Přečteno 9181 krát\nAť chceme nebo ne, vzdělávání se bude přesouvat ze škol do okolního VZDĚLÁVAJÍCÍHO SVĚTA. Hrozí, že s tím se bude zvyšovat sociální diskriminace v přístupu ke vzdělávání, a to může být dlouhodobě velký problém. Řešit by to mělo Ministerstvo vzdělávání.\nMartina K. napsal(a): 15. 11. 2012 | 17:15 v diskusi k mému minulému blogu Kam zmizelo vzdělávání: ... V principu mate pravdu, jak se rodic postara, tak se bude ditko mit a tak bude vzdelane. Jen bych skolu tak nezatracovala. Cim vice bude bezne ucit deti mimo skolu, tim vice budete mit obrovske rozdily ve spolecnosti. (…) celosvetove nejlepsi vysledky v mezinarodnich testech podavaji ty spolecnosti, kde jsou zaroven nejmensi rozdily v urovni vzdelani. Prave v tom, vidim vyznam skoly.\nTato poznámka je zásadní, ale pod mým blogem se objevila příliš pozdě, aby si jí a mé reakce někdo všiml. Takže dodávám:\nSvět vzdělává, ale zatím dost špatně\nPředevším, já školu nezatracuji. Jen jí stavím trochu mimo pozornost, protože jsem přesvědčen, že její změna do stavu, který by odpovídal současným potřebám, je už nemožná. O tom jsem napsal několik blogů (např. Škola na konci svých roků, Rozpad monopolu tradičních titulů, Vzdělávání pro 21. století a zejména pak Nepřítel školy, Úpadek školy a Škola – soumrak povinnosti. Změna je možná jen lokálně v jednotlivých školách, v ostrůvcích pozitivní deviace, ale to celý školský systém nemůže zachránit. Škola je jako staré kolo, které dosluhuje. Jistě o něj nesmíme přestat pečovat, protože ho potřebujeme, ale musíme také myslet na to, jaký dopravní prostředek budeme používat, až kolo doslouží, a kde ho vezmeme. Péči o školy nechávám jiným, je jich dost, možná i příliš. Naopak o to, co bude dál, se stará málokdo, takže je každá rada i hlava dobrá.\nProto se snažím hledat pro zlepšení kvality vzdělávání i jiné cesty než jen přes školu, a na to soustředit pozornost. Hledám jak zařídit, aby svět, který děti obklopuje mimo školu, lépe vzdělával. Reakce některých diskutujících, že svět, který dnes máme, vzdělává nedokonale, jsou jistě správné, právě o tom jak to zlepšit byl můj minulý blog. Myslím, ale že lépe by bylo hledat cesty k zlepšení, než polemizovat s myšlenkou, že současný svět je úplný zdroj vzdělání a dokonalou náhradou školy. Není a nic takového neříkám, naopak, je v tom velmi nedokonalý a neúplný, a proto přece hledám možnosti, jak jej zlepšit.\nRozdíly v přístupu ke vzdělávání porostou\nMartina K. ovšem otevřela důležitý problém: Škola přes všechny výhrady sociální rozdíly snižuje, ve Finsku velmi dobře a silně, u nás mnohem méně, ale přece. Vzdělávající svět (tam současný!) podle všeho sociální rozdíly naopak zvyšuje. Ne všechny děti mají notebook či chytrý mobil, ne všechny děti mají doma připojení k internetu, ne všechny děti mohou jezdit do zahraničí ať už na jazykové kurzy či poznávat svět, ne všechny děti mají doma knihovnu, ne všechny děti mohou rodiče vzít do zajímavého a inspirativního prostředí, ne všechny děti se mohou setkávat s chytrými, zajímavými a inspirativními lidmi, ne všechny děti mají příležitost vidět, jak jejich blízcí řeší problém i drobné životní situace, či jak se angažují ve veřejných věcech. Ano, pokud se vzdělávání bude stále více přenášet ze škol do mimoškolního světa, pokud se bude posilovat paralelní vzdělávání. A podle mého soudu to tak bude, ať chceme nebo nechceme. Tak se budou také zesilovat sociální rozdíly vyvolané rozdílnou kvalitou vzdělávání. Pokud s tím ovšem něco neuděláme…\nA to je další důležitý námět na přemýšlení a nápady: Jak to udělat, aby svět i mimo školu vzdělával lépe a pokud možno všechny.\nŘešit to musí stát\nŘešení sociálních problémů je ovšem téměř vždy velmi nákladné a jediný, kdo to může a taky má systematicky řešit, je stát. A zde si lze představit různá opatření. Např. do všech vyloučených lokalit zavést wi-fi zdarma. Kontroverznější je sociální příspěvek na nákup tabletu či notebooku a případně i vybraných programů a aplikací pro všechny školou povinné děti (Jak omezit riziko, že je někteří obratem prodají či rozbijí? A vadilo by to? Nestojí to za to kvůli těm dětem, které si ho ponechají?). Na Slovensku zavedli plošné vouchery na mimoškolní aktivity dětí. V Indii v nejchudších vesnicích s úspěchem instalovali veřejně přístupné počítače (viz Dětmi řízené vzdělávání). Možnosti jsou jistě v osvětě. To všechno je ovšem mimo resort školství, a tak to Ministertsvo školství neřeší. Ale neřeší to ani nikdo jiný! Proto bychom potřebovali mít Ministerstvo vzdělávání.\nA pak se snad dají najít i opatření, které zasáhnou prakticky všechny: např. vysílání nedabovaných televizních programů pro děti.\nMáte nějaký další nápad?\nTakže to, pane Šteffle, přesuneme všechno do náruče SCIO? Alespoň tak jsem porozuměl větě:"Proto se snažím hledat pro zlepšení kvality vzdělávání i jiné cesty než jen přes školu,..." A jinými slovy - rozsortujeme lidi na ty, kteří na to mají, těm naservírujeme, jak vysoce kvalitní vzdělání si mohou koupit a dopřejeme jim je. A pak na lidi, kteří na to nemají a těm bude stačit ten mizerný základ (ono se totiž s nevzdělanci mnohem snáz manipuluje).Pak ovšem nebude třeba žádného ministerstva, ať už by se jmenovalo jakkoliv.Vaše firma je plně nahradí.\n16. 11. 2012 | 16:28\nVy byste se nechal pižlat od "chirurga", který by se Vám přiznal, že se "naučil" chíru posedáváním na galerii a sledováním seriálů Chicago Hope a Chirurgové a něco málo si vygooglil?\nProto jsem začala s upozorňováním na úspěšné finské školství, požadavkem, aby u nás byl zaveden finský školský systém, a zdůrazňovala, že mementem by nám mělo být:\nVřele doporučuji si o úspěšném finském systému přečíst:\n16. 11. 2012 | 16:56\nMěl bych jeden nápad.\nAby si lidé jako např. Bakala či Kellner (ještě ale lépe někdo z velkých hráčů z bankovního sektoru...napadl mě třeba Rusnok :))...brali na víkendy či na golf děti z chudých rodin.\nTy by jednak zjistily co a jak... jednak by také navázaly ty styky, které jim pak pomohou v kariéře a v získávání zákazníků z tkzv. high society.\nKdyž mohou hudebníci po 8 hodinách nervů stát v pozoru...až je rodič malého hudebního nezvedence zavolá, že jako teď má vyučující doma přijmout jejich nezvedence - který se konečně rozhodl, že bude cvičit...proč by se stejně nemohli zachovat finančníci či uhelní baroni ?\nJenže je zde jedno nebezpečí...a sice že děti z chudých rodin by se necítily ve své kůži a tak by třeba nešlo až tak o vzdělávání jako spíše o ještě větší prohloubení jejich frustrace. Nebo že by třeba ukradly stříbrné příbory a tak.\nA to prosím nezmiňuji takovou možnost, že by víkendová vzdělávací slavnost probíhala u Řebíčků či Parkanových ! To by pak taky celé to vzdělání mohlo jít do hajzlu již po první seanci....tedy pokud věříme na to, že jediným kritériem úspěšnosti je ekonomický zisk a pak dlouho nic.\n16. 11. 2012 | 16:57\nAmerický učitel John Holt napsal někdy v 60. letech minulého století knihu "Proč děti neprospívají". Kniha se stala bestsellerem, je v ní spousta zajímavých úvah, ale konečný závěr, ke kterému autor došel, zní: "Není nutné dělat z lidských bytostí chytré tvory. Rodí se chytrými. Nutné je pouze přestat dělat věci, které je proměňují v hlupáky." A z toho vyvozuje: Neposílejte své děti do školy, učte je sami doma.\nJe to vlastně stejné, jako ta nadšená vize původních komunistů (myslím těch před 90 lety, ne těch dnešních): zbouráme svět a na jeho troskách postavíme nový, lepší!\nNaše školy mají tisíce chyb, ale v tom jsou stejné, jako všechny ostatní lidské instituce. Když je revolučně zbouráme, abychom udělali místo pro něco nového, lepšího (třeba to Holtovo všeobecné domácí vzdělávání), dopadne to jako s těmi komunistickými sny: Výsledek bude daleko horší než dnes. A až na to přijdeme a budeme se chtít vrátit k původnímu stavu, zjistíme, že budovy už jsou zprivatizovány a vznikly v nich psí útulky a jednatelství pojišťoven.\nOndřeji, škola není staré kolo, na které se díváme s nostalgií, protože jsme na něm kdysi jezdívali za holkama, a které od příštího roku nebudeme používat, protože jsme si koupili offroad. Je to instituce, která vznikla prakticky s civilizací (i když po dlouhou dobu byla jen pro některé) a která se vyvíjela zároveň se společností.\nPojďme hledat ty chyby, snažme se je napravovat, snažme se přizpůsobovat školu nové době, ale neodpisujme ji. Samozřejmě se lidé vzdělávají i mimo školu, a bylo to tak vždycky. Samozřejmě je dobré, když bude všude dostupná nějaká wifina. Ale to školu nikdy nenahradí. Už jen proto, že ve škole se děti a pak studenti učí především žít ve společnosti; a v tom ji ani tisíc tabletů s wifinami nahradit nemůže. Ani to Holtovo domácí vzdělávání.\nDokonce i kdyby tyhle vize byly prakticky proveditelné (jako že naštěstí nejsou - kdo by dělal, kdyby všichni doma vzdělávali své děti a hlídali je u tabletů?): dovede si někdo představit svět, kde ze svých domů a rodin vypadávají mladí puberťáci, kteří dosud znali jen rodiče a internet, a teď se začínají rozhlížet okolo sebe a hledají práci?\n16. 11. 2012 | 17:07\nMám takový dojem, že učitel národů náš Jan Ámos, kdyby ten dnešek viděl, tak že by musel vzít "metlu a vymrskat" řadu nezodpovědných a neschopných z pódia slávy na smetiště zapomnění.\n16. 11. 2012 | 17:18\nPro Aničku (16:56):\nTen článek v Kritickém myšlení jsem si přečetl. Kriticky, ovšem. Takže musím říct, že kromě závěru, že Finové jsou lepší (s tím klidně budu souhlasit), nic podstatného nepřináší. Posuďte sama:\n"Hosté vysvětlili finský úspěch několika pravděpodobnými faktory. Finové především poskytují všem dětem rovnou příležitost k vzdělávání. Nemají tedy takovou propast mezi nejlepšími a nejslabšími žáky jako my. Celé školství se snaží začlenit všechny děti do běžného vzdělávacího proudu bez ohledu na jejich věk, bydliště, ekonomickou situaci v rodině nebo rodný jazyk."\nA jak je to u nás? Až na relativně velmi malou část dětí, které navštěvují tu neustále přejmenovávanou zvláštní školu nebo naopak elitní školy soukromé, mají přece i u nás děti rovnou příležitost ke vzdělávání. Přitom neúspěchy našich dětí v mezinárodním srovnávání jsou především neúspěchy toho hlavního proudu,\n"Finové si na spravedlivém přístupu ke vzdělávacím příležitostem obecně velmi zakládají, zavedli proto bezplatné vzdělávání až do úrovně středních škol, a nejrůznější služby, školní obědy, učebnice či organizovanou dopravu do škol minimálně na úrovni povinného vzdělávání taktéž zdarma."\nAž na ty obědy (u nás nejsou bezplatné, ale dotované asi z 50 %) a dopravu do škol (která je ale vzhledem k hustotě osídlení relativně krátká a levná) je přece u nás vzdělávání také bezplatné.\n"Během povinného vzdělávání je pak ve Finsku věnováno maximální úsilí tomu, aby děti neodcházely předčasně ze školy proto, že nezvládly studium. Zatímco ve Finsku je podíl žáků, kteří povinné vzdělávání přese všechno opustí, 0,3 %, v České republice je pětkrát vyšší."\nDobře, tak u nás je to 5 x 0,3 % = 1,5 %. To pořád nevysvětluje, proč se zhoršují výsledky velké většiny našich dětí v programu PISA.\n"Finské děti jsou tedy ve výzkumech PISA úspěšné nepochybně také díky tomu, že školství podporuje inkluzivní přístup, že je zcela neselektivní a bez ohledu na rodinné zázemí zajišťuje všem dětem rovný přístup ke vzdělávání. Tento faktor naopak u nás nijak uspokojivý není a může posouvat celkové výkony našich žáků spíše pod mezinárodní průměr."\nCo je tedy u nás jinak, v čem je základní vzdělávání selektivnější než ve Finsku? Jak to dělat u nás lépe?\nJak jsem řekl, souhlasím s tím, že finské školství bude asi lepší. Ale článek, má-li mít smysl, by měl přesně pojmenovat rozdíly ve vzdělávacím systému, protože až pak můžeme přemýšlet, co by se dalo dělat líp. Takhle mi to připadá jako články o tom, že v sovětských kolchozech dosahují mimořádných výsledků ve sklizni obilovin tím, že aplikují závěry marxizmu-leninizmu.\nSamozřejmě, nejpodstatnější je to, co sama píšete na závěr: kulturní chování učitelů, rodičů, školských úředníků a vlastně celého národa. Tak mi ale řekněte, jak toho dosáhnout? Já bych řekl vzděláváním, především školním. No a tím jsme uzavřeli začarovaný kruh.\n16. 11. 2012 | 17:35\nne že by pan šteffl neměl v mnoha ohledech pravdu ...\n/ škola jako byrokratická instituce atd. atp. ... /\nale: stát předevšim ( české školství ) podfinancovává ...