n\tErich Maria Remarque: Na západní frontě klid\nn\tLadislav Stroupežnický: Naši Furianti\nn\tJan Drda: Němá barikáda\nn\tIvan Olbracht: Nikola Šuhaj Loupežník\nn\tJaroslav Vrchlický: Noc na Karlštejně\nn\tSvatopluk Čech: Nový epochální výlet pana Broučka, tentokráte do XV. století\nn\tFrantišek Ladislav Čelakovský: Ohlas písní ruských\nn\tJiří Orten: Ohnice\nn\tJaroslav Hašek: Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války\nn\tHonoré de Balzac: Otec Goriot\nn\tVladislav Vančura: Pekař Jan Marhoul\nn\tRomain Rolland: Petr a Lucie\nn\tJan Neruda: Povídky Malostranské\nn\tAlois Jirásek: Proti všem\nn\tAlois Jirásek: Psohlavci\nn\tJulius Fučík: Reportáž psaná na oprátce\nn\tNikolaj Vasilijevič Gogol: Revizor\nn\tDaniel Defoe: Robinson Crusoe\nn\tBratři Mrštíkové: Rok na vsi\nn\tPaul Verlaine: Romance beze slov\nn\tFrantišek Hrubín: Romance pro křídlovku\nn\tWilliam Shakespeare: Romeo a Julie\nn\tJan Otčenášek: Romeo, Julie a tma\nn\tJan Kollár: Slávy dcera\nn\tJosef Kajetán Tyl: Strakonický dudák\nn\tJules Verne: Tajuplný ostrov\nn\tJosef Škvorecký: Tankový prapor\nn\tJiří Wolker: Těžká hodina\nn\tJosef Svatopluk Machar: Tristium Vindobona\nn\tVáclav Havel: Zahradní slavnost\nn\tKarel Václav Rais: Zapadlí vlastenci\nn\tFrancois Villon: Závěť\nn\tWilliam Shakespeare: Zkrocení zlé ženy\nn\tJaroslav Vrchlický: Zlomky epopeje\nVálečný román německého spisovatele, který popisuje jeho pocity a vzpomínky z první světové války a posouvá ho do ztracené generace spisovatelů. Podle mota je kniha pokusem podat zprávu o generaci, která byla zničena válkou - i když unikla jejím granátům. - Naprostá většina textu je vyprávěním v 1. osobě (tzv. ich forma). Vypravěč Pavel Bäumer se představuje v okamžiku, kdy jeho jednotka po návratu z boje odpočívá na klidném úseku za frontou. V mozaice epizod je pak načrtnut jeho minulý i pozdější život. Pod vlivem nacionalistické propagandy a patriotického myšlení přihlásil se Bäumer se svými spolužáky z gymnázia po vypuknutí 1. světové války dobrovolně do armády a po výcviku plném šikanování prodělává s nimi zákopové boje na západní frontě. V létě 1918 je zabit Bäumerův přítel Katczinsky, který jej zasvěcoval do válečného života. Závěrečné odstavce, psané v er formě (3. osoba), konstatují, že Bäumer padl v říjnu 1918. - V románu se střídají obrazy válečných událostí se záznamy rozhovorů mezi vojáky a Bäumerovými reflexemi.\nStroupežnického hra má přes třicet účinkujících. A její konflikt je prostý. Vysloužilec Bláha po dvanácti letech vojenské služby žádá honického starostu Dubského o místo ponocného. Ten mu i se svou ženou přeje. Ale ročních 130 zlatých by se hodilo i úlisnému krejčímu Fialovi. Jak ve dne šít a v noci hlídat sice neví, ale ohání se ohání se svými sedmi dětmi. Při sporech často nejde o věc, ale o osobní zájmy. Hlavní vliv mají dva sedláci, Dubský a Bušek. Ti jsou však právě v nevůli dík sporu o věno a Dubského navíc mrzí, že Bušek pytlačí. - Je jisté, že obci by svobodný voják prospěl líp, ale Bušek nemůže Bláhovi odpustit, že si spolu s kamarádem, ševcem Habršperkem, zakládají na svém rozhledu. Oba zamlada poznali svět a sedláky, z nichž "žánej nepřišel dál než do Strakonic", mají za nevzdělance. Bušek tedy přeje Fialovi. Vychytralý krejčík si troufá. Bláhu pomluví ženě radního Šumbala, že muže obehrál v kartách. Navede dceru Kristýnu, a ta napíše a vyvěsí paličský list : " Jstli nezvolí hromada za ponocnýho Bláhu - na ves sedne ze čtyř stran červenej kohout ..." Průhledná intrika na čas uškodí Bláhovi. Ale kyž jde do tuhého, dokáže vtipný Habršperk, že byl výhružný list psán Kristýninou rukou. Věc pak vezme rázně do rukou selka Dupská. Přiměla Fialu k doznání špatnosti a výbor se konečně rozhodne pro Bláhu. Bušek si mezitím odskočí na zajíčka. A protože mu Bláha v obraně cti řekl, že je nevzdělanec, postaví si proti usnesení hlavu. Dojde k hádce, tu však přichází četník vyřešit, kdo u pnského lesa střílel. Bere si za svědka Habršperka, ať poví, kdo to pytlačil. Švec svou odpovědí vesele napíná četníka i prvního radního, až Bušek musí s pravdou ven, že se dal od taškáře Fialy napálit ... A tak i Habršperk, pasoucí se na sedlákově strachu - dotyčného sedláka "nepozná". Komedii osvěžuje lidový dialog s prvky nářečí a situační humor.\nLidé z města i vekvova, dělnící, horníci, úředník, učitel, žijí po šest let okupace nenápadně, jsou vojáky bez stejnokroje, nemají zbraně, ale mají odhodlaní bojovat za svobodu porobené vlasti, zůčtovat si s fašisty. Takový je Sláva Mach v povidce Třetí fronta. První frontu poznal v šestatřicátém ve španělsku, ta druhá padla bez výstřelu v devětatřicátém na prahu okupace, na třetí frontě stojí Mach v první řadě vzbouřeného davu proti ozbrojené jednotce SS. V povídce Včela ukrývá Havlík tři parašutisty až do chvíle, kdy jejich vysílačku Němci zaměřili. Vojáci objeví anténu, strhnou včelín a nepříčetní od útoku včel vraždí řídícího. Umírající Havlík předsouvá ruku, aby chránil včelí královnu. Vyšší princip je přezdívka komicky neobratného a nevzhledného profesora gymnásia. Při hodině latiny vstoupí do třídy ředitel a vyvolá na chodbu tři spolužáky Havelku, Moučku a Ryšánka. Jsou zatčeni pro schvalování atentátu na říšského protektota a popraveni. Ve sborovně se sešli profesoři, aby uvedly událost na pravou míru. Kdo půjde do třídy ? Před septimou stojí latinář. Místo odsouzení řekne : " Z hlediska vyššího principu mravního, vražda na tyranu není zločinem ". V tu chvíli se v očích studentů stává hrdinou. Hlídač dynamitu, František Milec vynáší ze skladiště třaskavinu a havíři vyhazují na trati vojenské vlaky s municí na frontu. Gestapo se dostalo na stopu a přijíždí Milce zatknout. Ten stačí utéci domů, jeho žena ukryje dynamit v poslední chvíli do pradelního hrnce a zahází špinavým prádlem. Němci oba manžele zběsile bijí. Když se jejich surovost stupňuje, položí Milcová hrnec na rozpálenou plotnu kamen a výbuch všechny zahubí. Odpor ke zrádcům zachytil autor v povídce Vesnická historie. Udavač chalupník Joudal zavinil smrt třech spoluobčanů. Tajný soud tvoří starosta, štábní Kudrna a četník Souček, kteří ho odsoudí k smrti. V podvečer na zledovatělé silnici mu rozsudek přečte Souček. Vystrašený Joudal sjíždí na kole z kopce, dostává smyk a v pádu se smrtelně zraní. Ráno pečlivě obhlížejí místo tragédie, rozbité kolo svědčí o tom, že šlo o obvyklou zimní nehodu - Po natažené šnůře od patníku k patníku není ani stopy. Lojza Mrázek a účetní Babánek v povídce Nenávist se zdokonalují na pražských střelnicích ve střelbě. Tlumí v sobě nenávist vůči fašismu a věří, že jednou si opravdu vystřelí. Příležitost dostávají v květnu, kdy bojují na barikádě. Babánek načrtne na strop převržené tramvaje patnáct čárek. Je to oplata za smrt syna, kterého Němci za Heydricha zastřelili. V povídce Pancéřová pěst se patnáctiletý Pepík Houšek dostává s houfem bojechtivých Pražanů k ukořistěným zbraním a ulehne mezi obránce barikády. Najíždějí německé tanky, jejichž postup mají zastavit tři střelci pancéřových pěstí. Prvnímu selže zbraň a je zastřelen, druhý nezkušený odpaluje opřen o zeď a je roztrhán, třetím střelcem je Pepík. Svým podařeným výstřelem zachraňuje barikádu. Neobyčejný příběh je zachycen v povídce Zákeřník. Třikrát za sebou od sklepa až po půdu byl prohledán blok, byt od bytu, a přece odkudsi vystřelil zákeřník a zabil děvčátko na ulici. V bytě u staré Němky je objeven ostřelovač Walter. Pražané daly vraha k potrestání Partizánům. Boj proti nacismu není jen věcí českou. Na pražském mostě stojí tři barikády, hájí je španělák Franta Kroupa, Holanďan a policajt Brůček. Útok německých tanků je odražen, barikády jsou ostřelovány děly, teprve potom jdou Němci bez obav na most, neboť barikáda oněměla. Němá barikáda však není mrtvá, je to pouze lest obránců, kteří čekají na boj zblízka - a jsou úspěšní. Podle této povídky nazval autor celou sbírku NĚMÁ BARIKÁDA.\nIvan Olbracht (vl. jménem Karel Zeman) : NIKOLA ŠUHAJ LOUPEŽNÍK\nZa obrozenské nesvobody sílilo vlastenecké vědomí příbuznosti Slovanů. Upínaly naděje k Rusku, které dokázalo porazit Napoleona i Turky na Balkáně. Z nadšení vytryskla v několika týdnech sbírka jako skrytý dík. Proto mnohé z 26 básní oslavily udatnost ruských bojovníků v minulosti dávné i nedávné. Nejaktuálnější, Rusové na Dunaji v roce 1829, neprošla zprvu cenzurou. Jako hold ale vyznívají i písně Veliká panychida, Smrt Alexandra, Vězeň, Rozmluva noční ... Básník vidí v soudobých činech pokračování hrdinské tradice růských starobylích zpěvů - bylin. Už první básenň věnoval slavnému Ilju Muromcovi. Bohatýr mstí smrt "dobrého mládce ", kterého zákeřně ubili tři " zbojci ", tři "sobaky tatarské ".Osobité atmosféry bylin se autor dobírá užitím jejich básnických prostředků. Zpestřuje verš ruskými slovy, obraty, ale i básnickými " ozdobami " u nás neběžnými. Patří k nim zejména nadsázka, hyperbola. Je častá v hrdinslých eposech jiných národů, např. u Homéra, ale ruská nadsázka je zvlášť silná. V původní bylině Muromec " prvním skokem na patnáct verst doskočil, druhým skokem doskočil - studnu vyhloubil ". (versta = 1066 m) Čelakovský je umírněnější : "On prvním skokem - do půl pole, on druhým skokem - do Tatařína, on třetím skokem - Tataru přes hlavu ".S náměty nakládá tvořivě, jeho bohatýr Čurila Plenkovič má jiné rysy i činy než jeho pravzor, statečného Ilju Volžanína dokonce byliny neznají, ale má rysy jejich hrdinů. Čelakovský zdůrazňuje epický ráz ruské lidové písně. Zařadil však i lyriku - milostnou, rodinnou, náladové ruské dumky: Romantická láska, Dovtipný milý, Dvě slovíčka, Odšedivělý, Udobření, Svatební ... Dýchá z nich láska ke vzdálené milé, k matičce, k domovině, verš má naivitu lidových předloh, osvěžuje ho dialog. Rým jako v ruských zpěvech častěji chybí nebo se blíží asonanci. Básnických rusismů znal básník řadu. Např. přirovnání záporem: "Nepokryla se podzimním listím dolina, dolinečka, a posunula se ruským vojskem krajina krajinečka ". (Srovnejme z bylin: " Nesklání se to k zemi sirý dub - to syn se prostírá před svým tatíčkem.") - Častá je anafora - opakování slov na začátku veršů, též opakování předložek : " Oj za horami, za vysokými, za těmi lesy, za hustými ... " Nápadná je i záliba v ustálených zdobných přívlastcích : bujný kůň, kalená střela, jasné slunéčko Vladimír...