Dvojici malých pěnkav, kterým vítr zasáhl do života, se podařilo zachránit. Někdy musí zasáhnout člověk | Náš REGION Dvojici malých pěnkav, kterým vítr zasáhl do života, se podařilo zachránit. Někdy musí zasáhnout člověk | Náš REGION\nDvojici malých pěnkav, kterým vítr zasáhl do života, se podařilo zachránit. Někdy musí zasáhnout člověk\nSourozenecké dvojici mladých pěnkav zkomplikoval start do života déšť a vítr minulých dní. Nálezce je objevil schoulené, vyčerpané a prochladlé na zemi v Podolské ulici v Praze 4. Poryv větru zřejmě shodil jejich hnízdo a bez cizí pomoci by mláďata uhynula.\nPtáčata měla ovšem štěstí a dostala se do péče Záchranné stanice hl. m. Prahy pro volně žijící živočichy. Nalezené pěnkavy byly umístěny do vyhřátého inkubátoru. Dostávají pravidelně krmení a až se zcela osamostatní, vrátí se do volné přírody. Ptačí dvojice se do evidence záchranky zapsala jako 999. a 1000. pacient letošního roku.\nV tomto případě byla pro ptáčata lidská pomoc nutností, ale ne vždy tomu tak je a mnohdy může nálezce svým unáhleným zásahem spíše uškodit.\nNejste-li si jistí, zda ptačí mládě, které jste našli bez rodičů, opravdu potřebuje vaši pomoc, zavolejte na pohotovostní linku záchranné stanice 773 772 771, kde vám odborníci poradí, jak se máte zachovat.\nMláďata krmivých druhů ptactva, která se líhnou holá a neopeřená, zůstávají zpravidla 2 až 3 týdny v hnízdě, než dorostou natolik, aby mohla svůj domov opustit. Poté ještě nějakou dobu nelétají, pouze pobíhají po zemi nebo poskakují po větvích na stromech a v keřích.\nTrvá dalších 7 až 10 dní, než začnou létat. Rodiče se o ně ale celou dobu starají a krmí je až do té doby, než se mláďata zcela osamostatní.\nTakové mládě, které není viditelně zraněné, pomoc nepotřebuje.\nPokud však v přírodě narazíte na mláďata kachen, labutí, koroptví či bažantů, která jsou osamocena a bez rodiče, zavolejte do záchranné stanice. Ptáčata nekrmivých druhů ptactva se líhnou opeřená a po krátkém pobytu v hnízdě následují své rodiče, kteří je učí kde a jak si sehnat potravu, ale sami je nekrmí. Rodiče těchto druhů ptáků své potomky jen tak neopouštějí a je proto pravděpodobné, že se jim něco stalo.\nlinka pro záchranu zvířat


Posílit dětskou imunitu pomůže colostrum | Senzamedical.cz\nDomů / Blog / Konec neustálého stonání. Posílit dětskou imunitu pomůže colostrum\nSotva se vaše ratolest uzdraví a nastoupí zpátky do školy nebo školky, už zase má zvýšenou teplotu a nudli u nosu? Někdy se to zdá jako začarovaný kruh, jako rodič ale rozhodně máte možnost imunitu dětí podpořit. Prozradíme vám, jak dětská imunita funguje a jak ji posílit s pomocí colostra, ale i běžných každodenních činností, které mají také velký vliv.\nJak se utváří dětská imunita\nImunitní systém je jedním z nejsložitějších systémů našeho těla. Jeho vývoj začíná už okamžikem početí a nejzasadnější jsou pak první tři roky života. V této fázi se utváří střevní mikrobiom, který je základem pro správné fungování imunitního systému a celoživotní zdraví. Imunita se ale vyvíjí až do pubertálního věku.\nV období před narozením a při kojení získává dítě obranyschopnost především od maminky. Dále se pak imunita vyvíjí při kontaktu s novými patogeny – při setkávání se sourozenci nebo jinými dětmi na hřišti, ve školce a poté ve škole. Právě proto jsou děti tak často nemocné. Jejich imunita se teprve utváří setkáváním s vnějším okolím. Za normální je považováno, pokud malé dítě prodělá za rok 6–12 infekcí.\nČím imunitu dětí podpořit\nI zdánlivě banální věci mohou mít na imunitu dětí velmi pozitivní vliv. Podpořit ji můžete těmito způsoby:\nVíce spánku a pohybu na čerstvém vzduchu – tyto dvě aktivity spolu úzce souvisí. Děti, které se každý den vyřádí na čerstvém vzduchu, totiž budou lépe a déle spát. A pohyb i spánek mají na imunitu zásadní vliv.\nMéně přehnané sterilnosti – při vývoji imunity je důležité, aby děti přišly do přiměřeného kontaktu s viry a bakteriemi. Vytvoří si tak potřebné protilátky a příště se jim dokážou ubránit. Nesnažte se proto udržovat přehnaně čisté až sterilní prostředí a bránit dětem v kontaktu s kolektivem.\nMéně antibiotik – nadužívání antibiotik zvyšuje rezistenci bakterií. Ty se tak stávají odolnější a jejich léčba je pak problematičtější. Běžná nachlazení nebo lehkou chřipku proto zkuste nejdříve léčit přírodní cestou. Určitě se ale poraďte s vaším lékařem.\nVyvážený jídelníček – snažte se dětem zajistit dostatek sezónního ovoce a zeleniny a také celozrnných potravin pro příjem vlákniny. Ta je důležitá především pro střevní mikrobiom.\nVíme, že hlídat pečlivě jídelníček našich dětí není nic jednoduchého. Minimálně polovinu dne tráví ve škole nebo školce a spoustu zdravých potravin zkrátka odmítají jíst. Právě proto je dobré imunitu podpořit vhodnými doplňky stravy, jako je právě colostrum. Užívat ho mohou děti už od věku tří let.\nProč zrovna colostrum?\nColostrum (nebo také mlezivo) je první mléko, které samice savců produkují několik hodin po porodu pro svá novorozeňata. Je plné cenných látek, které pomáhají organismu mláděte vybudovat silnou imunitu. A stejně užitečné je i pro člověka.\nCo přesně colostrum obsahuje? Důležitý je především vysoký obsah imunoglobinů, které výrazně posilují imunitu. Dále jsou to růstové a metabolické látky, enzymy a celá řada velmi důležitých vitamínů a minerálů. Colostrum se skládá z více než 82 životně důležitých látek v dokonalé přírodní rovnováze. Je tak jednou z nejkomplexnějších živin pro savce, a to včetně člověka.\nColostrum prokázalo lepší účinnost proti chřipce než vakcína\nÚčinky colostra na posílení imunity byly potvrzeny řadou lékařských studií. Colostrum pomáhá onemocněním nejen předejít, ale také zkrátit a zmírnit jejich průběh.\nItalská studie z roku 2007 potvrdila, že potravinové doplňky z kravského colostra brání chřipce dokonce účinněji než vakcína. V rámci studie porovnávali výzkumní pracovníci účinnost tablet z colostra (900 mg jednou ráno) s očkováním proti chřipce na zdravých lidech ve věku 30–80 let. Klíčové byly počty chřipkových epizod během dvouměsíční léčby a ještě měsíc poté. Zaměřili se také na počet dní, kdy byli testovaní jedinci nemocní.\nLidé, kteří užívali colostrum, vykazovali nižší počet případů onemocnění chřipkou než lidé, kteří byli proti chřipce očkovaní. Studie také ukázala, že počet chřipkových dní u lidí užívajících colostrum byl třikrát nižší než u lidí, kteří byli očkovaní. Účinnost colostra na lidskou imunitu je tak nesporná.\nVyberte to správné colostrum pro děti\nDětský organismus má specifické potřeby, a proto je nezbytné mu doplňky stravy přizpůsobit. Vybírejte colostrum připravené speciálně pro děti.\nColostrum je vhodné užívat dlouhodobě nebo alespoň několik týdnů před nadcházejícím náročným obdobím (např. nástup do školy, podzimní chřipkové období). Vývoj imunity je totiž běh na dlouhou trať.\nPro kvalitu colostra je zásadní doba jeho odebrání od porodu. Ta by měla být ideálně do 12, maximálně do 24 hodin. Dalším důležitým kritériem je metoda zpracování. Nejšetrnější technikou, která v colostru zachová všechny cenné látky, je lyofilizace. Přesně takové colostrum v nejvyšší kvalitě pro vás máme v nabídce. Vybrat můžete dětské kozí kolostrum nebo dětské kravské kolostrum.


Pardubice, ul. K Blahobytu - kanalizace\nInvestor: Vodovody a kanalizace Pardubice a.s.\nDokončení kanalizace Dolní Dobrouč - II. Etapa\nInvestor: Obec Dolní Dobrouč\nVýstavba chodníku u silnice II/366 v obci Kukle\nInvestor: 07/2015 - 11/2015\nOprava koleje Bezděz – Okna\nV dotčeném úseku Bezděz – Okna km 18,812 – 23,250 došlo k výměně stávajících pražců, jednotlivé i souvislé výměně kolejnic, opravě železničních přejezdů. Více\nOprava traťové koleje Litice nad Orlicí – Žamberk km 80,126 - 82,538\nPředmětem díla byla souvislá výměna dřevěných pražců a opotřebených kolejnic včetně kompletů upevnění, odstranění závad ve štěrkovém loži jeho pročištěním, oprava GPK do projektovaných parametrů, pročištění odvodnění a odstranění závad, a zajištění původních parametrů koleje. Více\nStrojní čištění a oprava BK v km 13,815-14,510 trati Častolovice -Solnice\nOprava železničního svršku a spodku. Více\nOprava traťové koleje v úseku Václavice – Starkoč – společnost OK VaSta\nKompletní výměna kolejnic a pražců od km 0,212 do km 2,204. Více\nII/150 Okrouhlice – most evid. číslo 150 - 022\nMost o jednom poli byl navržen pro převedení stávající komunikace II/150 v prostoru stávajícího mostu, který byl kompletně zdemolován. Více\nI/35 hranice kraje- Býšť, OŽK\nObnova nevyhovujících konstrukčních vrstev vozovky v celkové délce 2 524 m o celkové výměře 22 536 m2. Více\nII/298 Ledce – Opočno, I. etapa\nKompletní rekonstrukce úseku silnice II/298 Ledce – Opočno o celkové délce 3,5 km. Více


SCAB Design Židle CHLOÉ MON AMOUR s područkami - šedá/hliník - set 4ks | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›Domácnost›Nábytek, matrace›Jídelna›Jídelní židle›SCAB Design Židle CHLOÉ MON AMOUR s područkami - šedá/hliník - set 4ks\nSCAB Design Židle CHLOÉ MON AMOUR s područkami - šedá/hliník - set 4ks\nŽidle CHLOÉ MON AMOUR s područkami – šedá/hliník Židle Chloe Mon Amour má skořepinu z barevného technopolymeru, který je vyztužený skelnými vlákny. Čtyřnohá podnož z hlínku. Židle je stohovatelná a vhodná i pro venkovní použití. Produkt získal zátěžový certifikát CATAS. K židli lze pořídit přepr Celý popis\n6 369 Kč Cena je uvedena včetně RP a DPH.\nZáruka: 24 měsíců (IČ 24 měsíců) Kód: 100021874000\nŽidle CHLOÉ MON AMOUR s područkami – šedá/hliník


Ostatní z kategorie kuchyňské náčiní LAVAZZA od 101 Kč - srovnání cen na Srovname.cz\nSrovnání cen Ostatní z kategorie kuchyňského náčiní LAVAZZA\nJestli vaše srdce bije pro ostatní z kategorie kuchyňské náčiní Lavazza, jste na správné adrese. Tady je hlavní hvězdou, vybírat můžete až z 2 produktů. Najdete zde ty nejlevnější kousky, ke kterým patří například Lavazza Káva zrnková Qualitá Oro 250g, který koupíte již za 101 Kč, ale i TOP produkty jako Lavazza Káva zrnková Qualitá Oro 250g. Inspirujte se. Nebo čtěte ve hvězdách. Lavazza Káva zrnková Qualitá Oro 250g jich má 4 z 5 a doporučuje jej 80 % zákazníků. A pokud zjistíte, že značka Lavazza nakonec není to pravé ořechové, vždycky můžete zkusit jiné ostatní z kategorie kuchyňské náčiní.\nOstatní z kategorie kuchyňské náčiní LAVAZZA od 101 Kč - srovnání cen na Srovname.cz (2 produkty)\n102 Kč - 341 Kč ve 2 obchodech


Frakce brojí proti Leninovi v mauzoleu - iDNES.cz\nFrakce brojí proti Leninovi v mauzoleu\n13. prosince 2000 20:50, aktualizováno 20:50\nPo diskusích o ruské hymně se ruští politici zaměřili na mauzoleum na moskevském Rudém náměstí. Frakce Svaz pravicových sil (SPS) v dolní komoře parlamentu navrhla pohřbení balzamovaných ostatků. Na místě mauzolea by chtěla vytvořit komplex k uctění památky obětí revoluce, občanské války a masových represí. Proti se však postavily prakticky všechny frakce v dumě kromě liberálních demokratů Vladimira Žirinovského.\nPo dramatické situaci se schvalováním státní hymny se tak do popředí zájmu ruských politických sil dostává i mauzoleum s ostatky V. I. Lenina. Podle názoru ruské pravice totiž jedině pohřbení těla bolševického vůdce může "kompenzovat škody", které prezident Vladimír Putin "napáchal" svou podporou bývalé sovětské hymny. Její melodie byla schválena Státní dumou a pravice se obává, že to způsobí rozkol ve společnosti.\nSvaz pravicových sil upozorňuje, že mauzoleum na Rudém náměstí je protiústavní. Jednak je symbolem jediné ideologie, zatímco v Ruské federaci platí stranická a politická pluralita, jednak uložení těla v mauzoleu zákon nedovoluje.\nPodle mínění předáka SPS Borise Němcova o dalším osudu Vladimira Lenina mohou rozhodnout pouze prezident a patriarcha.\n"Když přesně a jasně oznámí svou pozici, pak otázka pochování bude vyřešena," uvedl. Dodal, že je špatné, "když hlavní náměstí je hřbitovem". U Kremelské zdi je totiž pohřbeno ještě dalších asi 400 osob, převážně významných sovětských vojenských a politických činitelů.\nNěmcov připomněl, že moskevská radnice chce před novoročními svátky postavit na Rudém náměstí velké kluziště. "Viděli jste snad někde ve světě, aby kluziště bylo vedle hřbitova?" uvedl.\nPravoslavná církev je opatrná\nMluvčí moskevského patriarchátu otec Vsevolod Čaplin řekl, že "církev je proti uspěchanosti". "Tento problém nesmí vyvolat nové rozdělení ve společnosti. Stále žije generace, pro kterou Lenin byl symbolem," řekl. Vyzval k omezení zábavných akcí na Rudém náměstí s tím, že je "nemorální pořádat koncerty vedle ostatků zesnulých".\nAktivizovali se i Leninovi příbuzní\nLeninova neteř Olga Uljanovová tvrdí, že Lenin je pohřben, neboť tělo se nachází tři metry pod zemí. Otec Čaplin ovšem namítá, že ruské pravoslavné tradice podobné pohřbívání neuznávají. "Praxe, kdy tělo zesnulého je vystaveno k okukování a kdy se stává objektem turistického zájmu, pravoslavné náboženství nezná," uvedl.\nSvé prohlášení vydali i členové Sdružení příbuzných osob pochovaných u Kremelské zdi. V dopise prezidentovi napsali, že "hroby nejlepších lidí Ruska 20. století jsou nedotknutelné". Upozornili, že za mauzoleem je pohřbeno 22 maršálů Sovětského svazu, 24 Hrdinů Sovětského svazu, tři Hrdinové socialistické práce, akademici, kosmonauti a další celebrity. "Požadujeme zastavení špinavé vlny útoků na tuto nekropoli, kde je pochován výkvět země," uvedli.\nK návrhům frakce se přidal jen Žirinovský\nKomunisté jakékoli spekulace kolem Lenina i kremelského hřbitova jednoznačně odmítají. Také frakce Jabloko soudí, že dnes není čas se zabývat mauzoleem. Proti návrhům SPS se tak postavily prakticky všechny frakce v dumě kromě liberálních demokratů Vladimira Žirinovského. Ten se dal slyšet, že je třeba vystěhovat z mauzolea nejen Lenina, ale exhumovat z hrobu i Josifa Stalina a převézt ho do Gruzie, odkud pocházel.\nTémata: Gruzie, Parlament, revoluce, Rusko, Boris Němcov, Církev, hřbitov, Josif Vissarionovič Stalin, Státní duma, Vladimír Iljič Lenin, Vladimir Putin, Vladimir Žirinovský\nRusko ukončilo hledání své tváře pro reprezentativní chvíle. Už loni se rozhodlo pro návrat k melodii sovětské hymny,...\nRusko hledá hymnu\nRusko má tedy sovětskou hymnu. Ale pozor. Slova ta píseň zatím nemá. Nejpříhodnější by asi bylo, kdyby byla doprovázena...\nCar, či Lenin? Rusko hledá hymnu\nRusko je velká země, hymnu však nemá. Tedy přesněji řečeno: po téměř deset let užívá hymnu prozatímní, a to beze slov....\nVětšina Rusů je pro pohřbení Lenina\nVětšina Rusů je pro pohřbení těla zakladatele sovětského státu V.I.Lenina. Vyplývá to z výsledků průzkumu veřejného...\nRuští komunisté vyzvali k obraně Leninovy mumie\nRuští komunisté vyzvali veřejnost k obraně Leninova mauzolea. Vedli je k tomu obavy, že Kreml přestěhuje mumifikované...\nJiž 57 procent Rusů pro pohřbení Lenina\nČas k pohřbu bolševického vůdce V.I.Lenina zřejmě dozrál. Podle ruské agentury Interfax je tohoto názoru více než...