\n/ a to po státu šteffl chce aby vyrovnával rozdíly /\na předevšim vždycky když čtu šteffla ...\ntak se mi vybaví scéna z Rozmarného léta ...\njak tam Bohouš Záhorský lomcuje s podpěrou a skanduje:\npane slezte dolů, slezte dolů nebo spadnete ...\n/ a ´překvapivě´ pán skutečně spadne /\n/ je to trochu podobný ... jako když se podtrhnou příjmy průběžného důchodu ... aby se vyvedly prostředky soukromým společnostem ... to analogicky podnikatel ve vzdělávání šteffl ve vztahu k veřejnému školství ... /\nškolství inovovat, navzájem si pomáhat, výběr učitelů ( viz. finsko ), kvalitní pregraduální i postgraduální příprava učitelů, narvat prostředky finanční do škol,\na možná omezit podporu soukromým školám ...\n16. 11. 2012 | 18:19\nVy toho lobbistu ještě berete vážně?\n16. 11. 2012 | 18:43\nNejlepší by bylo přesunout scio do Finska.\n16. 11. 2012 | 19:24\nMyslím si, že důležitý je mít dobrý produkt plus pohoda. Dobrý produkt znamená dobrý výdělek a pokud se zredukuje byrokratická zátěž /administrativa/ na nulu , či na hodnotu blízkou nule...pak má učitel i peníze ...i pohodu.\nPak je prodej radostí.\nNicméně i tak se mezi prodejci /obchodníky/ najde dost sviní a idiotů.\nPromiňte, že jsem požil zjednodušení a to navíc z oblasti byznysu...ale takovou mám zkušenost.\n/jistě vstupují do hry i takové okolnosti jako je způsob a kritéria měření výkonu, důvěra mezi jednotlivými stupni hiearchické struktury, ..../\nP.S. Jinak jste to ale napsal dobře. Pokud má systém rezervy...a ty má (zejména v oblasti obecného vzdělání)....tak je nesmyslem mluvit o konci systému.\n16. 11. 2012 | 19:32\nAha - uz vidim jak je to jednoduche - staci posadit do krtesla ministra skolstvi nejakeho uvedonmelejsiho Eduarda Zemana (treba nekoho jako Zaoralka....) - ten zaveli - vsichni zitra prechazite na finsky system, pres noc si downloadujte instrukce, xitra rano zaciname!\nOd druheho dne bude vse fungovat jako ve Finsku - bez kontrol, nuceni a testovani. Pres noc se OOOHROOOMNE zvysi kulturni chovani ucitelu, rodicu, skolskych uredniku a vlastne i deti vcetne deti ze socialne vyloucenych rodin.....\n17. 11. 2012 | 00:03\nDva faktory mila Anicka ne zcela dostatecne vystihla:\n1) ve Finsku neexistuje romska aniu zadna jina podobna mnensina - to by mohlo vysvetlovat mensi pocet propadliku.\n2) ve Finsku se mozna tesi vzdelani vyssi ucte i u delnickych rodin. Mozna finske dlnicke rodiuny vice na deti tlaci. Dale - mozna je dokonce relativne mene delnickych rodin. atp atp.\nDalsio vysvetleni - v Cesku se chodi do skoly stale pozdeji a pozdeji - misto v 6 letech spise v 7 letech. V testech PISA se ohopdnocuje ZALOSTI DETI ktere dosahly prave 15 let veku (tj nedosahly 16 let veku). V cesku je mozna vetsi podil deti ketre jsou pri tomto veku o tridu niz - nevim - kdysi to zde psal seffl a vypadalo to pravdepodobne.\nSamozrejme je taky pravdepodobne ze Finove davaji na skoly vice penez - je to bohatsi stat.\n17. 11. 2012 | 00:13\n17. 11. 2012 | 02:28\nAno, mám další nápad a už jsem ho sem psal. Totiž nahradit výuku češtiny od první třídy výukou finštiny, když přejdeme na finský školní systém, jak navrhuje Anna.\nBude to mít jen samé výhody:\nzbavíme se vyjmenovaných slov a všemožných shod, v nichž dělají chyby i místopředsedové politických stran a docenti na UK;\nsociálně vyloučení nebudou znevýhodňováni sociolingvisticky nevhodným jazykem doma;\nžáci se budou cvičit od počátku v aplikované logice;\nžáci a učitelé navážou přátelství s více motivovanými finskými protějšky;\nERASMUS programy ve Finsku začnou českým studentům konečně něco dávat atd.\n17. 11. 2012 | 13:07\nObčas neznalost skutečně chrání. Takže Vy byste to nechtěl, ale kdybyste to netušil, tak byste ani neprotestoval, leda snad po té operaci, pokud by se objevily komplikace.\n17. 11. 2012 | 13:23\nA ministrem vzdělávání by mohl být pan Šteffl. Případně by se toto ministerstvo mohlo outsourcovat společnosti Scio.\n17. 11. 2012 | 13:29\nPane doktore, koukám, že jste to s těmi notebooky nepochopil. Ty děti se mají učit samy ve stylu tzv. černé pedagogiky či antipedagogiky. Rodiče k tomu nejsou vůbec potřeba a ať si pracují, kde chtějí.\nPan doktor Šteffl zase naprosto nesmyslně si bere příklad z Indie, kde stejně jako např. v Ugangě, jak ukazuje studie ROSE, je motivace dětí vzdělávat se velká, na rozdíl od naší zemičky.\n17. 11. 2012 | 13:45\n"Neposílejte své děti do školy, učte je sami doma." To je přece naprosto legitimní návod. Proč si neustále někdo, jako např. pan Macháček, myslí, že společnost má právo diktovat rodičům, jak se jejich děti budou vzdělávat.\nFajn, jestli někdo potřebuje ke vzdělávání stát, ať si státní služby za tímto účelem platí. Ale nenuťte ostatní, co se státnímu vzdělávání nechtějí podřizovat ani ho financovat (já se k tomu otevřeně hlásím), aby se museli podřizovat vašim představám. Ať si instalatér nebo architekt navýší svou sazbu o to, co musel investovat do svého vzdělání, ale nevím, proč máme za něco takového platit zcela netransparentně formou daní (na čemž se navíc přiživí několik institucí a byrokratů vykonávajících naprosto zbytečnou práci).\nLidé se vzdělávali mnohem dříve, než nějaké státy vznikly. A z historie víme, že vzdělání funguje i bez státu, viz například http://libinst.cz/Files/KqLFy4r2/profile/2613/rothbard_vzdelani.pdf (zejména Tooleyho kapitola na str. 29) . Já tedy ministerstvo vzdělávání považuji za naprosto zbyt(eč)nou instituci.\nUrčitě fandím jakýmkoliv soukromým aktivitám, jejichž cílem je vzdělávat okolí. Šířit nedabované filmy, pořádat kurzy pro sociálně znevýhodněné děti, poskytovat veřejnosti vzdělávací materiály, to může udělat každý z nás. K tomu nepotřebujeme stát, který umí udělat jen to, že jedněm peníze vezme a dá je druhým...\n17. 11. 2012 | 16:42\nA proč zůstávat jen na půl cesty? Proč nedat svobodu i dětem, ať si samy rozhodnou, kým, jak a v čem chtějí být vzdělávány?\n"Lidé se vzdělávali mnohem dříve, než nějaké státy vznikly. A z historie víme, že vzdělání funguje i bez státu" - já dodávám: lidé se vzdělávali mnohem dříve, než nějaké rodiny vznikly. A z historie víme, že vzdělání funguje i bez rodičů...\nTak navrhuju: aby dítěti, jakmile dosáhne věku, že zatouží být samostatné a samo rozhodovat o tom, co a jak se chce učit (první období vzdoru proti rodičům nastává cca ve 2-3 letech, další kolem 6., pak 9. roku, atd.), bylo umožněno pobývat ve vzdělávacích Svobodných útulcích pro vzdělávánílačné děti. Tam si dítě samo zvolí, zda bude hrát hry na tabletech nebo čutat do mičudy nebo zkusí nějakou lumpárničku. Dospělí by tam mohli vykonávat jen pomocné služby, uklízet, vařit, hlídat, aby někdo někoho moc nezmlátil, atd. No uznejte, není to skvělá liberální myšlenka?!\n17. 11. 2012 | 21:17\nEva Rybová napsal(a):\n17. 11. 2012 | 21:18\nJá jsem teď po dlouhé době přišla do styku s výukou v první a druhé třídě a je to děs. Z žáků se stali vyplňovači hezkých, barevných a hlavně drahých pracovních sešitů. Takže se luští křížovky, vybarvují obrázky, blbne se na kvadrát a děti se pomalu neumějí podepsat. Stala jsem se alergickou na slovo "doplňte". Hlavně musí být všechno správně a včas vyplněno, a jestli děti chápou podstatu toho co dělají, nikoho nezajímá. Čas, který se věnuje vysvětlování formální stránky věci, by se rozhodně dal využít lépe, jenže potom by se někteří rodiče mohli začít ptát, jestli skutečně musí kupovat hory předraženého papíru.\n17. 11. 2012 | 22:36\nTak jestli tohle nebude, paní kolegyně, tím, že děti nevydrží jen tak v klidu sedět a poslouchat, pak odpovídat, diskutovat. Okamžitě se začnou něčím rozptylovat, hledají, s čím by si hrály, melou pusou, vrtí se. Jedině dítě, kterému zaměstnáte ruce, na chvilku ztichne a pracuje. Tohle jsem pochopila, když jsem taky po několika letech přišla na 2. stupeň. Jediná chvilka klidu, kterou zažívám, je, když jim rozdám papíry a dám nějaký písemný úkol. Diskutovat o problémech téměř nejde, vyvolávat k tabuli taky ne, protože většina třídy hned začne vyrušovat a dělat blbosti. Tohle nikdy nebývalo. Stačilo nadhodit zajímavé téma k hovoru a žáci se zapojili, vyprávěli, navzájem se poslouchali. Teď nikdo nikoho neposlouchá, každý neustále mele sám pro sebe, učiteli nezbývá než zařvat, aby byl chvíli klid. To psaní je vysvobození.\n17. 11. 2012 | 23:01\nTo Eva Rybová:\nPaní Rybová, jdete nepříliš daleko. Nevím už, kde jsem to četl, ale zmlátit či být zmlácen se tam považovalo za výborný pedagogický prostředek.\n17. 11. 2012 | 23:08\n"Diskutovat o problémech téměř nejde, vyvolávat k tabuli taky ne, protože většina třídy hned začne vyrušovat a dělat blbosti"\nAle uznejte přece, že takové prostředí je báječnou přípravou pro život!\n17. 11. 2012 | 23:20\nVzalo se to prostě za špatný konec. Na prvním stupni by se měly děti naučit slušnému chování, kázni a soustředěné práci a postupně by se jim mohlo přidávat svobody. U nás se to dělá přesně naopak, na prvním stupni jim škola a hlavně rodiče spostu věcí tolerují a po učitelích na druhém stupni se potom chce, aby děti v pubertě ukáznili. Každý má plnou pusu psychologie, ale nikdo se jejími poznatky neřídí. Čím je dítě mladší, tím více je ovlivnitelné výchovou oproti vlivu genů. S dospíváním má genetika navrch, tady už často ani sebelepší pedagog nezmůže nic.\n17. 11. 2012 | 23:36\n17. 11. 2012 | 23:37\n17. 11. 2012 | 23:38\nOmlouvám se, ale neustále mě to tu obviňovalo, že jsem stroj, tak jsemodesílání opakovala a teď jsem tu trapně třikrát.\n17. 11. 2012 | 23:42\nkdybyste skutečně věděl, jak se to v minulosti mělo se vzděláváním a jeho vlivem na společnost, nemusel byste hlouběji než k Marii Terezii.\n18. 11. 2012 | 00:08\nAno, souhlasím. Jen tu nejzákladnější výchovu bych očekávala od rodičů - umět pozdravit, poprosit o něco, poděkovat, uklidit si po sobě hračky a pomůcky, základní hygienické návyky, zásady soužití v kolektivu - vždyť dítě už prošlo mateřskou školou, ale ani tam to prý nezvládají učitelky dohnat, když doma je mnohé dítě výchovou netknuté. Je to pak začarovaný kruh a škola dohání výchovu víc než vzdělávání. Začít od rodičů a zlepšit jejich spolupráci s učitelem a zájmem o dobré vzdělání dítěte. Dřív to šlo... Teď - snad jedině emigrovat do toho Finska.\nTo p. Kobera\nOmlouvám se, tomu prvnímu (23:08) moc nerozumím. Myslíte jako že dotáhnout "svobodu jedince" tak daleko, že jakékoli násilí je mu k dispozici? No nevím, jestli to liberalismus takhle vidí, pokud ano, jsem ráda, že nejsem liberálem.\n"Báječná příprava pro život" - inu ano, jenom lituju ty, kdo v téhle zemi budou žít. A těším se na předčasný důchod.\n18. 11. 2012 | 00:13\nNevím, jestli jsem to četl u Holta nebo kde vlastně, ale stálo tam cosi v tom smyslu, že jistá dívka si pořád nabíhá a provokuje a že pozná své postavení v kolektivu (neboli učitel očekával konflikt a stal se pro vytváření "správných" struktur ve třídě pozorovatelem). Snad by i zasáhl, pokud by násilí překročilo nějakou mez. Nevím, nakolik to má co do činění s liberalismem. Myslím, že i u nás se najdou učitelé, využívající těchto metod.\nCo se týká toho druhého, tak případ od případu (rozdíly zejména město vs. vesnice) máme tuto situaci zde už roky. A nekultivovaní i nekulturní (mladí) jedinci jsou k vidění i v řídících funkcích...ano, také se obávám zhoršení.\n18. 11. 2012 | 01:25\nEva: ironie by vám šla, ovšem vaše "skvělá liberální myšlenka" nemá s liberalismem nic společného. Jde o nějaký recept/nařízení shora, kterému by se museli podřídit všichni. Tedy přesně to, co já zavrhuji\nSkogen: "kdybyste skutečně věděl, jak se to v minulosti mělo se vzděláváním a jeho vlivem na společnost, nemusel byste hlouběji než k Marii Terezii."\nTo bych tedy nemusel, vzdělávání existovalo dávno před Marií Terezií, ta zavedla pouze povinnou školní docházku.\n18. 11. 2012 | 09:55\nRodiče by měli svobodně rozhodovat o vzdělávání svého dítěte, ale nesmí to být na úkor ostatních. V jedné třídě je chlapec se spoustou poruch včetně hyperaktivity a rodiče prosazují názor, že paní učitelka je tu hlavně od toho, aby se mu přednostně věnovala. V opačném případě vyhrožují ministerskými kontrolami a vedení školy jim ustupuje. Takže chlapec o hodině klečí na lavici, hrabe se paní učitelce ve věcech, neustále jí i spolužákům skáče do řeči, odmítá vypracovat zadané úkoly a pokud není po jeho, ztropí hysterickou scénu. Paní učitelka je nucena psát každý den sáhodlouhou zprávu, jak se dítku ve škole vedlo a ještě se jí vyčítá, že je málo pozitivní.