\nSbírka veršů z let 1939-1940 byla věnována památce básníkova zemřelého otce. Je rozčleněna do čtyř oddílů (Dvojitá tma, Něžná cvičení, Míra věcí, V ohni), které vypovídají o vnitřním světě ohroženého básníka. Základní životní pocity zmaru, nicoty a smrti doléhají na něho z vnějšku jako odraz válečné situace a rasového ponížení a jsou filoyoficky umocňovány existenciálními hledisky, k terá nalézá u Kierkegaarda, Unanuma (Trestná) a Dostojevského (Výrostek). Básníků svět, v němž "nesvítá ani nední se ani v daleku", je zahalen "dvojitou tmou" (Život). Je to svět "odkud odešel Bůh" a kde "pomatení biřici / jdou bohaprázdnou ulicí / životy zhasínat" (Černý obraz). Podzim, šero, noc a smrt, tak často přítomné v této sbírce, však nejsou výhradními oblastmi Ortenovy poezie té doby, i když o sobě prohlašuje, že je "pro marnost zrozený" (Co jsem odpověděl kanárkovi) a je v existenciálním duchu rozhodnut "pro smrt, v níž je svoboda" (Věrná). V několika básních, roztroušených po celé sbírce, navíc umístněných na vypjatých místech (První báseň, Poslední báseň), zaznívají i tóny naděje. Po litanii bolesti, marnosti a nicoty vyjevuje závěrečné přání "ještě si slastně veršem zavrzat" (Poslední přání). I on, který si říká "má lampa nesvítí / Pro mě je škoda světla" (Elegie), dokáže zmobilizovat své síli, aby v Básni naděje vyjádřil : " je ještě láska v nás pod pod strašným obrazem ". Dovede se inspirovat silou probouzející se přírody (Předjaří), vyburcovat k tomu "mít hodně prostě rád / a mít k tomu dost síli" (Dětská). I když je přesvědčen o nevyhnutelnosti svého zániku, přesahuje sám sebe důrazným refrémem Básně nové slávy : "Tomu, jenž přijde, zpívám do pochodu. Chce žízni jeho znít, být stopkou jeho plodu. Tomu, jenž přijde, zpívám do pochodu."\nvejk hnaný do války se tváří, jako by plnil i nejhloupější rozkazy " až do roztrhání svýho těla ", ale už to vyvolává smích a zesměšňuje poměry ve válčícím Rakousku-Uhersku. Když Švejkovi " přinesly vyrozumění, že se má za týden dostavit k prohlídce ", opatří si k revmatismu invalidní vozík i berle a nechá se paní Müllerovou strkat na vojnu za křiku " Na Bělehrad ! " Narůstající zástup kolem se pochopitelně baví. Švejk má za ušima, ví kdy dělat hloupého. (" Já jsem ouřední blb. ") Tak se prošvejkuje policejním ředitelstvím ,komisí soudních lékařů, blázincem - Hašek jako anarchista a bohémský bouřlivák ta prostředí osobně poznal. Jedinečně podán je Švejkův pobyt mezi simulanty. Když je týrali nelamentuje : " Nešetři mě, " vybízel pochopa, který mu dával klystýr ... " Mysli si, že na takových klystýrech stojí Rakousko, a vítězství je naše. " A tek ho čeká i vojenská věznice, garnizón, kde se právě svým chováním zalíbí polnímu kurátovi Otto Katzovi, který nakonec prohraje svého sluhu v kartách ve prospěch nadporučíka Lukáše. Samotný děj nemá klíčový význam. Švejk to nakonec " zavaří " i novému pánu, a tak posléze, bloudně směrem na západ, ocitne přece jen na východní frontě. Těžiště knihy tvoří stovky veselých historek, pro něž měl Švejk - a ovšem sám Hašek - přímo geniální paměť. Smějěme-li se co chvíli, uvědmíme si vposled, že Haškův humor roste v podstatě ze smutného až tragického podhoubí. Spisovatel vytvořil celou škálu typů od pasivního Balouna přes rváče Vodičku, který si vybíjí zlost na Maďarech, až po bystrého jednoročního dobrovolníka Marka, který jde proti rakušanství programově. A stejně tak i přehlídka oficírů - od omezeného horlivce kadeta Biegla přes směšného záložáka, gymnasijního profesora Duba, který si stoupá na špičky se svým : " Vy mě ještě neznáte ! Vy mě ještě poznáte ... " jeko dřív ve škole. Lukáš je obojetník : " Buďme Češi, ale nemusí o tom nikdo vědět. " A tupý hejtman Ságner je ochoten nechat padnout celé " kumpačky " pro vlastní povýšení. Švejkovská tradice často pomáhala, občas se nám i plete do cesty tam, kde je to na škodu.\nFrancouzský realistický román, odhalující prostřednictvím individuálních osudů úpadek citů a mravnosti pod tlakem odlidštěných společenských poměrů. V pařížském penzionu vdovy Vauquerové dojde k náhodnému propojení dvou protichůdných osudů: bývalého úspěšného podnikatele Goriota, již starého a společensky dagradovaného, a mladého Evžena Rastignaka, který do Paříže přišel studovat práva. Zatímco Goriot je zde zastižen již v době svého společenského úpadku, a hyne opuštěn a finančně zruinován sobeckými dcerami, má vývoj Rastignakovy osobnosti tendenci opačnou. Po bližším poznání panujících společenských zákonitostí, jež mu zproztředkovala vzdálená příbuzná, komtesa de Beauséant, a pod vlivem dalšího nájemníka penziónu, uprchlého trestance Vautrina, se Rastignac zříká původních dobrých předsevzetí, a přestože je otřesen tragédií Goriota, vítězí v něm ctižádost a stává se milencem jedné z jeho dcer, od níž očekává, že mu svým vlivem dopomůže ke kariéře. Obě hlavní postavy - Goriot a Rastignac - představují přes zdánlivou protichůdnost svých osudů společenské typy poznamenané stejným sociálním prostředím a jeho ryze peněžními, zmaterializovanými mezilidskými vztahy, v nichž není místo pro poctivost, cit a jiné hodnoty. Smrt Goriota má tak svou obměnu v morální smrti Rastignakově, který v závěru románu přijímá za svá nečistá pravidla hry jejichž obětí se stal Goriot.\nJan Marhoul, nyní tiše umírající, byl řemeslníkem, pekařem a vůči lidem byl velice laskavý. Pro svou dobrotu (chudákům dával zadarmo chléb, dával na dluh, který navymáhal zpět. . . ) přišel na mizinu; zadlužil se a je vyhnán z města do Nadelhot, kde si najal mlýn na dluh. Ač se při opravě mlýna poranil, přece pracoval neúmorně dále. Mlýn mu vzali, protože nemohl zaplatit nájemné a odevzdali ho novému surovému nájemci. Ten mu přidělil stárka souchotináře, za něhož musel Marhoul práci vykonávat. Když však souchotinář zemřel a Marhoul se měl dřít za dva, vzepřel se a odjel úplně chudý do Benešova, aby tam jeho syn mohl studovat. Dva hodní nuzáci jim pomohli, aby mohli v ošklivé uličce žít. Marhoul je přijat za dělníka tam, kde býval kdysi sám majitelem. Syn na gymnáziu neprospíval a také otci se pracovalo velice špatně. Zatím přišla na Marhoula smrtelná nemoc, zánět míchy, až nakonec po pětihodinovém smrtelném zápasu podléhá.\nProtiválečná novela francouzského spisovatele stavějící proti úpadku morálních a společenských hodnot válkou rozvráceného světa humanistický ideál čistého milostného citu. Jak vyplývá z úvodní autorské poznámky, děj novely trvá od středy večer 30. ledna do Velkého pátku 29. března 1918". Osmnáctiletý Petr Aubier, syn měšťanské rodiny, zatížené konvencemi své stavovské příslušnosti, se uprostřed válečné Paříže sužované nálety nepřátelských letadel náhodně setkává v metru s dívkou Lucií, jež z existenčních důvodů nedokončila studium malířství a je nucena živit se proti vlastnímu přesvědčení malováním kýčařských obrázků na objednávku maloměšťáckých zákazníků. Oba mladí lidé, neuspokojeni dosavadním životem a vzpírající se šovinistické hysterii válečných štváčů a všeobecnému rozvratu mezilidských vztahů, jehož jsou svědky i ve svém bezprostředním okolí, se do sebe zamilují a vzájemným citem jeden druhému navrací víru v život i sebe sama. Přestože si uvědomují dočasnost krásného snu", neboť i Petr má být za půl roku povolán do armády, záměrně se izolují od okolního obludného světa a uzavírají se do samoty své lásky odhodláni prosadit i proti panující nelidskosti své lidské právo na štěstí. Petr, dosud se jen neuvědoměle bouřící proti morálce rodičů, si pod Luciiným vlivem uvědomuje hlubší kořeny společenské nepravosti a definitivně se odmítá ztotožnit s buržoazně republikánskými ideály své vlasti, v jejímž jménu by měl nasazovat život. Křehký a něžný svět milenců však zákonitě neunikne ničivému vlivu vnějšího světa plného nenávisti a smrti. Na Velký Pátek, uprostřed probouzejícího se jara, kdy se milenci chystají konečně završit svou lásku, hynou za náletu v troskách chrámu při poslechu gregoriánských chorálů.\nJedna z nejpůsobivějších knih české povídkové tvorby pomáhá posud uchovat v dobré představě rázovitost Malé Strany na zlomu minulého století. Autor zde žil do r. 1870, všech třináct povídek má věrnost osobního svědectví. Nestárnou dík účastnému, dobrosrdečnému humoru místy s nádechem úsměvně satirickým, zejména v kresbě "honorace", v té době ještě silně němčící, klevetné, groteskně si "stoupající na špičky". Situaci přesně postihla už rozměrná první povídka Týden v tichém domě. Proti ní z kompozičních důvodů připojil Neruda i na závěr podobně pestré lidské hemžení v jiném činžovním domě. Některé z kratších povídek jsou osobními vzpomínkami psanými v první osobě (Svatováclavská mše, U tří lilií, Jak to přišlo, že...Rakousko nebylo rozbořeno). Jinde jej přes literární stylizaci poznáme za jménem Jana Hovory či Václava Bavora (Večerní šplechty, Týden v tichém domě). Nevtíravě vstupuje do většiny příběhů jako pamětník či pozorovatel. Obdivuhodné je jeho typizační, charakterizační mistrovství, tříbené postřehem žurnalisty a humoristy, čemu se - i s kresbou dobového prostředí - u autora učili generace spisovatelů. Týden v tichém domě: Rodina domácího Ebera si hraje na panstvo, skrývá, že si přivydělává šitím, marně hledí výhodně provdat dceru a pomlouvá "přátele", jen za nimi dveře zapadnou. Ale na prosté lidi, na Bavorovy, se hledí spatra, paní Bavorová doslouží k smrti staré panně Žanynce, ale místo v pohřebním kočáře patří paní hostinské:"Nu, já jsem snad přec měšťanka?!" Pan Ryšánek a pan Schlegl: "O věrném přátelství" bývalých přátel, které rozdělila láska a smířilo těžké onemocnění. Přivedla žebráka na mizinu, O měkkém srdci paní Rusky i Jak si nakouřil pan Vorel pěnovku: O nenapravitelné lidské závistivosti vyjadřované ve škodolibých pomluvách, ubližujících až na život a na smrt. Večerní šplechty: Veselné, humorné studentské klípky hrstky mladíků na střeše domu v Ostruhové ulici. Doktor Kazisvět: mistrně psaný příběh o úděsných lidských počtářích, kteří zatratí jako kazisvěta lékaře Heriberta, když zachrání radu Schepelera před pochováním zaživa! Dědici, čekatelé povýšení se bouří, jásá jen domácí přítel Kejřík, že si nemusí brát milou vdovu. Hastrman: Citlivé zamyšlení nad tím, co je člověku v životě skutečným pokladem. U tří lilií: Jedna z vrcholnýćh sevřených próz o lidské otrlosti, kterou nepohne ani smrt. O dívce se "zlotřilou duší", která si odběhne z tancovačky a po chvíli se vrací s ledabylým vysvětlením: "Stalo se něco doma?" - "Matka právě zemřela." Svatováclavská mše a Jak to přišlo, že 20. srpna roku 1849, o půl jedné s poledne, Rakousko nebylo rozbořeno - dvě líbezné humorné vzpomínky na klukovské představy a sny. Figurky: V rozmarném tónu líčené "slasti" studenta Krumlovského, který hledá klid - v činžovním domě. U záletné bytné,veselého malíře a škodolibého pisatele anonymů...