Wall Street předpovídá 58% růst tržeb NVIDIE za herní hardware díky těžbě | Svět hardware\nUvolnění na trhu s hardwarem se dalo očekávat i proto, že nastupuje obecně nejslabší kvartál roku, v němž zájem nakupovat nový HW obvykle uvadá a to mělo být spojeno se zlepšující se nabídkou a postupným prosycováním trhu. Ostatně i NVIDIA mluvila o tom, že nedostatek karet potrvá do konce roku 2020, jako by to snad od nového roku mělo být lepší.\nZrovna dnes jsme se ale podívali na to, že příčina nedostatku GeForce nemusí být jen ve výtěžnosti 8nm procesu Samsungu, která se měla zlepšovat. Jde i o údajný nedostatek materiálu ABF pro pouzdření karet. Velké téma pak je i pokračující obchodní válka mezi USA a Čínou, která už reálně od nového roku přinesla vyšší ceny hardwaru, neboť tu máme reakci Asusu, který zvyšuje doporučené ceny (zatím) desek a grafických karet. Nicméně to se nemusí v Evropě projevit a pokud jde o ceny desek v našich obchodech, dosud se to neprojevilo.\nA aby toho nebylo málo, Bitcoin překonává jeden milník za druhým a táhne s sebou nahoru i hodnotu dalších kryptoměn (Ethereum už je těsně pod 27 tisíci korun), čili se opět vyplácí těžba i na grafických kartách.\nThe Wall Street Journal přitom evidentně předpokládá, že tato třetí vlna těžby na kartách jen tak nepřejde, neboť hlásí, že dle jeho předpokladů NVIDIA právě díky tomu v posledním letošním kvartálu zaznamená 58% meziroční zvýšení tržeb za prodej herního hardwaru, čili GeForce. Ty ale pochopitelně nebudou kupovat ani tak moc hráči, jako spíše těžaři.\nTo je samozřejmě pouhý předpoklad, který pochopitelně počítá s tím, že těžba na kartách bude dále pokračovat, ale to není vůbec jisté. Je tu především ta otázka, co se stane vlivem nástupu Etherea 2.0, což se děje právě v této době. Očekává se prudký pokles až zastavení těžby na GPU, což by byla pro hráče skvělá zpráva, ale těžaři se mohou zaměřit na alternativní měny a ještě předtím není jasné ani to, kdy takové změny vůbec opravdu nastanou.\nNVIDIA či AMD se ale opadnutí další vlny těžby na grafikách zatím nemusí moc obávat, protože situace je dnes odlišná od roku 2018, kdy pokles hodnoty kryptoměn přišel nedlouho před vypuštěním nové generace karet na trh. Pokud tak dejme tomu v polovině tohoto roku přestanou těžaři grafické karty kupovat, nová generace bude stále v nedohlednu, i když je pravda, že prodeje nových karet mohou mařit plné bazary.


"Vlasy sjou korunou krásy", to platí obzvláště ve svatební den, proto bychom na svatební účes měly dát velký důraz milé nevěsty. Každá nevěsta chce být přece krásná ve svůj výjimečný svatební den, proto bychom ho rozhodně neměli podceňovať. Možností, jak může vyniknout svatební účes, je velké množství - rozpuštěné vlasy, vyčesané vlasy, drdol, vše záleží na délce a kvalitě vlasů a samozřejmě na celkovém stylu a preferenci každé nevěsty. Svatební stejně jako i společenský účes můžeme dozdobit různými doplňkami, například květinami, čelenkami, korunkami do vlasů. Obzvláště moderní a stylové jsou hřebínky a spony do vlasů. I v naší nabídce najdete množství doplňků a ozdob do vlasů pro ten nejkrásnější svatební a společenský účes.\nInspirace na svatební účes s hřebínkem