Zdraví-AZ • Zobrazit téma - ▶ Ukončení života | Zdravá a bezbolestná smrt\n▶ Ukončení života | Zdravá a bezbolestná smrt\nPředmět příspěvku: ▶ Ukončení života | Zdravá a bezbolestná smrt\nNapsal: ned led 29, 2017 10:48 pm\nRegistrován: pát zář 16, 2016 5:55 pm\nměl jsem možnost pročíst celé fórum, ale jedna hodně podstatná věc tady chybí. Nikdy jsem totiž nenalezl informace týkající se zdravé a bezbolestné smrti.\nOsobně bych si představoval tabletku, která by mě uspala a poté následovala rychlá a bezbolestná smrt.\nJde totiž o řešení, které lze použít v každé situaci. Je zapotřebí pouze tabletka a nic dalšího není potřeba. Zatím mi takovéto řešení připadá nejlepší.\n▶ Jaké řešení v podobě tabletky/prášku lze doporučit a zakoupit?\n▶ Znáte i jiné řešení smrti? Jaké konkrétně se vám jeví jako ideální a ověřené?\nPředmět příspěvku: Re: ▶ Ukončení života | Zdravá a bezbolestná smrt\nNapsal: pon led 30, 2017 11:30 pm\nJá ti rozhodně v tomto shánění takovéto konkrétní věci nepomohu. Ale ptáti se chcu. Mohu?\nNa co to přesně potřebuješ? O co ti vlastně jde? Člověk přece o své smrti rozhoduje, za všech okolností. Nechceš žít? Nežij ... Co chceš víc? Pokud chtít žít budeš a stav tvého těla se životem slučitelný bude, budeš žít. Po smrti těla stejně žít nepřestaneš. Pokud by ses těšil na smrt ve smyslu prázdnoty, nicoty, klidu - nenastane. Tableta na "vypnutí mysli či vypnutí člověka" není. Maximálně si můžeš zničit tělo.\nNapsal: sob úno 18, 2017 8:00 pm\nOpravdu se nikdo takovým tématem ve svém životě nezajímal?\nJe až strašidelné, že žádná odpověď s možným řešením se dosud nedostavila.\nNapsal: sob úno 18, 2017 8:57 pm\nMattarello, já jsem se tím hluboce zabýval opakovaně a v podstatě se tím zaobírám neustále. Poprvé nastaly hlubší úvahy (a studia věci) v šestnácti letech. Otázkou jest, co ti (nám) má (či nemá) připadat strašidelné. To zaobírání se? Či nezaobírání se?\nOdpověď jsem ti napsal a možné řešení můj text implikuje.\nHleď, přečti si pár tisíc stran úvah o zmíněném od slovutných filosofů či magorů a pár let o tom jejich přemýšlej. Pak pár let přemýšlej o tom svém (o tom, co se tak strašlivánsky dere na svět, aby bylo uznáno ... a není .... jesti tomu jinak?) ... tak se nejlépe k řešení dobereš. Nebo spěcháš?\nJinak - klasik již poměrně dávnou soudil a složitě dovozoval, že sebevražda jest nejvyšším stupněm rouhání se. Něco na tom jesti, co myslíš? A vůbec nejde o nějaké náboženství.\nNapsal: sob bře 25, 2017 1:54 pm\nTak není přeci problém nějak zlikvidovat své tělo, existuje mnoho druhů jedovatých bylin a dalších látek, které jsou relativně snadno dostupné, nicméně duše je nastavena jinak a již to že nad něčím takovým jako zdravý jedinec uvažujete je divné. Člověk se na tento svět nedostává náhodou, nýbrž ze své vlastní vůle a s konkrétním cílem, tedy celý průběh vašeho života si pouze promítáte do reality jako film který má v záznamu vaše mysl. Možná jste si na začátku vybral nějaký ne zrovna dobrý film, ale i tak by jste ho měl dokoukat do konce a ne utíkat uprostřed děje když ještě neznáte pointu. Stejně by jste tím neunikl, pouze si odsunul tu zkušenost na další život a vše se bude opakovat tak dlouho až projdete tou zkušeností a pochopíte pointu proč se to co prožíváte týká zrovna vás.\nNapsal: pon bře 27, 2017 2:08 pm\nTak není přeci problém nějak zlikvidovat své tělo, existuje mnoho druhů jedovatých bylin a dalších látek, které jsou relativně snadno dostupné, nicméně duše je nastavena jinak a již to že nad něčím takovým jako zdravý jedinec uvažujete je divné.\nMůžete být, prosím, konkrétnější a uvést o jaké jedovaté byliny a látky se jedná?\nMají takovéto jedovaté byliny a látky rychlý účinek? Protože jestli po užití následují dlouhé bolesti a extrémní stavy otravy, pak to rozhodně nebude vyhovující řešení.\nČlověk se na tento svět nedostává náhodou, nýbrž ze své vlastní vůle a s konkrétním cílem, tedy celý průběh vašeho života si pouze promítáte do reality jako film který má v záznamu vaše mysl. Možná jste si na začátku vybral nějaký ne zrovna dobrý film, ale i tak by jste ho měl dokoukat do konce a ne utíkat uprostřed děje když ještě neznáte pointu. Stejně by jste tím neunikl, pouze si odsunul tu zkušenost na další život a vše se bude opakovat tak dlouho až projdete tou zkušeností a pochopíte pointu proč se to co prožíváte týká zrovna vás.\nTohle je pouze Váš současný názor, Jardo. Moc ale nechápu smysl takového názoru v tématu, zabývající se co nejméně bolestivou smrtí.\nNapsal: sob dub 01, 2017 9:46 am\nTak radit vám jak se máte zabít to asi ani nemůžete myslet vážně, to by ze mě dělalo kriminálníka a něčemu takovému se určitě vystavovat nehodlám. Není přeci tak složité si v knihách, nebo na netu dohledat co a jak a pokud jde o rychlost působení tak jsou relativně snadno dostupné látky které působí v řádu vteřin, tedy určitě není potřeba se dlouho trápit.\nJinak to co jsem vám psal není můj názor, to je prostá realita kterou lidé mnohdy přehlížejí a snaží se vlastně utíkat sami před sebou, což dost dobře nejde. Prostě se tomu vyhnout nedá, to si musíte nastudovat něco o tom jak funguje karma.\nNapsal: sob dub 01, 2017 5:17 pm\nTak radit vám jak se máte zabít to asi ani nemůžete myslet vážně, to by ze mě dělalo kriminálníka a něčemu takovému se určitě vystavovat nehodlám.\nNikdo po Vás Jardo nechce, abyste radil jak se "zabít". Je dost velký rozdíl mezi "zabít se" a "elegantní a bezbolestnou smrtí při spánku".\nJe to stejné jako bych se Vás ptal na možnou variantu zdravějšího a bezbolestného stravování, Vy byste odpověděl stejným stylem jako zde.\nNení přeci tak složité si v knihách, nebo na netu dohledat co a jak a pokud jde o rychlost působení tak jsou relativně snadno dostupné látky které působí v řádu vteřin, tedy určitě není potřeba se dlouho trápit.\nAno je to složité. Informací je ohromné množství a z drtivé většiny jsou to informace nepodstatné, zavádějící a v tomto případě i nebezpečné z pohledu nováčka.\nO jaký látkách se (prosím) přesněji zmiňujete? O snadné dostupnosti pohybuji, ale hrozně rád bych se mýlil.\nHodně moc by pomohlo, kdybyste se Jardo trochu více rozepsal a uvažoval jinak.\nNapsal: ned dub 23, 2017 10:57 am\nProblematika jedů je velice dobře propracované téma a není problém si vše na netu dohledat, dokonce i dávky jsou stanoveny poměrně přesně, přeci jenom profesionální traviči měli velice dobré výsledky a neskutečně odborný přístup. Také obstarání prudkých jedů mě složité nepřipadá a dokonce jsem kdysi zkušebně učinil i pokus jak moc je to problematické. Telefonem jsem oslovil prodejce chemikálií zde v republice a aniž bych se představil tak jsem požadoval gram prudce jedovaté látky. Očekával jsem dva druhy reakce, ta první by podle mě měla být zda mě nepřeskočilo a ta druhá jaká mám oprávnění ke koupi něčeho takového. Odpověď mě šokovala, paní mě řekla že tak málo mě toho prodat nemohou, že minimální množství je 5 g. Na to jsem reagoval dotazem co by to stálo a očekával jsem nesmyslnou cenu, ovšem odpověď byla 530,-Kč plus poštovné. To vyvolalo další dotaz zda to poveze nějaká speciální přepraví služba a bylo mě zděleno že to prostě dostanu dobírkou normální poštou. Pak jsem poděkoval a zavěsil, protože jsem to těžko rozdýchával.\nNapsal: čtv kvě 04, 2017 1:25 pm\nProblematika jedů je velice dobře propracované téma a není problém si vše na netu dohledat, dokonce i dávky jsou stanoveny poměrně přesně, přeci jenom profesionální traviči měli velice dobré výsledky a neskutečně odborný přístup.\nMůžete, prosím uvést, kde konkrétněji se o tomto tématu lze dozvědět podstatné informace? Nejlépe uvést odkazy - to bude ideální.\nTéma jsem založil před 3-mi měsíci, ale příspěvky, které se zde doposud objevily jsou v podstatě stejné, jako v každé jiné diskuzi, kterou jsem měl možnost zatím najít a přečíst (respektive na ně odkazuje Google).\nTady na Zdravi-AZ bych z pohledu čtenáře očekával obsáhlejší příspěvky, zvláště od Vás Jardo.\nBylo by opravdu už na čase, kdybyste Jardo shrnul podstatné informace do jednoho příspěvku, protože současný styl všech Vašich příspěvků je stejný a nikam nevede.\nNapsal: čtv kvě 04, 2017 2:28 pm\nMattarello, si veľký kus kkta, vieš o tom ???\nMyslíš, že pán Jarda ti tu bude radiť čím sa máš otráviť ??? ...\nKeby si sa chcel zabiť, už dávno sa otráviš čímkoľvek v nejakej megadávke... Ty ale len fňukáš.\nTak sa skľudni, choď viac na slnko, na čerstvý vzduch do prírody, a prídeš na iné myšlienky, ty hlupák...\nNapsal: ned čer 25, 2017 3:11 pm\nA mohu vás ujistit že ani nikam nepovede. I kdybych chtěl a to ani nechci někomu radit jak se má zamordovat, tak bych se tím vystavoval trestně právní problematice a to určitě nemám zájem. Navíc zastávám názor který jsem vám již psal, že život by vám mohl teoreticky vzít ten kdo vám ho dal a i to je s otazníkem minimálně z pohledu práva. Jinak vám asi nedošlo že stránky se jmenují Zdraví-AZ, tedy zdraví od A do Z a nechápu kde jste tam vy našel logiku pro poskytování rady na sebevraždu.\nNapsal: sob črc 01, 2017 5:11 pm\nJak už bylo řečeno výše, pro rady na sebevraždu toto téma nikdy založeno nebylo.\nČtenář a hlavně každý kdo se bude o toto téma nutně zajímat , bohužel ztratí pročítáním čas a nic se nedozví.\nA mimochodem - trestněprávního jednání jste se již dávno dopustil, Jardo. Neposkytl jste úmyslně informace, v tomto případě první pomoc, ač to bylo po Vás několikrát žádané.\nsob bře 25, 2017\nsob dub 01, 2017\nned dub 23, 2017\nned čer 25, 2017\nNapsal: sob črc 01, 2017 5:53 pm\nJako naprosto ideální a ověřené se mi jako řešení smrti jeví na ni prostě počkat. Pokud se tím někdo bude řídit, jistě nakonec nebude zklamán.\nNapsal: ned črc 02, 2017 12:01 pm\nTy si teda megaidiot....