\n"Psohlavci", chodští strážci hranic, měli řadu výsad. Byli například svobodníky, bez robot. Za Habsburků však hranice ztrácela smysl. A tak ač za českého povstání 1618 zůstali Chodové při císaři a nezůčastnili se ani selské rebelie 1680, dal je císař do zástavy věrnému Lammingerovi (u Chodů Lomikarovi). Nepodřídili se a v důvěře v císaře se dlouho bránili nevolnictví. Spoléhali na majestáty českých králů, které tajně uschovali u matky Jana Sladkého Koziny. Ten se prvních sporů nezúčastnil. Nedlouho před tím se oženil, žena Hanči si ho hleděla držet doma. Jana zamrzí, když vycítí nedůvěru i vůči sobě. Svou reputaci si upevní, když varován horkokrevným Matějem Přibkem se spolu s ním a dudákem Jiskrou postaví panským pacholkům a je i poraněn při obraně lípy. Jsou za to kyrysníky jati a odvlečeni na trhanovský zámek. Lomikarovi slídiči objeví zatím pergameny, které zámecký pán před odbojníky zničí. Dva nejdůležitější však Kozinova matka ukryla a s nimi se do Vídně za císařem vydává delegace, v níž je i Kozina. Advokát Straus jim zjedná přístup ke dvoru a jsou císařem v září 1692 celkem blahovolně přijati, což je povzbuzuje k odporu. Lomikar ale využívá svého vlivu, úplatků a stížností na drobné prohřešky. O masopustě utopí například Chodové panský karabáč. Žalobami Lomikar docílí, že je Chodům z Vídně i z Prahy uloženo mlčení a povinnost robotní. Lomikar chce oznámit rozsudek jen delegaco v kanceláři, ale Chodové schromážděni před zámkem trvají na veřejném čtení. A proti ortelu vystoupí Kozina : " Tuto není pravda ! Tuto nemůže být ! " - Novou chodskou petici postoupila Vídeň Praze a mluvčí Chodů zde jsou uvězněni. Doma zatím vypuká povstání vojensky potlačené. Drženi v kládách, o hladu, někteří zástupci Chodů se pokoří. Hrubý a Kozina ne. Trest zněl na rok žaláře, ale Lomikar si vynutil pro Kozinu trest oběšením. Hrubý zatím útrapami zemřel. Veřejná poprava konána 28.IX.1695 v Plzni. Dne 2.XI.1696 ranila Lomikara při snídani mrtvice. Chodové to chápali jako boží trest. Podle vzniklé pověsti zve i v románu Kozina Lomikara do roka a do dne na boží soud.\nSvětově proslulá kniha přeložená do 80 jazyků. Fučík ji napsal tajně během několika měsíců ve vězení gestapa na pankráci na jaře v roce 1943. Rukopis dokonale promyšleného textu na desítkách lístků s minimem škrtů tajně z vězení pronesl dozorce Kolínský. Reportáž je členěna do osmi kapitol. Předznamenáví ji krátký výstižný popis tzv. biografu - čekárni, kterou museli projít všichni vězni předvedení k výslechu. Krátke, sevřené, dramatičností nabité kapitoli popisují Fučíkovo zatčení (I - Čtyřiadvacet hodin), průběh dne ve vězení (II - Umírání), atmosféru života cely (III - Cela 267), momentky z výslechů i útržky z pochodů na vězeňském dvoře (IV - Čtyřstovka). Velkou pozornost věnuje autor charakteristikám spoluvězňů, dozorců i vyšovatřelů (V,VII - Postavy a figurky ). S maximální úsporností, s citem pro ozvláštňující detail črtá především portréty přátel (Jelínkovi, Vysušilovi, Lída, táta Skořepa, "Kolín" ). Jako figurky označuje postavy dozorců a vyšovatřelů. Vyhmátne jejich charakteristický rys a směřuje k jednoznačnému hodnocení ( např. komisař Bohm, vzšetřovatel Zander, dozorce, "To" - Withan ). Zřetelnost aoutorova uměleckého záměru vyplývá z konfrotačního řazení jednotlivých pasáží ( od napětí k prodlevě, od dramatismu výslechu k úsměvné vzpomínce či odlehčující epizodě, od strohé přímé charakteristiky k vyprávějícímu tónu ). Autentičnost a dokumentárnost reportáže umocňuje její stránku filozofickou, hluboký humanismus a optimismus, který knihou prostupuje a činí z ní dílo mimořádné společenské hodnoty. Zkoumání historických okolností vzniku Reportáže psané na oprátce i rukopisného originálu nezávislou komisí historiků potvrdilo autentičnost textu a vyvrátilo smyšlenky, které se kolem knihy v minulývh letech nakupily.\nPetrohradský účetní Ivan Alexandrovič Chlestakov přijíždí se svým sluhou do malého městačka v jakési gubernii. Zde žije 14 dní na dluh. Přeje mu ale štěstí, neboť městský hejtman dostane dopis od přítele z Petrohradu, že městečko navštíví nebo už navštívil revizor. Svśm chováním se náš účetní, kterého hrál vynikající V. Burian, dostává do povědomí městečka, které je prolezlé korupcí a různými jinými neřestmi. Obyvatelé se snaží udělat hotové divy. Nejdříve opraví snadno zahlédnutelné a do oka bijící nedostatky a nato provádějí hlavního hrdinu všemi trhy, institucemi a nakonec ho ubytují v domě hejtmana. Protože je na mizině, rád přijímá úplatky, které mu vysoce postavené osoby nabízejí. Vyjde najevo, že městečko není takové, jaké se zdá, ale i to, že Ivan Alexandrovič není revizor. Ten však na poslední chvíli uniká a do rozčarovaného městečka přijíždí pravý revizor.\nRománová kronika moravské dědiny o devíti dílech. Její děj je stejně pestrý jako národopisné prostředí Habrůvky na hranicích Hané a Slovácka. Měsíc za měsícem od října do září, ba den za dnem sleduje Alois Mrštík osudy mnoha desítek rázovitých figur a figurek, z nichž některé jsou pojítky na epizody bohaté dějové linie. Živý kolorit tvoří kroje, tance, písně, obyčeje, slavnosti, zábavy i svátky, končící obvykle vydatným popíjením, nejednou s nedobrými důsledky. Mistrně odposlouchaný je zde nářeční dialog. " To už je k hrůzi - to je k hrůzi!" lamentuje starosta Filípek, když s písařem, radními a panem "hučitelem" šest dní a nocí připravují volební seznamy za vydatného zavlažování, a ještě lidi podají "rekuř". "To huž jináč nevypadá - než habe člověk na tě Habrovkó zplakal jako Ježíš nad tém Jeruzalémem." A na vivě nejvíc vínečko. Však už i panu faráři zpívali chlapci před farou, že se miluje s kuchařkou. Jako barvitá mozaika tu smutná, tu nezbedná či ironická střídají se historky, o nichž ví celá ves. Však sám Filípek vzal starostenství, že chtěl svého povedeného syna Antoše vyvléci z vojny. Kovář "Pštros" dělá za čtyři, ale pije za osm a pak s ním není k vydržení. Radní Jakub přijde domů tak podroušený, že ho žena ztluče. Honza Hlůžkůj je nejen z rodiny pijanské, ale též zlodějské a do lesa chodí jak do svého. Nařezává stromy, ať je dost souší. A pytlačí se a dělají dluhy, "hotová Sodoma". Však se na rekrutské veselici Francek Fókals chlapci docela vsadil, že zatímco si krejčík Studýnka, dobrák, že by duši rozdal, hledí sklenice, vleze potmě v zastoupení do postele k jeho vyčouhlé ženě! Studýnka se nemstí : "Ne - to néni haňba moje - hani mojej ženy ... Hale Habrůvka hať se stydí, že má takový syny. Hať si je potrestá sám Pán Bůh." "Hvězdou, kolem které se otáčel celý habrůvský svět, byl rychtář Cyrill." Z ničeho se zmůže na výnosný obchod i s hospodou, ale nakonec podlehne svodům a nástrahám vdané vesnické "Messaliny" Vrbčeny, která ho vysaje a přivede na buben. Cyrill rozbije rodinu, zničí děti a po požáru ve vsi si nakonec sám strčí hlavu do oprátky. Obrazy zpustlosti, mravní uvolněnosti, v níž autor, milující svůj kraj, vidí vliv města, střídají výjevy veselé, humorné, líčení práce na polích od podzimu do nové sklizně, obrazy přírodních proměn i folklór "mezi Slovany nejryzejší". Každá kapitola je datována po křesťansku : "Na den sv.Václava., Svatý Václave, vévodo české země - Té písně v duši moravského lidu jako by ani nebylo. Zná ji pouze z doslechu a skoro ani to ne." Jde o klasické dílo kritického a dokumentárního realismu, jehož potřebě důkladnosti vyhovuje forma kroniky, dosud dobře čtivé.\nSbírka francouzského básníka znamenající zásadní obrat k novým básnickým prostředkům subjektivní lyriky. Romance beze slov zahrnují přes 20 básní rozdělených do čtyř oddílů. V I. oddílu Zapomenuté drobné árie je využíváno tvaru písně a popěvku k vyjádření intimních citů (Pláče to v srdci mém). V II. oddílu Belgické krajiny přetváří dojmy z cest do elipticky budovaných obrazů (Charleroi), charakterizujících vztah básnický subjekt - objekt i okamžité citové rozpoložení subjektu. III. oddíl Birds in the Night je lyrickým monologem odrážejícím složitou situaci autorova intimního života. IV. oddíl Akvarely a anglickými názvy básní (Green, Beams) je poznamenán atmosférou anglického pobytu a tvarově se blíží II. oddílu. Některé básně jsou uvedeny moty ( Cyrano de Bergerac, Victor Hugo, Arthur Rimbaud a jiné) a datovány. Každá báseň představuje rytmicky i stroficky odlišný celek (dvojverší, trojverší, čtyřverší, pětiverší, šestiverší - počet slabik kolísá v rozmezí čtyři až dvanáct).\nVrcholné básnické dílo Fr. Hrubína má oři své lyričnosti výrazný základ epický, který umožnil i citlivé zfilmování. Volné verše bez rýmů se blíží básni v próze, básník překrošil padesátý rok, přicházel čas účtování. Živá zůstala vzpomínka na první citové vzplanutí, která s léty rostla do romantické krásy. Křehká reminiscence nás vrací k " noci všech nocí ", kdy poprvé nesl jako chlapec " břímě lásky a smrti ", z něhož vytryskl jeho zpěv. Příběh nesleduje chronologii, i když jsou jednotlivé části přesně datovány ( např. 28. srpen 1930 ). Jde o poetické blízkání vzpomínek a reflexí mezi daty tří posázavských poutí. Mladičká Terina, která rozžehla básníkovu imaginaci, byladěvčátken z maringotky. Dvacetiletý František jí má plné oči po deset dní na netvořickém náměstí, kde se spolu vznášejí na řetízkovém kolotoči při hudbě aristonu. Jsou žárlivě sledováni značně starším Viktorem od střelnice, který má s Terkou své úmysly. O to víc voní kradmé úniky nesmělých milenců a děvče nezmámí ani stříbrný hlas Viktorovy křídlovky s motivem Herkulových lázní. Když si před odjezdem hoch ukradne malé, neumělé políbení, chce se mu zpívat : " Jsem k zbláznění živý, / má křídla, zřasená v krvi žil a cév, / šíleně tepají. " Tatam je přízemní smyslnost přízemní Tonky, líčící na mládence. Těch dvacet let, "těch dvacet zlatoploutvých ryb", má i svůj protipól, trpělivě se vnuk stárá o dědečka po mozkovém záchvatu, který stále blouzní o domově své mladosti, a znovu a znovu prosí Františka, jehož už nepoznává : " Pane Sýkoro ... Pane Berko, doveďte mě domů. " V jediné noci se v srdci tak mladém setkává tíha lásky a smrti. ("Až před skokem stařec na chvilku procitá : " To jsi ty, Františku ?! ") Po třech necelých letech se na lešanské pouti znovu sejdou oba milenci. Je to jako závrať a příslib, touží spolu zlatě schořet v janovcích : " Což kdybysme se vzali ? - " Proč by ne ! " - A Viktor střeží každý krok a v Sázavě se voda zelená, " jako by se v ní všecka jeho žluč rozlila. " Ale zažárlí i František, když Terina přijde s Viktorovou čepicí. " Do smrti neuvidím udivenější oči. - Už nikdy nepřijdeš ... " A uplyne rok : " Poletím k Lešanům ... Poběžím rovnou na náves."- Tam ho omráčí nevyžádané Viktorovo sdělená : " Není s námi ! " " Kdo ? " zeptám se, jakobych nerozuměl. " Umřela na záškrt. V zimě." ... Až po dlouhých letech se s Viktorem setkali : " Ty mě neznáš ? " " Ne." " Já jsem Viktor." Obejmeme se kolem ramen a vyjdeme na spící náměstí. " Jeďme tam !" Kdysy dva sokové - navštíví spolu v noci hřbitůvek v Netvořicích a její už dvakrát vykopaný hrob. Zde - v tichu hluboké noci - "konec žalostné romance " odtroubé naposled píseň Viktorovy "flíghorny".