Autor : Radek Enžl / Rad 🕔17.07.2003 📕23.792\nJaký důvod měl Hickok k takové extravaganci ? Vysvětlení podává J. W. Hardin:\n„Hickok se snažil vždy vypadat jinak než ostatní. Když třeba Buffalo Bill začal kopírovat jeho oblek, Hickok sice nic neříkal, ale začal se okamžitě oblékat jinak. Neviděl jsem muže, kterého by pozornost těšila víc než Hickoka... Divoký Bill dobře rozuměl své popularitě. Vyhledával novináře, vystupoval v cirkuse, dělal průvodce břicháčům z Washingtonu. Když se ho někdo ptal na jeho střelecké souboje, začal mluvit trochu záhadně, ale jen proto, aby vypadal jako nejlepší střelec na světě...“\nNa tomto tvrzení je asi hodně pravdy. Hickok byl nejspíš ohromně ješitný muž. Měl na svědomí tuny žvástu - a přitom o sobě nikdy neřekl ani slovo. Ani nemusel. Ostatní to dělali za něj. Jeho život zmizel v mlžném oparu legend. Vyprávěly se o něm tisíce historek, popisující stovky padouchů, které Hickok odeslal na hřbitovy obutých. Dnes je už prakticky nemožné přesně rekonstruovat skutečnost. Ačkoliv známých Hickokových obětí je pět, připisuje se mu mezi dvaceti a čtyřiceti vítěznými pistolovými duely, což může být právě tak dobře pravda jako lež. Hickok sám se nikdy nechvástal, vůbec šetřil každým slovem a nejvíce o své minulosti. Když se ho někdo ptal na jeho dosavadní život, buď neodpověděl nebo se vykroutil žertem. Jeden jeho starý kamarád Fred Sutton se ho kdysi zeptal na proslulý McCanlesův masakr. Hickok mu s úsměvem odpověděl:\n„Víš, Frede, tenkrát jsem vyřídil celý regiment s jednou rukou uvázanou za zády.“\nVolil správnou taktiku. Nic nepopřel, nic nepotvrdil. Vyhnul se lži, aniž by pohřbil mýtus, který mu nejspíš lichotil. Zřejmě opravdu dobře rozuměl své popularitě.\nMěstská rada Abilene zatím plně využívala Hickokových služeb. Podle jejích příkazů zatýkal povaleče, rušil nepovolené herny a v létě, po stížnostech velkého množství úctyhodných dam, dohlížel na odstranění tančíren a nevěstinců z Texaské ulice. Většina obyvatel města tento krok uvítala s radostí a Hickok se svým policejním oddílem se nesetkal s vážnějším odporem.\nPřesto se však Abilene nezměnilo v klášter. Z Texasu sem přijela pochybná společnost výtržníků a rváčů. Mezi nimi byl i proslulý John Wesley Hardin. Tento muž byl jedním z nejnebezpečnějších a nejobávanějších texaských pistolníků. Během své pistolnické kariéry zastřelil čtyřicet mužů a získal pověst notorického zabijáka. Byl nesmírně arogantní a neustále vyhledával spory, které vyřizoval na místě s revolverem v ruce. Většinou ale protivníka vyprovokoval nějakým nepoctivým trikem, což svědčí o jeho vražedných sklonech. Byl sice prý vynikajícím střelcem, ale přesto se férovým soubojům tváří v tvář důsledně vyhýbal.\nJohn Wesley Hardin – dva nejznámější snímky texaského desperáta. U menší fotografie bývá často zdůrazňován arogantní výraz Wesovy tváře.\nKdyž tento osmnáctiletý mladík hnal stádo po stezce do Abilene jako předák (jeden z nejmladších, kteří kdy toto postavení zastávali) honácké skupiny jednoho rančera, zabil cestou osm mužů. Pět z nich byli Mexičané, jejichž stádo se dostalo do blízkosti Wesova. Když je Hardin nevybíravě upozornil, že by se stáda mohla pomíchat, došlo k hádce, která vyvrcholila hromadnou přestřelkou. Po ní zůstalo na zemi ležet šest mrtvých Mexičanů, z nichž pět zabil, jak sám tvrdil, Hardin osobně.\nJakmile dorazil Hardin do Abilene, začal okamžitě flámovat v místních barech, chvástal se, vyvolával spory, tropil výtržnosti, řinčel pistolemi a vůbec pěstoval texaské mravy, které marshal Hickok tak nenáviděl. Tentokrát však Divoký Bill projevil nezvyklou trpělivost, dokonce vypil s Wesem nějakou tu skleničku. Hickok prostě nejspíš respektoval schopného soupeře.