnohé je stranická politika totéž co pro bigotního katolíka členství v církvi, nebo pro antického Římana občanství. Situace uvnitř struktury může být jakkoliv špatná a bezvýchodná, procento přikradačů a mafiánů sebepřesvědčivější, groupthink sebeblbější, ale ti, kdo ve strukturu věří, přesto nikdy neuznají, že samopohyb se od jistého stupně může stát nezvladatelným a disipací obrovského množství lidské nervové energie společnosti mnohem více škodí než prospívá. Notoričtí členové a funkcionáři struktur všeho druhu však neuznávají vůbec žádné důvody omlouvající absenci. Diskuse například s člověkem, který sám vstoupil do strany, kvůli jejíž bezohledné a tupé politice si jeden z jeho blízkých sáhl na život, se nikdy nemůže ani náznakem dostat k diagnóze problému, natožpak k řešení. Zde se pouze hledají ideologičtí obětní beránci, kteří údajně měli zvenku a zcela uměle zavinit krizi politického stranictví: "Neoliberalismus", "postmodernismus", "konzumismus", "individualismus", atd., atd., atd. A hledají se se stejným rozhořčeným zápalem a nespravedlivou nenávistí, s jakými inkvizice hledala kacíře a čarodějnice. Povinným článkem víry je prohlašovat symptomy a dokonce diagnózy za příčiny problémů. IV.\nBritský historik Arnold Toynbee byl přesvědčen, že spolehlivou známkou úpadku civilizace je vznik nadnárodního "univerzálního státu" vytvořeného privilegovanou dominantní menšinou. Smyslem takového státu, který vzniká až teprve poté, co civilizace ztratila vnitřní sílu s přesvědčivost, je podvázat politickou kreativitu tak, aby nikdy nevybočila z rámce existujícího sociálního řádu. Protože kultura dané civilizace už její jednotlivé členy nevede a neinspiruje, pořádek je udržován uměle, vnějšně, čistě mocenskými prostředky, a má podobu povinné ceremoniální rutiny. Ovládaná většina se univerzálnímu státu postupně stále více odcizuje a mění se ve vnitřní proletariát, který se už s civilizací, v níž žije, přestává identifikovat. Aktuální bezvýchodnost vede před závěrečným rozpadem k rozkvětu nejrůznějších únikových strategií: archaismu (idealizaci minulosti), futurismu (idealizaci budoucnosti), oddělení od veřejného života nebo transcendenci (vesměs náboženské). Toynbee prognózoval, že západní civilizace buď splyne s ostatními, nebo vytvoří vlastní univerzální stát a postupně zanikne. Není vůbec těžké zjistit, které z uvedených variant se dnes západní společnosti více blíží. 0


Španělský soud dal zelenou přemístění Frankových ostatků | Týden.cz\nŠpanělský nejvyšší soud dal zelenou exhumaci ostatků diktátora Franciska Franka z památníku v Údolí padlých nedaleko Madridu. Rozhodl totiž, že k ní není potřeba povolení místní radnice. Vyplývá to z v pondělí zveřejněného verdiktu soudu. Povolení od radnice sice vláda už dříve dostala, ale v únoru ho zablokoval madridský soudce. Místní média v pondělí informovala, že cesta k exhumaci je nyní otevřená a její datum by podle deníku ABC mohla vláda oznámit už v pátek po svém pravidelném zasedání.\nZ pondělí zveřejněného verdiktu soudu též plyne, že španělská vláda měla právo změnit místo nového pohřbení ostatků. Vláda totiž dala původně rodině na vybranou a ta určila rodinnou hrobku v katedrále Panny Marie Almudenské v Madridu.\nVe Španělsku zemřelo už 3434 lidí nakažených koronavirem, což je více než v Číně, odkud se nákaza začala koncem loňského roku šířit do světa a kde dosud... více\nAktualizováno 23.03. 12:32Počet mrtvých kvůli koronaviru vzrostl ve Španělsku za posledních 24 hodin o 462, nákaze celkem podlehlo 2182 lidí, oznámilo tamní ministerstvo zdravotnictví.... více\nAktualizováno 22.03. 15:25Španělská bilance počtu obětí nemoci COVID-19 narostla o dalších 394 mrtvých na celkových 1720 a opět se tak zvýšila o 30 procent. Informovala o tom agentura... více