\n151 a později až 645 sonetů sbírky má záměrně nárošné rýmové schéma : v každém 4 + 4 stejné rýmy ! Předzpěv tvoří časoměrná dvoujverší. Kollár chce českou poezii povznést k umění antiky a renesance ( elegické distichon, mytologické motivy, mistrovství znělky, inspirace Božskou komedií - nebe, peklo, průvodci básníkovi ... ) Předzpěv : Okolí Jeny, dříve slovanské, je nyní poněmčeno. Jen " les, řeky, města a ves změniti své jméno slovanské / nechtěli ". To závislá Germánie " zhanobila v jednom národu lidstvo celé ", neboť " sám svobody kdo hoden, svobodu zná vážiti každou ". Nová budoucnost vzejde jen " z ruky pilné ", ne z nářků. Snad pomůže prichýlení k velikému dubisku, které vzdoruje zhoubným časům ( Ruskou ). Děj pěti zpěvů : Na křivdu žaluje bohyně Sláva radě slovanských bohů, bůh lásky Mílek ztvoří z kvetoucí lípy spanilou Mínu. Tak nazýval básník svou životní lásku a první milostné znělky patřily jí. Kollár povýšil svou zbožňovanou na symbol slovanské budoucnosti. A žádá : " Nechce zlata, nápoje a jídla ... Slávo, matko milá / dej mi křídla ! " Může pak navštívit místa Slovanstvu svatá a památná od Sály k Labi i za Dunaj ( odtud názvy zpěvů ). Provázen Mílkem putuje sídly Polabských Slovanů, soudí jejich vraha Gera, zhlédne Svantovítův chrám v Arkoně, stane u hrobu komenského, na Řípu, Vyšehradu, výtězných bojištích i na Bílé hoře. Z našich velikánů se setkáme s hrdiny Rukopisů, s Libuší, s významnými Přemyslovci i s Karlem IV ., s mistrem Janem i s Žižkou. Verš pozdraví i "tichého génia Mladoně"(J. Jungmann) nebo Prokopa Diviše. A také významné bohatýry Polska, Ruska, Ukrajiny, Srbska, Bulharska, ... Rád zavítá i domů, do Bratislavy, do míst své mladosti. V 2. vydání přibyl 4. a 5. zpěv : Lethe a Acheron. Za řeky smrti a zapomnění sám básník nemůže. Ale dík listům božské Míny nahlédne do slovanského nebe, kde " ples, radost, rozkoš věkuje". Zde vzpomene velkých osobností slovanských, ale i těch, kteří nám prospěli. Německý filozof Herder, ale také náš Dalimil, " co myl Němce louhem ". V pekle se sejdeme s odrodilci, škůdci a zrádci (Milota z Děčic, ale i jezuité pálící knihy, ba Napoleon za přepadení Ruska ). Nejsilnější jsou verše volající po činech a po sjednocení nesvorných Slávů. Pak za sto let o nás zví svět v politice, kultuře i vědě. Přineseme světu poselství lidskosti.\nOdpolední listopadovou premiéru ve Stavovské divadle uvítaly publikum i kritika pochvalně. I kritický K. Havlíček pochválil v Pražských novinách, že Tyl zaujal celé hlediště a " nikdo neopustil divadlo nespokojen ". Lidé milují pohádky, ale tato hra mířila do života. Švanda má rád Dorotku, i ona miluje jeho, ale otec Trnka lásce nepřeje, dudák, který " nemá krajíc chleba jistého ", mu není vhod. Světák Šavlička," voják na dovolené ", prozradí, že ve světě " teď se vydělávají muzikou zlořečené peníze "! A tak náš muzikant odchází za štěstím. Na kraji lesa jej přemůže sen, to jeho matka, víla Rosava, touží, aby družky poznaly jejího syna, a protože " kdo pod korunou právem sedí, rád si prosem lidu svého hledí ", dostanou Švandovy dudy kouzelnou moc. - Švanda má úspěchy až "v neznámých zemích", že má i rozveselit princeznu Zuliku. To už se do jeho přízně vlísal jako sekretář Vocílka, příčinlivý jen pro sebe. Úspěch Švandu div nezkazí. Když se osm neděl nevrací, vydá se ho milá se starým Kalafunou hledat. Její kroky vede Rosava. Zastihnou Švandu bez peněz : " To jest - peněz jsem vydělal dost, ale to se ti sesype všude podivných lidí, ten chce to, ten chce ono - pak jsem musel dávat traktace - a pak mi peníze vylítaly. " - Švanda hraje u dvora před Zulikou a " její srdce takovou rozkoší naplní ", že dostane " rozkošný nápad. Vem si mě za ženu ! " Král nemůže dceři nic odmítnou, i Vocílka se přičiňuje, div že Švanda nekončí ve zlaté klícce. Statečná Dorotka za s Kalafunou proniká až na hrad, ale on se jich nezastane, když je stráž odvádí. Zasáhne Zuličin ženich Alamir a Švanda končí ve vězení. Ještě že " láska odolá i moci pekla ", synovi se zjeví matka Rosava, pomůže mu ven, i když se sama stává divoženkou. V jedné z nejpůsobivějších scén se domů vrací dobrák Kalafuna. Žena Kordula o něm nechce slyšet. Až když zacinká pytlíčkem tolárků. Tulák se dojatě výtá nejenom se čtyřmi dětmi, ale s celým svým starým, dobrým domovem. - Hůř pochodí Švanda. " Co chceš ode mne, " slyší Dorotku. " Ty by ses byl na to chladně díval, kdybych byla v tu chvíli umřela ! " Marně udobřuje, vysvětluje, a tak promluví furiant : " Teprve budu hejřit ... " Až nešťastná Rosava oblomí ušlechtilou, ale hrdou dívku. Vžďyť Švandovi hrozí nebezpečí : O půlnoci, na popravišti, kde bude hrát " hodům divých žen " ... Do Ďábelského reje - " Ve jménu Páně ! " zasáhne Dorotka a vyvleče dudáka z kola duchů. A zatímco Vocílka krade dudy, co už ztratily čarovnou moc, obejmou se Švanda s Dorotkou a s matkou, jejichž veliká láska dojme i královnu víl Lesanu, která z Rosavy snímá prokletí. Tyl dal hře vtipné, jadrné dialogy i vznešené verše promlouvajících víl, děj zpestřují kuplety s aktuálními postřehy a narážkami. Tak vzdává hold lásce, domovu, českému muzikanství, etice lidového myšlení. A dává podněty době, o níž platilo : " Železnice, parostroje, krámy, domy, fabriki, to teď rostlo jako z vody podle nové praktiky ".\n"Tak vám přečtu, co nám přišlo seshora z divize," řekl nadporučík a dal se do čtení z cyklostylovaného papíru: "Útvarové skupiny a jejich kultpropové zajistí plnění závazku uzavřeného k prvnímu máji 1951 ke dnu Armády v plnění FO a PPOV konáním zkoušek FO. Zkoušky FO proběhnou u všech útvarů současně v týdnu od 9. do 16. září." Na tomto místě se nadporučík odmlčel a zvedl významně zrak k rotnému, neboť týden, kdy se měly zkoušky konat, právě probíhal. Potom pokračoval: "Útvarové skupiny ČSM a kultpropové ve spolupráci s organizacemi strany, agitátory a politickými pracovníky zajistí . . .", jenže to už ho rotný neposlouchal, neboť potají sledoval mnohem zajímavější text pomalu vznikajícího kádrového posudku na Četaře Pavézu Antonína, nar. 21. 5. 1931 v Unhošti, na němž pilně a soustředěně pracoval poručík Hospoda. Četl: Doudpuh Paceza je tžídního bůvodu, coliticky, orůmwrně vyspělá. J uvědpělí, odddán lidicě-demogratiskému žřízení. Je beselé pivahy a v klektivu je oplíben. Scoje vojemské a sbazacké povunosti plní dobže. Je poněkut prutčí pobahy. Je derzy, odmliuvavý, ač není důstoj - tady to zatím končilo, ale protože nadporučík pořád ještě s náboženskou důležitostí citoval svůj dopis, mohl rotný dál nerušeně sledovat kladívka psacího stroje, váhavě uváděné v pohyb Hospodovými prsty. "n" otisklo se na papíře, potom rychle za sebou "iko" a po chvilce "m". Takto popisuje Josef Škvorecký pobyt Dannyho Smiřického ve dvouletém vojenském životě, během něhož dopodrobna poznal, co je to zelená blbost a úřední mašinérie.\nTěžká hodina je dobou dozrání chlapce v muže, snílka v bojovníka. Chlapec smí stavět vzdušné zámky, muž "alespoň skutečnou hospodu u silnice / pro ušlé poutníky a pro poutnice". Ač obě sbírky nedělí ani rok a půl, je atmosféra nové knihy od základu odlišná. Mizí hravá básnivost i radostný, důvěřivý vztah k světu. Básníkův hlas zvážněl, je v něm smutek, bolest, soud i bojové odhodlání : " ... svět musí být spravedlivý " (Kázání na hoře). Vysvětlení naznačí závěr běsně Jaro : "Na rohu ulice, / na ostří štěstí a běd / poznal jsem nejhlubší znamení tvá, / ó, jaro roku / 1922. " To ostří je v novém pohledu na společnost. V básni Tvář za sklem tenká hranice skla oddělí výrostka z ulici, kde je "bída a sníh", od světa lhostejného přepychu, kresleného v ironické karikatuře : " ... důstojní páni a vznešené dámy / ústa si probodli úsměvy, kravaty drahokamy / a v teple, hudbě a plyši / noviny na oči posadily si, / aby přes tyto brejla z papíru viděli, / že svět je veselý, / proteže sami jsou veselí / v kavírně Bellevue. " Wolkrův účastný vztah se z člověka zužuje na proletáře, společenské vyděděnce. Jde o dílo "proletářského umění", promýšleného básníkem i teoreticky. Kolem ještě doznívá dědictví vojny, je hlad a drahota, sociální a politické nepokoje zesilují zprávy z revolučního Ruska (báseň Fotografie). V básni Mirogoj se mrtvý z válečného hřbitova táží : " Pověz mi, živý, proč jsem umíral ? " Zima, hlad i počátky nemoci doléhají na autora i osobně, jak víme z jeho korespondence. Revoluční poezie myslí na prostého čtenáře. Pro něho se nová sbírka překvapivě vrací k epice. Děj je potavějším nositelem myšlenky. Jde o tři známé sociální balady (další zůstaly v pozůstalosti). Balada o nenarozeném dítěti skličuje příběhem chudých milenců, jejichž "dítě se nesmí narodit". V jejím doznění aspoň náznak naděje : " nenarodí se ? " - Nejúdernější je Balada o snu, která je vyznáním nové revoluční víry. " Tady jsou sytí, tady hladoví ... " Je-li svět "do půle rozťatý, umírá". Čím tedy ho léčit ? Jan a Marie baladickému zlu v závěru nepodlehnou. Jdou je smést v zástupu s druhými proletáři. "Nemají dobré srdce jen, ale též dobré pěsti." Wolker při tom zůstává humanistou. Plyne to z důrazné pointy : " Ruce jsou zbraně - srdce štěstí ! " Lyrika sbírky patří lásce, ale vždy zraňované a zrazované, často i otázce smrti (Pohřeb, Muž, Mirogoj). Ustupuje od křesťanského pojetí : " Neslaď řeč, kněže, blaženou duší ... " (Pohřeb). A Balada o očích topičových shrňuje emotivně a útěšně : " Dělník je smrtelný, / práce je živá, / Antonín umírá,/ žárovka zpívá : / Ženo má - ženo má, / neplač ! " - Spolu s básněmi inspirovanými léčebným pobytem u Jadranu uzavírá sbírku báseň Moře. Mezi dělníky a námořníky v přístavní krčmě si běsník upevňuje poznání, že "svět jsou jen ti, kteří jej živí, by z něho živi byli".\nTento ovidiovský žalozpěv vytvořil Machar ve Vídni, v "dobrovolném vyhnanství ", kde působil do I.světové války. Kompozice sbírky je promyšlená, básníkův jazyk je věcný, střízlivý, realistický, často až blízký próze. Jen místy se vyhne rétorskému ladění, jak je to dáno posledním knihy. Básník tuší, že přichází doba osudových zkoušek národa. A zatím představitelé obou našich politických táborů znají namísto činů jen "blýskavé fráze, hesla, slova, slova ". Machar ironizuje lpění našich politiků na starých pergamenech, historických právech Koruny české, místo aby vyzvedli naše přirozené jádro na sebeurčení. Šidítkem jsou mu báchorky o zlaté minulosti a světlé budoucnosti. Laciný optimismus jen uspává potřebu ustavičného usilování a boje. Básníkův posměch stíhá " drobečkovou českou politiku ", jalové pletichaření poslanců před poloprázdnými lavicemi říšské rady. Místo slovanské myšlenky kdysi tak romantické se už jen kramaří, hodí-li se to, prodá " bratr bratra ". S respektem i nostalgií se dílo vrací i k odkazu Velké revoluce francouzské. Machra děsí Evropa, jež " postavila k ochraně míru, pro štěstí národů - les bajonetů ". Hledí " s děsem " vstříc blížící se " bouři divé a hrozné ". V epilogu vybízí k soustředění sil pro lásku k otčině, po které se mu stýská.