Uprchlické kvóty, reforma Unie nebo přijetí eura. Co prozrazují volební programy o pohledu politiků na EU - EurActiv.cz\n© Shutterstock / Sunflowerr\nZa necelé tři měsíce čekají Českou republiku sněmovní volby a zájemci o poslanecká křesla postupně představují voličům své plány. Včetně těch, které se týkají zahraničních vztahů a EU.\nVětšina relevantních stran už své priority zveřejnila, neznámou jsou ovšem „evropské“ plány prozatímního lídra volebních průzkumů – hnutí ANO, které zatím svůj program nepředstavilo. To platí i pro Úsvit národní koalice a Svobodu a přímou demokracii (SPD). Tyto strany ale evropská témata řeší alespoň ve svých obecných manifestech.\nPravděpodobně nejčastěji probíraným je ve stranických dokumentech téma migrace a azylové politiky.\nProti takzvaným relokačním kvótám, které nejen v Česku vzbuzují už delší dobu kontroverze, explicitně vystupují ve svých programech ČSSD, ODS, KSČM a Svobodní. O navrácení suverenity v otázkách migrace zpět na národní úroveň hovoří program Okamurovy SPD, ve Straně práv občanů (SPO) vidí jako vhodnou platformu pro řešení migrace Visegrádskou čtyřku. Realisté by zase prosazovali „přísná výběrová a integrační kritéria“, která by „snížila atraktivitu ČR jako cílové destinace nežádoucích migrantů“. Proevropští Zelení jsou naopak pro „skutečně jednotnou evropskou azylovou politiku“, TOP 09 a ČSSD by dobudovaly Evropskou pohraniční a pobřežní stráž. KDU-ČSL je pro poskytování azylu pouze pro „skutečně politicky pronásledované“. Piráti a Úsvit národní koalice se k otázkám migrace nevyjadřují vůbec.\nDalší oblastí zvýšeného zájmu českých stran je bezpečnost.\nNejvíce se zmiňuje snaha zlepšit spolupráci mezi státy v boji proti terorismu a kybernetickým hrozbám. ČSSD a STAN považují za vhodné vytvoření společných evropských silových jednotek, KDU-ČSL a Zelení jsou spíše pro úzkou spolupráci jednotlivých národních ozbrojených sil, TOP 09 podporuje vznik Evropské obranné a bezpečnostní unie. Komunisté vidí v kolektivní celoevropské organizaci bezpečnosti vhodnější alternativu k NATO a SPD požaduje návrat plné suverenity v otázkách vnitřní i vnější bezpečnosti na národní úroveň.\nKdyž nepočítáme snahy uspořádat referendum o vystoupení České republiky z EU (Svobodní, SPD, SPO), většina stran je pro revizi fungování Unie.\nČasto je řeč o nezbytnosti její opětovné demokratizace a o navrácení některých pravomocí zpátky na národní úroveň. Nutnost posílení přímo voleného Evropského parlamentu zmiňují KSČM, Piráti a Zelení, silnější pozici národních parlamentů prosazují zase ODS a KDU-ČSL. Úsvit vystupuje proti „centralizaci v nadnárodních orgánech“, Realisté by do české ústavy přidali princip její nadřazenosti nad evropským právem. Nespokojenému „nádechu“ téměř všech programů se vymykají ty od proevropsky smýšlejících TOP 09 a především od Zelených, kteří by byli dokonce pro federální pojetí EU.\nPoslední významné téma, které se objevuje napříč stranami, je přijetí eura.\nZ relevantních stran je pouze TOP 09 pro „co nejrychlejší vstup do eurozóny“. Lidovci si jako jeden z úkolů sice stanovili připravení přijetí eura, jsou ale mnohem zdrženlivější. Něco podobného se dá říct o sociálních demokratech, kteří by byli pro novou měnu pouze v situaci, „kdy to bude hospodářsky a sociálně výhodné“. STAN slibuje, že stanoví podmínky, za kterých ČR vydá definitivní politické rozhodnutí o konkrétním termínu vstupu do eurozóny. ODS chce vyjednat výjimku, která by znamenala ponechání rozhodnutí přijmout či nepřijmout euro v českých rukách, o čemž se zmiňují také Svobodní. Realisté odmítají „přijetí eura v jeho stávající podobě“. Ostatní strany se k problematice nevyjadřují.\nBudoucnost EUVisegrádská čtyřka v EUČR v Evropské uniiEkonomika a euroEvropská unie a světVnitro a spravedlnost\neurozóna migrace NATO obrana relokace terorismus azylová politika euro, Evropská pohraniční a pobřežní stráž kyberbezpečnost, parlamentní volby reforma EU V4


V říjnu k moři? Ano! Na Kypr - II. díl | Články | PEČENĚ-VAŘENĚ\nV říjnu k moři? Ano! Na Kypr - II. díl\nČetli jste první díl našeho cestování po Kypru? Máme pro vás pokračování. Co ještě musíte vidět?\nZa vidění stojí také starobylé a velmi zachovalé obří divadlo v Kourionu vzdálené asi 19 kilometrů od Limassolu, kde se dodnes konají divadelní představení.\nSamozřejmě většina lidí i ti, kteří se rozhodnou pro vlastní cestu poznávání ostrova, na Kypru nehodlají moře vynechat. Velkou atrakcí je místo, kde se podle legendy z mořské pěny zrodila bohyně Afrodita. Vykoupat se na pláži Petra tou Romiou, jezdí spousta lidí, protože se o tomhle místě říká, že každý, kdo to udělá, o rok omládne. Pláž je také romantickým místem, kde řada lidí uzavírá sňatek. S bohyní Afroditou je spojeno ještě jedno místo a i tady je v hlavní roli voda. Tzv. Afroditinu lázeň najdete nedaloko Pafosu na malém kopci. Skryta pod olistěnými keři koupala se zde v průzračné vodě Afrodita prý nejraději se svým milencem Adonisem. Místo je odlehlé a moc lidí tu nepotkáte.\nNa opačném konci stupnice návštěvnosti jsou vyhlášená letoviska. Pro atmosféru jistě stojí za to navštívit Nissi beach, asi nejznámější pláž ostrova. Přesně tady můžete zažít situaci, kdy je sice hlava na hlavě, ale právě takový ruch k pláži tohoto typu patří a vzhledem k tomu, že pláž se často nevylidňuje ani se setměním, můžete očekávat ten opravodvý dovolenkový večírek!\nNa co se však nesmí zapomenout je kyperská kuchyně. Té bych doporučil věnovat se velmi důkladně. Začal bych kyperským vínem, které se pěstuje na kamenitých svazích nad pobřežím, ale také v kopcích ve vnitrozemí. Unikátním a nejprestižnějším kyperským vínem je Commandaria. Jde o historicky nejstarší doložené víno s původní recepturou. Je hodně sladké s vysokým obsahem alkoholu, tedy dezertní víno. Hrozny se po dozrání nechávají kvůli zvýšení cukernatosti ještě vyschnout na slunci.\nKlasické bílé víno Aphordité se vyrábí z odrůdy Xinisteri a růžové Coer de Lion spojením odrůd Opthalmo s francouzským Grenache.\nPo takovém vínu, nebo ještě lépe s ním, se můžete pustit do jídla. S oblibou říkám, že kuchyně na Kypru má své meze. Meze - právě tak se říká stylu servírování. Objednáte-li si meze, na stůl i v obyčejné restauraci vám postupně nosí malé talířky s menšími porcemi nezrůznějších pokrmů. A vy tak za večer místo jednoho velkého jídla můžete ochutnat i dvacet různých druhů. A věřte, že to stojí za to, je to taková rychlá exkurze kyperskou kuchyní. Rozhodně nevynechejte zdejší grilovaný sýr haloumi, na jemno nakrájenou kyperskou šunku, klobásky kokoretsi, hovězí kebab souvlakia nebo jakékoliv mořské plody a ryby, které chutnají ještě o dost lépe, když si je dáte v přístavní restauraci přímo u moře.\nProstě Kypr vás jistě nezklame, navíc je to místo, kam se za mořem dá jet i v půlce listopadu.


tel: +420 777 057 774\nProdejna se nachází v samém centru Plzně, kousek od pomníku na Klatovské třídě, U Práce.\nSousedíme s cestovní agenturou Globus a FOTO ateliérem.\nCeny na prodejně jsou stejné jako na eshopu.\nV této době také vyřizujeme vaše telefonáty.\nProdejna slouží také podací a výdejní místo Zásilkovna.\nNa prodejně v Plzni lze též odevzat použité cartridge a tonery do sběrného boxu.\nAdresa slouží zároveň pro vrácení zboží či zaslání reklamace.