\nJen jednou prý učinil Hickok jakýsi rozpačitý pokus Hardina zatknout. Wes tvrdil, že přitom Hickoka oklamal jedním ze svých triků. Když na něj marshal mířil svými pistolemi, podal prý mu Hardin svůj revolver pažbou napřed, zavěšený na ukazováku za lučík. Když se pak Hickok po zbrani natáhl, Hardin bleskově pistolí zatočil kolem prstu, pažba mu vklouzla do dlaně, cvakl natažený kohoutek a Hickok prý byl v koncích. Hardin ale nevysvětluje, jak na něj mohl Hickok mířit oběma colty a zároveň sahat po jeho pistoli. Navíc o této příhodě nikdo neslyšel, dokud ji Hardin dosti chlubně nevylíčil ve svém životopise.\nVěrohodnost historky také snižují informace, které o obou mužích máme. Při známé Hardinově nechuti k přílišnému riskování, by nejspíš neprovokoval takového střelce, jako byl Hickok. Pokud by jej ovšem nechtěl přelstít nějakou špinavou fintou. Jenže podezíravý Hickok by mu při svých zkušenostech pravděpodobně nenaletěl. Kdyby Hickok sahal po Hardinově pistoli, určitě by měl stále v ruce připraven aspoň jeden ze svých revolverů. Při prvním Wesově prudším pohybu, by při svých pověstných reakcích, jistě okamžitě stiskl spoušť. Naopak Hardin, kdyby měl Hickoka na mušce, by dozajista nezaváhal a zastřelil by ho. Oba pistolníci navíc určitě věděli, že na Západě nikdy nedošlo k souboji mužů, kteří by oba patřili mezi nejvyšší pistolnickou extratřídu. Pokud totiž jednou získáte v tomto oboru renomé experta, neobyčejně si vážíte odborníků stejného umění. Výsledek střetu takovýchto revolverových mistrů by byl nejspíš velmi nejistý a pravděpodobně by přinesl zranění na obou stranách. Takoví střelci se pak navzájem velmi uznávali a respektovali vzájemně svá pole působnosti. Dnes už bohužel nikdo nezjistí, jak se tehdy celá záležitost vlastně odehrála.\nFaktem zůstává, že jednoho dne Hardin poznamenal, že zdejší půda je tak horká, až mu propaluje podrážky a nenápadně opustil Abilene, nepochybně k Hickokovu potěšení. Když byl v roce 1895 zastřelen v El Pasu v Texasu, mnoho lidí pro něj neplakalo.\nJinak Hickok neměl větší problémy. Jeho osobnost odradila většinu protivníků a tak až v říjnu byl donucen použít své hrůzostrašné pistole, které mu vysloužily tak děsivou pověst.\nPátého října totiž město ožilo ruchem velkého závěrečného trhu. Do jeho ulic se pomalu snesl soumrak a Texasané si chtěli ještě naposledy užít před odjezdem domů. Byli čím dál opilejší a začali se shromažďovat na ulicích. Vzrušení stále stoupalo, večer byl velmi bouřlivý a Hickok se svými zástupci jen s námahou udržoval pořádek. Hickok přišel k Texasanům a řekl jim, aby šli odevzdat zbraně. Pak šel do saloonu Alamo, kde u baru hovořil s Michaelem Williamsem, který působil na částečný úvazek jako žalářník a policista. Náhle byl zvenčí slyšet výstřel. Divoký Bill řekl Mikeovi, aby zůstal kde je a šel ven. Na ulici stál v čele davu kovbojů Texasan Phil Coe s kouřící pistolí v ruce.\nCoe byl v Abilene velmi známou postavou. Byl to řemeslný hráč, který měl s Hickokem neustálé potyčky. Toho dne byl opilý, protože se loučil se svými texaskými přáteli před jejich návratem domů.\nDivoký Bill k němu přišel a obvinil ho, že porušil městskou vyhlášku, když střílel na území města. Coe údajně Hickoka nesnášel a řekl mu, že vystřelil po toulavém psu. Stále však měl pistoli v ruce a nejspíš udělal nějaký pohyb, který Hickoka vyprovokoval k tomu, aby tasil své vlastní pistole (všechny prameny se shodují v tom, že Hickok tentokrát skutečně použil oba colty). Oba muži od sebe byli pouhých osm stop. Coe na Hickoka ihned zamířil a vypálil dvě rány. První kulka proletěla šosem Billova kabátu a druhá se zaryla do země mezi jeho nohama. Hickok vystřelil také dvakrát a obě kulky zasáhly Coea do břicha. Potom Bill zaregistroval pohyb za sebou a koutkem oka zahlédl postavu, která se k němu hnala ze stínu se zbraní v ruce. Bleskově se otočil a vypálil další dvě rány. Přibíhající muž padl. Hickoka nadále obklopoval dav opilých a řvoucích kovbojů, jejichž stíny tančily v mihotavém světle petrolejových lamp. Bill na ně zařval, aby se stáhli a až pak uviděl, že ten druhý zastřelený muž je Mike Williams.