\n18. 11. 2012 | 10:41\njá myslela, že oceníte aspoň tu anarcii v mém sci-fi... Víte, ony vás tyhle myšlenky určitě přejdou, až budete vychovávat vlastní děti. A případně můžete využít sám domácí školu. Dejte mi pak vědět, jak to jde.\npřiznám se, že jsem Holtovu knihu zatím nečetla (!) a jak to pozoruju, asi si to ušetřím i do budoucna. Jen podle ukázky na webu musím říci, že je to opravdu 50 let stará záležitost a tehdejší děti se k realitě, včetně té školní, stavěly zcela jinak než dnes. Tenkrát bych to brala, ano, hodně jsme se ve škole báli, v tom to bylo podobné Americe; dnes už ne. Dnešní děti se bojí úplně jiných věcí - že nebudou in (mobil, iPad, FB, značky oblečení...), školu mají v 80 % případů zcela na háku. Těch 20 % jde obvykle na víceletá G.\nUčím na malé škole na venkově. U nás není brutalita ani veké násilí, vše je v rovině blbnutí, šaškování, lemplování, urážení se i učitelů, vyhýbání se povinnostem atd. Hlavně nesmíte chtít výsledky, nemůžete je donutit k žádné větší práci, všechno flinkají (tedy až na 5-6 dětí, ty jsou v tiché menšině a občas trpí, myslím, protože nejsou uznáni vrstevníky, ba naopak, nosí se jen průměr a podprůměr). To je ta nejhorší věc. Učitel aspoň trochu ambiciozní je otráven a vyčerpán, neboť je sedřený (ukázńováním) a nemá vzdělávací výsledky, ačkoli učí třeba výborně.\nPřesně tohle mám na mysli. Pro svobodu nepřizpůsobivých (do určité míry nemohou, do velké míry nechtějí) jedinců, kteří ji ovšem často nezasluhují, protože jí nikterak nevyužívají ve prospěch svého osobního rozvoje, zašlapeme kvalitu výuky těch ostatních, kteří jsou schopni v kolektivu spolupracovat aspoň v přijatelné míře. Probůh, dřív se učilo ve třídě 120 dětí a byl tam klid a naučili se, co bylo třeba (i tu latinu, a potřebovali ji?). Dnes je každý jeden individuum a mnohdy i velký egoista. S inkluzí se to bude dále zhoršovat. Pánbůh pomoz učitelům...\n18. 11. 2012 | 11:49\nopravdu se na to trošku podívejte, abyste nebyl v zajetí jednoduchých izolovaných faktů. Třeba, co Marii Terezii vlastně vedlo k tomu, že přiměla Františka I. zavést bezplatnou povinnou školní docházku?\n18. 11. 2012 | 15:18\nJakmile se vytratí zdravý rozum, tak už je jakýkoli požadavek možný.\nVíte, on toho Holt napsal asi 11. Četl jsem z toho asi 3 knihy, poslední ne celou. Myslím, že některé z jeho kritických výčitek na adresu školy sedí naprosto dobře, přesto aspoň zpočátku chtěl školu spíš reformovat.\nMáte pravdu, že jde o 40 až 50 let staré zkušenosti a např. asistenty učitele, jako on měl, tady nemáme doposud (a mít ani nebudeme). Pro mě nejlepší je jeho rozbor a boj s tím, jak si žáci vytvářejí koncepce, které by si vytvářet neměli. Ostatně, to znám i já nebo Vy z vlastního učení. Jedná se o to, že si najdete nějaké zjednodušující schéma, které Vám umožňuje ve škole uspět bez toho, aniž byste potřebovala myslet. Cvičení ve starších učebnicích jazyků mohou sloužit jako příklad. On s tím bojoval v matematice na 1. stupni, vedlo ho to k výrobě vlastních učebních pomůcek, ale ani tak si nebyl jistý, jestli to děti chápou správně, což interpretoval jako negativní vliv školy, patrně nutnost uspět ve třídním kolektivu. A tak říká, že změnu školy je třeba provést důsledně od MŠ.\nMáte odpověď na to, proč se děti chovají tak, jak popisujete (tedy, že všechno flinkají)?\nJá bych řekl, že to souvisí s hodnotou, kterou vzdělání připisují.\n18. 11. 2012 | 23:03\nHyvae Suomi napsal(a):\nPane Šteffl, Vy si halt asi nedáte pokoj. Ale nestačila by jedna pitomost za, dejme tomu, půl roku? To musíte být tak "plodný"? To Vaše SCIO stejně nikdo nemůže brát vážně. Zkuste nejaký jiný business, třeba začněte prodávat cibuli, možná to bude víc sypat a vy nám tu pak dáte přečíst článeček, jak všichni, kdo chtějí něco znamenat, musí sežrat aspoň kilo denně.\n19. 11. 2012 | 09:39\nPřečtete si dnešní Hospodářské Noviny (19.11.2012). Je tam jeden článek, který vydá za tisíc Štefflů. Schválně, kdo přijde na to, který to je a proč je tak významný.\n19. 11. 2012 | 09:43\nzaložte si ministerstvo na tahání peněz z kapes rodičů, v tom vynikáte a můžete být ministrem. Se vzdělaností však tato činnost nemá nic společného.\n19. 11. 2012 | 14:26\nJe to o úpadku a ztrátě hodnot a vzorů v životě, zejména morálních, v mnoha rovinách; nepodám souvislý výklad, jen útržky, jak mě to napadne.\nFilozofie - chybí jasná vize smyslu života, proč tu jsme, kam jdeme, co máme dělat, abychom byli OPRAVDU šťastni - štěstí není mmnoho peněz, postavení, moc nad jinými ... tohle jim není příliš jasné, jak může mít pocit štěstí a naplnění života prostý, i chudý člověk, v jejich věku to moc nechápou a tápají, věří v moc peněz a materiálních hodnot (média, reklama).\nPsychologie - necítí bezpečí v rodinách (často), nemají nebo nevidí pozitivní vzory, nemají pocit, že by je dospělí respektovali, když se liší od představ rodičů a učitelů, podléhají proto často špatným vlivům a když to zjistí, nevědí, jak z toho ven - chybí jim pevná vůle, odolnost, touha po něčem - vždy jim vše bylo naservírováno přiliš snadno, neváží si proto ani sami sebe, atd.\nSociologie - nerozumí sami sobě (rodiče jim nedají srozumitelnou zpětnou vazbu, neporadí) a tím neumějí žít a fungovat v kolektivu; dnešní žáci se stydí vzít jeden druhého za ruku a třeba tancovat v kruhu - štítí se mezi sebou, nejsou na to zvyklí...je to pro ně odporné, nezvyklé, divné - to mnoho vypovídá. Neumějí si (mnohdy) pomáhat, spíše ubližovat, atd. Demotivuje je blbá nálada dospělých ve společnosti, politice, doma slyší negativní názory, přejímají je, aniž by věcem rozuměli.\nZávěr - nemají proč se učit a proč chtít být "vzdělaní", "správní", tahouni ostatních. Srovnej - země, kde mají silnou ideologii, třeba zcestnou, rudou, ale od mala je jim vštěpováno, proč žijí a že jsou "někomu nad nimi (bůh, vláda, režim...)" povinováni snahou a prací pro onu ideu. U nás v minulosti - i když to byl falešný ideál, ale fungoval. Posléze nebyl žádným ekvivalentem nahrazen, takže chybí.\nNedostatečná výchova od raného věku.\nVidím to na našich psících. Co je v mládí naučíme, to si pamatují nastálo a dělají to automaticky. Sousedi nenaučili svého psíka nic - měl volnou výchovu, směl cokoli. Teď jsou nešťastní, protože je neposlouchá, utíká, vyvádí alotria, je agresivní... nezískal mantinely a neumí žít, je nešťastný on i páničkové.\nTakže - mizerně vychované děti (nevychovaných je příliš mnoho a nevychovanost se pak ve školce i škole šíří jako morová nákaza) a absence smyslu života, hlubokých hodnot, nerespekt ze strany dospělých i vůči nim. Odpor k učení se ve školách je jen důsledek toho, že prostě děti nezvládáme, dáváme jim to, co nepotřebují, my všichni.\nOmlouvám se za překotnost a zkratku, líp to říct neumím. Mějte se!\n19. 11. 2012 | 18:08\nDěkuji mnohokrát za odpověď - vcelku s Vámi souhlasím, i když detaily by byly diskutabilní. Připadá mi, že se vzděláním můžete být v této společnosti povětšinou jen za jakéhosi exota. A děti to zřejmě dobře poznají.\n19. 11. 2012 | 23:00\nAno, někteří vzdělaní lidé mohou být považováni za exoty. Ale myslím si, že stejně předsudků k tomuto problému najdete jak u dětí, tak u dospělých - tedy: jsi hodně vzdělaný, tudíž jsi divný. - Dětí se ale zase musím trochu zastat. Takhle zjednodušeně to nejspíš nevidí. Co mám zkušenost, naopak dovedou poznat vyšší odbornost člověka a dokonce (!) ji umějí mnohdy velmi ocenit. Vadí jim jiná věc. Když se vyšší vzdělání stane jeho nositeli průkazem pýchy - z někoho čiší nafoukanost či povznesenost nad ostatní na sto honů. A na to jsou děti, hlavně ty starší, hrozně citlivé a hned Vám to dají "sežrat" - stalo se u nás na škole jiným kolegům i praktikantovi, geniálnímu matikáři, ale chování měl jako paša. Celá třída byla proti němu a nic s tím nezmohl, raději mu dali jinou třídu a dobrou radu, jak se má chovat.\nLeč toto děti nepřiměje k vlastnímu učení. Jejich nesmírná lenost ducha i těla podle mého pramení z toho, že od malička nedostávají povinnosti, úkoly, ze všeho snadno vybruslí - maminka to za tebe udělá, ukaž, nech to a jdi si hrát... Nejsou zvyklé "muset máknout". A škola změkla, nemá vůbec žádné stimulátory k práci.\n20. 11. 2012 | 00:06\nZačal bych od konce. Některým (mnohým?) učitelům docela vyhovuje, že děti nemusejí máknout. Ani oni totiž nemusejí.\nCo se týká toho obdivu, tak to by mě vážně zajímalo. Umím si představit jejich obdiv možná tak k někomu, z jehož práce je "praktický užitek", např. k nedávno zesnulému prof. Holému, když přišel i s některými léky na AIDS, zvláště při vysokém společenském statusu lékařů a léčení. Ale co takový teoretický chemik či matematik? To si, ani při vyloučení pýchy, moc představit nedovedu.\n22. 11. 2012 | 10:44\nMluvím jen obecně, jistě jsou i jiné případy. Osobně mám zkušenost s tím oceněním ze strany dětí naprosto spolehlivě - až mě překvapovalo, že si toho všimli (některé věci jsou ukryté jejim zrakům... něco je zase dobře viditelné, praktické dovednosti aj.). Někdy to ani neřeknou, ale myslí si to a vypadne to z nich třeba na výletě nebo cestou na nádraží. No, je fakt, že s teoretickým chemikem nebo matematikem se děti běžně nesetkají, tak to nemohu sloužit názorem. Každý je schopen ocenit jen to, o čem má nějaké ponětí a není to pro něj úplná španělská vesnice. Já jen říkám, že děti si všimnou spousty věcí a mají nos na to, co dospělým uniká. HOrší je, že jim neujde ani ta horší stránka některých učitelů, ať odborná nedostatečnost, nebo charakterové vlastnosti. Třeba ta lenost, o které píšete.\n22. 11. 2012 | 14:45\nDobře, díky za odpověď. Byl jsem jen zvědavý, jak to je.\n22. 11. 2012 | 15:34\nVzdělání je investice. Primárně v ekonomickém smyslu, sekundárně jsou tu další rozměry. Jen výrazně menší (procenta si netroufám odhadovat) část lidí studuje jen proto, že chtějí být vzdělaní, kdy se od vzdělání neočekává v budoucnu ekonomický prospěch.\nJe to investice času, úsilí a také peněz, která je považována za návratnou v dlouhodobé perspektivě.\nVětšina lidí nemá moc silnou motivaci investovat do vzdělání úsilí a čas. To je to, co se očekává od studenta. Peníze jsou z hlediska studenta menší problém, to řeší rodiče. Ale problém to je.\nRestrikce přístupu ke vzdělání skrze peníze není v zájmu společnosti, protože společnost vzdělané lidi dnes zoufale potřebuje. Jsou totiž základem její prosperity. Jenže říkám-li vzdělané, nemyslím tím otitulované. Tituly jsou dnes stejně jen přežitek.\nRestrikce přístupu ke vzdělání je tedy potřeba provádět podle výsledků vzdělávacího procesu. Ty výsledky jsou odrazem investovaného úsilí a času, samozřejmě také talentu. Neboli, při správném výběru testů zjistí zkoušející i student dost rychle, zda se svými předpoklady (talent+píle) hodí. Pokud ne, měl by zavčasu změnit předmět, který studuje. Možná z něj bude lepší zedník, než inženýr.\nTakže o co tu jde? O zavedení nesmlouvavých požadavků na znalosti a dovednosti, které umožňují absolvovat tu nebo ony zkoušku. Pokud má proletět půl třídy, ať proletí, protože jinak nezbývá, než snížit kritéria. Každý student by si měl být vědom, že je investorem. Investuje sám do sebe a špatně zvolení, nebo nedostateční investice se obrací ve ztrátu.\nNa druhé straně nesouhlasím s jakýmkoli zpoplatňováním, tedy školným. Naopak, měly by být zavedeny progresivné prospěchové stipendia. Výborné žáky by měly uživit.\n17. 12. 2012 | 14:17


Casa Vacanza Fiorella - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Melendugno\nvia per torre dell orso, Melendugno, Melendugno, Itálie, 73026\nCasa Vacanza Fiorella – více informací\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Melendugno je hotel Casa Vacanza Fiorella správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Casa Vacanza Fiorella je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta.\nKromě toho jsou všechny pokoje vybaveny celou řadou vymožeností. Mnoho z nich má k dispozici i klimatizace, topení, televize, lednička, moskytiéra, které potěší i toho nejnáročnějšího hosta. Po celý den si můžete užívat pohodovou atmosféru zahrada. Casa Vacanza Fiorella je ideálním místem k pobytu pro cestovatele hledající kouzlo, komfort a pohodlí ve městě Melendugno.


