E-kniha: Půlnoční hvězda - Marie Lu | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Půlnoční hvězda - Marie Lu\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Próza - beletrie > Romány > Fantasy romány > Půlnoční hvězda\nElektronická kniha: Půlnoční hvězda\nAdelina Amouteru už má dost utrpení. Obrátila se zády k těm, kteří ji zradili, a dosáhla konečné pomsty: vítězství. Její vláda jako Bílé vlčice je triumfální, ale její krutost ... (celý popis)\nSpolupracovali: z anglického originálu Midnight star ... přeložil Ondřej Duha\nAdelina Amouteru už má dost utrpení. Obrátila se zády k těm, kteří ji zradili, a dosáhla konečné pomsty: vítězství. Její vláda jako Bílé vlčice je triumfální, ale její krutost roste s každým vítězstvím. Temnota v jejím nitru se čím dál víc vymyká kontrole a hrozí zničit všechno, čeho Adelina dosáhla. Když se objeví nové nebezpečí, je Adelina nucena otevřít staré rány a riskovat nejen sebe, ale všechny Vyvolené. Aby zachovala svou říši, musí se Adelina a její Růže spojit s Dýkami na nebezpečné výpravě - přestože se toto nesnadné spojenectví může ukázat jako velmi nebezpečné. Třetí část fantasy trilogie americké autorky čínského původu pokračuje v líčení osudů Adeliny, dívky s unikátní božskou mocí.\nAdelina Amouteru už má dost utrpení. Obrátila se zády k těm, kteří ji zradili, a dosáhla konečné pomsty: vítězství. Její vláda jako Bílé vlčice je triumfální, ale její krutost roste s každým vítězstvím. Temnota v jejím nitru se čím dál víc vymyká kontrole a hrozí zničit všechno, čeho Adelina dosáhla. Když se objeví nové ne bezpečí, je Adelina nucena otevřít staré rány a riskovat nejen sebe, ale všechny Vyvolené. Aby zachovala svou říši, musí se Adelina a její Růže spojit s Dýkami na nebezpečné výpravě - přestože se toto nesnadné spojenectví může ukázat jako velmi nebezpečné.\n(příběh mladých vyvolených)\nKatalog vybraných autorů > L > Lu - Marie Lu\nCopyright © 2016 by Xiwei Lu\nMap © 2014 by Russell R .Charpentier\nTranslation © 2017 by Ondřej Duha\nCover © 2017 by Tibor Paštrnák\nVšechna práva vyhrazena .Žádnou část této knihy není dovoleno použít\nTěm, kteří si navzdory všemu vyberou božství.\nednou jsem ji viděl.\nProcházela naší vesnicí, poli posetými mrtvými vojáky, poté, co jejich síly rozdrtila země Dumor .Následovali ji její ostatní Vyvolení a po nich řady Inkvizitorů v bílých róbách, třímající stříbrnobílé praporce Bílé vlčice .Kudy šli, obloha temněla a zem praskala, oblaka shromážděná za armádou připomínala živého tvora, černého a dmoucího se zuřivostí. Jako by přišla samotná Bohyně smrti.\nZastavila se, aby pohlédla dolů na jednoho umírajícího\nvojáka .Třásl se na zemi, ale jeho oči byly stále upřené na ni .Něco na ni vyprskl, ale ona na něho jen dál hleděla .Ne- vím, co v jejím výrazu viděl, ale svaly se mu napjaly a paty se zaryly do hlíny, jako by chtěl před ní uprchnout .Pak se ten muž rozkřičel .Ten zvuk nezapomenu, dokud budu živ . Kývla na svého Vyvolavače deště, ten sesedl z koně a probodl umírajícího vojáka mečem .Její tvář se vůbec nezměnila .Prostě jela dál .\nPak už jsem ji nikdy neviděl .Ale ještě teE, jako stařec, ji\nvidím tak zřetelně, jako by stála přede mnou .Byla zosob\nněný led .Bývaly časy, kdy svět zahalila temnota, a ta tem\nnota měla svou královnu.