\nSvědci tvrdí, že Hickok byl očividně pohnut, když uviděl, co se stalo. Vložil pistole do pouzder, jemně zvedl přítele a odnesl ho do Alama, kde jej položil na kulečníkový stůl. Potom začal se slzami na tváři vrážet do davu a křičel, aby se všichni rozešli. Během půl hodiny byla ulice opuštěná. Mikeova smrt Billem silně otřásla, zaplatil mu pohřeb a říkalo se, že už pak nikdy nezabil člověka. Nicméně některé nezaručené informace mu připisují ještě několik obranných zákroků, které skončily smrtí útočníků. To sice může být pravda, ale také nemusí.\nTragický omyl rozpoutal ostré diskuse, jež na jedné straně odsuzovaly bezohlednost Hickokových zákroků, na straně druhé však uznávaly jeho odvahu a snahu o udržení pořádku. Například abilenský redaktor Wilson, který už v minulosti mnohokrát kritizoval městskou radu i policejní sbor, tentokrát usoudil, že Hickokovy činy byly oné noci chvályhodné. Dospěl k závěru, že Coe dostal, co si zasloužil a napsal:\n„...nemá smysl se pokoušet zvítězit nad marshalem Divokým Billem. Jeho opatření pro kontrolu nad městem jsou dokonalá a pokusy zabít policisty či jakkoli tropit výtržnosti musí nutně skončit ztrátou života narušitelů zákona. Doufáme, že všichni, jak cizinci, tak místní občané, pomohou slovem i skutkem zachování míru a klidu.“\nCo se týče Coea, žil ještě tři dny v agónii. Před smrtí ho prý navštívil kazatel, kterého za ním poslal Hickok, aby „se za něj a s ním modlil“. Coeovo tělo odvezli Texasané domů do Texasu a Hickokovi bylo hodně vyhrožováno smrtí.\nKdyž se Hickok dozvěděl o výhrůžkách vůči své osobě, stal se ještě podezřívavějším než dosud. Při kartách sedával zásadně v rohu místnosti na vyvýšené židli, aby měl krytá záda a kontrolu nad místností. Sledoval příchody a odchody všech návštěvníků saloonu, aniž by pouštěl ze zřetele hru. Pravou rukou přestal gestikulovat, škrábat se, brát peníze, držet karty, zvedat skleničku apod., neboť ji měl neustále připravenou k tasení pistole a všechny běžné úkony (s výjimkou podání ruky) si zvykl provádět levačkou. Důsledně se pak vyhýbal všem temným koutům a dalším místům, kde se mohl ukrývat vrah. Charles Gross, který Divokého Billa znal lépe než ostatní, později tvrdil, že když se Billovi začalo vyhrožovat smrtí, opatřil si Hickok brokovnici, u niž zkrátil hlavně na dvanáct palců a nosil ji zavěšenou na řemenu pod kabátem. Stuart Henry (mladší bratr Thomase Stuarta, člena městské rady) vzpomínal, že „...marshal Divoký Bill si stále kryl záda nějakou zdí.“\nKoncem listopadu se skutečně pokusilo pět Texasanů na Hickoka zaútočit ve vlaku jedoucího do Topeky. Hickok na ně ale bleskově zamířil revolver, obešel je, vystoupil a s namířenou zbraní je donutil zůstat ve vlaku, který odjížděl do Kansas City. O této události napsal topecký Commonwealths 25. listopadu. V článku se psalo, že Hickokovy pokusy o zamezení dalšího krveprolití jsou chvályhodné a že zaslouží poděkování všech zákon respektujících občanů celého státu, protože „bezpečnost života a majetku v Abilene byla zajištěna více jeho odvahou než jinými prostředky.