Kapsáře do školky a školy - Teplice - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Děti > Školní potřeby > Inzerát č. 132681866\nŠijeme a prodáváme kapsáře do školky a školy. Kapsář Vám ušijeme i na zakázku v různých barvách. Šijeme i ve velkém množství pro školky, školy a jiné instituce. Nabízíme také široký sortiment zboží naší výroby jako zástěrky do školky a školy, svačinové ubrousky, velké kapsáře na zeď, svatební doplňky a dekorace. Více v našem obchodě www.satoli.cz\nKapsáře do školky, zástěrky - [1.3. 2021]\nŠijeme kapsáře na ramínko do školky nebo školy. Dále šijeme svačinové ubrousky, velké kapsáře na zeď za postel, softshellové rukavice a kalhoty. Šijeme i na zakázku. Více na www.satoli.cz\nZástěrky nejen do školky - [22.2. 2021]\nŠijeme a prodáváme kvalitní bavlněné a nepromokavé zástěrky nejen do školky a školy, ale také pro malé kuchařinky. Dále šijeme kapsáře do školky a školy, velké kapsáře na zeď a široký sortiment zboží. Více v našem obchodě www.satoli.cz\nKapsář na velké ramínko - [14.2. 2021]\nKapsář na dětské ramínko se jménem - [14.2. 2021]\nÚložné vaky/kapsáře - [19.1. 2021]\nRozměry u obou jsou 37x46. Perfektní stav a cena je za kus - s poštou doporučeně 160,-. Platné do smazání.\nKapsáře na zeď, kapsáře do školky, zástěrky - [5.1. 2021]\nŠijeme a prodáváme kapsáře na zeď, kapsáře do školky, svačinové ubrousky, zástěrky do školky a školy. Více na www.satoli.cz


Zatočte s tiltem praktikováním vděčnosti | PokerArena.cz\n30.10.2021 08:17 | Autor článku: Jan Chvojka\n„Sam Trickett vyhrál hraním živých turnajů více peněz než kterýkoli jiný evropský hráč, ať už živý, či mrtvý. Když jsem se díval naposled, bylo to 20 milionů dolarů. Jaké je jeho tajemství – vděčnost,“ je přesvědčen proslulý autor Lee Davy. V dnešním článku představí svůj recept na to, jak se pomocí praktikování vděčnosti postupně zbavit tiltu.\nJak zatočit s tiltem? Vděčností...\nBěhem našeho posledního rozhovoru mi Trickett prozradil, že je vděčný za to, že se může živit pokerem, že díky němu může zajistit svou rodinu, že je sám finančně zabezpečený, že měl štěstí, když to potřeboval, že má Ferrari, že má skvělý dům, že se přátelí s lidmi, kteří bývali jeho idoly, jako Phil Ivey a Patrik Antonius, a že je šťastný.\nBodejť by nebyl šťastný; je to milionář, který si vydělává hraním karet. Trickett však není šťastný díky svých úspěchům. Je šťastný díky tomu, že umí být vděčný. Chvíli se nad tím zamyslete.\nBrené Brownová je americká autorka, často vystupující na veřejnosti, která strávila spoustu času výzkumem emocí, jako je hanba, zranitelnost, odvaha nebo pocit vlastní hodnoty.\nV průběhu svého výzkumu narazila na spojitost mezi radostí a vděčností. Vyzpovídala nespočet lidí žijících životy naplněné radostí a objevila přímou souvislost. A tou byla vděčnost. Každý z respondentů aktivně procvičoval vděčnost.\nNěkteří z nás jsou vděční od přírody. Jiní na tom musí pracovat. Já spadám do druhé kategorie, zatímco Trickett do první. Zde je pět konkrétních akcí, které aktivně praktikuji s cílem zlepšit svou úroveň vděčnosti a v důsledku toho i svou spokojenost.\n1. Vedu si deník vděčnosti\nKaždý den po probuzení popíšu celou stránku ve svém deníku. Soustředím se na své emoce. Vyjadřuji své pocity na papíře. Poznamenávám si, co nového jsem se naučil, a problémy, které ještě musím překonat. Končím tím, že si zapíšu alespoň tři věci, za které jsem vděčný.\n2. Den začínám projevem vděčnosti\nKdyž se žena probudí, obejmeme se a řekneme si, co chceme ve zbytku dne vykonat. Poté jeden druhému sdělím, za co jsme u něj vděční. Každý den je to něco jiného. Jednou z věcí, za níž pravidelně projevuji vděčnost, je, že můžu vstát a začít „pracovat“, kdy se mi zachce. Tím, že ji sdílíme s někým dalším, vděčnost dále nabývá na síle.\n3. Projevuji vděčnost u jídla\nNejsem zbožný člověk. Abych byl upřímný, před pár lety bych se posmíval komukoliv, kdo před jídlem projevuje vděčnost. Nyní jde však o zvyk, který se ženou pravidelně praktikujeme. Řekneme si, jak vděčni jsme za jídlo, které před námi leží, a za příležitost strávit tento moment pospolu.\n4. Připomínám si, že mám být vděčný\nNosím hodinky, které neukazují čas. Každého to mate. Je na nich nápis – TEĎ. Připomínají mi, že mám být přítomný a vděčný. Předtím než jsem si pořídil tyto hodinky, nastavoval jsem si upomínky na svém telefonu. Telefon mi každou hodinu připomněl, že mám být přítomný a vděčný.\n5. Rekapituluji uplynulý den\nKaždý den spolu se ženou zakončíme den tím, že jej zhodnotíme. Povídáme si o tom, jaký jsme měli den, o našich emocích, jakým výzvám jsme čelili a jak jsme je překonali. Tuto „schůzi“ pokaždé zakončíme připomenutím si toho, za co jsme vděční.\nTyto hmatatelné akce vytvořily přemíru hojnosti v mém životě. Jejich následkem pociťuji i více radosti. Minulý rok, když jsem se zúčastnil World Series of Poker, jsem byl tak vděčný, že hraji, že i přes vyřazení jsem opouštěl stůl s úsměvem na tváři. Měl jsem větší kontrolu nad svou hrou. Tilt byl stále přítomný, ale zdaleka ne v takové míře jako dřív.\nKdyž sledujete Sama Tricketta, nebo někoho z dalších opravdu skvělých hráčů, všimnete si, že disponují vrozenou schopností kontrolovat své emoce po dlouhou dobu i pod intenzivním tlakem. Radost se mimoto projevuje v trpělivosti. Úzkost vede k nedostatku trpělivosti. Úzkost pochází ze stresu, který často pramení z nedostatku vděčnosti v nepříjemných situacích.\nPoker je jen o penězích\nVím, že spousta lidí se mnou bude nesouhlasit. Budou si stát za tím, že hrají, protože je hra baví. Kdyby to byla pravda, proč bychom se vůbec obtěžovali hrát za peníze? I ti největší skeptici mezi vámi musí uznat, že pokud by peníze zmizely od stolů, změnila by se dynamika. Hře by něco scházelo. Klidně tomu říkejte edge. U ostatních sportů k tomuto rozporu nedochází. Soutěživost je vždy přítomná.Peníze nejsou tak důležité jako v pokeru.\nPorozumění tomu, co vede k bohatství, je stejně tak důležité jako porozumění tomu, co omezuje tilt. Víte, co to je? Vděčnost. Jste-li vděční, není se čeho bát. Není důvod zuřit. Není důvod tiltovat. Pokud si osvojíte větší smysl pro ocenění toho, co máte, stanete se tím nejšťastnějším mužem nebo ženou na zemi. Jak stárnete, nabýváte zkušeností. Získáváte lepší povědomí o skutečné podstatě života.\nDo místního klubu chodí jeden hráč. Někteří z hráčů věří, že je tím největším šťastlivcem na světě.\n„Vždycky to má.“\n„Vždycky mu to dojde.“\n„Má takové štěstí.“\nNemají ponětí o tom, že jeho žena a spřízněná duše v jednom zemřela na rakovinu. Neuvědomují si, že ta ztráta málem zničila jeho život. Avšak i z této temnoty přišla láska. Potkal někoho jiného a zamiloval se. Nyní žije ten nejúžasnější život. Tu a tam má štěstí i u stolu. Dovedete-li projevit vděčnost i v těch nejhorších možných situacích, pak jste na správné cestě.\nZdroj: pokerupdate.com; Autor: Lee Davy


Společnost Seznam.cz, a. s., se sídlem na adrese Praha 5, Radlická 3294/10, PSČ: 150 00, IČO: 26168685, zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze, oddíl B, vložka 6493 (dále jen Provozovatel ) je provozovatelem internetového prohlížeče Seznam.cz (dále jen Prohlížeč ) a vykonává k němu příslušná autorská majetková práva. Prohlížeč si mohou uživatelé bezplatně nainstalovat do svého počítače na internetové adrese (URL): www.seznam.cz/prohlizec. Instalace a následné užití Prohlížeče se řídí těmito smluvními podmínkami. Instalací Prohlížeče vyjadřujete souhlas se smluvními podmínkami a jste povinni je dodržovat.\nOdsouhlasením těchto smluvních podmínek poskytuje Provozovatel každému uživateli, který si do svého počítače naistaluje Prohlížeč, právo užít nainstalovanou kopii Prohlížeče – software a přidružených souborů dokumentace (dále jen Licence ). Licence se poskytuje jako:\nneomezená co do způsobů užití, tedy uživatel je zejména ale nejenom oprávněn vytvářet kopie software, software upravovat, sloučit s jiným software, zpracovat, publikovat, distribuovat, udělovat podlicence k software v rozsahu, ve kterém je poskytována tato Licence.\nmnožstevně neomezená, pro neomezený počet užití\nna dobu trvání autorských majetkových práv\nV případě jakékoliv změny softwaru uživatelem dle článku 2 odst. 1 písm. a. těchto smluvních podmínek, je uživatel povinen před užitím Prohlížeče dle článku 2 odst. 1 písm. a. těchto smluvních podmínek odstranit veškeré ochranné prvky Provozovatele (např. logo, jiná grafická označení Provozovatele atd.)\nUživatel může užívat a šířit software, který je předmětem Licence, pouze v souladu s těmito smluvními podmínkami a v rozsahu udělené Licence.\nProhlížeč – software a přidružené soubory dokumentace se uživatelům poskytuje tak, jak je, včetně všech případných vad. Licence a kopie Prohlížeče jsou poskytovány bez jakýchkoliv záruk, Provozovatel žádným způsobem neodpovídá za vady Prohlížeče ani za škody, které by uživatelům v důsledku těchto vad mohly vzniknout. Vůči Provozovateli nelze uplatňovat žádné nároky na náhradu škody, nemajetkové újmy, nebo uplatnění jiných nároků vzniklých v souvislosti s Prohlížečem nebo v souvislosti s užitím Prohlížeče. Provozovatel nenese žádnou odpovědnost za Prohlížeč, jeho instalaci a další užití uživateli.\nProvozovatel nenese odpovědnost za zneužití hesla uživatele, pokud uživatel sdělil své heslo třetí osobě nebo takové třetí osobě umožnil ke svému heslu přístup. Uživatel nese odpovědnost za to, že jeho heslo bude dostatečně silné.\nVe všech kopiích software nebo jeho podstatných částech, které jsou předmětem Licence, musí být uvedeno prohlášení obsažené v článku 3 odst. 1 smluvních podmínek a výhrada autorského práva Provozovatele.\nSoučasně s užitím Prohlížeče dochází k užití následujících software: nw.js, WebM, DirectX, H264 a AAC. Prohlížeč lze užít pouze způsoby uvedenými v těchto smluvních podmínkách a v souladu s nimi a zároveň pouze při dodržení následujících smluvních podmínek:\nProvozovatel využívá v rámci Prohlížeče Google Maps API. Podmínky užití Google Maps API jsou umístěny na internetové adrese (URL): https://developers.google.com/maps/terms a uživatel se zavazuje odsouhlasením těchto smluvních podmínek smluvní podmínky Google Maps API dodržovat. Používání Google Maps API v rámci Prohlížeče se dále řídí Podmínkami ochrany soukromí společnosti Google, dostupnými z internetové adresy (URL): http://www.google.com/policies/privacy/.\nFunkce převod měn, která je součástí Prohlížeče, se řídí aktuálním devizovým kurzem vypsaným Českou národní bankou, který je dostupný na internetové adrese http://www.cnb.cz/cs/financni_trhy/devizovy_trh/kurzy_devizoveho_trhu/denni_kurz.txt.\nUživatel odsouhlasením těchto smluvních podmínek uděluje Provozovateli souhlas se shromažďováním údajů o geografické poloze uživatele a o uživatelem navštívených internetových stránkách a souhlas s využíváním těchto údajů ze strany Provozovatele v rámci všech služeb Provozovatele. Provozovatel je oprávněn tyto údaje shromažďovat a využívat pouze v případech, kdy uživatel využívá funkce Prohlížeče, které vyžadují diagnostiku internetové adresy.\nUživatel odsouhlasením těchto smluvních podmínek souhlasí s tím, že veškeré údaje týkající se jeho osoby, které poskytne Provozovateli v rámci Prohlížeče, budou zpracovávány Provozovatelem pro účely provozu Prohlížeče. Uživatel pro tento účel uděluje Provozovateli výslovný souhlas se zpracováním svých osobních údajů v souladu s § 5 zák. č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů. Souhlas se zpracováním osobních údajů poskytuje Uživatel Provozovateli na dobu neurčitou, s tím, že svůj souhlas může Uživatel kdykoliv odvolat, a to písemně, s tím, že písemné odvolání souhlasu se zpracováním osobních údajů musí být doručeno do sídla Provozovatele. Provozovatel garantuje Uživateli i další práva uvedená v ustanovení § 11 až § 21 zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů.\nSmluvní vztah založený těmito podmínkami se řídí zákonem č. 89/2012 Sb., občanský zákoník, v platném znění a zákonem č. 121/2000 Sb., autorský zákon, v platném znění.\nProvozovatel si vyhrazuje právo v přiměřeném rozsahu jednostranně tyto smluvní podmínky měnit s tím, že nové a úplné znění smluvních podmínek Provozovatel zveřejní na internetové adrese www.seznam.cz/prohlizec/licence.\nTyto smluvní podmínky nabývají platnosti a účinnosti dne 25. 1. 2018.