\nVýpově očitého svědka Adelinina útoku na národ Dumoru\n28. marzien 1409\nMoritas uvěznili ostatní bohové v Podsvětí .Ale Amareovi,\nbohu lásky, se té mladé bohyně s temným srdcem zželelo.\nPřinesl jí dary ze světa živých, paprsky slunečního světla\nuzavřené v koších, čerstvý déšF ve sklenicích .Amare se do Moritas\nzamiloval a často se s ní stýkal a jeho návštěvy měly\nza následek narození Formidite a Caldora.\n– Pojednání o Pradávnýc ha moderníc hmýtec h, Mordove Senia\nž měsíc mě pronásleduje stejná noční můra .Každou\nnoc, bez přestávky.\nSpím ve své královské komnatě v estenzijském paláci, když mě probudí praskot .Posadím se na posteli a rozhlédnu se kolem .Okenní tabule bičuje déšF .Violetta spí vedle mě poté, co se vplížila do mé komnaty ve strachu z bouře, její tělo se choulí k mému .Opět uslyším zapraskání .Dveře mého pokoje se pomalu otevřou .Za nimi je cosi děsivého, temnota plná spárů a tesáků, něco, co jsem nikdy neviděla, ale vím, že to tam je .Hedvábí, které mám na sobě, zchladne jako led, jako bych se ocitla po krk v zimním moři .Zatřesu Violettou, ale ta se ani nepohne.\nPak vyskočím z postele a spěchám dveře zavřít, ale nemohu – to, co je na druhé straně, je příliš silné .Obrátím se ke své sestře.\n„Pomoz mi!“ zavolám na ni zoufale .Stále se nehýbá a mně dojde, že nespí, ale je mrtvá.\nS trhnutím se probudím ve stejné posteli a komnatě s Violettou spící vedle mě. Jenom noční můra, připomenu si. Chvilku tak ležím a třesu se .Pak uslyším zapraskání a vidím, jak se dveře znovu začínají otevírat .Opět vyskočím z postele, běžím je zavřít a křičím na Violettu .Zase si uvědomím, že je sestra mrtvá .Znovu se probudím ve své posteli a vidím, jak se dveře pootevírají.\nProbudím se stokrát, ztracená v šílenství téhle noční můry, dokud sluneční světlo proudící dovnitř oknem tu scénu nevypálí .Ani tehdy, o hodiny později, si nemohu být jistá, že stále nesním.\nBojím se, že jednoho rána se už neprobudím .Že budu prokletá, abych znovu a znovu utíkala ke dveřím, prchala před noční můrou, v níž jsem navždy ztracená.\nPřed rokem jezdila po mém boku má sestra Violetta .TeE je to Sergio a moje Inkvizice .Je to tatáž bezohledná, bíle oděná armáda, kterou Kenettra vždycky znala – až na to, že teE slouží mně .Když se na ně ohlédnu, vidím jen bílou řeku, jak jejich neposkvrněné pláště kontrastují se zamračenou oblohou .Obrátím se v sedle a dál sleduji vypálené domy, okolo nichž jedeme.\nVypadám jinak, než když jsem nastoupila na trůn .Opět mi narostly dlouhé vlasy, stříbrné jako proud rtuti, a už nenosím masku ani iluzi zakrývající zjizvenou stranu obličeje. Místo toho mám vlasy stažené do drdolu z copů, do nichž jsou vpletené drahokamy .Za mnou splývá na zadek koně dlouhý tmavý plášF .Celý obličej mám odkrytý .\nChci, aby lid Dumoru viděl svou novou královnu.\nNakonec, když projíždíme opuštěným chrámovým náměstím, uvidím toho, koho jsem hledala .Magiano opustil mě a zbytek kenettranských jednotek krátce poté, co jsme vstoupili do města Tarannen, nepochybně aby pátral po pokladech zanechaných v domech uprchlých občanů .Ten zvyk si osvojil brzy nato, co jsem se stala královnou a poprvé jsem si vzala na mušku státy a národy okolo Kenettry.