“\nV prosinci se městská rada Abilene rozhodla, že město už nemůže nadále snášet zla obchodu s dobytkem a tudíž už ani nepotřebuje nákladné služby pana Hickoka. 13. prosince byl Hickok a jeho zástupci propuštěni.\nV příštím roce Hickok znovu nastoupil úřad marshala v Hays City. Hickok zde byl již od dob svého prvního marshalování znám a obdivován jako „muž zákona a pořádku“. Kdokoli se nechal slyšet, že má na něj spadeno, dostal radu, aby buď něco udělal nebo byl zticha, protože bylo dobře známo, že Hickok obvykle jde po těch, kteří takto vyhrožují. Ještě téhož roku ale Hickok rezignoval na svou funkci, zřejmě unaven policejní profesí, a odjel do Kansas City.\nZde jej v roce 1874 vyhledal jeho přítel Buffalo Bill. Ten od minulého roku vystupoval v divadelní hře Zvědové prérie. Tento napínavý kus byl napsán za čtyři hodiny a různí slavní zálesáci zde hráli sami sebe. Jednalo se o neuvěřitelně stupidní dílo, jehož hlavní náplní byly přestřelky a rvačky s Indiány (ve skutečnosti se jednalo o komparsisty v hnědých trikotech). Noviny psaly, že „toto drama může býti počato uprostřed a hráno k začátku i ke konci zároveň, anebo od konce kupředu. Vůbec prý je těžko říci, kterým ze zmíněných postupů bylo psáno.“\nObecenstvo ale nečekalo žádné zázraky a bylo spokojeno s pouhou přítomností zálesáckých hvězd na jevišti. Finační výsledky první sezóny byly vynikající a Buffalo Bill se pokoušel přesvědčit k této lukrativní činnosti i Divokého Billa. Ten ale nejevil přílišné nadšení, protože herecký exhibicionismus odporoval jeho vkusu. Nicméně nakonec, zlákán finační nabídkou, souhlasil a zúčastnil se další sezóny.\nZvědové prérie – fotografie byla pořízena v době, kdy Hickok vykonával svou divadelní kariéru. Zleva Divoký Bill, Texas Jack, Buffallo Bill.\nJeho role mu ukládala postřílet slepými náboji tucet falešných Indiánů, přivinout k hrudi čerstvě osvobozenou dívku, zaujmout hrdinný postoj a zvolat:\n„Neměj strachu, lepá děvo! Přisámbůh, jsi v bezpečí u Divokého Billa, který je vždy připraven riskovat svůj život, vyžaduje-li to ochrana slabého a bezmocného ženství.“\nHickok začal brzy litovat, že nabídku přijal. Pochopil směšnost celé atrakce a pociťoval hluboký stud, že se k něčemu takovému propůjčil. Co tu u čerta pohledával, když v Pohraničí hrál s vytříbeným vkusem roli zdvořilého, pečlivě oblečeného střelce a sklízel za to všeobecný obdiv? Z těchto úvah vyvodil správný závěr, zrušil smlouvu a okamžitě odjel na Západ. Děly se tu ostatně velmi zajímavé věci.\nV červenci 1874 objevil Horato Ross, zvěd generála Custera, zlato v pohoří Black Hills. Západ znovu zachvátila zlatá horečka. Odrazovým můstkem před Black Hills se stalo město Cheyenne, ve státě Wyoming. Právě u jeho karetních stolů bylo možno v roce 1875 zastihnout i samotného Divokého Billa. Z nejasných důvodů sem přijel v černých brýlích a s dlouhými vlasy ukrytými pod kloboukem. Když však zasedl k hráčskému stolku, byl podveden bankéřem a tak mu okolnosti dopřály znamenitý nástup. Strhl si z očí tmavé brýle a klobouk z hlavy, rozpoutal pověstnou hřívu vlasů, v ruce se mu mihl revolver a představil se tak městu jako opravdový Divoký Bill. Okamžitě se mu dostalo všemožných omluv a navrácení peněz. Podobný výstup prý Hickok při kartách provedl během svého života vícekrát. Vždy na podvodníka zamířil revolver, několika zdvořilými slovy vysvětlil svoje počínání a shrábl bank. Nikdo prý nikdy nic nenamítal, čemuž se dá velmi dobře uvěřit. Otázkou ale zůstává, zda Hickok podobné kousky prováděl skutečně jen podvodníkům.