Lampa do projektoru HITACHI CP-WX3541WNEF\nLampy do projektoru HITACHI CP-WX3541WNEF Produktové číslo lampy: DT01481\nPro projektor HITACHI CP-WX3541WNEF nabízíme lampy s modulem i samotné výbojky od originálních i neoriginálních výrobců.\nLampy s modulem do projektoru HITACHI CP-WX3541WNEF\nOriginální lampa s modulem do HITACHI CP-WX3541WNEF je lampa od originálního výrobce a je dodána včetně plastového montážního modulu lampy. Doporučujeme pro maximální spolehlivost a snadnou výměnu lampového modulu.\nDiamond lampa s modulem do HITACHI CP-WX3541WNEF je originální výbojka v modulu od Diamond Lamps, jde tedy o značkovou generickou lampu. Jedná se o vysoce spolehlivé řešení. Doporučujeme jako alternativu k originálním lampovým modulům.\nGenerická lampa s modulem do HITACHI CP-WX3541WNEF je výbojka od některého z OEM výrobců (Osram P-VIP, Philips UHP, Ushio, Matsushita, Iwasaki HSCR) usazená v modulu od alternativního výrobce. Jedná se o velmi spolehlivé řešení, které je levnější než originální varianta. Doporučujeme pro spolehlivost a výhodnou cenu.\nKompatibilní lampa s modulem do HITACHI CP-WX3541WNEF je lampa včetně montážního modulu od alternativního autorizovaného výrobce. Jde o levnější řešení, které doporučujeme spíše do domácích projektorů a tam, kde kvalita a spolehlivost projekce není hlavní prioritou. Kompatibilní lampy nemusejí dosahovat kvality originálních.\nLampy bez modulu do projektoru HITACHI CP-WX3541WNEF\nOriginální lampa bez modulu do HITACHI CP-WX3541WNEF je výbojka od některého z OEM výrobců (Osram P-VIP, Philips UHP, Ushio, Matsushita, Iwasaki HSCR), určená pro výměnu lampy ve vašem stávajícím lampovém modulu. Toto řešení je levnější než lampa s modulem, ale vyžaduje manuální zručnost a zkušenosti. Doporučujeme zákazníkům, kteří již mají s výměnou holé lampy zkušenosti.\nKompatibilní lampa bez modulu do HITACHI CP-WX3541WNEF je holá lampa bez montážního modulu od alternativního autorizovaného výrobce. Výměna lampy v modulu vyžaduje manuální zručnost a nářadí. Jde o nejlevnější variantu, kterou doporučujeme spíše do domácích projektorů a tam, kde kvalita a spolehlivost projekce není hlavní prioritou. Kompatibilní lampy nemusejí dosahovat kvality originálních.


Karlovy Vary - KK - Life is a dream\nKdyž jsem Toma vyzvedávala ve středu ráno v Praze na letišti po jeho příletu ze Sofie, myslela jsem, že si přisedne do auta a vyrazíme společně směr Německo. Ale jak již bývá zvykem, naše plány se mění z minuty na mimutu, takže domluvené jednání od 15:00 v Praze na Zbraslavi, mě logicky nemohlo vůbec překvapit. :)\nNa otázku, co tedy budeme dělat následujících 6 hodin, jsem dostala odpověď, že se pojedeme někam vykoupat - někam, kde je wifi, aby mohl pracovat, jo a hlavně se taky nasnídat nebo pojedeme na otočku do Karlových Varů, kde by si Tom potřeboval něco pracovního vyřídit.\nTy joo, Vary, supeer!! Tam jsem byla naposledy s babičkou, když mi bylo asi 5.\nA nepamatuji si z toho vůbec nic. :)\nNačež Tom spočítal, že vzhledem k 2 hodinové cestě tam i zpět, bychom měli na celé Vary něco málo přes hodinu a to bez snídaně i bez oběda.\nHm, to už ve stopadesáti stupních, které byly za okýnkem auta, tak skvěle neznělo.\nZamířili jsme tedy z letiště směr koupaliště Divoká Šárka.\nDržím nohu na plynu, horlivě vyprávím Tomovi, co se událo během dnů, kdy byl v Bulharsku a on najednou zakřičí SJEĎ.\nStrhla jsem tedy volant doprava, aniž bych věděla proč.\n,,Jedeme do Varů!\nVždyť, kdy jindy bychom se tam podívali, když ne dnes. Když pojedeš rychle, budem tam za hoďku a půl."\nRychle jsem sice jela, ale jen dokud se neobjevil - první traktor, troje semafory, zúžení a rozsáhlé opravy silnic.\nNavigace nelhala a se všemi těmi překážkami předem počítala.\nTakže ano, cesta trvala opravdu 2 hodiny.\nAle stálo to za to. :)\nDo centra lázeňského města jsme dorazili před polednem.\nProšli jsme se po kolonádě k Grand hotelu Pupp, ochutnali vodu z několika pramenů a udělali spoustu fotek. Nespěchali jsme. Snídaňooběd jsme zvládli cestou tam na pumpě a byli jsme přesvědčeni, že cesta zpět do Prahy nebude trvat déle, než hodinu a půl.\nAž nyní jsem si všimla, že společnou fotku pod hodinami jsme pořizovali přesně v pravé poledne. :)\nNa zpáteční cestu do Prahy jsme si nechali opravdu málo času, ale tentokrát to vyšlo.\nV 15:00 jsme byli v Praze.\nJednání bylo na dvě hodinky, já zatím na zahrádce příjemné restaurace na Zbraslavi stihla vypít 3 okurkové limonády, naučit se 3 lekce AJ, odposlechnout 3 cizí rozhovory a 3krát si dojít na záchod. :D\nDo Německa nás čekala skoro 5ti hodinová cesta a jelikož snídaňooběd na pumpě už nám pomalu přestával stačit, rozhodli jsme se ještě pro krátkou zastávku v Plzni.\nJezdíme přes ni pokaždé do Německa i zpět, ale vždy je to buď pozdě večer nebo brzy ráno, takže jsme ještě nikdy neměli šanci, zajet do města a prohlédnout si centrum.\nTentokrát byl hezký letní podvečer a tak jsme využili příležitosti.\nTom zavzpomínal na svá studentská léta, která tu strávil a já si pochutnala na pravé italské pizze. :)\nByl to krásný a opravdu dlouhý den.\nMartina, Elegant 40 25. července 2016 0:04\nTo je krasne! Vidim, ze se mate dobre. Mam radost.