\nHra Zahradní slavnost z roku 1963 zahájila etapu českého absurdního divadla. Autor poučen na dílech světového absurdního dramatu ( Ionesco, Beckett ) vyjádřil velmi otevřeně společenské klima v Československu na počátku šedesátých let. Jednoduchý děj vychází ze znalosti psychologie českého člověka středních vrstev, jedož zásadami je : do ničeho se neplést, nevyjádřit přesně svůj názor, ale pokusit se využít situace a získat nějaké výhody. I hrdinové Zahradní slavnosi - manželé Oldřich a Božena Pludkovi se svými syny Hugem a Petrem jsou těmito typy. Jejich přizpůsobivá životní filozofie zapadá dobře do celkového společenského marasmu, který je vykreslen v postavách zdánlivě o něčem rozhodujících ( pracovník Zahajovačské služby Plzák, její ředitel, tajemník i vlivný muž " v pozadí " Kalabis ). Když je Hugo Pludek poslán svými rodiči na zahradní slavnost likvidačního úřadu hledat údajně vlivného Kalabise, rozjede se absurdita hry na život. Strach o své postavení, znemořňují normální myšlení, i snaha přizpůsobit se společenské normě za cenu ztráty vlastní identity a obludná podřízenost fungování byrokratického mechanismu vyúsťují v jeden logický závěr - hlavní hrdina Hugo Pludek si při své úspěšné výpravě za získáním lepšího společenského postavení osvojuje potřebné znaky myšlení a chování tak dokonale, že ho vlastní rodiče nepoznávají. Autor volí pro vyjádření absurdity života specifické výrazové prostředky. Jedná se zejména o vršení a opakování nic neříkajících frází, vycházejících z dobového funkcionářského slovníku, používá výroky a slogany z tadičního kulturního povědomí v ironickém vyznění, některé repliky jsou ve slovenštině a ruštině. Hrdinové se nemohou dorozumět, myšlenky, které pronášejí, se stávají bezobsažnými, neboť nikd


26. prosince 2012 9:35, aktualizováno 9:35\nMilan Kučera působil na krajském soudě. | foto: Slavomír Kubeš, MAFRA\n"V předchozí práci na krajském soudu jsem měl na starosti kontrolu činnosti jeho okresních soudů. Byla to atraktivní zajímavá práce, poměrně náročná z hlediska právnické profese," říká Kučera.\nSedmapadesátiletý rodák z Kladna je absolventem Právnické fakulty Univerzity Karlovy. Po škole pracoval na ministerstvu vnitra na úseku legislativy práce. Po přestěhování do Českých Budějovic v roce 1983 nastoupil na Krajské ředitelství policie Jihočeského kraje, kde začínal jako personalista a od roku 1991 se stal ekonomickým náměstkem ředitele. U policie skončil v roce 2010, poté působil půl roku na ústředí České správy sociálního zabezpečení a nakonec pracoval na krajském soudu. Je ženatý, má dospělého syna. Relaxuje při cyklovýletech, pěších túrách a při práci na zahradě.\nU soudu jako nezávislý odborník prověřoval správnost postupů a určoval rizika, případně odhaloval nedodržení zavedených postupů. Bylo to náročné i odpovědné, ale zkušenému právníkovi zvyklému pracovat na manažerských postech se to zdálo příliš fádní a pasivní.\n"Vzhledem k mé předchozí kariéře jsem hledal něco dynamičtějšího. To, na co jsem zvyklý - být mezi lidmi, organizovat činnost, aktivně se zapojovat pod tlakem do rozhodovacích procesů, do řešení otevřených problémů," popisuje sportovně vyhlížející muž.\nA když zjistil, že krajský úřad hledá nového ředitele, neváhal s podáním přihlášky do výběrového řízení. Ačkoli o prestižní pozici usilovalo dalších sedmnáct uchazečů, nakonec to u komise odborníků vyhrál jak v testech, tak i při osobním pohovoru a ministr vnitra ho do této funkce jmenoval.\nMísto adventního zklidnění a shánění dárků se proto musel nový šéf krajského úřadu pustit do rychlého ukončení rozdělané práce u soudu a stěhování na nové působiště.\nNový šéf krajského úřadu je připraven co nejrychleji proniknout do problematiky úřadu, seznámit se s kompetencemi odborů a pochopit všechny souvislosti.\n"Mám zkušenosti zvenčí, může to být do jisté míry inovativní. Je to možnost porovnání, berte to tak, že do organizace, která je zavedená a uzavřená, přichází někdo s jinou zkušeností. To znamená, že se musí zapracovat a seznámit a potom může svoje dosavadní dlouholeté zkušenosti, které jsou přenositelné, aplikovat v podmínkách nového působiště," vysvětluje.\nV požadavcích na svoji pracovnu je nový šéf krajského úřadu nenáročný. Nehodlá tam nic měnit, z předchozího působiště si přinese pouze sochu spravedlnosti a sošku Náměstek roku, která je kopií ceny Oscara.\n"Nové práce se nebojím, něco podobného v menším rozsahu už jsem dělal. V oblasti veřejných zakázek je mým krédem, aby všechny byly nejen transparentní, ale také kontrolovatelné. Vím, že to je nyní předmětem rozsáhlé diskuse a pochybností," líčí Kučera, který se od manažerské práce a s ní spojené psychické zátěže nejlépe odreaguje aktivním pohybem. Nejen cyklovýletem nebo turistikou, ale klidně také prací na zahradě.\nA jaké má ambice v novém působišti? "Chtěl bych, aby lidé krajský úřad vnímali pozitivně. Aby byl efektivní, moderní, aby působil navenek seriózním dojmem, aby ho občané kraje vnímali jako svůj úřad, kde najdou vždy patřičnou odezvu. A také, aby tu zaměstnanci chodili rádi do práce, byly tu otevřené vztahy a nedocházelo k intrikářství," přeje si nový šéf krajského úřadu.\nHledá se ředitel krajského úřadu. Plat? Podobný, jako má hejtman\nTémata: Jihočeský kraj, Kladno, krajský soud, Milan Kučera, Česká správa sociálního zabezpečení (ČSSZ), iPad, Jihočeši 2012, Ministerstvo vnitra, Pohovor, Socha, Univerzita Karlova, výběrové řízení\nAtraktivní pozemek s výhledem na Lipno


Prodej, rodinný dům, 1923 m2, Mladějov - Svitavy, prodám\nHlavní stránka > Reality > Prodej > Domy > Inzerát č. 80597748\nProdej, rodinný dům, 1923 m2, Mladějov\nV malebné obci Mladějov na Moravě Vám nabízíme rozestavěný rodinný dům s rozlehlou zahradou. Dům má sedlovou střechu, krovy z KVH hranolů, plný prkenný záklop, nachystán na falcovou plechovou krytinu. V zemi jsou položené elektrické kabely od rozvaděče k domu a ke garáži. Jsou nachystány trubky z domu k ČOV a svodu dešťových vod. Vše podrobně popsáno v projektové dokumentaci, včetně garáže i sauny. Platné stavební povolení z ledna 2017. Na pozemku obývatelná zahradní chatka. Dům je ideální pro mladou rodinu s dětmi, v blízkosti unikátní turistická atrakce, Mladějovská úzkokolejka a muzeum. Srdečně zveme na prohlídku. Naším klientům pomůžeme s výhodným financováním.\nLokalita: Mladějov na Moravě\nPlocha: 1923 m²\nEvidenční číslo: 608497


Akce: kování STAR\nAkce: 50% sleva na cyklo a motozámky\nDomácí stěnový trezor s odemykáním na klíč, kód nebo kód a otisk prstu. Cenově dostupná řada trezorů pro zabezpečení cenností nižší hodnoty. Varianta určená pro montáž do zdi.\nDomácí trezor s odemykáním na klíč, kód nebo kód a otisk prstu. Cenově dostupná řada trezorů pro zabezpečení cenností nižší hodnoty.\n6 681.82 Kč\nTrezor Home Safe\n8 338.84 Kč\nBezpečný trezor ideální pro domácí použití. Vyrobený a testovaný v Německu. Dvojité stěny, speciální protipožární vrstva. Různé velikosti. Možnost odemykání na kód nebo klíč.\n11 954.55 Kč


Předvolební lifting | Anakinovy zápisky\nTřeba taková Jana Bobošíková — ta se mi zdá, že vypadá mladší, než když kandidovala v minulých volbách. Pokud ovšem vypadá, jako by se vrátila po několikaletém pobytu v lázních, těžko mne přesvědčí, že v Evropském parlamentu byla účastna stresu a pracovního vyčerpání z boje za Českou republiku. Holt mladší vzhled ještě neznamená větší důvěryhodnost.\nKdo nebyl placen z prostředků Evropské unie, musí při rekonstrukci svého vzhledu volit úspornější varianty. Skoro úplně zadarmo je „Photoshop lifting“, tedy počítačová úprava fotografií a billboardů před tiskem v grafickém editoru Photoshop. „Photoshop lifting“ je využíván velmi široce. Jen je ovšem třeba znát míru, abyste nedopadli třeba jako Olga Zubová. Ta je billboardech tak „vyliftovaná“, že jí vedle vrásek zmizely skoro všechny rysy obličeje. A tak na nás civí jen takový beztvarý měsíček.\nanakin 02. 06. 2009, 8.43 h. 0 5155×\n« Letní plavecká sezóna začala\nPolitická reklama na webu »


Francois Bayrou, šéf malé středové strany Svaz pro francouzskou demokracii, podle průzkumů dýchá na záda favoritům Nicolasi Sarkozymu a Ségolene Royalové. Oba se bojí, že je podceňovaný politik v cílové rovince prezidentského závodu předežene. Jako chovatel závodních koní s tím má dost zkušeností.\nKral Jindra IV byl kus chlapa\nmel 2 metry, desitky milenek a urcite nedojil kravy . Holt kazdej chlapek z Pyreneji nebude stejny (i kdyz soude podle syna, jsou baskicke geny k nezapreni)\nBude to taky takovej jouda ...\n... ale furt lepší než ta afektovaná obstarožní pinda ... Aby jim nenatrhl prdel Le Pen ...\nDoji kravu jednou rukou, zatimco ridi traktor druhou! S takovym umenim ukazuje, ze je to ten nejvhodnejsi kandidat na francouzskeho prezidenta\nTen nejlepší kandidát!\nUž když se podíváte na počet jeho dětí - 6!!! Kdyby se chovali všichni bílí etničtí Francouzi jako on, nevypadala by dnes Francie tak zdegenerovaně, kdy 10-20% obyvatelstva (nikdo neví kolik přesně) je cizí rasy.\nRe: Ten nejlepší kandidát!\nChlapek je klasicky vzdelanej, ale prace rukama mu neni cizi a jeste ma sest deti...skoda ze takovych Evropanu nemame vic, obzvlast v politice.\nRe: Re: Ten nejlepší kandidát!\nSkoda ze takovych a jinych socialistu neni co nejmene.\nFrancie je na tom obdobne jako ve tricatych letech dvacateho stoleti ... nabubrela a zijici ve svem mytu La grande France ... Z toho ji az vyvedlo zdrcujici vitezstvi Wehrmachtu ... Misto toho, aby prehodnotili sve postoje, tak opet zabredli do toho jejich samoliobeho marasmu ... Je z toho nevytahne zadny tamejsi politik ... ale vpad Bundeswehru nebo zdrcujici porazka ustedrena Royal Navy ... Coz vsak nepripada dnes v uvahu, takze Francie je minulost.\nRe: Bundeswehr ...\nKtera byla ta zdrcujici porazka od Royal Navy? Snad ne Mers el Kebir? Priplout jako spojenec a nasledne napadnout lodstvo sveho spojence v zalivu kde se nemuze branit to bylo (bez ohledu na pragmatickou stranku veci) opravdu velke vitezstvi.\na je to nutné\naby byl adept na hlavu\n... no zetore?\nTen je dobrý ...\nTakového týpka bychom potřebovali taky\nRe: Jeho krava\nKolik knih napsala jeho kráva (tedy kromě té, která je částí jejího žaludku)?\nRe: Re: Jeho krava\ndvě: Bachor a Čepec\njá bych mu to přál\nmám Francii rád.\nRe: já bych mu to přál\nRe: Re: já bych mu to přál