Testovali jsme ZombieU, věrohodný simulátor zombie apokalypsy - FANZINE.cz\nDomů Hry Herní novinky Testovali jsme ZombieU, věrohodný simulátor zombie apokalypsy\nZombiU se prezentuje jako velmi náročná hra. Je však pro takhle obtížný titul na trhu místo? zdroj: vydavatel hry\nTestovali jsme ZombieU, věrohodný simulátor zombie apokalypsy\nRedaktoři GAMEZINE.cz měli možnost vyzkoušet si hru ZombieU na vlastní kůži. Přečtěte si dojmy z dosud nejrealističtějšího simulátoru zombie apokalypsy!\nZombieU se prezentuje jako velmi náročná hra. Je však pro takhle obtížný titul na trhu místo? Zdroj: vydavatel hry\nZombieU vzbudilo zájem kritiků i veřejnosti především neskutečně atmosférickým trailerem, který v lecčems svým stylem připomínal úvodní video ze hry Dead Island. Zombie jsou v kurzu, a ovladač ke konzoli WiiU slibuje zcela unikátní zážitek, na který se jistě těší každý vyznavač kultu oživlých mrtvol.\nNa základě prvních dojmů je nutné podotknout, že samotná hra je opravdu neskutečně náročná. V demoverzi jsme měli možnost vyzkoušet level odehrávající se přímo v Buckinghamském paláci, do něhož se hráč dostane skrze stoky.\nDojmy z grafické stránky hry jsou prozatím poněkud rozpačité. Většina hry se odehrávala ve velice uzavřených a nudných prostorech s poměrně malým množstvím nábytku. Propracované jsou sice obličeje nepřátel, to samé se však bohužel nedá o grafickém zpracování okolního prostoru a level designu říct.\nTrochu uzavřenější Dead Island\nPředváděná verze hry byla poměrně uzavřená, hráč se mezi jednotlivými sekvencemi přesunoval podobně jako v Dead Islandu mezi lokacemi. Přišel například k poklopu zemi, načež následoval loading a přesun do další místnosti.\nOtázka, zda jde pouze o neduh demoverze, nebo bude výsledný produkt skutečně natolik uzavřený, zůstala nezodpovězena.\nV praxi jsme také měli možnost vyzkoušet nový ovladač. Je pravdou, že má skutečně něco do sebe, lootování mrtvých zombií či scanování je skutečně realistické. Hráč musí k torzu nejprve přistoupit a kliknout na něj, čímž se mu na ovladačovém displeji zobrazí dva inventáře. Jednoduchým tahem je tak nutné u každého předmětu přesunout ikonku do svého batohu.\nNepřehlédněte: Hyundai představil automobil plně vybavený na zombie apokalypsu\nNejprve jsem měl pocit, že je to naprosto neskutečný nápad a jde o skutečnou simulaci zombie apokalypsy, jakou jsem si přál absolvovat po každém zhlédnutí těchto subžánrových filmů. V praxi bohužel tento wow efekt funguje jen velmi krátce. Postup je pak extrémně zdlouhavý a prohledávání každé mrtvoly je strašná nuda.\nBěhem ovládání jsem se také nemohl ubránit pocitu, že postava špatně reaguje na pohyb analogových páček.\nPodobný charakter měl i této hře velmi podobný Dead Island. Postavy se pohybovaly těžkopádně, jako by byly skutečně živé. V ZombieU je však tento systém dotažen do extrému, díky čemuž hra působí, jako by byla oproti realitě extrémně zpožděná.\nVýdrž nepřátel je pak naprosto extrémní. Demoverze nabídla k dispozici pádlo, tím však bylo téměř nemožné posílat nemrtvé zpátky tam, kam patří. Jedná se sice o původní, romerovské verze, čili neumějí běhat, ale pokud se jim povede hráče obklíčit, jste bez šance.\nTitul je charakteristický skutečně děsivou atmosférou, především proto, že zde není žádný autosave či checkpointy. V ukázkové verzi hry se hráč pokaždé objevil v drobném útočišti ve stokách. Neustále tak procházel ten samý úsek hry, ale pouze s jinak vypadající postavou. Najít svoji předchozí postavu pak nebylo vůbec náročné.\nVzhledem k velké uzavřenosti prostoru však rozhodně nešlo o bůhvíjak neuvěřitelnou věc. Hráč kvůli střídání postav a minimu videí nemá žádnou možnost se s některou z nich sžít.\nPorovnáme-li hru například s prvním Dead Risingem, který patřil mezi jedny z nejnáročnějších her vůbec, musíme konstatovat, že další zvyšování obtížnosti může vyústit pouze ve dvě situace. Na jednu stranu přinést obrovský úspěch, jako tomu bylo v případě extrémně náročných Dark Souls, nebo totální krach.\nZombieU je veliká výzva a zcela určitě půjde na jednu z nejnáročnějších hardcore her pro konzoli WiiU, otázkou však zůstává, jestli není pro příznivce jinak arkádového Nintenda až příliš velkým soustem.