Článek: Report z Electronic Beats od Myclicka | techno.cz (party, fotky, house, trance, techno)\nReport z Electronic Beats od Myclicka\nVážení organizátoři, předem mého dopisu bych vám rád poděkoval za odvahu se sestavováním letošního line-upu Vašeho festivalu! Vždyť, když se řekne Underworld či The Prodigy, publikum máte jisté, ale Róisín Murphy, když už tu v lednu byla? Nepotěšili jste mě s vygumováním Junior Boys, potěšili jste mě s Hercules & Love Affair, kteří na MELT! nedorazili. Přestože Nomi vosím pasem a širokými boky parádně kroutila i za Antony Hegartyho, který si s nimi zadek nevozí, nakonec to u mě už zase vyhráli The Orb! Jen ty zvukaře prosím pověšte příště do průvanu, ať jim z basů poskakují brýle na nose tak jako mně...\nŽe bychom (konečně) přestali jezdit na výlety?\nV roce 2005 jsem se do haly s prostým označením E ve vídeňské Muzejní čtvrti vydal poprvé, v roce 2007 podruhé. Jednoduše mě ten jejich line-up táhl mnohem víc než ten náš... Přestože si nesmírně vážím kvalit obou headlinerů za to, co pro taneční muziku udělali, neuměl jsme si představit, že budu v tom vydýchaném kotli řičet blahem a omdlévat, jen co uslyším refrén Born Slippy či Firestarter. Myslím, že tisíckrát už stačilo, vždyť té muziky nové a tak dobré je všude kolem nás teď tolik! Letos jsem na výlet k sousedům nemusel, v metropoli s tou dobrou kávou a sachry bych stál asi jen o Gorillaz, vše ostatní už jsem viděl a slyšel a nebo brzy uvidím a uslyším i u nás doma a letos se organizátoři té pražské zastávky opravdu vytáhli... Že je tato párty putovní, bylo patrné už při příchodu před Veletržní palác, k jehož návštěvě se od akce Progression Sessions musím vždy hodně dlouho přemlouvat. Praze bohužel stále chybí vhodný prostor, který by byl kapacitou větší než Roxy a menší než O2 Arena. :( Ale když dlouho očekávané hvězdy zavelí a svou účast potvrdí, pak toho příliš nenaděláte...\nŽádné spreje, teď frčí jednodenní kérky na baráky...\nOpravdu netuším, kolik projektorů si organizátoři pro svůj večírek pokaždé obstarají, ale ten kabátek do něhož nevábný šedivý barák z pátku na sobotu oblékli zvenku i zevnitř, byl střižen podle poslední módy a všichni grafiťáci byli rázem pokořeni. Takhle rychle jim jejich trysky rozhodně nestříkají! Ani tentokrát nechyběly ony blikající krychle nad hlavami návštěvníků, které tak rády upozorňují na přítomnost mobilního operátora, bez něhož by se tato párty určitě neuskutečnila... Vizuálně za jedna a v okamžiku, kdy prostor začal na kousky krájet ještě ostré barevné lasery, už jsem vážně neměl v rukávu lepší známku a přitom bych ji tak rád dal. (Bylo krátce před desátou a k mému překvapení se tu člověk mohl svobodně pohybovat bez šlapání po ostatních a u baru byl obsloužen okamžitě!) Velká škoda, že si ti, kteří na vyprodanou akci teprve dorazí, nechali ujít vystoupení party Cartonnage – jejich křest alba Curiously Connected v Paláci Akropolis byl opravdu mimořádný a cítím tu velký potenciál... V tuto hodinu už měli řádit náhradníci Junior Boys Red Snapper a line-up byl skutečně dodržen. V první chvíli jsem musel smeknout – vždyť oni to dokázali. Oni skutečně ten prostor s vysokým stropem zvukem objali - ten byl tak čistý, tak plný, tak výrazný, tady se mi prostě musí líbit!\nKapely o uši, DJ pro uši!\nJenže pak hrábl Ali Friend do strun svého kontrabasu a já málem přistál zvukařovi na klíně a jen co vlasatý Tom Challenger foukl do sága, klarinetu či na melodice zajel k těm nejvyšším tónům tak, že komár v uchu byl proti němu starý bručoun, sáhl jsem automaticky do kapsy. Jedna prázdná, druhá vymetená a špunty nikde :(. Pokud budou šéfové přes zvuk u každého vystupujícího takoví lidumilové, pak mě čeká sedm hodin utrpení, tedy opravdu prima náplň pro další páteční večer... Přitom ta jejich muzika byla vážně parádní – obešli se beze slov a kombinace všech jejich nástrojů vyrobila skutečný konferenční hovor bez zvyšování hlasu i skákání si do řeči. Tady se na přídavky nehrálo, časový plán musel být dodržen a jen co zmizeli z pódia a černočerná opona se zatáhla, Josef Sedloň se v levé části tohoto sálu na mírně vyvýšeném stupínku pustil do svého prvního setu pro tento večer. A věřte nebo ne, ten byl ryze dubstepový! Dubstep před Hercules & Love Affair, kteří ho viděli maximálně z oken brooklynského rychlíku? Ano, alespoň bude večer opravdu multižánrový... Ve srovnání s tím předchozím náporem pro všechny uši v sále byla ta jeho muzika nastavena pouze jako podkresová a do návštěvníků jako když střelí – toalety, bary, seznamování se, třesení pravicemi a rozhovory na jakékoliv téma. Konečně ten vedle vás slyšel přesně to, co jste měli po celou dobu na srdci.\nKdy přibude cedule u vchodu: "Zákaz vstupu všem trpaslíkům?!"\nOna nutná přestavba pódia probíhala rychle a už za půl hodiny se Hercules & Love Affair mohli představit v celé své kráse a to doslova. K okraji stupínku totiž přistoupily obě vokalistky této formace, jež za pouhý rok stačila pobláznit celý svět... Kim Ann, která svou vizáží tak nápadně připomíná Grace Jones, se vítala s publikem, zatímco Nomi se tu jako černá mamba začala okamžitě svíjet ve velmi svůdných tanečních kreacích. Ne, do Prahy nedorazilo pouze torzo jako v případě nedávného koncertu GusGus, tohle byl opravdový big band, v němž jsme mohli postrádat jen Antony Hegartyho, který je pouze jejich studiovým hostem. :( O to víc se Nomi, jeho hlasová partnerka na singlu You Belong, musela teď snažit, aby nebyly ty důvěrně známé skladby příliš prázdné. A se svým úkolem se poprala znamenitě! Nejznámější Blind hravě dokázala, že slůvko "disco" nemusí být nutně hanlivé či dokonce sprosté a teď už se tu do stran se spokojeným výrazem vlnil každý. Ne každý ovšem viděl úplně vše... Sál byl už totiž nacpán k prasknutí a ti menší si mohli své hlavy ukroutit ve snaze najít alespoň jedno volné místečko před sebou. Přestože tu kamera na teleskopickém ramenu pečlivě snímala veškeré dění, na plátnu se bohužel nezableskl jediný záběr z pódia. Ti menší holt ostrouhali a vše musí dodatečně dohnat teprve až po zveřejnění fotografií. :(\nRóisín Murphy: "Tak co bych si na sebe ještě tak mohla vzít?"\nJoska mohl po jejich vystoupení protočit své další klenoty, tentokrát se svobodně rozhodl pro věci rovné a ke "slovu" se dostal Apparat v remixu Telefon Tel Aviv, Beautiful Burnout od Underworld v remixu Marka Knighta i Spirit Catcher s výtečnou parodií na Thriller od Michaela Jacksona – Voodoo Knight... Přesně v půl jedné pak zvukař jeho set násilně stáhl a každý už mohl pouze posoudit, na jakou hlasitost má populární dlouhán své odposlechy nastaveny. Teprve pak se za oponou ozval ten nesmělý hlásek: "When I think that I´m over you, I´m overpowered! It´s long overdue, I´m overpowered!" Obrovská vlna nadšení právě musela ven a černé plátno se vzápětí rozhrnulo... Je to ona a v nachlup stejném kostýmku jsme ji poznali v lednu v Roxy či v červenci na festivalu Melt!. Možná si sama svou přílišnou okoukanost uvědomila, možná její garderoba na cestách utrpěla nějakou tu bolístku, každopádně právě při acidem říznuté Overpowered nenastavila svůj plášť k větráku tak jako obvykle, ale představila se s s parožím na hlavě a s jakýmsi nafukovacím kolouchem na krku, který byl schovaný pod černobílým flanelovým přehozem. Co se bláznivých kostýmů týče, na paty Eltonu Johnovi už dávno šlápla... A aby toho nebylo náhodou málo, došlo i na velké žlutočervené objímající se molitany, do nichž se jakýmsi zázrakem ještě "oblékla." :)\nTak kdo byl vlastně letos tím hlavním? :)\nČasu měla k dispozici mnohem méně než obvykle, proto se také nedostalo na onu desetiminutovou klasiku Forever More a z původního setlistu se škrtalo i v jiných případech. Nebýt dalšího surového zvukaře, který vnitřek Veletržního paláce často rozdrnčel, mohla to být milá vzpomínka na jednu velkou lednovou událost, takhle byl člověk stále na vážkách, zda o uši definitivně přijde už teď a nebo až při vystoupení The Orb... Josef pak opět vyplnil čas a podle o poznání prázdnějšího parketu bylo jasné, pro kolik lidí byla útlá blondýnka tím vrcholem večera. Pro mě osobně se však na samotné špičce umístil koncert opravdové legendy. Silně halucinogenní byla projekce, silně halucinogenní byla i náplň jejich show. Alex Paterson za gramofony pouštěl jejich klasiky i své oblíbené desky, MC hecoval ty pod sebou, bubeník na opravdické bicí a basák na opravdickou basovku se starali o to, aby měl výsledek ten správně dubový zvuk. Hutné spodky a všechna ta echa s člověkem tak snadno manipulovaly - tohle byl až příliš dokonalý "jam," do něhož Alex vměstnal díky KLF i slavný Elvisův hlas z In The Ghetto a ohřál se tu i Ennio Morricone.\nToaleťák jo, ale gin a drobáky ne...\nDlouhé nájezdy, momenty překvapení, nečekané zvraty, to všechno mě tak neuvěřitelně bavilo! Chvíli napínali s Little Fluffy Clouds, která tu prostě zaznít musela a na zvuku, který konečně hrál tak, jak jsme si přáli, nemělo finále jejich show nejmenší chybu! Ačkoliv bylo původně avizováno, že také ti o dvě patra níže si je užijí alespoň díky přímému přenosu, nakonec technika selhala a dvojka Machine Funck, která se tu pohybovala jak těmi klidnými tak i řádně rozbouřenými dubstepovými vodami, si svou plavbu ještě o hodinku prodloužila. Věřím, že velmi ráda! :) Po nich bavil milovníky drum´n´bassu Nitrous a Standa Zíma, který tento prostor otevíral, dostal právo ho také uzavřít zpátky na zámek. Náročná šichta... O patro výše se nacházelo množství Toi-Toi záchodů a věřte nebo ne – včetně toaletního papíru! Jaký to rozdíl oproti letním festivalům... S pokročilou hodinou pomalu docházely na baru alkoholické nápoje, ale také drobné. A zmíněný alkohol tu opravdu tekl proudem, soudě podle notně poupravených návštěvníků i podle stavu parketu, který teď připomínal spíše třídírnu plastů.\nMr. Oizo: "Šampus? Cígo? Cédéčko? Všechno tu mám, tak pojďte blíž!"\nPřestože měli tanečníci handicap v podobě lepivé hmoty pod nohami, Mr. Oizo je spolehlivě rozhýbal! Uffie, Technotronic i Robin S tu teď zněli éterem, on spíše cutoval než mixoval, hodně efektoval a vděčný dav pod sebou také bavil svými vtipnými kousky. Když otevíral už druhou láhev šampaňského, sprškou pokropil ty pod sebou, když si připálil sobě, další cigarety pak po jedné vhazoval do davu, jak silný má stisk prokázal díky zlomení jednoho z CDček a protože se dělí rád, originální nosič v papírovém obalu si mohl jeden z návštěvníků odnést domů. Možná byl i podepsaný. :) Podle reakcí publika nemohla být volba pro uzávěr této párty lepší – přesně jim sem pasoval a až do časných ranních hodin si na něj tak rádi počkali... Jeho čas se dle úzkostlivě dodržovaného line-upu měl nachýlit už za čtvrt hodinky a tak jsem velmi vydařenou párty ve tři čtvrtě na pět opustil. Vážení organizátoři, i na konci svého dopisu bych vám rád poděkoval za odvahu se sestavováním letošního line-upu Vašeho festivalu! Jen tak dál, děláte nám radost...\nfoto: Lenka lenka@techno.cz


Online hra Supers Headers zdarma | vsetu.eu\nOnline hra Supers Headers zdarma!\nSkvělá a pohodová online hra Supers Headers u níž se jistě nudit nebudete! Už vás nebaví zevlovat na facebooku? Tak si zahrajte hru Supers Headers a určitě se na chvilku zabavíte! Supers Headers je zábavná hra pro volný čas a není nijak náročná pro Váše PC. Zdarma si zahrejte a pobavte se s online hrou Supers Headers. Hraj zdarma online hru Supers Headers a užívej si pohody!\nPodobné hry jako hra Supers Headers zdarma!\nStáhni online hry Supers Headers\nTuto skvělou hru Supers Headers si můžeš taky zahrát na zábavném portálu Coolgam.cz - Supers Headers, nebo také na stránce zde - Supers Headers. Hraj online hry zdarma a bav se s Supers Headers na zábavném portálu Vsetu.eu\nKomentáře online hry Supers Headers\nTwisted Sister - Sil...\nMargaret - "Sta...