\nKdyž se přiblížíme, projede prázdným náměstím a zpomalí koně do klusu vedle mě .Sergio na něho vrhne podrážděný pohled, ale neřekne nic .Magiano jen zamrká v odpověE . Houští dlouhých copů má dnes svázané na hlavě a obvyklou směsici různorodých plášFů nahradil zlatý prsní štít a těžký plášF .Jeho brnění je bohatě zdobené, poseté drahokamy, a kdyby se tu objevil někdo neznalý, na první pohled by usoudil, že vládcem je tady on. Zornice očí má stažené na škvíry a výraz líný pod poledním sluncem .Na ramenou mu visí sbírka hudebních nástrojů .Na hýždích jeho koně zvoní těžké vaky.\n„Dnes ráno vypadáte nádherně!“ volá vesele na mé Inkvizitory .Ti se při jeho příjezdu jen ukloní .Všichni vědí, že každý otevřený projev neúcty k Magianovi by znamenal okamžitou smrt z mých rukou.\nZvednu obočí .„Hon za poklady?“ zeptám se .\nŠkádlivě na mě pohlédne .„Trvalo mi celé dopoledne prohledat jednu čtvrF tohohle města,“ odpoví nonšalantně a prsty si nepřítomně pohrávají se strunami loutny zavěšené křížem na prsou .I tohle malé gesto zní jako dokonalý akord .„Museli bychom tady zůstat celé týdny, abych po\nsbíral všechny cennosti, které tu zůstaly .Jenom se podívej na tohle .V Merroutasu jsem nikdy nic tak propracovaného neviděl, ty ano?“\nPřivede koně blíž .TeE na sedle před ním uvidím svazky rostlin zabalené do plátna .Žlutý bodlák .Modré kopretiny . Malý, pokroucený černý kořen .Okamžitě ty rostliny poznám a potlačím malý úsměv .Bez jediného slova odvážu čutoru z boku svého sedla a podám ji Magianovi tak, aby to ostatní neviděli .Všimne si toho jen Sergio, ale ten jenom odvrátí zrak a lokne si z vlastní láhve .Sergio si stěžuje na žízeň už týdny.\n„Minulou noc jsi špatně spala,“ zamumlá a pustí se do práce .Drtí byliny a míchá je do mé vody .\nDnes ráno jsem si dala záležet, abych utkala iluze přes černé kruhy, které mám pod očima .Ale Magiano pokaždé pozná, že mě zasáhly noční můry .„Po tomhle se dnes v noci vyspím lépe.“ Ukážu na nápoj, který pro mě chystá.\n„Našel jsem trochu černého kořene,“ řekne, když mi vrací čutoru .„Tady v Dumoru roste jako plevel .Večer by sis měla dát další, jestli si chceš udržet... no, je od těla.“\nTy hlasy .TeE je slyším neustále .Jejich drmolení je jako mrak hluku hned za mýma ušima, vždy přítomný, nikdy tichý .Šeptají na mě, když se ráno probouzím i když jdu večer spát .Někdy říkají nesmysly, jindy mi vyprávějí příběhy plné násilí .Právě teE se mi posmívají .\nJak milé, pošklebují se, když Magiano odvede koně kousek stranou a vrátí se k brnkání na loutnu. Nemá nás moc rád, co? Stále se snaží udržet nás od tebe dál. Ale ty nechceš, abychom odešly, že ne, Adelino? Jsme tvou součástí, vrostlé\ndo tvé mysli. A proč by tě tak milý hoch vůbec měl milovat? Copak to nechápeš? Snaží se tě změnit. Stejně jako tvoje sestra.\nPamatuješ se na ni vůbec?\nZaskřípu zuby a napiju se léčivého nápoje .Byliny chutnají hořce na jazyku, ale já tu chuF vítám .Dnes bych měla vypadat jako vítězná královna .Nemohu si dovolit, aby se mé iluze vymkly kontrole před mými novými poddanými .Okamžitě cítím, jak byliny účinkují – hlasy se ztlumí, jako by je cosi zatlačilo dozadu – a okolní svět získal ostřejší obrysy.\nMagiano zahraje další akord .„Napadlo mě, mi Adelinetta,“ pokračuje svým obvyklým lehkovážným způsobem, „že jsem už nasbíral příliš mnoho louten, tretek a těchhle krásných malých safírových mincí.