Ostrovní gay povídky - Ve jménu Říše: 7. Počty a opět počty\nJste zde: Domů Číst povídky Ve jménu Říše: 7. Počty a opět počty\nSt. Athan, červen 1953\nProč jen musí jet zrovna vlakem? Ethan stojí u hnědého auta a čeká na svoji matku Evu. Nechápe to. Drkotá se ve vlaku, zatímco si mohla vzít auto s řidičem. Určitě zas přemluvila otce a rozhodla se pro velkolepé dobrodružství.\nMax odmítl čekat s ním na nádraží. Řekl, že doma ještě pouklízí. Jako by tam bylo ještě co uklízet. Dům se skoro blyští, až od toho bolí oči, dokonce i sousedé se začali vyptávat, co se děje. Když slyšeli slovo matka, pokývali moudře hlavou, že to tak má být. Nerozumí tomu, ale Max z toho byl celou noc nervózní. Chtěl ho trochu uklidnit milováním, ale on ho jen odstrčil. V noci se vzbudil s děsivým výkřikem.\nObjal a uklidňoval jeho chvějící se tělo ve své náruči. Třásl se jako list ve větru a zřetelně slyšel bušící srdce i zrychlený dech. Hladil ho po zádech, pootevřeným oknem se díval na zamračenou oblohu bez měsíce a jediné hvězdy. Po chvilce se vymanil z jeho náruče a lehl si. Přikryl sebe i Maxe, díval se mu do tváře, dokud neusnul.\nChtěl by vědět, co se mu zdálo, ale Max vždy mlčel. Jen jednou, ještě předtím než se do toho domu přistěhovali, začal v noci pod rouškou tmy vyprávět. Nevyprávěl o tom, co zažil, ale jen o obrazech, které ho budí. Omlouval se, až se rozzlobil. Sám má z války noční můry. Od té doby mlčí oba.\nDlouhý hvizd a on se mimoděk upraví. Pak se zasměje. Tak, jeho milovaná maminka je tu. Vyjde na nástupiště a dívá se směrem, odkud by měl dorazit spěšný vlak. Na perónu postává spousta cestujících z blízkého okolí, proto zdraví sousedy i pacienty. Někteří odjíždějí, jiní čekají na své známé, přátele, rodinu nebo obchodní partnery. Otřese se, když si vzpomene na svoji anabázi po francouzských nádražích. Strach a nejistota vládly v té chaotické době a teď? Netrpělivá nadšená atmosféra.\nUž ji vidí, když vlak zastaví a on pospíchá k vagónům první třídy. Stojí ve dveřích křehká jako z porcelánu, ale on ví, že je to jen zdání. Rozesmátá se šarmem sobě vlastním dává rozkazy zřízencům, kteří na ní mohou nechat oči.\n„Evo!“ řekne přísně, když nastaví tvář. Ethan si povzdechne, políbí ji dvakrát na tváře tak, aby jí neponičil make-up.\n„A kde je Max?“\n„Zůstal doma. Proč máš tolik kufrů?“\n„Jak tolik?“ podiví se a počítá. Tři velké, jeden speciální na klobouky a malá bílá kabelka v ruce. „Zůstanu tu týden. Přece nechceš, abych chodila jen v jedněch šatech? Amine, úplně jsi zvlčil.“\n„Ale…“ Nepsala o tom, že se tu chystá zůstat týden.\n„Nemohu snad u tebe zůstat?“\n„Ne to ne!“ vykřikne. Max se zblázní a on s ním. Ne z Evy, ale z Maxe.\n„... co tu stojíš?“ zareaguje až na ta slova. Nemá představu, co před tím štěbetala. „Vezmi ty kufry, Amine. Děkuji,“ vtiskne zřízencům do ruky drobné a jde k zaparkovaným autům. Amine se usměje. Jeho matka. Vždy a všude se vše točí kolem ní a ona se v té pozornosti ráda vyhřívá. Prostě musí být první, takže všichni kolem ní skáčou a ještě jim to dělá radost.\n„Jsem ráda, že jsi nepřijel tím strašným povozem.“ Eva se usadí na přední sedadlo. „Tak, miláčku, povídej, co je nového?“\n„U mne pořád stejně a u tebe?“\nEva nakrčí nosík a rozesměje se. „Tvůj bratr, kterému nemůžeš přijít na jméno, se konečně rozhoupal. Proto jsem tady. Jsem osobní pozvánkou na svatbu.“\n„Jonathan se bude ženit?“ Jeho starší bratr Jonathan, kterého nesnáší natolik, že o něm nemluví. Nikdy nepochopil, proč ho bratr nenávidí, ale ignorují se tak důkladně, že se potkávají výhradně doma nebo když je rodina potřebuje. Přece jen i v jejich případě platí pravidlo – krev není voda.\n„To jsem rád,“ odpoví po dlouhé odmlce Ethan.\n„Viď,“ usměje se. „I když na babičku se ještě necítím.“\n„Budeš okouzlující a nejlepší babičkou na světě.“\n„Je škoda, že zrovna ty…,“ odmlčí se.\n„Je mi to…“\n„Přestaň se za to omlouvat, Ethane. Těším se na Maxe. Musím ho trochu lépe poznat. Nebyla jsem jím nadšená, ale vždy mohu změnit názor, ne?“\nJe rád, že aspoň někdo z rodiny ho přijal. Zajímalo by ho, proč na rozdíl od otce vzala jeho orientaci klidněji. Možná se to dozví.\nEva, jeho matka, je malá a rozkošná. Když člověk řekne Francouzka, asi by si představil Evu. Má tmavohnědé vlasy, vždy elegantně svázané, a nějaký módní klobouček. Tváře namalované, ale ne nějak výstředně, a drobnou postavu plnou energie. Má ráda život, šampaňské a otce, což nechápe, protože otec je přesně takový, jak si Angličana představuje celý svět. Vysoký štíhlý s humorem, že by ho někdo za něj uškrtil. Co na něm Eva viděla, že si ho vzala po týdenní známosti, nechápe. Někdy by to namlouvání rád viděl.\n„Měli bychom k tobě prosbu,“ začne. Je rád, že chce Maxe lépe poznat.\n„Ke mně? Povídej! Ty nebo Max nebo oba?“\n„Oba, ale hodně to znamená pro Maxe a pro mě samozřejmě taky.“\n„Udělám to a víš, těším se na ten dům. Dlouho jsem ho neviděla.“\nEthan strne. Viděla? Ona ho znala? „Ty to tu znáš?“\n„Jistě. Přece bych tě neposlala na nějaké ohavné místo.“ Pohladí ho po tváři. „Líbí se vám?“\n„Je nádherný, dokonalý. Vyhovuje nám, ale…“\n„Já to věděla!“ zatleská a tvář se jí rozzáří radostí a pýchou. „Proč chceš všechno vědět? V tomto vůbec nejsi po mně, ale po otci, který taky musí všechno vědět hned. Trochu dobrodružství a tajemna neuškodí.“\n„Dobrodružství jsem zažil až dost. My oba.“\n„Já vím a je mi to líto.“ Eva položí svou ruku ve světle hnědé rukavičce na jeho a sevře ji.\nEthan se na ni podívá. Co si pamatuje, jeho matka se vždy ráda dotýkala lidí. I otce a bylo jí jedno, jestli ten druhý s tím souhlasil. Většina si už zvykla, někteří se i těší na to, až je obejme, políbí a přivítá. Hned z jejich tváří mizí chmury a jsou veselejší. Jednou slyšel, že vnáší život a slunce do temných kobek.\nDál se už na dům neptá, spíš oba mlčí.\n„Max ti prospívá!“ řekne najednou.\n„Bála jsem se, že budu muset někoho najmout na úklid, protože tě znám…“\n„Mami!“ šokovaně vykřikne Ethan.\n„Amine, miláčku, nekřič. Je to pravda. Rodiče mají své děti milovat a já tebe i Jonathana mám ráda, ale taky vím o vašich chybách a tvoje nepořádnost je roztomilá. Mohla jsem jen doufat, že si vezmeš někoho pořádnějšího, než jsi sám. Podle oken se ti to povedlo.“ Zasměje se. Zamračený Ethan zastaví před domem, na jehož zápraží už je čeká nervózní Max.\n„Víš, Amine, máš dokonalý vkus. To máš po mně. Je opravdu překrásný.“ S grácií sobě vlastní jde k vysokému plavovlasému Němci. Sice jsou to ještě větší suchaři než Angličané a Amine si mohl vybrat Francouze, ale Max bydlí s jejím synem, takže na něm musí být něco dobrého. Má týden na to, aby ho důkladně poznala.\nEva k němu natáhne ruku, Max naznačí polibek na hřbet ruky. Eva se rozzářeně otočí na Amina. Její rty vesele zformulují neslyšné – perfektní.\nV hospodě U Tří kohoutů to vře jako v úle, ale Ethan mlčí a čeká na poslední sousedy.\n„Slyšel jsem, že jsi hostil toho chlápka vínem!“ řekne útočně Brux, který rozvalí svou mohutnou postavu na židli.\nEthan na něho opovržlivě shlédne. „Při tom víně jsem se dozvěděl, že za dva dny přijdou počítat.“\n„Jak počítat? Co chtějí počítat?“ ozývají se různé nechápavé hlasy. Sedí v hospůdce U Tří kohoutů a v klidu popíjejí víno nebo pivo.\n„Dobytek, slepice a co jim budeme dávat,“ odpoví rezignovaně Ethan, který si taky sedne na židli. Před ním přistane vychlazené pivo. Nechápe, odkud ho Ren bere. Položí na stůl marky.\n„Počkej, oni nám chtějí sebrat ještě víc, než teď dáváme? Zbláznili se?“\nNelibost a hněv vyvřou napovrch z lidí, kteří se na jeho žádost shromáždili v hospodě.\nEthan tiše sedí, poslouchá je. Jak jim říct, že… „Dost!“\n„Hele, ty cizáku, jsi starostou jen náhodou. To, že jsi tady koupil statek, tě ještě neopravňuje, abys nám poroučel, je to jasné?“ Od stolu se zvedne Lestriel. Za ním se zvedají ostatní.\n„Jo, jenže oni mají zbraně. Co máme my? Vidle a lopaty. Myslíte, že nepřijdou a neseberou nám všechno? Že to nemohou udělat? Mohou a udělají to tak lehce jako dýcháme. Víme, že přijdou, proto se na to můžeme připravit, ale pozor… Němci nejsou idioti,“ řekne jim Ethan na rovinu, když vidí, že se jim to oznámení převaluje v mozku. Sice pomalu, ale dochází jim to, za což je rád. Někteří splasknou a posadí se. „Počítejte s tím, že zkontrolují každou škvíru, každý nádech a každé pírko, které se bude válet na dvoře.“\nDalší se usazují, někteří přišoupnou židle blíže.\n„Neboli nás oškubou. Už nám zabavili koně. Jak podle nich máme zorat pole, sklidit pšenici? Nosit v náručí?“ Ozývají se naštvané hlasy.\n„Vzájemná výpomoc, nic jiného dělat nemůžeme. Traktory ještě máme a, Bruxi, raději mlč, nebo si budeš muset vše dělat sám,“ varuje ho Ethan, když se Brux nadechne k námitkám. „Voli. Krávy v nejhorším případě. Taky se budeme muset snažit…“\n„Nejsou lidi,“ řekne někdo tiše. „Vždy jsme měli na žně výpomoc. A teď?“\n„Vím to.“ Ví, že potřebují lidi, ale ti také nejsou. „Vypomůžeme si navzájem.“\nHospoda se ponoří do ticha přerušovaného pouze cinkotem sklenek u pultu.\n„Jestli zůstaneme sami, jen já a Margaret, neosejeme a co potom? V několika vesnicích odvedli z rodin mladé a muži byli mezi prvními. Bylo jim dvacet.“\n„Právě o tom chci s tím Němcem mluvit.“\n„Boš!“ někdo řekne a Ethan nezkoumá kdo. Bylo by to zbytečné.\n„Tak tohle nechci slyšet už kvůli tomu, že jsou za to postihy. Co takhle vypálení stodoly nebo domu? V sousední vesnici se to stalo jen proto, že někdo neudělal dost rychle, co chtěli.“ Osobně si myslí, že v tom bylo něco víc, ale tohle se vypráví a úplně to stačí.\n„U mne jeden byl. Požádal mě slušně o vodu, tak jsem mu ji dal. Francouzsky. Znělo to příšerně,“ prohodí někdo z rohu místnosti.\n„Ten Němec je statkář. Rozumí chodu hospodářství i tomu, co je k němu nutné. Nebude nás chtít úplně sedřít z kůže. Zítra se s ním pokusím dohodnout,“ začne opět smířlivě Ethan.\n„Jak můžeme vědět, že nebudeš hrát jen pro sebe?“\nEthan se po něm ohlédne. Opět Lestriel. Další, který vlastní kus dobré půdy, i když se šeptá o dluzích. „A jako proč? Abych pak někde zůstal bradou v poli? Když potáhneme všichni za jeden provaz, tak snad válku přežijeme.“ Neřekne: „Dočkáme se konce války.“ Upije piva. Sakra, je hořké, studené a dobré. „Můžete u toho dohadování být.“\n„Přinesu kus sýra,“ rázně pronese Geneviva. „S plným žaludkem bude snad v lepší náladě. Chlap potřebuje ženskou a kus žvance.“\n„Donesu paštiku,“ nabídne další.\n„A já dodám své nejlepší víno,“ ozve se hospodský Ren. V jeho hospodě se dost často zastavují Němci, proto mu obchody skvěle jdou, i když jak shání alkohol, nikdo neví a Ren mlčí jako ryba.\n„Dobře a já zkusím vyjednat lepší podmínky. Razie dopadla dobře, ne?“\n„Žijeme, ne? Což se nedá říct o mých talířích,“ řekne porybný Andrés a zabafá z fajfky.\nSousedi, kteří vedle něho sedí, se rozkašlou při nádechu kouře ze směsi bylinek, které si připravuje, protože tabák mu došel.\n„To je pravda. Takže se na ně připravíme.“\n„Nechci se vzdát svých zvířat. Zatracení svinští bošové!“ vykřikne zezadu Simon Chabrac. Zvedne se a rozčíleně vyjde ven. Ve dveřích se otočí. „Nic nedám! To raději všechny zvířata pozabíjím. Všem, je to jasné?!“\nSousedé zírají na dveře, které tím prásknutím rezonují.\n„Tak za ním přece běž!“ šťouchne do něho Geneviva.\n„Proč já? Ať si to klidně udělá! Jsou to jeho zvířata,“ odmítne Ethan.\n„Jsi starostou, tak mazej, nebo tě něčím přetáhnu.“\nEthan se zhluboka nadechne, dopije pivo a vyrazí. Ještě teď si pamatuje poslední dotek Geneviviny pádné ruky. Ani neví kdy, ale po razii, kdy hledali ty dva muže, se něco mezi ním a vesničany změnilo. První náznak byl ten, že Geneviva mu začala tykat a on jí to oplatil.\n„Co tvoje kozy, Genevivo?“ zavolá ve dveřích.\n„Pokud je nebudou chtít odvést nebo zabít, jsou jen moje a já je budu chránit.“\nZahanbuje mě, pomyslí si Ethan, který vyjde do chladného rána. Ví, že pro Genevivu jsou její kozy jako vlastní děti. Kam mohl ten blázen jít?\nVezme kolo, které stojí opřené o zeď hospody, a vyjede. Už je to nějaký pátek, co na něm jel, ale od té doby, co na něj nasedl poprvé, cítí, že už si je jistější. Šlape na vzdálený statek Chabracových. Blázen jeden. Copak mu nedochází, v jaké jsou situaci? Včera v noci málem zemřel a mohla zahynout celá vesnice kvůli jednomu letci. Hrdinství se musí dobře zvážit. Bože, co já tady dělám? Kéž bych nikdy nevstoupil do armády. Jenže v Anglii se určitě odvádějí všichni, takže by nastoupil taky. Ale… ale hloupost. Je to skoro stejné. Kdo ví, jak to vypadá na frontě? Sice v rádiu říkají to a ono – Němci o vítězném tažení, Anglie o tom, že se drží a povzbuzuje ostatní země v odboji a naději. Jenže, co z toho je pravda?\n„Chabracu!“ Ethan mohutně vykřikne, když ho uvidí šlapat na kole před sebou. Na staršího muže má hodně sil. Taky ale celý život dřel na polích, tak proč by je neměl mít? „No tak, Simone, zastav! Stejně tě dostihnu!“\n„Co chceš, starosto?!“ vyplivne to skoro jako nadávku.\n„Jen si s tebou promluvit, Simone.“\n„Nikdo to po tobě nechce,“ uklidňuje ho. „Jenže si uvědom, co by se mohlo stát s Judith a tvým synem.“ Trhnutí mu prozradí, že jejich syn není zrovna v bezpečí. Píše jim? Kde vlastně je? U odboje? V zajetí? Nikdy ho neviděl, takže je nejspíš ztracen někde ve světě jako tisíce dalších.\n„Je to poslední, co mám. Nemohu se jich vzdát.“ Zarputile stojí na svém. „Odešla mi Rosalinda s Jacqueline. Chtěl jsem mít jejich hříbata.“\n„Budou chtít jen potraviny,“ uklidňuje ho Ethan.\n„Nenávidím je. Ať všichni chcípnou, bastardi!“\nEthana ohromí jeho nenávist. Jistě, všichni je nenávidí. Větší nebo menší silou podle toho, v jaké jsou situaci nebo co ztratili, ale Chabracova nenávist je něco víc. Přestává si uvědomovat sílu Němců a co mohou provést. Je jako býk zahnaný do kouta, který touží po svobodě a neohlíží se na nic. Ani na vesnici, ani na rodinu.\n„Jestli ke mně přijdou…,“ nedořekne, pevně sevře rty a ruce na řidítkách. Vyrazí k domovu.\nEthan za ním hledí a modlí se, aby pozítří neudělal blbost. Bude u něho muset být někdo rozumný. Jenže kdo? Zamračí se nad vzniklou situací. Zkusí se poradit s Genevivou.\nOtočí kolo, nasedne a vrací se do hospody. Neví, proč zrovna jí tolik důvěřuje, ale možná je to jejím prohlášením, že už je stará a nemá co ztratit. Nechápe, proč zrovna ona.\nPřed vesnicí odbočí k malému domu s ohradami a voňavou zahradou. Vzadu je kus bývalé stodoly, ve které vyrábí různé druhy sýrů. Dům i stodola by potřebovaly vyspravit. Jenže kde na to najít lidi a materiál? Snad po válce. Nedaleko zaslechne zamečení a uzří první kozu. Má jich hodně a její sýr už měl příležitost ochutnat. Je vynikající. Pozoruje kozy, které uždibují první trávu. Jedna z nich, zřejmě vůdčí, má na šíji zvonec, který cinkne pokaždé, když pohne hlavou.\n„Nehulákej tu jak na lesy. Hluchá ještě nejsem. Co chceš, starosto? Co Chabrac?“\n„Špatný.“ Opře kolo o strom, otře boty o rohož, sundá černý baret a vejde dovnitř domu. Přivítá ho typický pach zrajících sýrů a mezi tím vůně… začichá.\n„Copak dobrého vaříš, Genevivo?“\n„Bylinkový čaj. Tak si sedni.“\nEthan se posadí a za chvilku mu zahřívá ruce velký příjemně vonící hrnek. Med?\n„Nedáš mi trochu medu pro Nicole? A odkud ho vlastně máš?“\n„Nějaký ti dám. Máme s Andrésem v lese schované úly, ale budeš mlčet, jinak ti vyříznu jazyk!“ Usedne naproti Ethanovi taktéž s hrnkem čaje.\n„Jistě.“ Přivře oči. Takže Geneviva a Andrés. Uchechtne se. Ti dva přežijí asi cokoliv.\n„Budeme muset v létě a na podzim sbírat v lese všechno, co se dá sníst, abychom přežili zimu. To mohou udělat děti. My se postaráme o pole. Ovoce, bylinky, … Řeknu, co sbírat. Na podzim houby. V tom je síla. Zítra jim musíš říct, aby nechali mléko pro děti.“\n„Neboj, vím sám co a jak. Horší je to s Chabracem. Mohli bychom tím medem uplácet Němce? Nemohu získat propustku do města,“ naznačí.\nTa se rozesměje. „Jsi filuta, starosto. Dobře. Dostaneš skleničku i pro toho boše. Co je s Chabracem?“ otáže se starostlivě. „Byl to vždy pruďas a nejedna rvačka šla na jeho konto.“\n„Je mimo. Bojím se, že udělá pěknou volovinu a my to odneseme. Maquisté se moc neprojevují, proto jim snížím dávky jídla, až příště přijdou. Jsou v lese, je jaro, mohou lovit. Možná bychom mohli vyměnit nějaké předměty za kus divočiny. Krávy a voly musíme chránit. Jsou důležitější než my, kromě dětí samozřejmě. Bojím se, že nebudeme mít benzín, takže budeme orat a svážet po staru.“ Geneviva souhlasně přikývne. To, co říká, je velmi racionální. „Neosejeme všechno. Jen doufám, že ten Meier bude rozumný chlap. Pokud ne – jsme na kořínkách.“\n„No jo, já vím, starosto. Co chceš se Simonem provést?“\nEthan se napije čaje, rozhlédne se po malé světnici. „Opít ho, klepnout ho, nebo ho zabít, anebo aby ho drželi dva chlapi a byl omámený. Nic jiného mě nenapadá.“\nGeneviva se uchechtne. „No, s tím omámením něco udělám. Judith nic neudělá, jenže potom bude jeho hněv šílený.“ Zkoumavě se mu zadívá do očí.\n„Kašlu na to. Merde! Chci se dožít konce války.“\nEthan si sedne a zastydí se. „To chceme my všichni, ne?“\nOba sedí, popíjí čaj s medem a bylinkami. Když se Ethan zvedne, Geneviva zajde někam dozadu a vyjde se dvěma skleničkami. Jednou malou a jednou větší.\n„Snad mu bude stačit. Budu muset ty sklenice někam zakopat.“\nEthan přikývne, med zaváže do kabátu, z kterého udělá uzel, a pověsí ho na řidítka. Zamává na Genevivu, když si uvědomí, že vlastně neví, co chce s Chabracem udělat. Začíná ho důkladně štvát. Nejraději by mu vtloukl pádnými údery pěstí trochu rozumu do hlavy.\nZastaví před hospodou, odloží vypůjčené kolo, vezme kabát se skleničkami medu do náruče a jde pěšky domů. U vrátek se rozhlédne.\nDomov. Nechce to tu vidět vypálené a mrtvé. Chce, aby ta malá vesnička přežila a lidé v ní taky. Každý je jiný, ale jsou to lidé, které začíná mít rád i s jejich chybami. S povzdechem vejde do domu.\n„Co je?“ ozve se vystrašený hlas z kuchyně a vykoukne na chodbu. Oddechne si, když vidí, že je Amine celý.\n„Pro Nicole od Genevivy.“ Vytáhne malou skleničku s medem.\nDanielle ji sevře a rozzáří se. „Dám jí trochu s chlebem. Poslední dobou na ní pozoruji, že by ráda něco sladkého. Děkuji.“\n„Poděkuj Genevivě a tohle je pro pana Shauera.“ Danielle se dívá na velkou sklenici zlatavého medu. Povzdechne si. „Potřebujeme propustku do města. Jestli ji nedostaneme, bude chybět benzín a další věci. I tak nevíme skoro nic, co se děje ve městě. Jsme tu zavření a to buď kvůli tomu, že jsme blízko pobřeží, nebo prostě nechce vydat propustku. Jen tak.“\n„Dobře. Kdy tam půjdeš?“\n„Po sčítání. Pozítří nebo raději o dva dny později. Bude to tak lepší. Ten Němec se bude chrochtat v papírech, takže stejně nebude nikoho přijímat. Nebo to odložím o týden. Určitě půjdou i do dalších vesnic.“\n„Musíme některé věci odklidit. Nejlepší bude je zakopat.“\nEthan mlčky přikývne. „Jdu kopat.“\nDojde do stodoly pro lopatu. Rozhlédne se po statku a u jedné zdi začne hloubit jámu. Některé předměty raději odklidí z dosahu vojáků. Jenže zakopávat předměty pokaždé? Nechce se mu to dělat. Stejně spíš budou počítat živý inventář. Vsadí se, že Max jim zatrhne rabování. Jenže jistota je jistota. Ještě hodinu se lopotí s jámou, dokud, dle Danielle, není dost velká.\nDívá se, jak Danielle mlčky skládá věci do jámy a napadne ho, kolik rodin dělá přesně totéž. Nakonec zahrne jámu hlínou, kterou pečlivě udusá. Přivleče kus prkna, které ledabyle pohodí. Zadívá se na ně, zavrtí hlavou a odtáhne ho pryč. Oklepe si ruce. Musí se pokusit sepsat, co mohou Němcům dát, a Danielle mu poradí.\nCelé odpoledne počítali.\nSlepice, kozy, krávy, voly, kolik litrů mléka, kolik kop vajec, brambory, žito, pšenici, … Bylo jim z toho špatně. Naprosto. Nakonec odsunuli popsaný sešit a dívali se na sebe.\n„Zvládneme to?“ optá se unaveně Danielle.\n„Pokud budou rozumní, tak ano. Pokud ne, budeme jíst kořínky. Záleží, kdo bude počítat.“\n„Bojím se o Nicole. Roste jako z vody a potřebuje pořádné jídlo. Ostatní děcka taky.“\nEthan si povzdechne. Co má jako dělat? Není zvyklý mít takovou zodpovědnost na ramenou. Něco jiného je operovat, něco jiného je rozhodnout o něčem, co může ovlivnit ne jeden, ale životy třiceti rodin. Děti do války nepatří. Neměly by do ní být zataženy.\nProč sakra on? Proč? Proč uvolnil místo tomu vojákovi? Teď by měl na starosti jenom nemocnici nebo ošetřoval raněné na bojišti.\nJe to stejné, není to stejné? Neví, jak dál.\n„Bude to dobrý,“ Danielle mu položí dlaň na ruku a jemně ji sevře.\n„Díky. Doufám, že ano. Nikdy bych netušil, co Puppi způsobí.“ Usměje se při té vzpomínce. Je to tak dávno.\nDanielle chvilku zmateně hledí na Amina, ale potom jí to dojde. „Takže nakonec za tu zlámanou nohu může přece jen Puppi. V létě to bude rok, co jsi k nám přišel.“\n„A zkazil, co mohl.“\n„To ne. Jsme rádi, že víme, co po nás chtějí. Můžeme se aspoň bránit.“\n„Jo,“ odmlčí se. „Kdyby tady byli jen Němci, ale k tomu odboj? Musím jim snížit dávky jídla. Začíná léto, tak na rozdíl od nás mohou lovit. Mohli bychom vyměnit divočinu za věci, které teď nutně nepotřebujeme. Zkusím se dostat do města. Rád bych, aby někdo jel se mnou.“\n„Proč zrovna jeho?“ podiví se. „Brux má více kontaktů a je bohatý, ne?“\n„Kdepak. Andrése znají všichni, protože tu byl porybným. Ví, kde co je, a je mazaný. Můj manžel vždy říkal, že ví, i co se šustne padesát mil odtud, a nemusí z vesnice ani vyjít.“\n„Když myslíš, tak ho s sebou vezmu,“ nejistě řekne Ethan. „Myslíš, že bude chtít jet?“\n„Ten?“ uchichtne se. „Zeptej se a uvidíš,“ otočí se ke sporáku. „Zkusím něco uvařit. Mám hlad a oblečení na mně začíná být volné. Nějaké starší šaty přešiji na Nicole.“\n„Puppi, tam ne!“ Oba se otočí ke dveřím, do kterých vpadne rozesmátá Nicole. Aspoň někdo se směje, pomyslí si Ethan, ale pak si všimne Puppiho, který před ním zastaví a způsobně se usadí. Ocasem mlátí do podlahy, v mordě drží králíka, kterého položí na podlahu, a nakloní hlavu na stranu. Nicole ho popadne za obojek, aby ho vyvedla ven.\n„Puppi!“ řekne dojatě Ethan při představě masa k večeři.\n„Bude výborná večeře a Puppi dostane kosti,“ rozhodne hned Danielle.\nPuppi obrátí k Danielle hlavu a souhlasně štěkne.\n„Nezlobíte se?“ nejistě se táže Nicole. „Je špinavý.“\n„Kdepak, zlatíčko.“ Může být vyválený v hnoji, pokud donese králíka, pomyslí si oba a Ethana napadnou pasti. Střílet nemohou, protože nemají čím, ale co oka? Optá se ostatních, jaké s tím mají zkušenosti.\n„Puppi, jsi moc šikovný a hodný pes a to, co jsem o tobě řekla, už neplatí! A teď si půjdeme hrát!“ Nicole stojí důležitě před Puppim, kterému káže. Puppi nachýlí hlavu na stranu, potom zaštěká. Zvedne se a Danielle se raději obrátí, aby neviděla bodláčí v srsti a tlapy vymáchané bůhví kde. Nicole mu skočí kolem krku a skoro si na něj sedne. Piští, když s ní Puppi s hlavou schýlenou až k zemi začne chodit po kuchyni a přitom radostí vrtí ocasem.\nDanielle nemá sílu jim vůbec něco říkat, proto raději začne kuchat králíka. Je sice trochu hubený, ale v polévce bude vynikající.\n„Tohle byla dobrota, co vy na to? Puppi, mohl bys něco donést i příště.