Pražské letiště získalo zlatou medaili za svůj med | PrahaIN\nfoto: Se svolením Letiště Praha/Včelín na pražském letišti\nV rámci každoroční soutěže Český med získalo Letiště Praha již osmou zlatou medaili za med květový a také certifikát prokazující splnění přísných podmínek normy Český med. Zdá se vám to zvláštní? Letiště má svůj med? Ano, je to pravda, chov včel probíhá na Letišti Praha od listopadu 2011 za účelem biomonitoringu, neboli k vyhodnocení vlivů letecké dopravy na kvalitu životního prostředí.\nLetiště Praha v soutěži Český med letos dosáhlo stoprocentního hodnocení v parametrech jako je obsah vody, sacharózy, elektrické vodivosti, správnost údajů na etiketách a estetický dojem z celého balení medu.\n„Chov včel probíhá na Letišti Praha od listopadu 2011 za účelem biomonitoringu, neboli k vyhodnocení vlivů letecké dopravy na kvalitu životního prostředí. Rozbory pylu a medu zadáváme akreditované laboratoři Vysoké školy chemickotechnologické. Monitoring pomocí včel je pouze malou výsečí z celkového monitoringu životního prostředí, v rámci kterého letiště sleduje zhruba 40 parametrů nad rámec legislativních povinností,“ sdělila ředitelka ochrany životního prostředí Letiště Praha Soňa Hykyšová.\nLetiště rovněž využívá již druhým rokem moderní online monitoring včelstev – ProBee. Tam se sleduje hmotnost úlů, teplota ve včelím chomáči a zvukové projevy včelstva. Sledování hmotnosti napoví včelařům, kdy je nutné přidávat nástavky, kdy se pustit do vytáčení medu nebo zda mají včely dostatečné zásoby na zimu.\nSledování teploty zase pomáhá určit vhodné načasování podzimního ošetření proti infekčnímu onemocnění varroáze. Včely vydávají zvuky různých frekvencí, z čehož se dá poznat, zda například nedostatek zásob nebo naopak významná snůška, přehřátí včelstva, nemoc nebo rojová nálada.\nLetiště Praha, med, včely,


Vláda testuje hranice občanské společnosti a potenci Evropské unie, říká rumunská novinářka | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy ze světa | Související témata: Rumunsko protivládní demonstrace Bukurešť reforma soudnictví\nDesetitisíce lidí v pátek demonstrovaly proti krokům rumunské sociálnědemokratické vlády. Demonstrace na sociálních sítích svolali Rumuni pracující v zahraničí.\nVečer se protesty změnily v násilný střet s policií při kterém se zranilo na 450 lidí. Zásah policie už vyšetřuje státní zástupce.\n„Sociální demokracie v čele s Liviem Dragneou testuje, kde jsou hranice občanské společnosti i to, jak potentní je Evropská unie se svými zásahy na obranu demokracie v Rumunsku,“ říká bývalá rumunská novinářka Cristina Muntean, která od roku 2004 žije a podniká v České republice.\nDemonstrace pokračovaly i v sobotu.\nRozhovor Praha/Bukurešť 17:45 11. 8. 2018 (Aktualizováno: 22:14 11. 8. 2018) Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nPáteční střet demonstrantů s policií v Bukurešti. | Foto: AP Photo/Raed Krishan | Zdroj: ČTK\nProč jsou počty zraněných při včerejší demonstraci tak vysoké? Proč došlo ke střetům s policií?\nVčera (v pátek, pozn. red.) se účastnilo demonstrace asi 100 tisíc lidí, to je oproti protestům v únoru 2017 o 200 tisíc méně, ale přesto tehdy byly protesty poklidné. Včera to bylo jinak. Už od oběda byly bezpečnostní složky na místě velmi nervózní a zasáhly v okamžiku, kdy na místě bylo už jen tisíc lidí.\nNarodila se v roce 1981 ve vesničce Sacamasi v rumunské Transylváni. Vystudovala novinařinu na Fakultě žurnalistiky a masové komunikace Univerzity v Bukurešti a v Institutu masové komunikace Univerzity Stendhal ve francouzském Grenoblu. Do Prahy se přestěhovala v září 2004. Od roku 2005 do 2010 pracovala jako reportérka, specializovaná redaktorka a vedoucí redakce anglicky psaného ekonomického časopisu Czech Business Weekly. Od roku 2010 podniká v oblasti mediální a korporátní komunikace.\nV tomto okamžiku přichází od protestujících a od institucí velmi protikladné zprávy, nedá se proto říct, co se přesně stalo a kdo za to může. Státní zastupitelství už zahájilo ve věci vyšetřování a mělo by se snad brzy objasnit, kdo dal pokyn k takové intenzitě zásahu.\nProti čemu se teď v létě protestuje? Jde spíš o ekonomickou situaci, nebo justiční reformu?\nV Rumunsku byly v prosinci 2016 volby a tehdy země spala: volilo jen 38 procent Rumunů. Vyhrála sociálnědemokratická strana, která pak ve sněmovně v koalici se stranou ALDE získala většinu, kterou má dodnes. Vláda dělá ekonomické zásahy, které jsou krátkodobě zaměřené na odměňování vlastní skupiny voličů, tedy zvýšení důchodů, zvýšení mez ve státní správě, zvýšení dávek.\nVládní strana také cítila prostor k zásahu do trestního řádu. Účelem je, aby se lidé, kteří byli odsouzení za korupční aféry, vyhýbali vězení a aby jim zůstal majetek, ke kterému se dostali na základě protiprávní činnosti. A děje se to, protože předseda sociálnědemokratické strany je už dvakrát odsouzený. Naposledy letos v červnu a má před sebou ještě dva soudy kvůli zneužití evropských soudů a praní špinavých peněz.\nProtesty tentokrát organizovali Rumuni pracující v zahraničí. Jak velkou hrají v demonstracích roli?\nRumunsko má velký počet expatů, tedy lidí pracujících v zahraničí. Oficiální čísla mluví o 3 600 000 Rumunů, neoficiální budou ale ještě vyšší. Jen loni poslali tito lidé ze zahraničí do Rumunska na 4,3 miliard eur, což je stejné číslo jako výše zahraničních investic, které Rumunsko loni dokázalo přilákat do země. Na rodné zemi jim záleží, žijí v demokratických podmínkách a vidí, že lze žít důstojně.\nDá se tedy říct, že expati se organizují a pořádali ty páteční demonstrace?\nProtesty v Rumunsku vznikají díky sociálním sítím a velmi organicky. Neorganizuje je žádná opoziční strana. Někdy na začátku roku vznikla událost na facebooku, ve které se řeklo, že se 10. srpna lidé sejdou na Náměstí vítězství v Bukurešti. Facebook je jeden z nejdůležitějších komunikačních kanálů i proto, že nás tolik žije v zahraničí. Ta kultura organických protestů je v Rumunsku už od konce roku 2015 a demonstrací po tragickém požáru v nočním klubu Colectiv.\nJeli tentokrát do Bukurešti i Rumuni žijící v Česku?\nSpousta mých známých v České republice tam jela. Sama jsem tam teď nemohla být, ale spousta jiných známých z Česka tam je. Není to ale jen protest diaspory, na protestu v Bukurešti byli všichni.\nV pátek se demonstrovalo i v dalších rumunských městech, tam ale měly demonstrace relativně klidný průběh, informovala agentura AP. | Foto: Inquam Photos/Liviu Florin Albei | Zdroj: Reuters\nOhrozí nějak páteční policejní zásah pozici vlády? Dá se očekávat pokračování demonstrací a třeba demise vlády?\nStoprocentně se dá očekávat zesílení protestů, všichni, kteří byli demonstrovat včera, půjdou dnes znovu do ulic. Vzhledem k vyšetřování pátečního zásahu policie, lze předpokládat, že v sobotu budou postupovat bezpečnostní složky mírněji.\nSociální demokracie v čele s Liviem Dragneou testuje, kde jsou hranice občanské společnosti i to, jak potentní je Evropská unie se svými zásahy na obranu demokracie v Rumunsku. Jsou to testy, které jim ukážou, jak daleko mohou jít v ochraně vlastních zájmů. Strana bojuje o svoji budoucnost. Můžeme třeba očekávat demisi ministryně vnitra, možná si sociální demokraté uvědomí, že zašli příliš daleko a mohou se zbavit Dragnea… ale Rumunsko je pořád země extrémů, takže můžeme jen spekulovat.\n„Jsem smutná, že teď nemůžu být v Bukurešti. Tohle jsou situace, u kterých cítíte, že mění budoucnost země. Přála bych si, aby to byl zlomový bod. Myslím si, že to nastane tehdy, kdy se Rumuni žijící v zahraničí rozhodnou vrátit domů a pracovat, fungovat a žít tak, jako jsou zvyklí na západě. To bude zlomový bod. Jestli tenhle protest spustí vlnu návratu Rumunů – to ale nevím.“\nJakou roli v tom hraje prezident Klaus Iohannis? Na facebooku už zásah zkritizoval.\nJe to garant stability. Rumuni v zahraničí jsou s ním spokojeni, diaspora měla lví podíl na jeho zvolení ve druhém kole. Je to velký stratég, ale zároveň je velmi pomalý. Pochází z Transylvánie a tam máme takové vtipy, že lidi pocházející z Transylvánie jsou trochu pomalejší (smích). V okamžiku, kdy prezident reaguje, směřuje situaci spíš ke kompromisu. Velmi si uvědomuje, že je to dlouhodobý boj, jako na šachovnici.\nJsou podle vás současná situace v zemi a kroky sociální demokracie srovnatelné s postupem vlád v některých dalších východoevropských zemích?\nKvalita v celé střední a východní Evropě degraduje – vidíme to v Maďarsku, Polsku, bohužel i v Česku. Jsou tu zásahy, které legitimizují neetické chování – mít premiéra, který je vyšetřovaný, to by žádná zdravá demokracie neměla akceptovat. Rumunsko je pořád členem EU a v okamžiku, kdy demokracie v Rumunsku degraduje, vliv Turecka a Ruska bude o to silnější. Proto to, co se děje v Rumunsku, je relevantní pro celou Evropu.\nUž jste zmínila, že rumunská opozice není hlavním organizátorem akcí. V jaké je teď kondici, může být pro vládu konkurentem?\nMyslím si, že se chová jako česká opozice. Rumunská Národní liberální strana má máslo na hlavě z minulosti, na druhou stranu, mladé strany nemají ještě politické zkušenosti a moc s liberální stranou nechtějí spolupracovat. Opozice je tím pádem roztříštěná. Protestující Rumuni teď vědí, co chtějí, ale nevědí, komu své požadavky sdělit a do koho vložit svou naději a vůli.\n'Justice, ne korupce!' Desetitisíce Rumunů pokračují v protestech proti rychlé reformě justice


GRADACE KŮROVCE JE PŘIROZENÝ PROCES\ncož dokazují např. studie v sousedním národním parku Bavorský les, kde přibližně po pěti letých intervalech kůrovcová kalamita vždy samovolně odezněla. To, že se Stráský a spol chlubí "cizím peřím" se samozřejmě dalo čekat, jelikož potřebují obhájit své ilegální postupy a zbytečnou a nadměrečnou těžbu. Kdyby tam nepokáceli ani smrček a neodkornili ani jednen kmen, pak by situace byla dovolím si říci stejná Naopak nezákonné a zbytečné použití pesticidů tamější přírodě jistě zrovna neprospělo.. zahubilo pravděpodobně pár desítek brouků kůrovce, ale s nimi i další desítky chráněných a ohrožených zástupců rozličných druhů hmyzu.\npočasí bylo letos opravdu pro kůrovce velmi nepříznivé. Proč to nejsou zdejší diskutující schopni přiznat? V každé lesnické učebnici, která se kůrovci zabývá, tyto informace jsou. Miliony broučků letos pochcípaly zcela bez zapříčinění pana Stráského. Můžeme dále polemizovat, jakou část efektu mělo počasí a doznívající cyklus a jakou část zásahy, ale nehodnoťte hned odezdi ke zdi!\nA ještě musím reagovat na nařčení, že prý zelené neziskovky nedělají nic pro přírodu. To samozřejmě není pravda, každoročně se pořádá mnoho akcí, ať už je to kosení luk, sázení stromů, boj proti invazním rostlinám atd. I vy se můžete zapojit! Například Hnutí Duha již 15. rokem pořádá týdny pro les a krajinu: hnutiduha.cz;#91;backPid]=15&cHash=a629517517\npro mne neuvěřitelná drzost\njak tito hygieně se vyhybající tvorové, nedocenění vědátoři , konzumenti eráru a naprosto pro společnost zbyteční lidé přivlastnují zásluhy rozumného postupu současného vedení parku , byl jsem letos sázet a ani jedno toto čuně tam nebylo není divu práce smrdí co ekoteroristi\nRe: pro mne neuvěřitelná drzost\nVaše blábolivé urážky mají nulovou vypovídací hodnotu, kromě jedné: kdokoli použije tvrzení, že je někdo "zbytečný pro společnost", je kolektivistický autoritář. Takoví lidé udržovali u moci totalitní režimy jako nacismus a komunismus a radostně jim přisluhovali.