“ Odmlčí se, obrátí se v sedle a vytáhne ze svých nových těžkých brašen několik mincí se safíry zasazenými uprostřed .Každá v hodnotě deseti zlatých kenettranských talentů.\nZasměji se mu a několik Inkvizitorů za námi se při tom zvuku zavrtí .Jedině Magiano ve mně může tak snadno probudit radost .„Co to má být? Velký král zlodějů teE klesá pod tíhou příliš velkého bohatství?“\nPokrčí rameny .„Co budu dělat s padesáti flétnami a deseti tisíci safírovými mincemi? Kdybych na sebe navlékl ještě víc zlata, spadl bych z koně.“\nPak trochu ztiší hlas .„Napadlo mě, že bys to mohla místo toho rozdělit mezi své nové poddané .Nemusí to být moc, pár safírových mincí každému, pár hrstí zlata z tvých truhlic. Přetékají, zvlášF teE, když Merroutas padl do tvých rukou.“\nOkamžitě mám po náladě a hlasy v mé hlavě ihned zesílí.\nOn ti říká, aby sis koupila loajalitu svýc hnovýc hpoddaných. Koneckonců, Magianovu lásku sis také koupila. To je jediný důvod, proč je ještě s tebou, ne?\nZnovu si loknu z čutory a hlasy opět trochu umlknou. „Chceš, abych ukázala těmhle Dumoranům trochu laskavosti.“\n„Myslím, že by ubylo útoků na tebe, ano.“ Magiano přestane hrát na flétnu .„V Merroutasu byli ti atentátníci .Pak jsme byli svědky vzniku té skupiny rebelů – jak si říkali, Saccoristé? – když tvoje síly vstoupily do Domaccy.“\n„Nikdy se ke mně nedostali ani na dohled.“\n„Přesto uprostřed noci zabili několik Inkvizitorů, spálili tvé stany, ukradli tvoje zbraně .A ty jsi je nikdy nedopadla . Co ten incident v severní Tamouře poté, co jsi tu oblast zajistila?“\n„Který incident máš na mysli?“ zeptala jsem se silnějším, chladným hlasem .„Toho útočníka čekajícího v mém stanu? Výbuch na palubě mé lodi? Toho mrtvého chlapce s cejchem zanechaného před naším táborem?“\n„Ty také,“ odpoví Magiano a mávne rukou .„Ale měl jsem na mysli to, jak jsi ignorovala dopisy od tamouranské Zlaté triády .Nabízeli ti příměří, mi Adelinetta .Severní pruh jejich území výměnou za propuštění zajatců a navrácení zemědělské půdy u jejich jediné řeky .Nabídli ti velice štědrý obchod .A ty jsi poslala jejich vyslance zpátky se svým praporcem namočeným do krve jejich padlých vojáků.“ Probodne mě pohledem .„Jestli se nemýlím, radil jsem ti něco jemnějšího.“\nZavrtím hlavou .O tohle jsme se už pohádali, když jsem\npřijela do Tamoury, a nehodlám se k tomu vracet .„Nejsem tady proto, abych se s nimi přátelila .Naše síly dobyly jejich severní území bez ohledu na jejich dohody .A teE se zmocním i zbytku Tamoury.“\n„Ano – za cenu třetiny tvé armády .Co se stane, až se\npokusíš uchvátit zbytek Tamoury? Až na tebe beldainští znovu zaútočí? Jsem si jistý, že z tebe královna Maeve nespouští oči.“ Zhluboka se nadechne. „Adelino, teE jsi královna Vlnozemí .Obsadila jsi Domaccu a severní Tamouru ve Slunozemí .Přijde chvíle, kdy tvým cílem už nebude dobývat další území, ale udržet pořádek na územích, která už máš. A toho nedosáhneš tím, že budeš nařizovat Inkvizitorům, aby vyvlékali neoznačené občany na ulici a cejchovali je rozžhaveným železem.“\n„Myslíš si, že jsem krutá.“\n„Ne.“ Magiano na dlouhý okamžik zaváhá. „No, možná trochu.“\n„Já je necejchuju proto, že jsemkrutá,“ řeknu klidně .„Dě- lám to, abych všem připomněla, co udělali oni nám. Moc rychle zapomínáš.“\n„Já nikdy nezapomínám,“ odvětí Magiano .Tentokrát je v jeho hlasu ostrý podtón .Ruku má položenou na boku, kde ho stále sužuje zranění z dětství .