“ Puppi zvedne hlavu od kostí, které drtí mezi zuby, a Ethan má pocit, že mu rozumí. Že ví, co mu chce říct. Packu položí do starého otlučeného plechového talíře pomalovaného pomněnkami.\nPrásk – další kostička skončí rozlomená v jeho zubech.\nVečer si ještě projíždí seznam, ale nakonec jde spát. Leží v posteli s otevřenýma očima a počítá. Nemá rád matematiku a vůbec ne počty, kdy se jedná o to, jestli budou žít nebo pomřou hlady. Takhle daleko to nezajde, ujišťuje se. Zvládnou to.\nTiše vykřikne, až skoro odhodí peřinu. Zavře oči, přitáhne si ji k sobě a pevně sevře. Má pocit, že viděl své bezvládné nohy, jak jsou někam táhnuty. Stále dál a dál. Hadrové nohy. Ne, byla to jen noční můra. Jeho nohy jsou v pořádku, ale pro jistotu jimi zahýbe. Zaposlouchá se do noci, ale je ticho. Mrtvo. Dokonce ani psi neštěkají. Letadla nejsou slyšet, není nic. Jako by nebyla válka, ale mír. Přitáhne si peřinu pod bradu a civí na strop. Má zlé tušení, že už neusne.\nKonečně svítá a on může vstát. Odhodí pokrývku, oklepe se zimou. Bože, už aby bylo léto a nemrzlo. Mám zimy plné zuby, říká si sám pro sebe, když si přetahuje přes košili hnědý svetr a natahuje teplé manšestrové kalhoty.\nŤukot a zvolání: „Snídaně.“ Vyjde ven, nejistě se usměje. I Danielle vypadá, jako by nespala. Bojí se toho jednání. Bojí se, co ten německý důstojník bude žádat, co na to sousedé, a hlavně jestli s ním vůbec bude chtít vyjednávat. Najednou si uvědomí, že to nemusí být on, kdo u nich bude počítat. Udělá se mu špatně z představy, jak jde vše do pekel. Jestli je to chybný závěr a přijedou Němci z města…\n„Nemohu,“ zahučí Ethan a odsune snídani. Žaludek se mu svírá úzkostí. Do rukou vezme hrnek s bylinkovým čajem, aby se uklidnil. Danielle přikývne, když zaslechnou auta. Ethan se zvedne a pokusí se o hřejivý úsměv. I Danielle se ho snaží opětovat. Vyjde ven, z věšáku vezme kabát, baret a obleče se.\n„Dobrý den, Herr Hauptmann Meier,“ pozdraví, když dorazí k autům, která zastavila na malé návsi u hospody. Vedle kapitána sedí člověk v civilním obleku. Uleví se mu, že vidí kapitána a ne ty z města.\n„Starosta Salacrou. Pěkné jarní ráno.“ Max se nakloní do auta. „Adolphe, pojedeš dál sám nebo se mnou zůstaneš?“ Znejistí. Včera se sice domluvili, ale mohl si to rozmyslet.\n„Pojedu. Uvidíme se večer.“\nMaxmilian Meier zůstane s úsměvem stát a dívá se na odjíždějící černé auto. Otočí se už bez úsměvu ke starostovi.\nTen bastard vypadá, jako by spal dvanáct hodin. Vypadá skvěle. Zaškrtím ho za to. A kdo to je ten Adolph? víří Ethanovi v hlavě.\n„Ano. Mohu vás pozvat na něco malého do hospody U Tří kohoutů?“ Vidí na něm, že zvažuje, ale potom se rozhlédne po svých vojácích, které si vzal na pomoc.\n„Můžete jít. Po dvojicích!“ Pozoruje jejich rozchod. Včera je důkladně instruoval o chování k vesničanům. Adolph se smál, když navrhl, že by si mohli práci rozdělit, aby skončili dřív. Mohli by si sednout a popovídat jako tehdy v Paříži. Ze zvláštní inspekce se vyklubal Adolph Sommer, jeden z mála lidí, které si oblíbil. Souhlasil pod podmínkou, že si vezme své lidi, protože jich má málo.\n„Pokud mě doprovodíte.“ Max se vymaní z myšlenek na minulost.\n„Jistě.“ Ethan je zvědav, zda uvnitř hospody někdo bude nebo budou vyčkávat doma. Stojí vedle Maxe a diví se, jaký cítí klid i slaboučké vzrušení. Začichá. Kolínská. Ten mizera! Ještě k tomu, že vypadá skvěle, je oholený i nádherně voní. On má pocit, že vypadá jako špinavý tulák.\n„Nedáte si snídani?“\nEthan ho doprovodí a prohlédne si těch pár sousedů, kteří doma zanechali manželky a přišli. Chabrac mezi nimi není.\n„Ono se něco chystá?“ podiví se naoko Max shluku vesničanů u hospody, kteří, když si povšimnou kapitánova zájmu, vlezou dovnitř. Zůstane stát, otočí se a pokyne dvěma vojákům, jenž míří ke vzdálenějšímu statku. Přijdou k němu, postaví se do pozoru s puškami u nohou.\n„Co to má znamenat?“ optá se zamračeně Ethana, i když dobře ví, proč tu jsou.\n„Víte, jen jsem vás chtěl pohostit, ale rádi bychom samozřejmě věděli, proč jste tady.“ Nemůže říct, že to ví. Uznalý zákmit v očích Maxe ho potěší.\n„Jsme ve válce, pane Salacrou. Jistě víte, že armáda je velká, a tak budete odvádět potřebné potraviny. Určitě vám to není zas až tak neznámé.“ Dveře od hospody jsou pootevřené a Max doslova vidí tu tlačenici, která vznikla mezi nimi.\n„Samozřejmě. Proto bychom vás a vaše vojáky rádi skromně pohostili. Jistě pochopíte sám, že jsme malá chudá vesnice, která ani sama pro sebe nemá dost.“ Ethan napřáhne ruku ke dveřím, v kterých najednou nikdo nestojí. Max vejde, zasedne k volnému stolu.\n„Prosím, pane kapitáne.“ Ren přichvátá s ošatkou chleba, paštikou a kusem sýra. Snídani doplní vínem, kousek stolu utře utěrkou, jako by to potřeboval, a uhne stranou. Čeká, kdyby něco potřebovali. Za starostou, který ke stolu také usedne, sedí ti, co mohli přijít, a za kapitánem Meierem stojí dva vojáci s připravenými puškami v rukou.\nEthan se nejistě usměje. Sakra, vypadá to jako schůzka na vysoké úrovni.\n„Verdammt!“ tiše zakleje. Co já tady dělám? Jsem voják wehrmachtu, ne nějaký šašek, který musí počítat odvody jen proto, aby velitel udělal na někoho dojem. Velitel měl být ráznější, ale hlavně neměl utíkat k té své vdovičce. Jenže nařízení seshora je nařízení a slovy: „Vy se tam flákáte, tak aspoň takhle pomůžete německé armádě…“ Slyšel to, když přišel ten rozkaz. Ta ironická slova z velitelových rtů. Nebýt té inspekce. Zatraceně, někdo to na podzim odflákl nebo se ztratily papíry nebo se jim něco nezdálo, tak teď napravují chybu někoho jiného.\nStál za dveřmi velitelovy pracovny a klidně odposlouchával.\n„Co… Co tím myslí!?“ První výkřik.\n„Tak to ne!“ Druhý po dobré minutě. Plukovník nejspíš studuje rozkaz z velitelství.\n„Oni uvidí, kdo je plukovník von Bellen!“ Třetí výkřik těsně za druhým a tak to šlo dál. Chvilku ticho. Málem, že tam nevlezl, tak byl napjatý. Velitel telefonoval. Poznal podle hlasu, že se stěží ovládá. Skoro řval, ale vychování, které měl, ho donutilo se krapet ovládat.\n„Nazdar, Klausi. Potřebuji jednu maličkost ohledně rozkazu odvodů…“\n„Co? To nemyslíš vážně! Není možné. Podívej se na to. Máme tu bandity, k tomu jsme blízko Atlantiku…“\n„Klausi, kvůli našemu společnému…“\n„Nepřerušuj mě laskavě!“ To už velitel řval, až se třásla omítka. Pozdravil vojáka, který nedal najevo, že ví, co dělá těsně na dveřích velitelovy pracovny.\n„Jestli… nařízení od… dobře.“\nPrásk. Nejspíš rozbil aparát.\n„Meiere!“ Max sebou trhne. Sakra, jak ví, že je za dveřmi? Chvilku počká. „Tak Meiere!“ Zaťuká, upraví si nažehlenou uniformu. Velitel je vzteky rozžhavený doběla, bleskne mu hlavou, když ho vidí opřeného o stůl a telefon… na cucky. Musí připomenout službě, aby vyměnili aparát za nějaký jiný, méně potřebný.\n„Ti parchanti! Ti bastardi!“ Zarazí se, ale dál mlčky zuří a kleje. Nadechne se, aby v klidu osvětlil celou situaci. „Naše vrchní velitelství v Paříži vydalo rozkaz,“ přečte krátký úryvek ze zprávy, nelibostí zafuní, ale pokračuje, „že některé posádky mají pomoci při sčítání odvodů německé armádě. Prý když jsme k ničemu a lenošíme tu, tak aspoň máme pomoci takhle. Posílají inspekci. K nám!“ Vezme papír, který roztrhá na cucky. Na koberec se snesou zbytky dokumentu.\n„Tohle si někdo odskáče. To se dozví tam nahoře!“ Bouchne rukou do stolu.\n„Uděláte to a je mi jedno jak. Klidně je eliminujte, aby nebylo co počítat. Odjíždím.“\nAsi ho prohlášení uklidnilo, když se dívá, jak si upravuje uniformu a jak je najednou klidný.\n„Kapitáne Meiere, máte ten rozkaz na povel, tak to vyřiďte k jejich spokojenosti. Mám neodkladnou záležitost mimo posádku.“\nVelitel nakonec nikam neodjel. V okamžik, kdy nasedal do auta a on u něho stál poslouchaje poslední rozkazy, přijel muž, který chtěl mluvit výhradně s velitelem. Odznak tajné policie mluvil za vše.\nVelitel vychladl, a jakmile skončila akce, rozjel se za tou vdovičkou a on ať vylíže to, co někdo nahoře na velitelství napsal, podepsal a rozkázal. Na druhou stranu uvidí toho báječného starostu, který je prostě nádherný. Dosud si neujasnil vztah k němu, ale ten jeho milý úsměv, zelené oči a roztomilý přízvuk v němčině se mu zamlouvá.\nZačal se učit francouzsky. Pro jistotu.\nZatímco si kapitán Meier v hospodě U Tří kohoutů dopřává paštiku se sýrem a zapijí je výborným vínem z Renova osobního sklepa a v duchu je o pár dní pozadu, ve vesnici chodí od domu k domu vojáci, kteří počítají drůbež, skot, všechno, co se hýbe a nemluví. Prohledávají veškerá možná zákoutí, kde by se dalo cokoliv schovat.\n„Kapitáne, ve vesnici je mor!“ Dovnitř vrazí dva vojáci, z nichž jeden je značně pobledlý. Pod neurvalým vpádem vojáků sebou všichni trhnou a pušky se zachvějí v rukou.\n„Jaký mor? Co to melete a postavte se do pozoru!“\nKarl s Adolphem se na sebe podívají, vypnou hrudě a spustí. „U rodiny Se…rtre se objevil mor, kapitáne!“\n„Mohu jít s vámi?“ optá se zneklidněně Ethan. Mor zrovna v tuhle dobu, kdy jsou tady Němci? A vůbec, mor v dnešní době? Slovo mor patří do středověku, ne do tohoto století. Podezřelé.\n„Jste němečtí vojáci, ne baby!“ odsekne Max vztekle, narazí na hlavu čepici a obleče kabát přehozený přes židli. Adolph s Karlem na sebe nervózně pohlédnou. Nepřítel je nepřítel, tomu se mohou postavit a zabít ho, ale mor člověk nevidí a zabít ho nemůže.\nEthan zastaví sousedy, kteří se zvedají, že půjdou s ním.\n„Ty jsi řekl, že je to mor,“ vyčítavě řekne Karl Adolphovi.\n„Tady.“ Otevřou branku, ale postaví se vedle ní. Neutrálně hledí před sebe a je vidno, že se jim nechce jít dovnitř. Max si povzdechne a jde dovnitř jen se starostou. Na dvorku s velkým kapesníkem u očí kvílí Milli.\n„Co se stalo, Milli?“\n„Starosto, moje slepice! Určitě mor. Podívejte se! Z čeho já budu živa? Slepičky, moje ubožátka, chudinky malinké… zemřu hlady…,“ lamentuje tak hlasitě, že by probudila i mrtvého.\nEthan přistoupí ke stodole s pootevřenými vraty a vytřeští oči. Všude se válejí slepice. Hnědé, strakaté a mezi nimi bílé. Millina chlouba. Přijde k jedné z nich a zvedne ji za nohy do výšky. Hlava volně visí. Tuhá. Přinese ji ke kapitánovi Meierovi.\n„Milli, budeš je muset spálit.“ Sakra, co vymyslela? když vidí úlek v její tváři.\n„Nemůže to odložit na noc? Ten pach…,“ prohodí k Maxovi. Je úžasný, jak tu stojí, klidně a rozvážně čelí situaci, kterou na něho nastražila Milli. Musí oba obdivovat. Milli za ten neuvěřitelný risk a kapitána za chladnokrevnost.\n„Tak dobře. Zřejmě ptačí mor. Doufám, že nenakazí další ptactvo. Budete mi osobně hlásit další případy. Je to jasné, starosto?!“ Otře si ruce do kabátu a zahledí se na další domy. „Půjdeme navštívit další rodiny. Později se můžeme vrátit.“\n„Samozřejmě. Nedaleko bydlí rodina Courteli. Chovají prasata.“ Max přikývne a nechá se vést k dalšímu statku. Ethan obdivuje jeho vysokou štíhlou postavu v uniformě. Kdyby nebyla německá, ale nějaká jiná… Zastaví se pod stromem, odkud poslouchají dva vojáky, kteří stojí před vrátky.\n„Ježíši, tak to je smrad!“ zamumlá Hans Schwarz a má chuť si zacpat nos.\n„Jo. Chovají tu snad prasata?“\nMrknutí do sešitu. „Yvo, chovají. Musíme to stádečko spočítat.“\nZatímco Yvo s Hansem zkoumají, kam mají jít, v domě se Sylvie hádá se svým manželem Jeanem.\n„Nedám je, to ti povídám, Jeane. Je naše. Jedno jediné selátko.“\n„Sylvie, kam je chceš skrýt? Prohledají všechno, buď rozumná. Jsou tady.“ Oknem zahlédne vojáky. Sylvie odhodlaně pohladí selátko po hlavě a horečnatě se rozhlédne po světnici. Skříně, sklep. Ne, všechno bude tak jasné, pak se podívá na děti. Sevře rty. Nevydá jim to sele. Nedá, i kdyby měla…\n„Vyndej Dominique! Tak dělej!“ zakřičí hystericky, když se Jean k ničemu nemá. „A kde je Jean? Viděl jsi ho?\nJean vyndá pětiměsíční Dominique a vezme do náruče. „Ne. Nejspíš je s ostatními dětmi.“ Sylvie vezme odhodlaně pokrývky a vyndá je taky. Položí do hluboké kolébky selátko, které přikryje. Jean otevře ústa k námitce.\n„Drž hubu a nech mě jednat!“ zasyčí zle Sylvie, když položí na selátko Dominique. Přikryje ji a sedne si k ní. Začne kolébkou jemně houpat, když dovnitř vejdou dva vojáci.\nSylvie sebou trhne pod tím hrozným přízvukem.\n„Bonjour,“ odvětí Jean Courteli a očima sklouzne ke kolébce.\n„Kvikk!“ Ozve se v místnosti, až Hans s Yvem sebou škubnou. Rozhlédnou se.\nCourteli pokrčí rameny. Co jako chtějí? Mají mluvit francouzsky a ne štěkat německy.\n„Prohledáme to tu.“ Začnou otevírat dvířka u nábytku, pokoje, ale pořád nic.\n„Kruci, přece se nám to nezdálo,“ namítne Hans tiše.\nHans s Yvem přistoupí ke kolébce.\n„Zuby!“ Ukáže Sylvie na dítě a poodkryje peřinku. Dítě se opět rozeřve.\n„Ty Yvo, nepáchne nějak divně?“ poznamená Hans, který zírá na ležící řvoucí dítě celé rudé.\n„Asi se vykakalo. Ty nemáš rodinu, že?“\n„Kdepak. Ale mám dívku, jmenuje se Gertruda a chce mít nejméně tři děti. Ten pach je opravdu divný. Nechceš se na to podívat?“\n„Ani náhodou. Děcka šíleně smrdí. Jdeme spočítat ty prasata.“\n„Schwein,“ ukáže ven.\nJean opřený o zeď uvažuje, jestli se jeho žena nezbláznila. Vyjde ven a tiše pozoruje, jak počítají jedno prase za druhým, nakonec svině a na závěr selata.\n„Konec, proč musíme zrovna tohle dělat my?“\n„Pořád lepší než být v Polsku,“ řekne Yvo, který bodře plácne jedno prase přes zadek. Zapíšou si počet zvířat. Nakonec spočítají slepice a poznamenají si tři krávy.\n„Au revoir,“ řekne Hans. „Nechápu, proč nás včera kapitán Meier nutil se tohle naučit. Je to hrozný jazyk.“\n„Všechno v pořádku?“ Oba se narovnají do pozoru pod přísným hlasem kapitána.\n„Ano, pane kapitáne, máme dvacet selátek,…“\n„V pořádku. Nahlásíte to potom.“\nEthan z domu zaslechne kvíkot. Ti se zbláznili. Oba dva. Hned mu došlo, co se stalo. Ještě, že toho vojáka nenapadlo k tomu dítěti přičichnout nebo ho pochovat. Koukne na Maxe, ale zřejmě si ničeho nevšiml.\n„Kam ji vedete?“\nEthan zneklidněně pohlédne na Marcellu Thournier. Sklání hlavu, zatímco ji voják drží pevně za paži.\n„Kapitáne, chtěla ukrýt králíky!“\nMax pohlédne na Amina. Co má teď udělat?\n„Deset, kapitáne. Pečlivě jsem je počítal, když jsem si všiml, že klece do sebe nepasují. Tak jsem je rozebral a za klecemi byly přidělané další a v nich nacpaní králíci. Vedu ji na velitelství. Když jsme objevili skrýš, zaútočila na nás.“\nMax si pomyslí, že Marcella je šikovná. Nebo to byla práce celé rodiny? Neměla moc času něco vymyslet a pak to ještě provést.\n„Ale kapitáne Meiere, ona nás napadla.“\n„Chcete snad ty králíky sám krmit? Prohledejte tu její chalupu odshora dolů. Jistě to udělala nerada, že?“\n„Rozkaz!“ Popostrčí ji nazpět k chalupě. Marcella s údivem pohlédne na Ethana. Ten se povzbudivě usměje.\n„Co takhle další dům?“ navrhne tiše a ukáže na vzdálenější dům s ohradami.\n„Ano.“ Ethan je rád, že je to Genevivin dům. Tam by mělo proběhnout vše v klidu. Neví, proč s Maxem… S Maxem? Odkdy jsem mu tak začal říkat? Je s ním rád, přizná si s jistou dávkou nelibosti. Přijdou blíž ke statku, odkud se ozývá děsivý mekot a zvonek. Oba se na sebe podívají. Proboha, snad se tam nevraždí. Oba přidají do kroku.\n„Udo, co se děje?!“ zvolá Max, když ze stáje vyjde voják a upravuje se. Ten zrudne, ale postaví se do pozoru.\n„K-k-kapitáne Meiere. C-co vy tady?“\n„No tak chlape, co jste tam prováděl?“ Vejde dovnitř stodoly a rozhlédne se. Kozy jsou akorát neklidné, ale žádná krev. „Tak co je?“\n„Počítal jsem je, pane.“\n„Spíš jsem myslel, že jste je vraždil,“ řekne.\nUdo upírá pohled dopředu. Jestli kapitán zjistí, co se tam stalo, pošle ho na frontu tak rychle, že si nestačí ani zabalit, ale on tu chce zůstat. Přišel sem a když viděl jen stařenku za stolem, která něco pletla, pozdravil a šel počítat. Jenže nějak to přišlo, ani nevěděl jak, ale teplo ve stáji a jak se ty kozy kolem něho motaly a otíraly, najednou nevěděl jak, ale jednu popadl a už dál nemyslel, protože kdyby jo, tak by nic takového neudělal. Jen doufá, že ho nikdo neviděl.\n„Deset koz, pane, a jeden kozel.“\n„Tak co tu stojíte? Jděte počítat dál.“ Udo si oddechne a chystá se vyrazit dál, když z baráčku vyjde Geneviva s kamennou tváří.\n„Jsou v pořádku,“ uklidňuje ji Ethan.\nUdo se ošije, mrkne na kapitána a potom přistoupí k Genevivě.\n„Jak se jmenovat ta s černým skvrnem na uchu?“ dostane ze sebe lámaně a ukazuje, co myslí. Geneviva pochopí.\n„Merci. Kapitáne, já jdu.“ Max zavrtí hlavou. Rád by věděl, co se tu stalo. Geneviva mlčky hledí za vojákem. Rozhodně nebude povídat, co viděla.\n„Bábo, viděla jsi to taky? On to tam dělal, až řvala!“ Zpoza stáje se vypotácí postava.\nGeneviva skoro zaprská. Blbec. „Opilec, Jasný kapitáne. Nic jiného. Jen náhodou je mým mužem.“\n„Hele, já vím, co jsem viděl. Já jsem Luis Marius Fraser a vím, co jsem viděl. Ten chlap měl najednou kalhoty dole a dělal to s tou ehm, jak se jen jmenuje? Ta pitomá jména… Kozou. Jasně, se jí to…“\n„Drž hubu, opilče. Nevšímejte si toho, Jasnosti. Je to jen opilec, který už dávno mluví z cesty. Zas nějaké halucinace. To ta levná kořalka, co mu prodává Ren.“\nEthan nemůže uvěřit. Ví, že je to pravda. Najednou to vidí jasně. Mrkne po kapitánovi, jestli rozumí.\n„Pane kapitáne, Luis se rád podívá na dno láhve a nebere zřetel na dobu. Omlouvám se za něho,“ vysvětlí a necekne ani slovo navíc. Stačí to, nebo bude pátrat dál?\n„Jistě. Půjdeme dokončit, co jsme začali.“\n„Ty bastarde opilecký, všiváku nedůvtipný, i to prase je inteligentnější než ty. Co já to udělala, že jsem si tě vzala?! Však moje matka říkala: ,Neber si ho holka, je to opilec,‘ ale já si stála na svém. Já husa na tobě viděla jen tu postavu. Ježíši, Svatá Marie, proč zrovna já? Já ti dám a necháš tu láhev na pokoji. Láhev ti vymyla všechny chlupy i mozek,“ slyší ječet Genevivu a do toho vřískot bitého Luise Mariuse.\n„Musí se mít rádi.“\n„Asi ano. Děkuji.“\n„Za co?“ nechápavě řekne Max a založí si ruce za záda.\nEthan mlčí. Pomalu dojdou k hospodě, kde se už shromažďují vojáci s lístky, na kterých jsou zaznamenány počty, kde kolik toho mají. Ethan si oddechne, když neslyší, že by byly někde potíže. Zřejmě Geneviva Chabraca vyřídila. Vejdou do hospody a zasednou za stůl.\nVenku se zatím vojáci posadí na lavičky kolem stromu a vytáhnou cigarety. Přitočí se k nim porybný Andrés mohutně bafající z fajfky.\n„Takže tohle je, co chceme.“ Ethan převezme listinu, pečlivě ji zkoumá, zatímco rty tiše vyslovují čísla. „Každý pátek si pro to přijedou z města. Mléko každý den.“\n„Kapitáne, nemáme dost sami pro sebe. Já chápu, že máte rozkazy, ale pokud nebudeme mít čím osít, čím se najíst, potom chápete, že sotva můžeme tohle dodat.“\n„Je mi líto, starosto. Nemohu nic dělat. Mám jasné rozkazy, kdo má co odevzdat.“\n„Pak aspoň myslete na děti. Ty válku nezačaly. Nemají s ní nic společného. Můžeme vám dát tohle,“ přisune k němu list papíru.\n400 l mléka, 10 kg másla, 15 kg sýra, 150 vajec denně a seznam pokračuje dál podobným způsobem.\n„Taky záleží na počasí. Jestli bude zima, chladno a kolik toho osejeme. Nechceme zas tolik. V zimě nemáme tolik vajec jako v létě. Taky úhyn a…“\n„Dost, starosto. Já vás chápu,“ nahne se k němu, „avšak i já mám své rozkazy, které nemohu porušit. Teď zas chápejte vy mě.“ Obdivuje ho, že chce vyjednávat a nebýt toho, že je to on, tak by jen předložil seznam a víc se nevybavoval.\nV hospodě je tak dusno, že mlčí i mouchy. Všichni na sebe hledí.\n„Dáme, co máme, ale žít musíme,“ namítne Ethan prosebně. Kruci, je tvrdší, než si myslel.\n„A já mám za sebou vojáky, kteří musí jíst.“\n„Mám toho dost! Zabít je!“ zavrčí jeden ze statkářů. Ethan v duchu zasténá. A je to tu.\nUž i Němci to slovo znají.\nSlovo visí ve vzduchu, Max vstane. Vojáci si připraví zbraně. Pro některé z nich je to první boj.\n„Klid, sousedi. Nic se neděje. Dohodneme se. No tak,“ promlouvá k nim Ethan, ale cítí, jak mu po zádech klouže velká kapka potu. Pekelně studí, když pomalu cestuje žlábkem páteře dolů. „Herr Hauptmann, prosím.“\nKapitán pohne rukou, ale posadí se. Očima provrtává toho, kdo to vyslovil, a Ethana ignoruje. Ethan se posadí. Je mu úzko a má strach.\n„Tohle je dost, nemyslíte si to? Je to jen o něco málo méně, než s čím jste přišel. To málo dostanou děti. Nikdo jiný. Máme tu i kojence.“\nTicho, že by se dalo krájet. Max se podívá na Ethana.\n„Dobře, já to přijímám.“\nEthan si oddechne, potom se otočí k ostatním. Vysvětlí jim, na čem se dohodli.\nNespokojené „to je moc“ ignoruje. Musí to nějak zvládnout. Otočí se zpět ke studenému pohledu na kamenné tváři kapitána.\nZa tu pitomost bych Livia zabil. Nezabiju ho, ale aspoň ho seřvu.\n„Ne, děkuji. Počkám tu na pana Sommera.“ Ostatní se zvednou a vyklouznou ven do jarního dne. Za stolem zůstanou sedět Ethan s Maxem.\n„Udělal jsem to jen kvůli vám, starosto, ale doporučuji vám jedno – hlídejte si je.“\n„Děkuji,“ zopakuje a nepochybuje, že tentokrát je to přijato.\n„Myslíš, že bych měl zítra upéci dort?“ Max vyjde z koupelny. Zase píše, ale zřejmě už končí. Před příjezdem Evy psal jako divý a do postele chodil až kolem půlnoci. „Amine!“ obejme ho a pohlédne do papíru. Zaujme ho to.\n„Chtěl jsem vedle tebe kráčet hodně dlouho. Oči svůdce jsem jim říkal a přitahoval jsi mě. Jen díky tobě jsem to povolil a kvůli dětem.“ Políbí ho na krk. Amine odloží papíry a zakrouží krkem. Max mu položí ruce na zádové svalstvo, aby je prohnětl.\n„Chtěl jsi toho tehdy hodně.“\n„A dost jsem s Adolphem usmlouval. Nebýt jeho, asi byste odváděli víc.“\n„Spíš vyhádal. Jsem rád, že vím, jak to tehdy bylo, ale udivuje mě, kolik jsme toho nevěděli.“\nMax se smutně usměje. „Co bylo těm slepicím?“\n„Ježíši, nikdy by mě to nenapadlo. Víš, jednou u nás na statku taky pomřely všechny slepice. Tehdy všichni mluvili o ptačím moru. Možná proto jsem na to skočil, chytrá ženská.“ Usměje se. „Myslíš, že ta koza Lizzie…,“ nedokončí.\n„Jo. Byla. Jenže byla válka a nevím, co se tehdy v té stáji stalo, ale nemyslím, že by byl na zvířata, nebo něco víš? Trošku jsem přibarvil, jak to mohlo být, ale on to opravdu…“\n„No co jsem se doslechl, tak byl čerstvě ženatý a možná sexuálně vyprahlý?“ pokrčí rameny.\n„Asi jako teď já.“ Ethan se k němu otočí, rozváže mu pásek u županu. Pomaličku vklouzne dovnitř a pohladí ho po hýždích. „Budeme se milovat, ale tichounce. Nechci…,“ kývne hlavou ke dveřím.\n„Mohu?“ Max mu sedne na nohy a začne ho něžně líbat. Nejdřív jen drobné polibky, ale pak divoké a hladové.\n„Proč se ptáš?“ hrdelně se zasměje Ethan, který úplně zapomene na to, proč chtěl být potichu. Zvrátí hlavu, aby se Max dostal na krk. Miluje jeho polibky.\n„Ami, Amine!“ zazpívá tichounce Max, který ho vezme do náruče. Postel pod jejich váhou zavrže. Oba se na sebe vylekaně podívají, ale pak se rozesmějí. „Doufám, že spí.“\nEva spokojeně otočí stránku knihy a ponoří se opět do četby. Jak vidno, tady všechno funguje.\nOriginalita: 1 1 1 1 1 1 1 1 1 1 (19 hlasů)\n+2 #1 tak přece — Clementine 2013-01-05 11:52\nPotěšil jsi mě, že jsi sem přidal další díl. Je to dobře vymyšleno - vztah dvou lidí ve dvou časových rovinách, to, že se lze zamilovat v té nejnevhodnější době do nejnevhodnějšího člověka, pravdivé vylíčení ducha doby i prostředí.\nTvůj příběh by se mi líbil i jako film.