Cestování s NEN: Život s neuroendokrinními nádory (NEN)\nJako pacient, který má neuroendokrinní nádor (NEN trávicí trubice, NEN slinivky břišní a NEN plic), budete muset dojíždět na dlouhé vzdálenosti na různá vyšetření, léčbu a prohlídky. To může být velmi únavné. Zkuste následující kroky, které mohou snížit čas strávený na cestě:\nZeptejte se svého lékaře, zda můžete navštěvovat následná vyšetření nebo zobrazovací vyšetření ve zdravotních střediscích blíže Vašemu domovu.\nZeptejte se na své klinice, zda nabízejí konzultace s lékařem po telefonu nebo pomocí internetových telefonních aplikací, jako je Skype a FaceTime.\nCestování mimo domov\nAť už se jedná o krátký výlet, nebo jeden či dva týdny dovolené v zahraničí, neexistuje žádný důvod, proč byste nemohli i nadále cestovat s neuroendokrinním nádorovým onemocněním. Vlastně většina pacientů, kteří žijí s diagnózou NEN, by Vám řekla, abyste se svou nemocí nenechali omezit na prostor domova, a pokračovali v tom, co byste dělali za normálních okolností.\nCestování může být právě tím, co potřebujete a co Vám může pomoci, abyste získali čas a prostor vyrovnat se s diagnózou NEN, přestali se stresovat nebo snad i oslavili dobré výsledky vyšetření nebo ukončení etapy určité fáze léčby.\nAčkoli se při cestování můžete potýkat s většími těžkostmi, než jste byli zvyklí – možná se snadněji unavíte nebo se na cestě obecně necítíte dobře nebo zažíváte větší logistické problémy, např. jak dostat své léky skrze ostrahu na letišti – všechny tyto věci se dají zvládnout, jestliže víte, co očekávat, a umíte plánovat dopředu.\nUjistěte se, že se Vaše cestovní plány nekryjí s žádnými důležitými lékařskými prohlídkami nebo návštěvami lékaře. Pokud si nejste jisti, obraťte se na svůj zdravotnický tým.\n„Letos, teprve 5 let poté, co mi byla diagnostikována nemoc, jsem konečně dostal cestovní pojištění…, které mě bude krýt dle mého dřívějšího stavu …“\nPotřebujete-li užívat léky, zatímco jste na cestách, požádejte svého lékaře primární péče nebo specialistu na NEN o dopis, který uvádí, proč byl daný lék předepsán a jak často jej musíte užívat.\nTo je zvláště důležité, pokud si vezete tekuté nebo injekční formy léku a cestujete přes letiště nebo jiné podobně zabezpečené místo, které omezuje množství tekutin, které smíte mít u sebe, nebo přepravu ostrých předmětů.\nVezměte si s sebou podrobnosti o předpisu pro případ, že budete potřebovat další léky, zatímco jste pryč. A určitě si přečtěte příbalové informace, které jsou součástí balení Vašeho léku, abyste zkontrolovali, jak mají být tyto léky uchovávány. Jestliže je třeba uchovávat léky v chladu, zkontrolujte, jak dlouho budete cestovat, a pokud cestujete do oblasti s horkým klimatem, investujte do specializované zdravotnické chladicí tašky.\nV případě pochybností se poraďte s někým ve svém zdravotnickém týmu ohledně rad pro cestování s léky nebo požádejte o pomoc místní podpůrnou skupinu pro pacienty.\nDr Geboes hovoří o tom, jaké je cestování s NEN\nNEN a cestovní dokumentace\n„je dobře s sebou mít dopis, ve kterém budou sepsány detaily Vaší diagnózy a léčby a seznam léků, které užíváte“\nRonny hovoří o tom, jaké je cestování s NEN\nVelkým problémem pro mnoho lidí s chronickým onemocněním, a to nejen s rakovinou, je, co se stane, když onemocníte při pobytu mimo domov, zvláště pokud jste v jiné zemi. Některé pojišťovny se mohou zdráhat poskytnout cestovní pojištění lidem s nádorovým onemocněním a dalšími chronickými chorobami, jako je cukrovka, protože je více pravděpodobné, že budou uplatňovat nárok.\nNicméně je možné sjednat cestovní pojištění a tato skutečnost Vám může poskytnout klid, který potřebujete, abyste mohli cestovat bez obav z toho, co se může stát, pokud onemocníte nebo ztratíte něco cenného.\nPřed rezervací cesty si prověřte své možnosti a před sjednáním pojištění oslovte několik společností, abyste dostali co nejlepší nabídku.\nPro větší klid mysli mohou evropští občané také zažádat o bezplatný Evropský průkaz zdravotního pojištění (EHIC). To zajišťuje případné potřebné naléhavé ošetření v nemocnici v rámci Evropské unie a v některých dalších zemích, ačkoli by nemělo být používáno jako alternativa k cestovnímu pojištění.\nPřečtěte si o NEN a práci >