„Ale tím, že vypálíš neoznačeným svůj cejch, z nich věrnější poddané neuděláš.“\n„Ale budou se mě bát.“\n„Strach funguje nejlépe s trochou lásky,“ řekne Magiano. „Ukaž jim, že umíš být děsivá, ale také štědrá.“ Zlaté pásky v jeho vlasech zacinkají .„Dovol lidem, aby tě trochu milovali, mi Adelinetta.“\nMou první reakcí je hořkost .S tím nesnesitelným zlodějem je to pořád o lásce .Musím vypadat silná, abych ovládla svou armádu, a představa, že budu rozdávat zlato těm, kteří dříve pálili označené u kůlu, mě znechucuje.\nAle na tom, co Magiano říká, něco je.\nPo mém druhém boku mlčky jede Sergio, můj Vyvolavač deště .Jeho pleF je bledá a vypadá, jako by se ještě zcela nezotavil ze zimnice, kterou trpěl před několika týdny .Ale kromě jeho mlčení a toho, jak se choulí do pláště i v tomhle mírném počasí, se snaží nedat to najevo.\nOdvrátím se od Magiana a nic neřeknu .Dívá se před sebe, ale v koutcích úst mu hraje úsměv .Pozná, že o jeho návrhu uvažuji .Opravdu mi umí tak dobře číst myšlenky? To mě podráždí ještě víc .Jsem mu přinejmenším vděčná, že se nezmiňuje o Violettě, nevysloví důvod, proč posílám Inkvizitory, aby vyháněli necejchované do ulic .Ví, že je to proto, že hledám .Hledám ji.\nProč ji stále chceš najít? provokují mě šepoty. Proč? Proč?\nTu otázku mi kladou pořád dokola .A moje odpověE je pokaždé stejná. Protože já rozhodnu, kdy může odejít. Ne ona.\nAle bez ohledu na to, kolikrát šepotům odpovím, se ptají\ndál, protože mi nevěří.\nUž jsme dojeli do centra Tarannenu, ale i tam to vypadá\nopuštěně .Sergio se ostražitě rozhlíží po domech obklopujících hlavní náměstí .V poslední době naše jednotky několikrát napadli Saccoristé – pojmenovaní podle domacckého slova pro anarchii .Sergio tedy musí stále pátrat po skrytých rebelech.\nNa hlavní náměstí vede vysoký klenutý průchod, do jehož kamene jsou vytesané propracované řetězce měsíců v jejich jednotlivých fázích, od srpku po úplněk .Projedu jím se Sergiem a Magianem a zastavím před mořem dumorských zajatců .Můj kůň netrpělivě dupe kopyty .Napřímím se a zvednu bradu, nechci dát najevo vyčerpání.\nŽádný z přítomných Dumoranů samozřejmě není cejchovaný .Ti v řetězech vůbec žádné cejchy nemají, jsou to lidé, kteří po mně dřív házeli zkažené jídlo a volali po mé smrti .TeE mávnu rukou na Sergia a Magiana; poodjedou na svých hřebcích ode mě a zůstanou stát každý na jednom konci náměstí, tváří k davu.\nMoji Inkvizitoři se také rozmístí .Naši zajatci se při pohledu na nás všechny stáhnou dozadu a jejich pohledy se váhavě upírají na mě .Je tam takové ticho, že kdybych zavřela oči, mohla bych předstírat, že na tom náměstí stojím sama .Přesto cítím, jak je halí příkrov hrůzy, do mých kostí buší vlny jejich váhavosti a nejistoty .Šepoty v mé hlavě se vymršFují jako hladoví hadi na prchající myši, dychtivé krmit se strachem.\nPobídnu hřebce několik kroků kupředu .Přejedu pohledem z davu na střechy okolo náměstí .I teE se přistihnu, že podvědomě pátrám po Enzovi krčícím se tam nahoře, jak to dělával dřív .Pouto, které spojuje jeho se mnou a mě s ním, se napíná, jako by někde daleko za mořem věděl, že Dumor padl do mých rukou .Doufám, že cítí můj triumf .\nObrátím pozornost zpět k zajatcům .„Lide Dumoru,“ – můj hlas se jasně nese náměstím – „jsem královna Adelina Amouteru .TeE jsem vaše královna.