Zahradní nábytek z tahokovu ROJAPLAST | Alza.cz\nZahradní nábytek z tahokovu ROJAPLAST\n»ROJAPLAST»Hobby a zahrada»Zahrada»Zahradní nábytek»Sety»Kovový»Z tahokovu\nZahradní nábytek z tahokovu ROJAPLAST – doručíme už v den objednávky. Přečtěte si, proč nakupovat na Alza.cz.\n6 důvodů, proč nakupovat Zahradní nábytek z tahokovu ROJAPLAST na Alza.cz\nZahradní nábytek z tahokovu ROJAPLAST skladem umíme doručit už v den objednávky! Doručujeme i o víkendu.\nZahradní nábytek z tahokovu ROJAPLAST – hlavní typy\nKovový zahradní nábytek ROJAPLAST\nROJAPLAST Stůl ZWMT-80 Posledních 5 ks\nROJAPLAST Stůl ZWMT-83 Skladem 2 ks


Sněhu je nejvíc za čtyřicet let\nV posledních dnech leží Česká republika pod sněhovou duchnou, která je nejmohutnější za posledních 40 let. Podle odborníků ale není třeba se bát povodní. Rozvodnění řek by mohla vyvolat jen souhra s dalšími okolnostmi.\nPodívejte se na obrázky Josefa Lady. Jak jsme remcali, že poslední dobou je to prdlajs zima a tak. Teď jí tady máme a já jsem rád. Zeptejte se mojí dcery jaký bylo sáňkování na Svahový. A jak to tam vypadá :)) http://www.svejkovsky.info/image/200503012340_P2200040.jpg\nPanbicek se proste uz dal nemohl na ten ceskej bordell divat, tak ho aspon takhle zakryl\nRe: Sněhu je nejvíc za čtyřicet let\npřesně to je ono!!! Jenom se hrozím toho až to na jaře zase odkryje,no to bude\ndoufám že budou povodně\nzase bude dost práce no lidí my bude moc líto\npokud má zemina přirozenou nasávací schopnost\npojme skoro cokoliv\npo silnici teče voda metr za vteřinu\npo mechu milimetr!\nkomunisty musí vzít povodeň i se všemi nešťastníky, kdo jim na tu devastaci světal naletěli...škoda že neteče do jejich milého ruska hladového\nMilí Pražáci, nás na horách už sníh nebaví . Posíláme vám ho všechen poslední březnový víkend dolů ..... :-)\ndoufám že hygienicky balený\nnení lepší je tam pozvat,aby si ho slízali,ať se my normální smrtelníci v tý republice taky někam dostanem???\nV našich končinách letos moc sněhu nebylo a navíc to rychle leze dolu... Tak nevím, asi žiju na jiné planetě nebo se počítají jen hory?\nnejspis se pocita snih na celem uzemi CR, protoze ted je snih opravdu vsude. U nas v Brdech si nekdy v devadesatych letech pamatuju na mnohem vic snehu nez je ted. Uz presne nevim rok ale bylo to nekdy zacatkem unora. To byl snehu skoro metr (ted neco pres pul metru), ale brzo to roztalo. Co se povodni tyce, vodni hodnota soucasne snehove pokryvky je opravdu mimoradne vysoka...\nnejsme zase nějak moc vysoko,ale to co je tu letos,to za mých 31 let nepamatuji,i když to je prd věk z hlediska toku času .Vsetínsko je pod sněhem i tam,kde nikdy nic nebylo.Ani tolik slivovice letos neteklo,abychom každé odklízení statečně zapili....