Firmy místo akcií stále častěji upisují vlastní virtuální mince | E15.cz\n22. června 2017 • 15:07\nZapomeňte na emise akcií, nadějné startupy objevují nový způsob, jak do sebe od investorů nasát kapitál. Primární úpisy digitálních mincí jsou lákavé svou neregulovaností a decentralizací. Stejně jako celý sektor kryptoměn.\nVelikost úpisů veřejného úpisu mincí (ICO) překonává rekordy. Společnost Bancor zabývající se metodami, jak usnadnit emisi obchodovatelných digitálních mincí na trzích kryptoměn, tímto způsobem nedávno vybrala 153 milionů dolarů.\nTyto digitální “mince” (takzvané tokeny), vyměnitelné za virtuální měny jako je ether či bitcoin, jsou ekvivalentem akcií na burze a slouží jako další zdroj financování firemního rozvoje. Narůstající popularita této metody navíc potvrzuje trend prorůstání virtuálních měn do stále většího množství aspektů života.\nV Česku lze kryptoměnou bitcoin nově platit například v českém e-shopu Alza, ve formě předplácení kreditu zákazníka s ním pracuje i server na rozvážku jídla DámeJídlo.cz. V zahraničí jdou ještě dále, ve Spojených státech si zákazníci mohou za bitcoiny koupit vlastní dům nebo auto, na Kypru zase ve měně Bitpay platit školné. Digitální měny se dají i studovat, například také právě na Kypru.\nPodívejte se na platbu bitcoiny v praxi:\nVýhody virtuálních měn přitom existují hned na několika úrovních. Žádné náklady na zprostředkování transakcí. Možnost úspěšně spekulovat a vydělávat na rostoucích kurzech. Stoupence digitálních měn, kteří nemají v oblibě dohled státu, také potěší jejich decentralizace a díky veřejné databázi transakcí zároveň i celková transparentnost.\nTo všechno jsou aspekty, které vedou firmy k tomu, že peníze od investorů zkoušejí získat emisí vlastních virtuálních mincí namísto akcií, jež jsou svázány mnohými procesními překážkami.\nKryptoměny mají však i své nedostatky, neustálé změny v hodnotě oběživa, nedořešená otázka regulace, minimum jistot. Také ne každý projekt, který je na kryptoměnách založený, automaticky skončí úspěchem. Příkladem může být i ambiciózní projekt MarsCoinu, virtuální měny, která si vytkla za cíl stát se oficiální měnou Marsu. U investorů se ale nesetkala s velkým pochopením.\nkryptoměnybitcoinEthereumICOveřejný úpis mincí


Sherlock Koumes, Sleduj filmy online zdarma na SledujuFilmy.cz\n281107 epizod pořadů\nSledujete: Sherlock Koumes\nPopis: Kdo by chtěl, proboha, krást trpaslíky? Je to skutečně praštěná otázka, pokud ovšem taky nejste sádrová ozdoba nějaké zahrádky a nejde vám tím pádem o kejhák. Naštěstí se po okolí potuluje jistý detektiv Sherlock, který se do řešení téhle záhady pustí s nasazením sobě vlastním. Škoda jen, že je taky ze sádry. Animovaná komedie Sherlock Koumes volně navazuje na úspěšnou trpasličí shakespearovskou adaptaci Gnomeo a Julie, jen žánr romantického dramatu nahrazuje detektivkou. Gnomeo a Julie mají po líbánkách a jejich vztah přirozeně trochu vystřízlivěl. Navíc se s hromadou dalších trpaslíků přestěhovali do zahrádky v centru Londýna a jsou z toho všeho lehce vystresovaní.\nRok: 2018 /Země: USA / Velká Británie /Délka: 86 min.\nJohnny Depp, Emily Blunt, James McAvoy, Chiwetel Ejiofor, Mary J. Blige, Stephen Merchant, Michael Caine, Dexter Fletcher, James Hong, Ashley Jensen, Matt Lucas, Ozzy Osbourne, Maggie Smith, Julie Walters, Jamie Demetriou


Co je decentralizace a k čemu ji potřebujeme | btctip.cz\nJak rozumět pojmu decentralizace\nVíte kolikrát se vyskytuje slovo decentralizace v původním návrhu Bitcoinu od Satoshiho? Ani jednou, podobně jako termín blockchain. Přesto je dnes decentralizace srdcem každého veřejného blockchainového projektu. Je to vlastnost, která je zcela klíčová, neboť přináší zcela nový rozměr do centralizovaného světa. Dnes máme služby, které jsou škálovatelné, dostupné všude po světě, odolné vůči různým útokům, ale většina z nich je centralizovaná.\nDecentralizace je vlastnost, která přináší výhody, kterými centralizované služby nemohou disponovat. Blockchain sítě umí oddělit vlastnictví dat od procesu, kterým jsou tato data využívána. Proces využívání dat probíhá decentralizovaně, tedy bez autority rozhodující o průběhu tohoto kritického procesu. Decentralizované nakládání s daty či majetkem vlastníků tak získává zcela jiné kvality co se týče důvěry uživatelů.\nDůvěra je v podstatě hnacím motorem naší civilizace a právě proto se o decentralizovaných sítích využívajících blockchain můžeme bavit jako o fundamentální technologii. Blockchain má potenciál převrátit svět vzhůru nohama v pozitivním slova smyslu, neboť se může zakousnout do současných nejvyšších mocenských struktur. Aby to nějaký blockchain projekt dokázal, potřebuje jediné, zůstat po celou dobu kvalitně decentralizovaný. Tím se totiž stává nezmanipulovatelným, nezávislým, nezměnitelným a férovým pro všechny stejně. To jsou vlastnosti, které preferuje většina populace.\nDnešní článek je určen především nováčkům, kteří si lámou hlavu nad tím, co je to decentralizace a to zejména z pohledu sítě. Krátce se podíváme do minulosti, povíme si proč kryptoměny potřebují síťový konsensus a kolik poolů by v Bitcoin síti mělo být.\nInternet vznikl jako decentralizovaná síť\nMezi USA a tehdejší SSSR panovala v letech 1947-1991 takzvaná studená válka. Vzájemným rivalům hrozilo masivní ničení komunikační infrastruktury jadernými zbraněmi. Vedení USA zadalo agentuře DARPA úkol vytvořit komunikační síť, která by neměla žádné řídící uzly. Řízení sítě by bylo rozprostřeno na více nezávislých uzlů. Síť tak měla umožnit komunikaci i při výpadku několika uzlů. Měla tedy být decentralizovaná a neměla mít žádné kritické místo selhání (single point of failure). Evoluce této sítě pokračovala a dnes se jmenuje Internet.\nInternet umožňuje vzájemnou komunikaci, nebo datový přenos, mezi dvěma či více koncovými uzly a to skrze takzvané protokoly. Protokol se dá popsat jako soubor pravidel, podle kterých probíhá vzájemná elektronická komunikace. Vzájemně komunikující uzly musí mít společnou řeč, aby byly schopné se spolu bavit, podobně jako dva cizinci. Protokolů existuje celá řada pro různé účely. Například tento text pravděpodobně čtete díky protokolu HTTPS, který slouží pro zabezpečený přenos webových stránek. Vy si jen otevřete prohlížeč a zadáte adresu nějaké stránky. Na pozadí se přes protokol spojí váš počítač se vzdáleným serverem a stránku přenese do vašeho počítače, kde vám ji prohlížeč zobrazí.\nBitcoin je také síťový protokol. Přesněji bychom mohli říct, že je to peer-to-peer (P2P) platební protokol. Zkratka P2P se váže na postavení mezi uzly a dala by se přeložit jako rovný s rovným, nebo klient-klient. Je to označení pro distribuované sítě, kde mají uzly vůči sobě rovné postavení. Rovné postavení znamená, že klienti zpřístupňují část svých zdrojů jako je výpočetní výkon či diskové úložiště přímo ostatním klientům bez centrální koordinace.\nDistribuovaná síť je opakem k sítím typu server-klient, kde jednotliví klienti komunikují vždy s centrálním serverem či servery. Pokud spolu klienti komunikují zdánlivě přímo, děje se to právě skrze servery. Server se dá chápat jako centrální bod či centrum moci. Pokud je tedy ve hře nějaký server, můžeme většinou mluvit o centralizované síti. Čistá P2P architektura pojem server vůbec nezná. Dá se říct, že klient v P2P síti je základní jednotka decentralizace.\nZ historického hlediska stojí za zmínku P2P protokol Napster, kterému se podařilo decentralizovat hudební průmysl. Napster umožnil mezi roky 1999 a 2001 sdílet hudbu mezi uživateli, přičemž nikde nebylo jedno centrum, ze kterého by se soubory stahovaly. Uživatelé nabízeli své soubory a mohli si stáhnout jiné od ostatních uživatelů. Služba porušovala autorská práva a byla zakázána centrální autoritou. Nicméně díky ní se otevřely dveře dalším P2P sítím. Bitcoin se dá považovat za další protokol z tohoto proudu.\nTermín distribuovaná síť je spojený s infrastrukturou a je to taková síť, ve které jsou počítačový program a veškerá data distribuována na více uzlů v síti. Tyto uzly jsou na sobě nějakým způsobem závislé a komunikují spolu. Význam termínu decentralizovaná síť je blízký výkladu sítě distribuované, ale s tím rozdílem, že je kladen důraz na vlastníky jednotlivých uzlů. Decentralizovaná síť nemá mít z definice žádné kritické místo selhání. V ideálním případě bude v síti počet uzlů a jejich vlastníků shodný. Současně platí, že všechny uzly jsou si významově rovny.\nPojďme se podívat na příklad. Pokud bude v P2P síti 100 uzlů, bude síť distribuovaná. Pokud bude všechny uzly vlastnit jeden majitel, je síť centralizovaná, neboť pouze jeden subjekt rozhoduje o tom, jestli programy na těchto uzlech spustí nebo vypne. Pokud bude každý uzel vlastnit jiný majitel, bude tato síť distribuovaná a současně decentralizovaná. 100 autonomních subjektů bude rozhodovat o tom, jestli bude program na svém uzlu provozovat. Za zmínku stojí fakt, že i když je P2P síť pouze distribuovaná a není decentralizovaná, bude více odolná proti síťovým útokům než síť typu klient-server.\nBitcoin je distribuovaná síť, neboť blockchain (ve smyslu databáze) je distribuovaný na více nezávislých uzlech. Aby se data v databázi změnila, musí uzly skrze síťovou komunikaci dospět k vzájemnému většinovému konsensu, tedy k jakési vzájemné dohodě. Právě díky síťovému konsensu je možné do blockchainu přidat nový blok. Důležité je, že většina poctivých uzlů v síti udržuje stejnou verzi blockchainu. Proces přidání nového bloku do blockchainu je do jisté míry centralizovaný. K detailům se dostaneme později.\nJe dobré si uvědomit, že Bitcoin, ale i všechny ostatní blockchain projekty, by bez Internetu nefungovaly. V decentralizovaných sítích neustále probíhá síťový konsensus, tedy vzájemná domluva mezi klienty o aktualizaci blockchainu. Bez Internetu by k tomuto vzájemnému konsensu nedošlo. Jednotliví klienti by nevěděli o transakcích, které vznikly na jiných klientech. Nebylo by jak propagovat nové bloky. Jednotliví klienti by si možná udržovali svoji originální verzi blockchainu, která by byla dost odlišná od všech ostatních v síti. V PoW sítích by nejspíš ani nový blok nevznikl, neboť hash-rate a pooly by byly také navzájem síťově oddělené. Bez Internetu by se síť v podstatě okamžitě zastavila. Můžete si zkusit vypnout WiFi a utratit vaše mince. Zjistíte, že to v podstatě jednoduše nejde.\nCo je to kritické místo selhání a v čem je problém\nKritické místo selhání je jednoduše řečeno takové místo v síti, které když přestane z jakéhokoliv důvodu fungovat, způsobí to nějaký nepříjemný problém uživatelům. Kritickým místem jsou často nějaké centrální uzly, které něco řídí, nebo se starají o něco, o co se ostatní uzly starat nemohou. Pokud v architektuře klient-server vypadne poslední běžící server, všichni klienti se nemohou přihlásit a síť je z pohledu uživatelů nefunkční. Pokud vypadne jeden klient, ostatní klienti si toho ani nevšimnou a dále server používají. P2P síť by teoreticky neměla mít kritický bod selhání, ale v praxi občas vidíme opak. Pokud má být síť co nejvíce odolná proti výpadkům, nebo cíleným útokům, nesmí mít v ideálním případě žádné centrální uzly. Případně může být těchto centrálních uzlů více, takže když vypadne jeden centrální uzel, ostatní uzly nadále fungují a síť je nadále funkční.\nV kontextu kryptoměn existují dva zásadní důvody, proč se chceme centrálním bodům vyhnout. Za prvé je kladen požadavek na odolnost vůči různým útokům. Bitcoin přišel na svět jako svého druhu protest projekt. Satoshi Nakamoto předpokládal, že se vlády či úřady pokusí projekt zničit skrze nějaký útok. Proto se ho snažil vybudovat co nejvíce decentralizovaný. Útok na síť může přijít z mnoha stran. Může se jednat o síťový útok, kdy se někdo může pokusit síťově oddělit centrální body od zbytku uzlů. Může se jednat o útok na konsensus. Tedy o převzetí moci skrze dominantní držení zdroje, jenž slouží k rozdělení konsensuální síly v síti. Tento útok je možný u těch decentralizovaných sítí, které s konceptem síťového konsensu pracují.\nDalší útok se může odehrát skrze fyzický svět, kde je možné vyhledat provozovatele kritického uzlu a vytvořit na něj nátlak za účelem změny pravidel provozování. Druhý požadavek na decentralizaci je spojen se subjekty, které to se sítí myslí dobře a mají zájem ji udržovat v chodu. Ani tyto subjekty by neměly získat nějaké významné postavení. Pokud by totiž takové místo vzniklo, stane se automaticky kritickým místem selhání a půjde na něj lehce útočit přesně tak, jak jsme popsali výše. Dobře decentralizovaná síť by měla být odolná proti útokům a zneužití nejen zvenku proti externím útočníkům, ale také zevnitř proti subjektům, které se mohou snažit uzurpovat vyšší moc než jim náleží.