“ Putuji pohledem od\njednoho člověka ke druhému .„TeE jste součástí Kenettry a můžete se považovat za kenettranské občany .BuEte hrdí, protože patříte k národu, jenž bude brzy vládnout všem ostatním .Naše říše stále roste a vy můžete růst spolu s ní . Od tohoto dne se budete řídit kenettranskými zákony. Nazvat cejchovaného člověka malfettem se trestá smrtí. Jakékoliv obtěžování, ponižování či týrání cejchovaného člověka bude mít za následek nejen okamžitou popravu pachatele, ale i celé jeho rodiny .Pamatujte si tohle: cejchovaní jsou označeni rukama bohů .Jsou vašimi pány a jsou nedotknutelní .Oplátkou za loajalitu obdrží každý z vás darem pět dumorských safftonů a padesát zlatých kenettranských talentů.“\nLidé překvapeně zamumlají, a když se podívám stranou, vidím, jak na mě Magiano souhlasně hledí.\nSergio seskočí z koně a vykročí kupředu provázený skupinkou svých bývalých žoldáků .Procházejí davem, občas někoho vyberou a dovlečou ho dopředu, kde Sergio každého přinutí přede mnou pokleknout .Ty vybrané zalévá strach . Mají se čeho bát.\nHledím na ně dolů .Jak se očekávalo, všichni ti, které Sergio se svými lidmi vybral, jsou silní a svalnatí, jak muži, tak ženy .Chvějí se, hlavy mají skloněné .„Máte příležitost vstoupit do mé armády,“ sdělím jim .„Pokud to uděláte, budete cvičit s mými kapitány .Pojedete se mnou do Slunozemí a Nebezemí .Vyzbrojíme vás, nakrmíme a oblékneme a o vaše rodiny bude postaráno.“\nNa potvrzení mých slov sesedne Magiano z koně a dojde k nim .U každého okázale sáhne do vaku a hodí před něho\ntěžký váček zlatých kenettranských talentů .Ti lidé jen užasle zírají .Jeden z nich hrábne po váčku tak dychtivě, až se mince vysypou a zalesknou na slunci.\n„Pokud mou nabídku odmítnete, vy a vaše rodina budete uvězněni.“ Můj tón získá na výhružnosti. „Nebudu ve svém středu tolerovat možné rebely .Odpřisáhnete mi věrnost a já se postarám, aby se vám váš slib vyplatil.“\nKoutkem oka vidím, jak se Sergio nejistě vrtí .Zabloudí pohledem k obvodu náměstí .Strnu .Už jsem se naučila velmi dobře poznat, kdy Sergio tuší nebezpečí .Tiše něco řekne několika svým mužům a ti doběhnou do stínů a zmizí za různými dveřmi.\n„Přísaháte?“ zeptá se jich Magiano.\nJeden po druhém bez váhání odpoví .Pokynu jim, aby vstali, a hlídka Inkvizitorů je odvede pryč .Pokleknou přede mnou další urostlí muži a ženy a celý rituál se opakuje .Pak další skupina .Uplyne hodina .\nŽena v jedné ze skupin odmítne přísahat .Plivne na mě a pak mě nazve jménem v dumorštině, kterému nerozumím .Zamračím se na ni, ale ona se nezalekne .Místo toho ohrne rty. Jedna z těc hvzpurnýc h.\n„Chceš, abychom se tě báli,“ zavrčí na mě kenettransky s cizím přízvukem .„Myslíš, že sem můžeš přijít a zničit naše domy, zabít naše milované – a pak nás přinutit, abychom se ti plazili u nohou .Myslíš si, že ti prodáme své duše za pár mincí.“ Zvedne bradu. „Ale já se tě nebojím.“\n„Opravdu?“ Zvědavě nakloním hlavu ke straně .„To bys měla.“\nDrze se usměje .„Nedokážeš se ani přimět sama prolít\nkrev.“ Kývne směrem k Sergiovi, který už začal tasit meč. „Máš na to jednoho ze svých poskoků .Jsi zbabělá královna, skrývající se za svou armádou .Ale pod podpatky svých Růží nemůžeš rozdrtit našeho ducha – nemůžeš vyhrát.