\nNebudu řešit, jaxte přišel na to, že tihle lidé se vyhýbají hygieně, možná když jste pár dní v lese a snažíte se bránit ilegální těžbě, tak tam vaničku a svoji kosmetickou sadu vždycky nemáte Vědátoři v téhle zemi jsou jedni z mála, kdo disponuje ještě alespoň nějakou inteligencí (..Vy nebudete z oboru že ;) Zbyteční lidé jsou maximálně ti, co jiné označují za zbytečné, viz. nacisté a jiní, jak tu už někdo též psal. A copak jste byl sázet? novou monokulturu smrku někde v údolí, další sváču pro kůrovce..? doplňte si případně alespoň trochu zvdělání co se lesních ekosystémů týče a pak tu něco pište hm, třeba už to nebudou takovéhle plky..\nDovolím si oponovat, protože reakce chytráků jako jste vy mě vysloveně s..... Jsem proti zásahům které provádí současné vedení NP, jsem pro přirozenou obnovu a práce se rozhodně nebojím.\nKromě studia zoologie (biologie, mj, se zajímám trochu i o lesnictví) si normálně přividělávám prací (snažím se i podnikat) a i doma jsem od mala pracoval a to i v hospodářském lese a dokážu ocenit práci mabuálně pracujích. Myslím si, že mám nakáceno (v hospodářském lese), doma naštípáno a nařezáno víc, než všichni tihle kecalové o nemakačenkách ekoteroristech (kam z jejich definice spadám). A mezi "ekoteroristy" jak nás nazýváte znám hodně lidí, co chodí pracovat manuálně, dost často jen pro dobrý pocit.\nProč nechodí sázet na Šumavu je to, že nechtějí tímto počinem podporovat vedení NP, které se tím pak chlubí.\nkdy se objeví první magor, který bude chtít chránit nějakou člověka napadající bakterii.\njá taky a jako vědec bych byl rád tím prvním - budete mou první pokusnou osobou? řekněme nějaká průjmová bakterie, šlo by? je to sice pro Vás výzkum malinko na "hovno", ale zmíním se o Vás při přebírání Nobelovky, a to se vyplatí!\nvždycky je lepší dělat alespoň něco preventivně, než čekat na pohromu. Jenže tohle ti fanatici nechtějí slyšet. V dnešní době jsou tyhle spolky tak zprofanované, že i kdyby to myslely opravdu dobře, tak už jim stejně nikdo nevěří ..\nJediný způsob jak omezit kalamitně přemnoženého kůrovce\nje zabránit mu vylétnout z napadených stromů. Příroda v hospodářských lesích založených na stejnověkých a převážně monokulturních porostech geneticky nepůvodních smrků (většina šumavských lesů vč. přísně chráněných porostů v 1. zóně NP) může pomoci - např. letos pomohly mrazy začátkem května...\nA ekologisti, kteří si myslí , že z takových lesů mávnutím kouzelného protku vzniknou bezúdržbové přírodě blízké lesy, by se měli vrátit do školy a něco se o přírodě naučit. Studiem religionistiky, či politologie toho nedosáhnou.\nRe: Jediný způsob jak omezit kalamitně přemnoženého kůrovce\nVaše tvrzení je pravdivé, i když jinak, než se domníváte. Množina všech, kteří se domnívají, že se ze smrkových plantáží stanou bezúdržbové porosty blízké původním mávnutím kouzelného proutku, je totiž prázdná a o všech prvcích prázdné množiny platí každé tvrzení - včetně trapného pokusu o urážku, že všichni studovali humanitní obory a tudíž problému nerozumí.\nto je vtipne, nikdy nic neni spravne. Kdyz kurovce pribyva, je to kvuli zasahum cloveka, kdyz ho po zasahu cloveka ubyva, je to prirozeny prirodni cyklus :)))\ntakze v jejich pojeti maji vzdycky pravdu oni, nikdy ne ti, co uprednostnuji aktivni zasahy. proti tomu se uplne dobre branit neda:)\nNechci se ekoposuku nejak vyrazne zastavat, ale v tom, ze "zlaty broucek" pochcipa po par letech sam maji pravdu. To, ze ho na jednom miste za drahe penize necha park mirne omezit na veci nic moc nemeni.\nHlavni zasah cloveka, kvuli kteremu kurovce pribylo probehl pred nekolika staletimi. A s tim se ted uz opravdu moc delat neda.. Tedy da, ale na to "hospodari" nikdy nepristoupi. :]\nMe osobne zaujal spis hlod, ze Srni a Prasily jsou v zapadni casti Sumavy... pritom se jedna u Sumavu centralni.. stovka kilaku sem nebo tam. :]\njasně, to máš pravdu, brouček opravdu pochcípá sám, ale je tam jedna podmínka, jen ve chvíli, když nebude mít co žrát .. :) :) :)\nJe prokázáno, že tam, kde vede dálnice, se kůrovec vůbec nevyskytuje.\nNe tak docela. I stromy maji obranne latky, jen jim trva trochu dele nez je vyprodukuji. :]\nPak samozrejme pomuze to hlavni, ale drahe.\nObnovit puvodni slozeni lesa.. a to je levnejsi ta chemie. (i kdyz je v podstate na prd)


Firmy, co si stojí za svými produkty | Top-ArmyShop.cz\ntop-armyshop.cz Magazín Firmy, co si stojí za svými produkty\nFirmy, co si stojí za produkty, děj se co děj\n19.07.2019 | Zábava, volné chvíle | Petr Hájek | Doba čtení: 3 minuty\nKdyž přijde na vybavení (a speciálně toho zálesáckého rázu), existuje řada firem, jenž si je svými produkty natolik jistá, že nabízí i jiné, nežli standardní záruky. Asi není třeba zdůrazňovat, že s takovými věcmi si člověk přijde za svoje finance nejvíce „na své“.\n„Nože od Victorinoxu jsou legendárním křížencem mezi multi-toolem a nožem. Dnes se zde objevují i mnohé inovace poplatné naší době, jako třeba flash-disky. Je faktem ovšem, že jak roste počet udělátek, roste tím nejen jejich cena a hmotnost, ale navíc také tím hůře se pak drží v ruce a na nějaké dlouhodobější vyřezávání to moc není… “\nObvykle se říká, že „dostanete to, co zaplatíte“, což je obvykle pravda, nicméně některé firmy o sobě mají natolik zkreslený pohled, že to snad ani není možné (nemůžeme jmenovat, jelikož by nás buď žalovali nebo si již nikdy nezadali reklamu…). Na druhou stranu, jsou firmy, co mají nejen mimořádně kvalitní materiály a produkty, ale i uživatelskou podporu. Jsou tedy hodny své ceny.\nMimořádně kvalitní produkty bývají dražší, jelikož bývají zhotoveny z velmi kvalitních materiálů, zkušenějšími lidmi, s dražšími nástroji, … To vše se logicky odrazí na ceně.\nJaké firmy mají dnes pro zákazníka nejlepší záruky?\nJe faktem, že podobné firmy obvykle fungují takto v globálním měřítku, je to ale jejich libovůle mít nějaké lokální odchylky (třeba v ČR jsou některé palné zbraně i 2-3x dražší jako v USA), popřípadě jsou zde jisté drobnosti vynucované místními zákony. Je tedy možné, že právě u nás budou věci trochu jinak.\nPřipomínáme ještě, že firmy níže jsou ze staré školy, moderní výroba u většiny z nich již ale prakticky vždy probíhá v Číně, Taiwanu, …\nLeatherman – na její produkty je záruka 25 let a neptají se skoro na žádné otázky. Oprava i náhrada je zadarmo a připomínáme, že stojí za některými vynikajícími multi-tooly (třeba LEATHERMAN - Wingman Multitool).\nLeupold – opět celoživotní záruka.\nOrvis Fly Rods – záruka na produkty dosahuje 25 let a týká se náhrady za jakoby zlomený prut.\nKershaw – nové ostří nahrazují za manipulační poplatek 10 USD.\nLL Bean – jestliže nejste spokojeni s jejich produkty, můžete je vrátit do jednoho roku (u nás do měsíce jak známo). I po jednom roce berou záruky po zvážení, když půjde zcela zjevně o chybu materiálu nebo snad výroby.\nSnap-on Tools – opět celoživotní záruka.\nTupperware brand – mnoho z produktů je kryto celoživotní zárukou na mnoho typů poškození.\nVictorinox Swiss Army Knives – když nepočítáme zneužití a špatné použití, tak tato firma garantuje, že vám tyto nože vydrží celý váš život. Všechny jejich nože a nástroje jsou kryty touto zárukou.\nJansport – i zde je u těchto batohů celoživotní záruka bez otázek.\nCraftsman Hand Tools – opět celoživotní záruka.\nNa jaké věci je dnes ještě nadprůměrná záruka?\nJe to sice již trochu mimo náš obor, ale faktem je, že to vše stále můžete použít k survivalovým účelům (můžete s jejich pomocí klidně studovat techniky přežití na YouTube, číst, …):\nModerní paměťové karty – dle výrobce, ceny a typu mívají záruky i 5-10 let.\nPaměti do notebooků a tabletů – též se liší, nicméně typicky též mívají záruky 3-5 let. Na některé nejdražší bývá i 10 let či doživotní.\nSSD a HDD disky – tato ukládací média jsou ve své nejdražší variantě do továren často se zárukou nad 24 měsíců též.


Pánská trička a trika | Strops.cz\nDomů » Trička\nTrička a trika pro muže\nZobrazeny položky 1 až 80 z 2656 (34 stránek)\nGiorgio - Plain T Shirt Mens\nLee Cooper - Plain T Shirt Mens\nLee Cooper - V Neck T Shirt Mens\n196 Kč Bez DPH:163 Kč\nSlazenger - Plain T Shirt Mens\nSlazenger - Tipped T Shirt Mens\nSlazenger - V Neck T Shirt Mens\nLee Cooper - Large Logo Print T Shirt Mens\nLee Cooper - Layer Neck T Shirt Mens\nLee Cooper - Marl Stretch T Shirt Mens\nSoulCal - Small Logo T Shirt Mens\nLee Cooper - Essentials Pocket T Shirt Mens\n229 Kč Bez DPH:191 Kč\nCharacter - Short Sleeve T Shirt Mens\nEverlast - Geometric Print T Shirt Mens\nHot Tuna - Fun T Shirt Mens\nLee Cooper - C and S T Shirt Mens\n559 Kč 244 Kč Bez DPH:203 Kč\nLonsdale - Arch T Shirt Mens\nNUFC - Crew T Shirt Mens\n592 Kč 244 Kč Bez DPH:203 Kč\nNUFC - NUFC Magpie T Shirt Mens\nPierre Cardin - Patterned Short Sleeve T Shirt Mens\n461 Kč 244 Kč Bez DPH:203 Kč\nEverlast - Camo T Shirt Mens\nEverlast - Logo T Shirt Mens\nHot Tuna - Crew T Shirt Mens\nSoulCal - AOP T Shirt Mens\nSoulCal - Fashion T Shirt Mens\nSoulCal - Grandad T Shirt Mens\nSoulCal - Photo T Shirt Mens\nSoulCal - Stripe T Shirt Mens\nPotřebuješ doplnit šatník některým ze značkových triček? Pak jsi tu správně. Vybírej ze širokého sortimentu pánských triček pro volný čas i sport. Vysoce kvalitní materiály s dlouhou životností jsou příjemné na nošení. Můžeš zvolit 100% bavlnu nebo kombinaci s dalšími materiály, nejčastěji s polyesterem. Nabízíme pánská trika s krátkým i dlouhým rukávem, s potiskem i bez něj. S kulatým výstřihem nebo do V, případně s rozhalenkou.\nŠiroký sortiment značkových triček\nPestrá škála barev umožní výběr každému. Pokud trváš na konkrétní barvě, zaškrtni si ji v levém sloupci a nákup bude ještě snadnější. Stejně tak můžeš zvolit požadovanou značku a velikost. V nabídce nechybí značky jako je Adidas, Calvin Klein, Nike, ale najdeš i mnoho dalších. Jednobarevná s decentním označením výrobce, nebo šokující a originální motivy? V módě je dovoleno vše. Oblíbená jsou také pruhovaná trika. Jestliže hledáš sportovní oděv pro neformální společenské příležitosti, mrkni na polokošile.\nPřednosti pánských triček\nBavlna je stále nejžádanějším materiálem pro trička, a to nejen pro pánská, ale samozřejmě také dámská a dětská. Je odolná v tahu i oděru, snese časté praní a je příjemná na dotek.\nTento druh oblečení je jedním z nejvhodnějších dárků, protože trika nosí snad každý. Stačí znát styl obdarovávaného nebo zvolit univerzální typ. Doporučujeme prohlédnout si také kategorii tílek a možná se bude hodit i mikina.