\nNemusíte být odborníkem na sítě, abyste poznali, jestli je P2P síť dobře decentralizovaná a má kritická místa selhání. Zkuste si uvědomit, jaké procesy se v síti odehrávají a jak při nich jednotliví klienti komunikují. Poté si namalujte na papír třeba 10 klientů a ať každý pošle jednu zprávu či transakci všem ostatním. Soustřeďte se na to, kudy přesně data putují na síťové úrovni a z jakého důvodu. Na papír namalujte čáry od klienta ke klientovi. Pokud z nějakého důvodů skončí všechny čáry u jednoho klienta, síť vykazuje prvky centralizace. Na obrázku vám vznikne tvar ve tvaru hvězdy. Střed této hvězdy bude významné centrum. Pokud vám vznikne něco jako mřížka a do všech klientů jde přibližně stejný počet čar, je síť více nebo úplně decentralizovaná.\nDecentralizace a její definice\nPojem decentralizace má kořeny v dávné minulosti. Konkrétně bychom se museli vrátit do 18. století, kde se pojem decentralizace objevil poprvé jakožto důsledek Velké francouzské revoluce. Zde se jednalo o decentralizaci na úrovni veřejné správy. Místo jedné centrální autority vznikly autonomní územní celky. Pravomoc a s ní spojená odpovědnost se přenesla z vyšších nadřízených složek systému na nižší podřízené složky téhož systému.\nO decentralizaci se můžeme bavit třeba v kontextu výroby, ekonomických procesů, politické moci, a jinde. Například americké volby prezidenta jsou považované za decentralizované. Stávající prezident nemá žádnou, nebo minimální moc nad řízením jednotlivých států. Jednotlivé státy si samy určují pravidla voleb. Jednotliví lidé se každý za sebe rozhodují o tom, kdo bude příští prezident. Respektují se určitá společná pravidla voleb a vyhraje ten, kdo získá většinu hlasů. Všimněte si, že decentralizace má některé společné prvky s demokracií, neboť o výsledku hlasování nikdy nerozhoduje centrální autorita. V demokratickém hlasování rozhodují jednotlivci sami za sebe a o vítězi rozhoduje většina hlasů. Rozhodovací právo se distribuuje na mnoho nezávislých subjektů, které hlasují sobecky na základě vlastních zájmů.\nMy se v článku bavíme o decentralizaci na síťové úrovni, které má přesah do fyzického světa, neboť klienty vždy provozují lidé. Nicméně lidé jen spustí klienta, kterého dále přes spuštěním neupravují. Klient tak dodržuje stejná pravidla, jako klienti spuštěné ostatními lidmi. Tito klienti pak podle pravidel zdrojového kódu přidávají nové bloky do své verze blockchainu. Správná verze blockchainu je ta, která je na největším počtu uzlů.\nObecná definice decentralizace by zněla nějak takto:\nDecentralizovaný systém je takový systém, ve kterém účastníci dělají svá vlastní individuální rozhodnutí. V systému není žádná centrální autorita, která by dělala rozhodnutí ve jménu všech ostatních účastníků. Každý účastník dělá svá vlastní autonomní rozhodnutí a to zcela sobecky na základě vlastních nejlepších zájmů. Tyto zájmy mohou kolidovat se zájmy ostatních účastníků. Účastníci přímo interagují mezi sebou. V otevřeném systému neexistují žádné regulace či podmínky pro vstup či opuštění systému. Každý jednotlivý účastník může svobodně vstoupit, nebo vystoupit ze systému.\nPojďme tuto definici napasovat na Bitcoin. Začněme malým opakováním. Bitcoin je P2P platební síť. Uživatelé mohou posílat a přijímat bitcoiny skrze odeslání digitálně podepsaných zpráv. K odeslání zprávy, kterým se také říká transakce, je nutné použít peněženku, která uživatele izoluje od přímého kontaktu s kryptografickými nástroji. Všechny transakce jsou uložené v distribuované databázi zvané blockchain. Nové bloky se do blockchainu dostanou skrze síťový konsensus pojmenovaný Proof-of-Work (PoW).\nUživatelé do Bitcoin systému vstupují tak, že použijí peněženku. Už zde narážíme na problémové místo. Pokud uživatelé použijí centralizované řešení, třeba online peněženku od Coinbase, tak do systému v podstatě nevstoupili. Tedy pokud se budeme bavit striktně z perspektivy Bitcoin sítě. Tito uživatelé totiž neprovozují svoji verzi blockchainu na svém uzlu. Ale počkat, co když si uživatelé koupili bitcoiny? Tak je přece mohou utratit a vstoupili tak do systému? Háček vězí v tom, že tito uživatelé možná mince posílat mohou, ale bitcoiny vlastně nevlastní. Přímým vlastníkem je v tomto případě firma Coinbase, která jen umožňuje uživatelům připojit se přes prohlížeč na jejich server.\nPokud používáte online peněženky, komunikace probíhá přes jiné protokoly. Ne přes Bitcoin síť. Uživatelé Coinbase pouze přes web zadají jejich požadavek a Bitcoin klient, kterého provozuje Coinbase, transformuje požadavek do bitcoinové transakce. Pozor, ne vždy je to nutné. Pokud si chcete bitcoiny koupit a držet v online peněžence, daná služba vám může doslova jen změnit číslo na webové stránce. Vy takové burze pošlete třeba fiat peníze a myslíte si, že máte bitcoiny. Můžete se šeredně mýlit.\nPokud použijete softwarovou nebo v lepším případě hardwarovou peněženku Trezor či Ledger, je vstup do systému o dost lepší. Sice stále nepotřebujete provozovat vlastního bitcoin klienta, ale alespoň mince skutečně vlastníte. Tyto peněženky se také musí spojit s nějakým serverem, který zadané požadavky předá Bitcoin síti. Některé softwarové peněženky jsou dodávané současně s klientem. Pokud je tomu tak, provozujete takzvaný plný uzel a na vašem disku budete mít uložený blockchain. V tomto případě jste přímým účastníkem P2P sítě a vaše transakce nejdou přes servery třetích stran. Ideální a současně nejbezpečnější kombinace je vámi provozovaný klient, který je připojený k hardwarové peněžence. Privátní klíče vám pohlídá hardwarová peněženka a o vašich transakcích ví pouze síť. Ne třetí strany.\nPojďme se ještě na chvíli zastavit u P2P aspektu v kontextu bitcoin transakcí. Pokud si Alice a Bob posílají textové zprávy přes chatovací službu, mohou být zprávy posílány přímo mezi Alicí a Bobem. V tomto případě bychom se bavili o P2P spojení. Ve hře by nebyla třetí strana. Ta se může případně použít pouze k prvotnímu propojení uživatelů. V jiném případě ale mohou být zprávy zasílány skrze server. V tomto případě jsou Alice a Bob klienti, kteří se oba připojí na stejný server. Zpráva od Alice tak putuje prvně na server a server ví, že má zprávu dál přeposlat Bobovi. Zde se bavíme o centralizované službě a asi tušíte, že třetí strana může zprávy zneužít ve svůj prospěch.\nCo mají společné textové zprávy s posíláním bitcoinů? Nic. Chtěl jsem jen poukázat na jeden aspekt, který je pro nováčky těžce stravitelný. Pokud Alice posílá bitcoin Bobovi, stačí na to jediná transakce, kterou digitálně podepíše Alice. Tato transakce je poslána doslova do celé sítě a dostane se na některé bitcoin klienty. Bob dokonce nemusí provozovat bitcoin klienta, aby mohl bitcoiny přijmout. Přesnější by asi bylo říct, aby mohl bitcoiny utratit. Transakce je poslána do sítě s tím záměrem, aby se dostala do bloku a tím pádem se navždy zapsala do blockchainu. Bitcoin transakce není určena k tomu, aby po síti dorazila k Bobovi podobně jako textová zpráva.\nBitcoin transakce v sobě nese informaci o tom, kdo bude nově vlastnit a tím pádem je oprávněný utratit dané množství bitcoinů. Bob se o vlastnictví bitcoinů dozví tak, že se připojí k nějakému bitcoin klientovi, který je připojený k Bitcoin síti a pravidelně přidává nové bloky do své verze blockchainu (klient je takzvaně synchronizovaný). V některém z nových bloků se objeví transakce od Alice, která mince připsala na bitcoinovou adresu Boba. O transakci tak ví všichni bitcoin klienti. Jediný Bob drží ve své peněžence privátní klíč, který mu umožní podepsat transakci a mince připsat na jinou adresu.\nVšimněte si, že Bob musel předat svoji bitcoin adresu Alici nějak externě. Tato komunikace také často probíhá přes Internet a využívají se k tomu různé protokoly. Pokud vám jde o vaše soukromí, zajímejte se o to, jakým způsobem adresy posíláte protistraně. Pokud adresu pošlete například přes email, bude tato informace uložena na serveru a někdo ji může v případě zájmu vyčmuchat.\nZajímavé pro nás je to, že aby se mince od Alice dostaly k Bobovi, musí se dostat do nového bloku. Pojďme se tedy podívat, jakým způsobem to probíhá.\nProč kryptoměny potřebují síťový konsensus\nKryptoměny potřebují síťový konsensus z mnoha různých důvodů a všechny jsou významné. My se však v našem článku soustředíme pouze na předání vlastnictví mincí mezi uživateli.\nV úvodu článku jsme si řekli, že blockchain sítě umí oddělit vlastnictví dat od procesu, kterým jsou tato data využívána. To platí také pro Bitcoin. Bitcoin je kryptoměna. Protokol tak musí hlídat, že konkrétní mince v jednom čase leží pouze na jedné adrese. Dále hlídá také to, že se vlastník nepokouší utratit mince vícekrát (třeba ve dvou transakcích poslaných současně), nebo že se někdo nepokouší utratit více mincí, než ve skutečnosti vlastní. Bitcoin si také hlídá počet mincí, které jsou aktuálně v oběhu. Nikde se nesmí z čista jasna objevit nové mince. Bitcoin je sada pravidel, která platí pro všechny uživatele. Tito uživatelé na pravidla dozírají nejlépe tak, že provozují vlastního klienta.\nDůležité je si uvědomit, že všichni uživatelé systému sdílí jednu sadu mincí. Tyto mince si mezi sebou vzájemně posílají. V jednu chvíli probíhá mnoho transakcí současně. Decentralizované sítě nemají jedno centrum, které by jednotlivé transakce ukládalo do databáze. Takové centrum by mohlo transakce odbavovat tak rychle, jak by transakce přicházely a ještě by je stíhalo ověřovat. Vlastně by jen stačilo zkontrolovat digitální podpis a změnit záznam v databázi. V decentralizované síti nelze nic takového udělat. Rozhodovací moc musí být distribuována. Vlastnictví mincí je tak separováno od procesu, který je společný pro všechny účastníky a který umožní přesun mincí mezi těmito účastníky. Při tomto procesu se hlídá dodržování všech ostatních pravidel.\nMusí existovat nějaký mechanismus, který by umožnil provádět proces ověřování a zapisování transakcí decentralizovaně. Tento mechanismus se nazývá síťový konsensus. Ten se stará o rozdělení času na pravidelné časové periody. V každé časové periodě se dá vybrat sada transakcí, která se dá ověřit vůči pravidlům. Proces validace transakcí je velmi rychlý a dá se stihnout pod jednu vteřinu. Tyto transakce se poté vloží do bloku. Blok se propaguje do sítě, kde ho validují ostatní klienti. Pokud je blok a transakce v něm validní, připojí si klienti blok do své verze blockchainu.\nZákladní idea spočívá v tom, že tuto činnost může teoreticky dělat kterýkoliv bitcoin klient v síti. V každé periodě je v ideálním případě vytvořen pouze jeden blok jedním klientem, který je vybrán náhodně. Všichni ostatní klienti jsou v roli ověřovatele. V každé periodě je ideálně náhodně zvolený pouze jediný producent bloku. V další periodě může připadnout role producenta bloku na jiného klienta. Předchozí producent bloku bude pravděpodobně v novém kole ověřovatelem. Síťový konsensus se tak stará zejména o časovou synchronizaci protokolu a náhodný proces výběru producenta bloku v dané periodě. Díky konsensu se tak daří přidávat bloky v přibližně stejných intervalech.\nV případě Bitcoinu se obě popsané funkce stará síťový konsensus Proof-of-Work. Náročnost těžby se pravidelně upravuje podle dostupného hash-rate tak, aby se složitá výpočetní úloha vyřešila přibližně za deset minut. Současně se dopředu neví, jakému klientovi se úlohu podaří vyřešit. Ten kdo úlohu vyřeší, dostane právo k produkci bloku. Úlohu může začít řešit libovolný počet účastníků, kteří mezi sebou bojují o prvenství v každém kole.\nVšimněte si, že vložit transakce do bloku a propagovat ho do celé sítě se dá zvládnout během několika vteřin. PoW úloha byla na 10 minut nastavena záměrně a to přímo Satoshim. Například Ethereum používá také PoW konsensus, který je však nastavený na pouhých 20 vteřin. Síť funguje od svého spuštění bez ztráty kytičky, co se týče kvality konsensu.\nVraťme se ještě k protokolu Napster. Byl to decentralizovaný protokol, ale nepotřeboval používat síťový konsensus. Lidé se mohli navzájem propojovat a sdílet mezi sebou soubory. V síti nefigurovalo něco jako digitální vzácnost. Nebylo tak třeba, aby se nody musely většinově na něčem shodnout. Síť neměla problém se škálovatelností.\nV ideálním případě by mohl v síti vyprodukovat blok každý jednotlivý klient a současně by všichni klienti za daný čas vyprodukovali stejné množství bloků. Tato teorie však naráží na limitace spojené s fyzickým světem. Síť vždy udržují lidé a ti jsou chamtiví. Za vytěžený blok lze v Bitcoin síti získat odměnu, která většinou pokryje náklady na elektřinu a operátorovi zbyde nějaký profit. Těžba je byznys, o který se jednotliví účastníci přetahují. Postupem času vznikl specializovaný hardware určený pouze na těžbu, který řádově překonal schopnosti běžných stolních počítačů. Vznikly pooly, které na sebe převzaly produkci bloků.