“\nKdysi by mě taková slova zastrašila .TeE si však jen povzdechnu. Vidíš, Magiano? Tohle se stane, když jim dáš najevo laskavost. Tak zatímco žena pokračuje ve své řeči, seskočím z koně .Sergio a Magiano mě mlčky pozorují .\nŽena stále mluví, i když stanu před ní .„Přijde den, kdy tě svrhneme,“ říká .„Dej na má slova .Budeme tě pronásledovat v nočních můrách.“\nSevřu pěsti a vrhnu na její tělo iluzi bolesti .„Jájsem noční můra.“\nŽena vypoulí oči .Přidušeně vykřikne, svalí se na zem a zatíná prsty do hlíny .Celý dav za ní sebou trhne a všichni od toho pohledu odvrací oči .Hrůza, která z nich proudí, mě sytí a šepoty v mé hlavě vybuchnou ve výkřiky, plní mé oči svou rozkoší. Dokonalé. Jen tak dál. A4 bolest rozbuší její srdce tak rychle, až pukne. Poslechnu je .Sevřu pěsti pevněji a zavzpomínám na noc, kdy jsem poprvé vzala někomu život, kdy jsem stála nad Danteho tělem .Žena se svíjí, divoce těká očima, vidí příšery, které tam nejsou .Ze rtů jí stékají rudé kapky .Ustoupím, aby mi krví nepotřísnila lem roucha.\nNakonec žena ztuhne a upadne do bezvědomí.\nKlidně se obrátím ke zbytku zajatců, kteří jsou nehybní jako sochy .Jejich hrůza by se dala krájet nožem .„Ještě někdo?“ rozlehne se můj hlas náměstím .„Ne?“ Ticho trvá .\nSkloním se .Váček s mincemi, který Magiano předtím\nhodil ženě k nohám, leží nedotčený vedle jejího těla .Zved- nu ho dvěma prsty .Pak se vrátím ke koni a vyhoupnu se do sedla.\n„Jak vidíte, držím slovo,“ zavolám na zbytek davu .„Ne- zneužívejte mé štědrosti a já nezneužiji vaší slabosti.“ Hodím ženin váček nejbližšímu Inkvizitorovi .„Spoutej ji řetězy .A najdi zbytek její rodiny .“\nMoji vojáci ženu odtáhnou a předvedou přede mě další skupinu .Tentokrát každý přijme zlato mlčky, pokloní se mi a já souhlasně přikývnu .Procedura pokračuje hladce . Jestli jsem se ze své minulosti a přítomnosti něco naučila, je to síla strachu .Můžete projevit svým poddaným všechnu štědrost světa, a stále budou chtít víc .Ale ti, kteří se bojí, nevzdorují .To vím velmi dobře .\nSlunce vyjde výš a dvě další skupiny odpřisáhnou věrnost mé armádě.\nNáhle se ve světle zableskne ostrý předmět .Rychle vzhlédnu. Ostří, bodná zbraň vržená ze střechy. Instinktivně zatáhnu za svou energii a zahalím se iluzí neviditelnosti .Ne- zareaguji však dost rychle .Dýka prolétne těsně kolem mé paže a řízne mě hluboko do masa .Trhnu sebou dozadu a moje neviditelnost zakolísá.\nKřik zajatců následuje zvuk stovky mečů otírajících se o kůži, jak Inkvizitoři tasí zbraně .Magiano je po mém boku dřív, než si ho stačím všimnout .„Ne,“ vypravím ze sebe . Nesmím dovolit, aby mě tihle Dumorané viděli krvácet. Stačilo by to, aby povstali.\nČekám, že ze střech budou pršet další šípy a dýky, ale nic. Místo toho se v protějším rohu náměstí objeví Sergio a jeho\nmuži .Mezi sebou vlečou čtyři, pět lidí .Saccoristy .Na sobě mají oděvy barvy písku, aby splynuli se zdmi.\nMůj hněv znovu vzplane a bolest v krvácející paži ještě přiživí mou energii .Nečekám, až je Sergio přivede ke mně . Zaútočím .Sáhnu k obloze, splétám, používám strach davu a sílu ve svém nitru .Obloha se zbarví na tmavomodro a pak doruda .Lidé couvají, křičí .Pak namířím na rebely a vyšlu na ně iluzi dušení .Zhroutí se v sevření Sergiových mužů a pak se prohnou v zádech, jak mají pocit, že jim něco odčerpává vzduch z plic .Zaskřípu zuby a posílím iluzi .