Recenze uživatele SOLOM. k tomuto seriálu (115)\nVelmi mile mě tento seriál zatím překvapil. První série byla velmi dobrá, leč deset dílů je sakra málo. Už se ale nemůžu dočkat, jak to bude pokračovat. Castle je docela sympaťák – sice se chová trošku jako blbeček, ale zas to dokáže vynahradit vtipností, představivostí a vlastně většinu případů pomohl vyřešit právě on. Kate je sakra sexy kočka, po které bych taky hnedka „pálil“ – od takové policajtky bych se rád nechal zatknout. Ryan a Esposito coby parťáci taky nejsou špatní, je s nimi prdel, hlavně jak si hlavní hrdiny pořád dobírají. Některé případy jsou docela zajímavé, jiné o něco méně, ale má to slušnou atmosféru, nechybí emoce, humor a ty úvodní aranžování obětí jsou taky solidní. ( 04.04.2021 )\nKvětiny na tvůj hrob (2009) (S01E01)\nVypadá to, že jsem si našel nový oblíbený seriál. Přestože existuje už hodně dlouho dobu, tak nějak jsem ho doteď ignoroval. Nicméně jsem se asi platonicky zamiloval do Stany Katic, která hraje drsnou detektivku Kate opravdu dobře a i její parťáci nepředvádí špatné výkony (zvláště to jejich rýpání je fajn…). Nathan Fillion coby spisovatel Richard Castle vplul na scénu excelentně. Jeho postava se mi líbí, je vtipná, chytrá, vlezlá, občas i nemotorná, ale celkově se mi líbí, jak vyrovnaně balancuje mezi spisovatelskou i „detektivní“ prací. Jen to finále z vrahem mohlo být trochu akčnější. ( 02.04.2021 )\nMrtvá chůva (2009) (S01E02)\nDruhá epizoda nebyla vůbec špatná, jen jsem se u ní bavil o trochu méně, než u úvodního dílu. Castle „přechcal“ Kate a díky známostem se uhnízdil v týmu detektivů – jeho rodinka (matka a dcera) taky nemají chybu, jen ten samotný případ místy trošku skřípal. Rozhovor se staříkem o sexu mě naprosto odboural – nejlepší moment celého filmu. Samotné vyšetřování a odhalování kdo s kým prcá, jeden nevěrník za druhým, dramatický závěr – jen škoda, že to skončilo jen u jedné mrtvoly. Mám totiž rád ty rozhovory s patoložkou z místa činu, nebo márnice/pitevny. ( 02.04.2021 )\nRuská ruleta (2009) (S01E03)\nProminentní spratci a jejich život za peníze movitých rodičů – jo tak na tohle téma už toho bylo natočené opravdu dost. Kate a Castle jim na to ale neskočí a přestože se chvíli zdá, že jsou na špatné stopě a nechají se obalamutit, nakonec vyšetří i tento případ. Tentokrát je tu dost vedlejších postav – většina z nich podala slušné výkony a samotná zápletka byla taky zajímavá. Někdy si říkám, že bylo jen dobře, že naši zrovna moc prachů neměli, zbraně taky ne a nám v mládí stačil vážně jen ten chlast, opékačky nu a někdo si leda tak zahulil… ( 02.04.2021 )\nZa vším hledej ženu (2009) (S01E04)\nPolitika je mnohdy špinavou záležitostí a tak samozřejmě není divu, že se ve spojitosti s ní objevují, intriky, vydírání, vražda…Hašteření ústřední dvojice se rozjíždí na plné obrátky, detektivové si konečně můžou vychutnat dobrou kávu (až dosud pijí dle Castlových slov) jen samé bračky, Kate to zase sakra sluší, no a některé eskort dámy, by vážně stály sakra za hřích. I tento díl pobavil a první série se mi líbí čím dál tím víc. ( 02.04.2021 )\nLedová královna (2009) (S01E05)\nLežet někde mrtvý pět let v mrazáku a pak být pohozený jen tak na staveništi, tak to bych opravdu nechtěl. Rozlousknout starý případ vypadá jako pěkně zapeklitý oříšek, ovšem ne pro Castla a Kate. Jako bonus se dozvíme i něco z minulosti samotné detektivky a nahlédneme, cože za hry doma provádí samotný spisovatel. Opět další vcelku kvalitní příběh, který dokáže zaujmout. Nicméně nevím, jestli bych měl žaludek takhle pomoci svému kamarádovi a dokázat to tak dlouho zatajovat. ( 02.04.2021 )\nNekupujte padělky (2009) (S01E06)\nJo takový divoký sex s exmanželkou to si Castle vychutnat rozhodně umí, navíc má potřebu o svém „koblížkovi“ každému vykládat – no na sex super, pro život nepoužitelná. Kate zase nechutná nigerijská kuchyně a pomletá kopyta, navíc jí Castle tentokrát i zachrání život před kulkou (ta přestřelka v bytě byla nejlepší na celé epizodě – tahle totiž patří k těm prozatím slabším). Škoda, že těch rituálních vražd nebylo trošku víc. ( 04.04.2021 )\nSběratelé šperků (2009) (S01E07)\nÚvodní mrtvolka nacpaná do trezoru – no prostě paráda – oni vědí, jak příjemně navnadit diváka na každou epizodu. Nicméně tento díl diváka rozesměje nejen flirtováním obou hlavních protagonistů na střelnici, ale především samotnou charitativní akcí, kde Kate přijde v opravdu pěkných a odvážných šatech, že i Esposito „tiše závidí“. Jen to dopadení vraha bylo takové suší, ale zas alespoň Castle dostal jednou i přes hubu. ( 04.04.2021 )\nDuchové (2009) (S01E08)\nNení nad to dát si u Castla doma partičku pokeru se všemi policejními parťáky, šéfem a samotnou Kate a nechat si do toho mluvit a radit vlastní matkou…Příběh točící okolo bývalých teroristek, mrtví a podezřelí nejsou těmi, za koho se vydávali – a kolem se motá celkem pohledná spisovatelka. Mělo to i pár vtipných momentů – viz, jde transvestita Yasmin okolo recepčního a věta „Jak ti visí Yasmin…?“. Smůla je, že samotná zápletka tak dobře zpracovaná nebyla, jako jsem si u této první série zvykl. ( 04.04.2021 )\nZtracené děvčátko (2009) (S01E09)\nVražedná identita (2009) (S01E10)\nCastle a Kate se tentokrát dokonce zapletou během vyšetřování brutální vraždy a mučení plastického chirurga s mafií. Navíc se náš spisovatel konečně pouští do vlastního pátrání po důvodu smrti matky své múzy Kate, což ta mu samozřejmě razantně zakázala. Navíc řeší i svou dcerku, která jde na ples a dle svých vlastních zkušeností má tedy o ní strach. Mafie se činí, střelba na bývalého Kate, Castlovo přiznání, vražedkyně Carla, nechybí emoce, inu slušné zakončení první série. ( 04.04.2021 )\nDruhá série má rovněž slušnou kvalitu některých epizod. Byla ale o dost delší než ta první a tak se tu samozřejmě dá narazit na několik slabších dílů. Nechybí několik opravdu zapeklitých případů, Esposito a Ryan se více zapojují, někteří protivníci jsou fakt drsní, Castlův humor i rozvíjení vztahu s Kate, ale vše končí tak trochu jinak, než by si on přál. Dokonce jí i několikrát zachrání život, nicméně ona viditelně dá přednost jinému – jen aby ho pozlobila, on si však dává pauzu. A já chtěl taky, protože tohle je fakt „nekonečný seriál“. Ale už mám nachystanou další sérii, jak jinak. Zatím mě to baví… ( 10.04.2021 )\nBílý kůň (2009) (S02E01)\nPříjemný začátek druhé série zvláště pak pro samotného Castla. Focení na policejní stanici s polonahými modelkami v kostýmem policistek (ach škoda, mohla se k nim připojit i samotná Kate). Mrtvola na stromě, ukradená mrtvola – no počáteční zmatek zavede našeho spisovatele až do náručí ruské mafie a světa drog – a hle tady ho jde zachránit polonahá Kate. Opět proběhne hádka kvůli pátrání po stopách okolo mrtvé matky naší detektivky – končí usmířením… ( 05.04.2021 )\nDvojí výzva (2009) (S02E02)\nÚvodní bitka, chaos na policejní stanici rozesměje, stejně jako následná sázka mezi Castlem – Ryanem a Espositem, ke které se za zády Kate přidávají téměř všichni detektivové a policajti – máme tu dvě vraždy, patoložku v sexy šatech – dokonce se na scéně objevuje i druhý patolog, několik vtipných situací a zapeklité vyšetřování, s několika propletenci. Tahle epizoda rozhodně neurazí, pobaví a má i zajímavé vyvrcholení. Druhá řada má zatím velmi dobrou úroveň. ( 05.04.2021 )\nTvář módního týdne (2009) (S02E03)\nNekonečná identita (2009) (S02E04)\nPodvádět děcka se nemá, ale tenhle podvodníček toho má na triku daleko víc a podle toho i skončil. Měl to chlapec pěkně vymyšlené (místo Grónska si to točil doma ve stanu…). Škoda, že scéna ve vaně se svíčkami a čtením knihy, toho nepoodkryla trošku více, Kate nám ukáže jen svoje nožky…sakra málo. Nicméně pobaví alespoň opětovné hašteření mezi ní a Castlem, zvláště když ji ke konci šmíruje na ženských toaletách. Jinak ale další epizoda ze slabšího soudku. ( 06.04.2021 )\nPříběh Elišky z Čech (2009) (S02E05)\nTak amíkům nechutnají naše lízátka, jo…Castle trošku zklamal (prý chutná to jak mýdlo…), ale jinak se tentokrát chlapec činil. Mrtvá Češka Eliška v kanále, ubytovna pro české ilegály, poněkud humorná honička s exmanželem v kuchyni, kde spisovatel spíše překáží. Malinké jiskření mezi Kate a Castlem na knižní autogramiádě k nové knize – samozřejmě nesmí chybět ani další úsměvná hádka mezi nimi a finální rozzuzlení příběhu a vraždy taky nebylo nejhorší. Po dvou slabších epizodách zase přišlo mírné zlepšení. ( 06.04.2021 )\nUpíří víkend (2009) (S02E06)\nZatím asi nejlepší díl z obou sérií. Nejen co se samotné zápletky týče, ale i atmosférou. Máme tu upíří komunitu pěkně pošahaných jedinců a jednoho extra magora, mrtvolu s kůlem v srdci, druhého rádoby zastřeleného lykana – nádherné obrázky a malůvky oběti, temnou minulost jeho rodiny – dost zajímavé rozzuzlení a odhalení pravého pachatele. No já se u této epizody bavil od začátku až do úplného konce asi stejně, jako když Kate v závěru „vytasí“ svůj halloweenský kostým na spisovatelově párty. ( 06.04.2021 )\nLabutí píseň (2009) (S02E07)\nZatím poslední díl co jsem viděl, se mi moc nelíbil. Po upírech zase razantní sešup dolů jak co se kvality obsahu týče, tak i samotného zpracování. Moc se mi zatím nestávalo, že bych se u Castla nudil. Mrtvá zpěvačka na začátku byla na tom schodišti pěkně naaranžovaná, nicméně celé se točilo hlavně okolo drog – fetka sem – fetka tam, jen ta její sestra alespoň trošku pobaví nejen svým chováním v márnici u těla sestry, ale i závěrečným zpěvem. Ostatní vata okolo kytaristy kapely a všech těch parazitů (pardon manažerů co nabízejí drogy…) byla poněkud nudná. Ani Castle nějak závratně neperlil – až v samotném závěru a odhalení pachatele, kterému tak trochu dopomohla i jeho dcera (fanynka mrtvé zpěvačky). ( 06.04.2021 )\nPoslíček smrti (2009) (S02E08)\nVražda a okradení poslíčka přivede Kate a Castla do vyšších politických kruhů, přesněji až k nechutně bohaté a mocné rodině, která nejenomže lže, ale její minulost skrývá nejedno tajemství. Nejvíc jsem se pobavil asi u zásahu a následném rozhovoru se starou černoškou v jejím bytě, kde jí následně i opravili vykopnuté dveře. Do samotného případu se i více zapojuje policejní šéf, který s tím vším nepřímo souvisí. Bohužel samotný příběh zas až tak atraktivní není. Jsem rád, že naší rodinu neovládá senilní leč nechutně slizká a panovačná babča. ( 07.04.2021 )


Muži nechali otevřené dveře od bytu, přepadli je lupiči se sekyrou - iDNES.cz\n24. února 2017 15:04, aktualizováno 15:04\nLupiči vybavení sekyrou a elektrickým paralyzérem přepadli dvojici mužů v bytě na Sokolovsku. Nájemníkům se vymstilo, že nechali otevřené dveře. Lupiči je zbili a okradli, policie však pachatele dopadla.\nIncident se odehrál minulou neděli o půlnoci v jednom z kraslických bytů. Čtyřiadvacetiletý muž přijel na návštěvu ke svému o tři roky staršímu kamarádovi s tím, že u něj bude několik dnů bydlet. Oba se pustili do úprav bytu a jelikož potřebovali vyvětrat, nechali otevřené dveře.\nPrávě toho lupiči využili a vešli dovnitř. Zbraně nakonec nepoužili, jen s nimi mladíkům hrozili. Oběma ale uštědřili několik ran pěstí.\n„Poté se zmocnili herního notebooku s příslušenstvím a dalších věcí. Odcizené věci poškozený vyčíslil na částku 10 300 korun,“ informovala policejní mluvčí Kateřina Böhmová.\nSokolovští kriminalisté pachatele ve čtvrtek chytili a nyní muže ve věku 37 a 47 let obvinili z loupeže a porušování domovní svobody. Oba po výslechu skončili v policejní cele. V nejbližších dnech se bude rozhodovat o jejich vzetí do vazby.\n„V případě odsouzení jim hrozí až deset let vězení,“ dodala mluvčí.\nTémata: duo, Sokolovsko, sekera, Kateřina Böhmová, Karlovarský kraj, policie, Sokolov, Notebook