\nPopsaný scénář z předchozí kapitoly, kdy má každý klient šanci vyprodukovat blok, je dnes jen hudbou dávné minulosti. Dříve byl každý bitcoin klient takzvaně těžební, takže každý účastník měl šanci vyprodukovat blok. Tohle nádherně naplňovalo definici P2P sítě, neboť každý účastník současně síť držel při životě a síť neměla žádné slabé místo. Na PoW, nebo obecně na konsensus v jiné veřejné sítí, se dá dívat také jako na důkaz o udržování a zabezpečení sítě. Lidé za to byli na začátku Bitcoinu odměněni. Bohužel jen do doby, než to převzal byznys. Pooly a ASIC minery zamíchaly kartami co se týče decentralizace, a to možná víc, než si někteří lidé připouští. S příchodem poolů a potažmo těžařů se stalo to, že bitcoin klienti si přestali být rovni. Pooly, řekněme speciálně upravení klienti, mají vyšší rozhodovací moc než ostatní klienti. Jak by řekl Orwell, všichni jsme si rovni, někteří jsme si rovnější.\nKdyž se na to podíváme čistě ze síťového hlediska, zjistíme, že když Alice posílá transakci, tak ta se musí dostat k uzlům, na kterých běží pool. Pouze pool totiž může transakci zařadit do bloku a má současně šanci vyhrát v PoW soutěži. V síti nám tak vznikají útvary ve tvaru hvězdy, což nám indikuje centralizovaná sídla moci. To samé se dá říct o delegování hash-rate těmto poolům. Pooly používají speciální protokoly k tomu, aby mohly komunikovat s těžaři. Těžaři tak pracují na části celé PoW úlohy a pokud některý těžař uspěje, dá se říct že uspěl celý pool v dané časové periodě. Odměna jde na adresu vlastníka poolu, který ji pak za odvedené zásluhy rozdělí všem těžařům.\nI zde vzniká útvar ve tvaru hvězdy. Pooly jsou kritickým místem selhání hned ze dvou důvodů. Je také zajímavé, že těžaři už nejsou ti, kdo musí provozovat bitcoin klienty. Ti menší to často ani nedělají. Těžaři jsou subjekty, které mohou provozovat dobrý byznys a nemusí mít zájem nějak víc participovat v Bitcoin ekosystému a třeba dotovat vývoj klienta či další infrastruktury.\nPooly jsou centralizovaná místa v P2P sítích. Vznikly na základě dlouhodobého vývoje a je třeba s tím dále pracovat. Decentralizace je dynamický proces, který se v čase mění. Nelze jednorázově vytvořit P2P protokol, ve kterém je nutné dospět pravidelně ke konsensu mezi klienty, a myslet si že bude navždy stejně kvalitně decentralizovaný. Důvodů je mnoho, zmiňme ty nejdůležitější. Počet uživatelů se v čase může měnit a v případě kryptoměnového projektu, který cílí na masovou adopci, bude tento počet růst. S počtem uživatelů by tedy měl růst také počet poolů. K tomuto tématu se ještě vrátíme.\nPokud je distribuce konsensuální síly postavena na zdroji, který se dá koupit za peníze, dá se očekávat, že bohatí lidé budou mít o tuto moc zájem a koupí si jí. Motivací může být pouze to, že z moci plyne profit, který zpětně zvyšuje moc. Pokud někdo ovládne těžbu, získá velkou část odměn. V případě PoW je tímto drahým zdrojem elektrická energie, takže není divu, že se moc centralizuje tam, kde je k mání levně. Je také potřeba říct, že ne všichni kdo chtějí vlastnit bitcoiny či jiné kryptoměny chtějí provozovat vlastní klienty. Mnohým lidem dnes k životu stačí mobilní telefon a firemní notebook. Instalace klienta je mnohdy dobrým koníčkem pro IT specialisty, ale běžná populace o to nebude mít zájem a to i v případech, že by to mnozí technicky zvládli.\nJe důležité zmínit, že operátoři poolů mají moc, kterou ostatní účastníci v síti nemají. Nicméně to není moc absolutní. Síť je stále decentralizovaná a jednotlivé pooly se navzájem drží v šachu. Jeden pool nemá šanci změnit pravidla protokolu. Blok, který by pravidla porušil, by nebyl ostatními pooly akceptován. Ostatní pooly by na podvodný či chybný blok nenavázaly dalším novým blokem. Vadný blok by časem osiřel. Dalším zajímavým aspektem spojeným s pooly je fakt, že pooly získávají své silné postavení skrze hash-rate, který jim delegují těžaři. Ve je hře je tak jakýsi proces volby. Voliteli se stávají lidé, kteří jsou profitabilní v těžebním průmyslu. Dnes se dá říct, že jsou to lidé, kteří mají relativně hodně peněz na to, aby těžbu rozjeli ve velkém.\nPokud se ptáte jak měřit kvalitu decentralizace, můžete na to jít tak, že spočítáte počet subjektů (poolů), které mají šanci získat právo na produkci bloků. Dále můžete zkoumat způsob, jakým tyto subjekty toto právo získávají a jestli je ve hře nějaký proces delegování moci tak, jako v případě Bitcoinu. Dobré je také sledovat, kudy a komu tečou peníze za produkci bloků a jaká je šance, že se toho mohou účastnit další subjekty. Účast často vyžaduje počáteční investici, které se nemusí vrátit.\nMining pooly nejsou nutné zlo\nUrčitá míra centralizace není obecně nutně špatná, pokud je dobře škálovaná v kontextu aktuální adopce a pokud existují nějaké mechanismy, jak s ní v rámci protokolu dále pracovat. Pokud si Alice a Bob chtějí vyměnit hodnotu, ale navzájem si nevěří, potřebují třetí stranu, které věří oba dva. Co když ale Alice a Bob nemají společnou důvěryhodnou třetí stranu? Asi by bylo dobré sáhnout po nějakém davu náhodně vybraných lidí, kteří neznají ani Alici, ani Boba. Těmto lidem by se zaplatilo za to, že na výměnu hodnotu dohlédnou. Vybraní lidé by nejspíš používali zdravý selský rozum a nikomu by nenadržovali. Jen by dohlíželi na to, aby Alice a Bob nepodváděli. V provozovatelích poolů můžete vidět tento náhodný dav. Otázka zní, kolik poolů potřebujeme, aby lidé síti věřili.\nSíť by fungovala dobře klidně s jediným poolem. Byla by silně centralizovaná a zbytečně pomalá a drahá na provoz s ohledem na to, že v ní rozhoduje jediná entita. Decentralizace může být relativně drahá, takže by měla být co nejlepší. Současný počet silných poolů v Bitcoinu je 10. Je to dobrý počet? Na tuhle otázku vám nikdo nedá správnou odpověď, neboť s existencí veřejných globálních sítí nemáme žádnou předešlou zkušenost. Názory by byly hodně subjektivní. Přesto se nad tím pojďme zamyslet. Pokud by se chtěli Alice a Bob spolehnout na náhodně vybrané lidi, kolik by jich potřebovali? Dobré číslo by bylo asi 3. Lichý počet je dobrý pro hlasování a v případě, že by to byl člověk jediný, mohl například muž nadržovat pěkné ženě (zanedbejte fakt, že v případě sítě by na sebe účastníci fyzicky neviděli).\nDle mého názoru je to o škále, tedy o počtu uživatelů, kteří budou danou síť používat. Deset poolů pro třeba milion lidí by bylo dobré číslo, ale co když bude síť používat miliarda lidí? Může se tak velký počet lidí spoléhat na 10 pool operátorů? Význam sítě s tak velkým počtem uživatelů by byl mnohem vyšší než je dnes. Byl by tak kladen mnohem vyšší tlak na pool operátory. Důvěra lidí v decentralizovanou síť bude spojena s pocitem či vírou, že v síti není žádné centrum moci. Nyní se nebavíme o možnosti na síť útočit, což je vždy lehčí, když má několik málo center. Bavíme se opravdu o víře, že nad novou formou svobodných peněz nemá nikdo konkrétní viditelnou kontrolu. Pokud můžeme na pool operátory lehce ukázat prstem a stačí nám ty, co máme na rukou, rozhodně to není ideální stav.\nNad zlatem nemá nikdo konkrétní kontrolu, co se týče jeho existence. Pokud mají vzniknout globální tvrdé peníze, bude kvalita decentralizace zcela zásadní vlastnost. Globálně používaná kryptoměna musí mít z pohledu lidí stejné vlastnosti jako zlato. Co se týče zlata, neexistuje centralizovaná entita, která rozhoduje o tom, jestli můžete prodat váš slitek. To samé musí platit v případě Bitcoinu. Počet poolů v Bitcoin síti je nyní nízký, ale svým způsobem dostatečný při současné míře adopce. Jakmile poroste adopce, měla by růst také decentralizace, neboť bez ní se může ztrácet potřebná důvěra.\nJak zařídit, aby se míra decentralizace zvyšovala? V obecné definici decentralizace je požadavek na to, že musí být snadné do systému vstoupit a také z něj vystoupit. V kontextu kryptoměny by to tedy měl být požadavek na to, aby bylo relativně snadné stát se plnohodnotným uživatelem a mít šanci účastnit se produkce bloků, tedy založit si pool. To je však zjevně nereálný požadavek, neboť matematikou základní školy dospějeme k tomu, že pool by mohl čekat na první odměnu hodně dlouho. Pokud je čas bloku nastavený na 10 minut, je každý den odměn pouze 144. Za rok jich tedy je 52,560. To je určitě míň, než kolik je současných uživatelů, kteří by rádi vytěžili blok. Pokud se chcete podílet na těžbě, nezbyde vám než se stát těžařem a k nějakému poolu se připojit. To je však také relativně nákladná a riziková záležitost.\nZ pohledu uživatelů neprovozujících bitcoin klienta je vlastně celá síť také v podstatě jakési centrum, ve kterém existují jejich mince. Provozování bitcoin klienta uživatelům dá šanci celý systém pouze zpětně kontrolovat, ale neposkytuje právo podílet se na konsensu. Kontrola samotná není ekonomicky motivovaná, pokud nepočítáme zájem na tom, že vlastnictví mincí nikdo nezmění a mince si dlouhodobě udrží hodnotu. Mnozí uživatelé se tak rádi spolehnout na ostatní. Nechme si toto téma na příště s konstatováním, že je snadné koupit si bitcoin, ale je složité vstoupit do systému jako právoplatný člen a získat konsensuální sílu.\nNa decentralizaci jsme se podívali jen z jednoho úhlu pohledu. Téma je jako takové mnohem komplexnější. Dlouho by se dalo mluvit o decentralizaci na úrovni týmů, nebo o hlasování o klíčových změnách v protokolu. Důležitá je například také decentralizace na úrovni počtu implementací klientů. Obecně platí, že čím více rovnoměrně používaných klientů existuje, tím více je síť odolná vůči některým softwarovým chybám. Na druhou stranu určité rozdíly mohou vyústit v nechtěné rozdělení blockchainu.\nDále hraje důležitou roli ekonomický a motivační model různých projektů. Ekonomický model, decentralizace a síťový konsensus jsou propojené nádoby. V současné době se používají dva koncepty. Jsou to PoW a PoS, které se liší v tom, jaký zdroj používají k distribuci moci. PoW sítě používají elektrickou energii, což je zdroj nekonečný, drahý a obnovitelný. PoS sítě používají vlastní mince, které se stávají tím vzácnější, čím více roste význam sítě. Počet mincí může být omezený a konečný. Z pohledu decentralizace má PoS konsensus určité výhody, neboť protokol samotný může na svoji vlastní decentralizaci v podstatě dohlížet. Samozřejmě jen do určité míry, neboť i nativní mince protokolu je stále jen zdroj, který se dá za peníze koupit.\nDocílit vysoké úrovně decentralizace je stále velkou výzvou a nedaří se to. Žádná síť používající pooly nemůže být z definice dobře decentralizovaná. Není však potřeba vyhovět definici, je nutné více tlačit na zlepšování decentralizace. PoW sítě nejsou v decentralizaci žádní šampioni. V praxi vidíme, že mnohé PoW projekty ovládá doslova pár pool operátorů. Mnohé PoS projekty strčí PoW sítě do kapsy, neboť v těchto sítích můžeme vidět stovky až tisíce poolů či validátorů. O tento druh byznysu je zájem a je mnohem jednodušší do něj vstoupit skrze PoS sítě. Proto se dá očekávat, že PoS sítě budou v decentralizaci vždy na špici.\nV případě Bitcoinu dnes lidem nízká decentralizace vadit nemusí. Lidé nedokážou termín decentralizace popsat a technicky mu nerozumí. To se ale může změnit s vyšší adopcí a s rostoucím významem sítě, kdy se lidé i investoři začnou ptát na detaily a více se vzdělávat. Nedokážu si představit, že se Bitcoin stane ekonomickou páteří světa a o transakcích bude rozhodovat několik subjektů převážně z Číny.


Dědic gigantu Samsung: Po korupci ho odsoudili za braní drog | Blesk.cz\nDědice a člena vedení jihokorejského průmyslového konglomerátu Samsung odsoudili za nelegální braní drog. Třiapadesátiletý I Če-jong, který byl teprve v srpnu podmínečně propuštěn z vězení, kde si odpykával trest za korupci, musí zaplatit pokutu 70 milionů wonů (1,3 milionu Kč).\nI Če-jong podle soudu užíval anestetikum propofol. Látka se podává nitrožilně a působí jako hypnotikum. V Jižní Koreji je její užívání mimo medicínu nelegální.\nPodle soudu si I Če-jong propofol aplikoval v letech 2015 a 2020 víc než čtyřicetkrát. Vnuk zakladatele Samsungu, který je největším světovým výrobcem paměťových čipů a chytrých telefonů, nastoupil letos v lednu do vězení. Měl v něm strávit 2,5 roku za úplatkářství a zpronevěru.\nUž v srpnu ho ale mohl předčasně opustit. Ze života na veřejnosti se poté stáhl. I Če-jong je podle žebříčku časopisu Forbes 238. nejbohatší člověk na světě. Ve firmě Samsung Electronics je místopředsedou dozorčí rady.\nVideo Silné léky rozdávala bez předpisu. Prodala 230 850 tablet! - Karel Janeček, Blesk\ndrogy odsouzení korupce samsung gigant


NIVEA Sprchový gel muži PURE IMPACT 250ml 80892 | Pilulka.cz\nNivea For Men sprchový gel pro muže Pure Impact na tělo, tvář a vlasy s osvěžující mužnou vůní a hydratačními mikročástečkami zajistí dlouhotrvající pocit svěžesti a čistoty. Pro muže, kteří chtějí sprchu plnou intenzivní svěžesti. Po každém sprchování pocítíte přiliv nové energie.\nZkuste také další výrobky značky Nivea men, které naleznete v kategoriích Kosmetika, Sprchové gely a Koupel a holení.\nOriginální název: NIVEA Sprchový gel muži PURE IMPACT 250ml 80892