GFI MailArchiver - GFI\nPředstavujeme GFI Archiver 2015, který\numožňuje archivaci souborů, složek,\nkalendáře a emailu bezpečně\na v souladu s právními normami.\nArchivace pro zvýšení produktivity, zlepšení správy a splnění zákonných požadavků\nVytěžte co nejvíce z archivu Vaší společnosti s GFI Archiver\nIdentifikace podnikatelských problémů pomocí reportů MailInsights®\nVáš archiv je zdrojem neuvěřitelných obchodních informací. Pomocí reportů můžete identifikovat zákonná rizika a zvýšit produktivitu. Další informace\nReference zákazníka Environment Canterbury\nEnvironment Canterbury je oblastní rada pracující s obyvateli Canterbury na Novém Zélandu v zájmu správy vzduchu, vodstva a země v oblasti. Jsou zavázáni k udržitelné správě svého životního prostředí při současné podpoře hospodářství, sociálního a kulturního blahobytu oblasti. Environment Canterbury začal používat produkty GFI Software v roce 2005.\nVyzkoušejte zdarma plně funkční online demo produktu GFI Archiver.\nE-mail archivace pro:


Chalupy Velká Bukovina | Eurobydleni.cz\nVyberte si z naší nabídky chalup v Velká Bukovina a objevte krásy tohoto regionu. Přinášíme chalupy Velká Bukovina v přehledné nabídce.\nChalupy Velká Bukovina (900+)\nO Češích se neustále tvrdí, že jsou národem chalupářů. Ačkoliv to nezní příliš přívětivě, pravdou zůstává, že na chalupách se především lidé z města cítí svobodněji. Máte-li rádi krásnou přírodu je pro vás chalupa Velká Bukovina hezkým místem, které byste si mohli vybrat. Trávit svůj volný čas pokaždé někde jinde se časem může přejíst. Na druhou stranu právě chalupa v Velká Bukovina či kdekoliv jinde v naší republice, se může stát vaším bodem, oázou klidu v současném přetechnizovaném světě.\nChalupa Velká Bukovina\nV mnoha ohledech se právě chalupy staly jedním z mála překlenovacích prvků z dob dávno minulých do současnosti. Domněnky, že pádem komunismu budou Češi chalupy opouštět, se stala mylná. Nasycení zahraničními zájezdy, objevováním krás okolního světa, to vše má vliv na to, že začínáme opět nacházet krásu především doma. I proto chalupy v Velká Bukovina získávají na stále větší oblibě. Nenechejte si ujít příležitost, získat krásný kus v oblasti Velká Bukovina a vyberete si z nabídky chalupy Velká Bukovina.\nChalupy v Velká Bukovina\nVelká Bukovina je nádhernou částí naší republiky. Z výběru chalupy Velká Bukovina se nabízí mnoho variant. V naší bohaté nabídce nemovitostí je velké množství chalup. Proto neváhejte a vyberte si ještě dnes. Chalupy v Velká Bukovina čekají pouze a jen na vás.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii chalupy Velká Bukovina, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chalupy Velká Bukovina, a to chalupy na prodej Velká Bukovina, pronájem chalupy Velká Bukovina, dražby chalup Velká Bukovina.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii chalupy Velká Bukovina nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích rekreační objekty Velká Bukovina, rekreační objekty k prodeji Velká Bukovina, rekreační objekty k pronájmu Velká Bukovina, Rekreační objekty Velká Bukovina na dražba.\nDalší lokality v okolí chalupy Velká Bukovina\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii chalupy Velká Bukovina, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr chalupy Velká Bukovina. Určitě lépe naleznete chalupy Velká Bukovina, který hledáte.