Jak vznikla Pracovna? "Chtěli jsme vytvořit místo, kde bude lidi práce bavit"\nSdílené kanceláře fungují v Česku už několik let. Jsou to místa, kam může za poplatek přijít pracovat každý, kdo je na volné noze a nebaví ho sedět doma. Letos v únoru přibyla v Praze na Žižkově další s příznačným názvem Pracovna. Její zakladatelé Andrea Kosařová a Honza Pelán ji od ostatních odlišili tím, že jejich členy i náhodné kolemjdoucí vítá příjemná kavárna.\n„K vybudování Pracovny nás přivedla naše vlastní zkušenost a nespokojenost v předchozích zaměstnáních, kde bylo téměř nemožné iniciovat nějakou změnu – ať už v dané činnosti, nebo celkově v rozhodování firmy. Štvala nás zbytečná pravidla, která by stačila jen trochu zlepšit, a firma by fungovala lépe. Ani já, ani Andrea ale nejsme typy lidí, kteří jdou standardní cestou, kdy člověk trpělivě čeká, až se dostane do vedení a bude moci své nápady konečně uplatnit. Chtěli jsme nějaký svůj vlastní projekt, kde bychom si všechno nastavili po svém.\nHonza Pelán a Andrea Kosařová (foto: Pracovna)\nŘekli jsme si, že vybudujeme místo, kde se bude lidem na volné noze hezky pracovat a kde budou mít možnost vytvářet i pěkné projekty, které rádi podpoříme,” vysvětluje Honza Pelán. Vybavit Pracovnu pouze stoly a židlemi jim ale připadalo málo, a tak ke kanceláři přidali ještě místnost, kde se cvičí jóga a kde se konají různé workshopy, a také kavárnu, kde mohou pracovat jak členové, tak kdokoli z ulice.\nSdílená kancelář a Vlastní prostor\nAndrea s Honzou dlouho hledali prostor, který by naplnil jejich představy a přání. Hlavní bylo, aby se nacházel v centru, měl alespoň 250 metrů čtverečních, dostatek světla a dobrou energii. Štěstí jim přálo a na konci loňského léta objevili ve Vlkově ulici na Žižkově báječné místo, které donedávna bylo buddhistickým centrem. Jediné, co tu chybělo, byla zahrádka. Protože ale věděli, že se bez vlastního zázemí nikam neposunou, už dál nehledali. Prostor si pronajali a začali s rekonstrukcí.\nMísto kanceláří kavárna\nNejvětší stavební zásahy proběhly v místě, kde je nyní kavárna. Byly zbořeny tři zdi, které oddělovaly prostory využívané jako kanceláře. „Ten dům postavili v 19. století, původně tu byla hospoda a taneční sál, kde se za první republiky konaly tancovačky. Vybouráním příček jsme ten prostor zase otevřeli, a tím jej vlastně vrátili do původního stavu. Jinak jsme do stavby nijak nezasahovali. Jen jsme ve sdílené kanceláři postavili vestavěné patro, které buddhisté nepoužili a měli ho celou dobu složené. V podstatě jsme to tu jen oprášili, uklidili a vrátili vše na původní místo,“ říká Honza.\nPříjemné zázemí v kavárně vytváří nejen milá obsluha, ale i interiér samotný. Díky velkým oknům je tu přes den dostatek světla, a když člověk zrovna nechce pracovat, může si přečíst noviny a dát si třeba kávu nebo ochutnat točenou kofeinu. A kdo se chce trochu rozptýlit, může se třeba na chvilku zvednout od stolu a prohlédnout si aktuální výstavu, která se v prostoru kavárny pravidelně obměňuje. Zajímavé je vybavení interiéru, jehož autorem je architekt Vladimír Rajšl.\nVýjimečnost spočívá hlavně ve volbě materiálu a v tom, že dává dohromady věci, které by se dost možná už dávno ocitly na smetišti. Oči přitahuje například stropní světlo vyrobené z bubnů praček nebo barový stolek, jehož skleněnou desku drží podstava ze závitových tyčí, plechovek na kávu a hliníkové kafetiéry.\nZářící izolace a žárovka v koši\nKavárnu, vlastní prostor i sdílenou kancelář osvětlují zářivky. Většinu architekt zakryl nopovou fólií, a tím je proměnil v efektní designová světla. Vedle zářivek svítí i lustry s plastovými stínítky. Málokoho napadne, že to jsou odpadkové koše. Architekt Vladimír Rajšl pro Pracovnu vyrobil i dřevěné pracovní stoly. Zadání, které dostal, ovšem nebylo vůbec jednoduché. „Chtěli jsme stoly, které bychom byli schopni během deseti minut složit a vytvořit prostor třeba pro tančírnu, koncert nebo divadlo, které tu pořádáme. Takže nejen že jsou z lehkého materiálu, ale navíc se jeden od druhého liší velikostí, aby se na sebe daly naskládat,” vysvětluje Honza.\nKolik stojí pronájem a jaké jsou plány do budoucna?\nPracovna nabízí inspirativní, klidné zázemí, kde se člověk může během práce uvolnit při józe nebo se najíst něčeho dobrého – a to všechno pod jednou střechou. Ostatně, klidně se můžete přijít přesvědčit. Pracovna nabízí zkušební den zdarma. Cena pronájmu prostoru ve sdílené kanceláři závisí na počtu hodin za jeden měsíc. Nemusíte být ale nutně členy, klidně můžete přijít kdykoli za 40 Kč na hodinu a nebo se posadit v kavárně, kde za židli neplatíte nic. Do budoucna mají Andrea s Honzou v plánu vybudovat venkovní Pracovnu v parku, kde budou moci lidé pracovat na čerstvém vzduchu s připojením k wi-fi zdarma.\nVíce informací naleznete na těchto stránkách:\nVirtuální prohlídka Pracovny:


OSIVA ZELENINY - CIBULE\nCIBULE JARNÍ - BORETTANA\nOdrůda vytvářející velmi ploché cibule s měděnou slupkou. Má sladkou a jemnou chuť.\nVyséváme hned jak půda oschne. Nejlépe se jí daří v úrodné půdě bohaté na humus, dostatečně vlhké.\nPoloraná odrůda s intenzivní karmínově fialovou slupkou a sladkou pikantní chutí.\nCIBULE JARNÍ - TOSCA\nOdrůda polopozdní až pozdní dlouze oválné cibule, určená zejména pro krájení na plátky. Cibule mají příčný průměr cca 5 cm, dorůstají délky 12 až 14 cm a dosahují hmotnosti 160 - 165 g. Suknice jsou pevné, středně hnědé. Skladovatelnost je velmi dobrá. ...\nCIBULE JARNÍ - KRISTINE\nPoloraná odrůda s velkou trvanlivostí při skladování. Kulovité cibule pokryté dobře přiléhající slupkou. Dužnina bílá, chutná.\nCIBULE JARNÍ - TONDA MUSONA\nStředně pozdní bílá kulatá cibule, odolná vůči mrazu.\nCIBULE ZIMNÍ SEČKA - BAJKAL\nVytrvalá, mrazuvzdorná rostlina. Nevytváří skutečnou cibuli, pouze zesílené místo. Obsahuje mnoho vitamínu C, A a železo. Zelená cibule používaná jako přísada do salátů, na obložené chlebíčky.\nStředně raná odrůda určená pro jarní výsevy. Cibule má ploše kulovitý tvar a je středně velká s bílou barvou horních suchých suknic. Kromě přímé spotřeby a krátkodobého skladování vhodná i pro sušení.\nVýnosná odrůda vytvářející velké kulaté cibule s pevnou světle bronzovou suknicí a velmi dobrou skladovatelností. Mezi její přednosti patří i mohutný kořenový systém, který ji předurčuje i pro pěstování v sušších oblastech.\nDlouhodenní odrůda jarní cibule vytvářející podlouhlé, tupě zakončené cibule, které jsou ideální pro krájení na kolečka. Slupka je světle bronzová a dobře přiléhá. Odrůda je střednědobě skladovatelná.\nKrátkodenní odrůda obří lahůdkové žluté cibule. Při únorovém výsevu do pařeniště a pozdějším přesázení na záhon dosahuje hmotnost cibulí až 1 kg. Má malý počet suknic a velmi jemnou dužninu s menším obsahem ...\nCIBULE JARNÍ - KARMINKA\nOdrůda jarní cibule vytvářející podlouhlé, tupě zakončené cibule, je ideální pro krájení na kolečka. Slupka je karmínové červená a dobře přiléhá. Dužina je velmi jemná, bílá, pevná, s karmínově červeným probarvením mezi jednotlivými ...\nRaná odrůda jarní cibule se středně vzrůstnou, vzpřímenou natí. Cibule jsou kulaté, střední až velké, s tmavší žlutohnědou barvou. Mezi její přednosti patří pevná suknice. Krček je užší a během dozrávání výborně zatahuje, proto je Lusy velmi dobř...\nCIBULE JARNÍ - POMPEI\nVelmi raná odrůda lahůdkové bílé cibule, využívaná především k nakládání samostatně i do zeleninových směsí. Cibulka je bílá, ploše kulovitá o průměru cca 1 cm, lahodné chuti, vhodná i pro přímý konzum. Je jen krátkodobě ...\nStředně pozdní až pozdní cibule kulatého tvaru. Cibule jsou bílé barvy a dorůstají do obří velikosti 0,5 - 1 kg. Z důvodu velikosti cibulí doporučujeme větší spon. Je jen krátkodobě skladovatelná.\nOdrůda s dobrými konzumními hodnotami a výbornou skladovatelností. Cibule je ploše kulovitá, větší, se žlutými až nahnědlými suknicemi. Krček dobře zatahuje. Dužnina je bílá, pevná, poněkud ostřejší chuti. Pěstuje se zejména ze sazeč...\nTradiční osvědčená poloraná odrůda pro pěstování z jarních výsevů i ze sazečky. Velmi dobře skladovatelná. Cibule je vřetenovitého tvaru, okrově žlutá s tenkým, dobře zatahujícím krčkem. Bílá až nažloutlá dužnina ...\nCIBULE JARNÍ - WELLINA\nStředně raná jarní cibule typu Rijnsburger, je vhodná pro přímé setí i pro výrobu sazečky, velmi vysoká odolnost proti vybíhání do květu, výborně skladovatelná.\nPlodina určná pro sklizeň na svazkování. Výsev provádíme na husto do řádků a sbíráme na zeleno.\nCIBULE JARNÍ SVAZKOVÁ - SMĚS BAREV\nSměs červené a žluté cibule, výsev provádíme na husto do řádků a sbíráme na zeleno. Osivo je ve směsi barevně rozlišeno mořením.\nOzimá cibule krátkodenního typu, velmi dobře přezimující, ploše kulovitého tvaru se středním krčkem. Je velmi raná (o deset až čtrnáct dní ranější než HIBERNA), určená pro produkci k nejranější sklizni na zeleno a pro velmi ranou ...\nVýnosná ozimá odrůda s velkou kulovitou až mírně ploše kulovitou cibulí se středním až silnějším krčkem. Dužnina je bílá, pevná, jemné, velmi dobré cibulové chuti. Cibule je obalena suknicemi žlutohnědé až bronzově hnědé barvy s tmavším ž...\nCIBULE ŠALOTKA - AMBITION F1\nOdrůda červené šalotky určená pouze pro množení semenem. Šalotka má proti cibuli kuchyňské více silice, více vitaminu C, cukrů a také více vody. Je rovněž velmi bohatá na minerály.\nCIBULE ZIMNÍ SEČKA - SNOW QUEEN F1\nVelmi raná výnosná hybridní odrůda naťové cibule s tenkou natí a s listem tmavě zelené barvy. Velmi dobře snáší nízké teploty, je ideální na rané jarní svazkování. Vegetační doby od výsevu je 65 dní. Není vhodná na přezimování.\nRAJČE ROUBOVANÉ TYČKOVÉ 3 ks\nBIOMIN RODODENDRONY, AZALKY A VŘESY


Need for Speed Undercover - nový trailer - iDNES.cz\n21. srpna 2008 12:44, aktualizováno 12:44\nHoničky na dálnicích s policisty, výzvy rivalům, divoká jízda za hranicemi zákona. To vše, abyste coby tajný agent pronikli dovnitř mezinárodního zločineckého syndikátu. Need for Speed Undercover dává závodění dost sugestivní obal příběhu, který je díky angažování herců, zvláště pak půvabné Maggie Q působivý. Nicméně jde hlavně o závodění, takže nejzajímavější ve hře je patrně "Heroic Driving Engine", kde si za plného provozu užijete závodu v maximální rychlosti. Zajímavá je i možnost vyvolat svou jízdou u obyčejných řidičů paniku a následné řetězové srážky. V Tri-City na nás čeká celkem 80 mil silnic a dálnic.


BREUSSOVA masáž páteře - salonEVE.cz - masáže masáž lymfatická reflexní relaxační breussova medová - medicinální pedikúra - manikúra - Moravská Ostrava centrum\nMeziobratlová ploténka je destička, která zajišťuje odpružení\na rotaci páteře, chrání nervy před stlačením, tlumí nárazy, kterým je páteř vystavena při běhu, skoku, zvedání těžkých břemen. Vlivem věku, zátěží, ochablého svalstva zad, nesprávného držení těla a vrozených deformací vznikají problémy s páteří.\nPloténky se postupně opotřebovávají, ztrácí na objemu, pružnosti, mohou se poškodit při výhřezu. Stlačení nervů se pak může projevovat jako vystřelující bolest, brnění, mravenčení.\nV tomto případě je vhodné využít pravidelné Breussovy masáže.\nBreussova masáž je jemná energetická masáž zad a páteře, která spočívá v intenzivním vtírání třezalkového oleje po celé délce páteře, přičemž důraz je kladen na postižená místa.\nMetoda Breussovy masáže uvolňuje páteř, významným způsobem regeneruje a vyživuje meziobratlové ploténky, velmi jemně avšak účinně je působeno na nervový systém a pohybový aparát, zejména v oblasti kříže a beder. Také ji nazýváme masáž meziobratlových plotének. Působením třezalkového oleje společně s masážní technikou dochází k nabobtnání meziobratlových plotének a uvolnění nervů, které v páteřní oblasti vycházejí do celého těla. Specifickými velmi jemnými hmaty se obratle oddalují od sebe, aby ploténka měla dostatek místa. Díky „nabobtnalým“ ploténkám se obratle lépe vyrovnají\nPo masáži se přikládají na páteř hedvábný papír a ruce. Třezalkový olej proniká hlouběji do páteře a nečistoty se působením osmózy hromadí na papíru.\nMeziobratlové ploténky lze, podle Rudolfa Breusse - tvůrce této masážní metody, úspěšně regenerovat. Třezalkový olej působí na ploténky asi jako voda na houbu a v průběhu masáže ploténky olej nasají, zvětší se do původní velikosti a mohou opět plnit svou funkci.\njako prevence onemocnění páteře\npomáhá lepšímu postavení páteře\nPro koho NENÍ Breussova masáž vhodná?\nprotože je masáž velmi jemná, nejsou známy kontraindikace\nv těhotenství se tato masáž nedoporučuje, protože se provádí vleže na břiše\nu citlivých lidí se světlou pletí může hypericin (jež třezalka obsahuje) vyvolat fotosenzibilitu po pobytu na slunci, jejímž projevem je svědění nebo skvrny na kůži - proto se po masáži třezalkovým olejem 24 hodin nesluňte!\nOpakování masáže: masáž je jemná a proto je možné ji libovolně opakovat.


Kudy z nudy - Le Frenchie café Plzeň\nÚvod > Co chcete dělat? > Le Frenchie café Plzeň\nkáva Plzeň zmrzlina sendvič makronky léto kavárna chléb salát limonáda croissant dort quiche\nV Le Frenchie café v centru Plzně na vás dýchne francouzská atmosféra. Le Frenchie je mezi plzeňskými kavárnami legendou, nejen díky skvělé kávě. Vyhlášené jsou také jejich domácí dorty, čerstvé croissanty a nápadité snídaně. Všemu vévodí vynikající kávy od zkušených baristů, v létě osvěží skvělé domácí limonády. Dále nabízí domácí koláče a quiche, saláty a skvělé brunche.\nVychutnat si tu můžete i o víkendu poctivou anglickou snídani nebo čerstvý kváskový chléb, obložený a vyladěný dle vašeho přání. V létě kavárna nabízí možnost posezení uvnitř i venku na zahrádce. Obsluha je tu velmi milá a ochotná.\npondělí - pátek 08:00 - 22:00\nsobota 08:30 - 22:00\nneděle 08:30 - 19:00\nTrasa z nádraží Plzeň-Jižní Předměstí k místu Le Frenchie café Plzeň.


Národní divadlo je podkopáno až 150 let starými tunely - TOPZINE.cz\nNárodní divadlo je podkopáno až 150 let starými tunely\nTOPZINE.cz ➤ Divadlo ➤ Divadelní noviny ➤ Divadelní hry, představení - novinky a recenze ➤ Národní divadlo je podkopáno až 150 let starými tunely\n26. 6. 2011 Michaela Deáková Vstoupit do diskuse\nTémata: Miroslav Aulík, Národní divadlo Praha, Ondřej Černý\nKaždý, kdo občas zavítá do centra Prahy, ať už na procházku, či několikrát denně při cestě do práce, si všiml uzavírky tramvajových kolejí u Národního divadla. Důvodem rekonstrukce jsou historické tunely. Víte, k čemu skutečně sloužily a po opravě sloužit mají? Byli byste překvapeni.\nSlavnostní kop na zahájení rekonstrukce tunelů (vpravo ředitel ND Ondřej Černý) Foto: Michaela Deáková, Topzine.cz\nDenně projdou tisíce lidí po Masarykově nábřeží, avšak většina z nich nemá tušení, že se pod nimi nalézá síť až 150 let starých chodeb dlouhých zhruba 30 metrů. Původně tunely ústily u řeky. Tohle propojení však bylo uzavřeno a má se obnovit až nyní s novou rekonstrukcí.\nJedná se o tři tunely vedoucí od nábřežní zdi pod komunikací na Masarykově nábřeží do druhého suterénu budovy Národního divadla. Sloužily pro přepravu zboží z říčních tunelů na pevninu a vyrovnávaly výškový rozdíl mezi hladinou Vltavy a nábřežím. Byly využívány také jako k zásobování budovy ND čerstvým vzduchem a dodávkou vody.\nTo vše funguje již od roku 1903, kdy byly první dva tunely zřízeny ještě před samotnou stavbou Zítkovy budovy. Třetí tunel byl vybudován až v roce 1983 při generální rekonstrukci ND za účelem zřízení vzduchotechnických šachet.\n„Technologické tunely spojují ND s životadárnými živly – vodou a vzduchem. A svou historickou rolí, která sahá až do doby před vlastní stavbou ND, jsou jakýmsi symbolickým pojítkem ND s jeho vlastní bohatou minulostí,“ vysvětluje ředitel ND Ondřej Černý.\nV současné době jsou tunely využívány právě k filtraci vzduchu a zásobování technologickou vodou z řeky do budovy Národního divadla. Z toho důvodu je omezena funkčnost klimatizace v Národním divadle. Herci si pak stěžují na nedostatek čerstvého vzduchu a vyšší teploty během zkoušek v budově ND.\nHistorické podzemní prostory pod Národním divadlem vypadají i takto\nO rekonstrukci tunelů se jedná už pár let. Až nyní bylo vše definitivně schváleno a po zvážení všech rizik, která hrozila při dalším chátrání tunelů, se přešlo rovnou k rekonstrukci. Pokud by se nadále nechaly podzemní chodby chátrat, mohlo by dle výpočtů dojít až k propadu nábřežní komunikace, či porušení statiky nosné zdi budovy Národního divadla.\nK tomuto stavu příliš neprospěla ani povodeň v roce 2002, kdy voda protekla tunely až do podzemí ND, kde způsobila široké trhliny a jiná četná poškození.\nStav tunelů je v současné době vyhodnocen:\nTunel č. 1 – stav uspokojivý\nTunel č. 2 – stav havarijní\nTunel č. 3 – stav špatný\nVšechny tři tunely jsem navštívila a důkladně prozkoumala za průvodcování toho nejpovolanějšího, stavbyvedoucího Vlastimila Dvořáka. Dvořák Topzinu sdělil, že po rekonstrukci se tunely č. 2 a 3 spojí v jeden velký, který má sloužit jako součást dopravního koridoru a prostor, kterým budou přepravovány kulisy na jeviště v historické budově ND.\nTunel č. 1 pak bude pouze vyztužen a bude nadále fungovat k cirkulaci vzduchu. Výhledovou životnost tunelů po rekonstrukci odhaduje Tomáš Míčka, hlavní inženýr projektu, na cca dalších 150 let. Uzavírky a jiná dopravní omezení by měla být ukončena s doděláním stavitelských prací, tedy začátkem března 2012.\n„Jsme si vědomi, že přerušení dopravy v samém centru metropole zásadně ovlivňuje život obyvatel velkoměsta. Vynasnažíme se tedy stavební práce na tunelech dokončit podle dohodnutého harmonogramu a v požadované kvalitě, která bude odpovídat nárokům provozu první divadelní scény,“ dodává vedoucí projektu Miroslav Aulík.\nPo rekonstrukci dojde k jediné okem postřehnutelné změně. Vznikne brána tunelu ústící nad řeku Vltavu. Designově bude provedena tak, aby nenarušovala historický ráz nábřeží i budovy ND.\nZákladní kameny Národního divadla pocházející z nejrůznějších koutů České republiky\nCelková cena rekonstrukce je vyčíslena na 121 718 226 korun a její dokončení se plánuje na 8. března 2012.


Dámská obuv Puma Speed 600 Ignite Wn | Total-store.cz\nPuma Speed 600 Ignite WnCena pro Vás: vyprodáno\nPopisPtejte seTabulky velikostíVrácení a reklamaceDoprava a platba Puma Speed 600 Ignite Wn Poslat příteliTiskArtiklové číslo188789-03KategorieNízkéUrčeníBěhVýrobce Puma Běžecké dámské nízké boty z nabídky značky Puma v černém provedení. Černé dámské běžecké boty Puma Speed 600 Ignite Wn byly navrženy tak, aby vás podpořily ve vašem oblíbeném sportu na rekreační i profesionální úrovni. Mezipodešev boty perfektně tlumí nárazy při došlapu, aby netrpěly vaše klouby. Svršek běžecké boty je dostatečně prodyšný, aby zde lépe cirkuloval vzduch a rychleji odváděl pot z boty ven. Podešev je maximálně přilnavá k povrchu terénu a zároveň odolná proti oděru, díky tomu vám bude bota déle sloužit. Základem svršku boty je prodyšný materiál, který pevně usadí chodidlo v lůžku boty. Boty jsou určeny pro ženy na běžecké a jiné sportovní aktivity.