\nTen vzduc hvůbec není vzduc h, ale voda. Topíte se uprostřed tohoto náměstí a nad vámi není hladina, nad kterou byste se mohli vynořit.\nSergio je pustí .Padnou na kolena, lapají po dechu a zmítají se na zemi .Rozšířím svou iluzi na ostatní zajatce na náměstí .Pak vyšlu všechnu svou energii .\nSíF bolesti zahalí všechny zajatce stále sedící na zemi. Všichni najednou zařvou, drápají se po těle, jako by je pálily žhavé pohrabáče, rvou si vlasy, jako by jim v nich lezli mravenci a kousali je do kůže .Dívám se, jak trpí, obracím svou bolest proti nim, až nakonec iluzi odmávnu pryč.\nDav propukne v pláč .Neodvažuji se chytit se druhou rukou za krvácející paži – místo toho upřu na lidi tvrdý pohled. „Tam,“ řeknu .„Viděli jste to sami .Vyžaduji naprostou poslušnost.“ Srdce mi buší v hrudi. „Zradíte mě nebo někoho z mých lidí, a já se postarám, abyste škemrali o smrt.“\nKývnu na své jednotky, aby vykročily kupředu a obklíčily plačící rebely .Až když mě ze všech stran obklopí bílé pláště Inkvizitorů, obrátím koně a vyjedu z náměstí .Moje Růže\nmě následují .Když jsem konečně z dohledu, spustím ramena a sesednu z hřebce.\nMagiano mě zachytí a já se mu opřu o hruE .„Zpátky ke stanům,“ zašeptá, když mi položí paži kolem ramen .Jeho výraz je napjatý, plný nevysloveného porozumění .„Potře- buješ si to nechat zašít.“\nOpřu se o něho, vyčerpaná náhlou ztrátou krve a vírem iluzí .Další pokus o atentát .Jednoho dne nebudu mít takové štěstí .Až příště vstoupím do dobytého města, možná padnu do léčky dřív, než moje Růže stačí zareagovat .Nej- sem Teren – mé iluze mě neochrání před bodnutím ostří.\nBudu muset tu vzpouru vyrvat z kořenů dřív, než se stane skutečnou hrozbou .Budu muset udělat z jejich smrti odstrašující příklad .Budu muset být bezohlednější .\nTohle je teE můj život.\nvuk příboje venku připomíná Raffaelovi bouřlivé noci\nv estenzijském přístavu .Tady ve slunozemské Tamouře\nnejsou žádné kanály, žádné gondoly, které by mohly odplout od svých kotev a pohupovat se u kamenných hrází. Je tu jen pláž z červeného a zlatého písku a země porostlá nízkými keři a občasnými stromy .Vysoko na kopci se rozkládá velký palác s výhledem na oceán, jehož silueta je v noci černá a jeho slavný vchod ozařuje světlo luceren.\nDnes večer proudí okny do jednoho apartmá v paláci teplý podvečerní vánek a svíce hoří nízko .Enzo Valenciano sedí na pozlacené židli, shrbený, pažemi opřený o kolena. Do obličeje mu padají vlny tmavých vlasů a zuby má pevně zaFaté .Oči zavírá bolestí a po tvářích mu stékají slzy .\nRaffaele klečí před ním a opatrně odmotává bílé obvazy, které se princi táhnou až po lokty .Pokoj naplňuje zápach spáleného masa a nasládlý odér mastí .Pokaždé, když Raffaele odlepí další kousek obvazu od Enzovy paže, zatahá při\ntom za poraněnou kůži a Enzo zatne zuby .Košile mu visí volně na ramenou, nasáklá potem .Raffaele stáčí obvaz do role .Vidí muka, kterými princ trpí, a ten pocit ho pálí u srdce stejně, jako by byl zraněný sám.\nPod obvazy pokrývá Enzovy paže jednolitá vrstva popálenin, které jako by se nikdy neměly zahojit .Původní jizvy a rány, které vždycky pokrývaly princovy ruce, se teE rozšířily nahoru, zhoršené jeho úžasným výkonem při bitvě proti Adelině v estenzijském přístavu .Zničení skoro celého beldainského námořnictva královny Maeve si vybralo svou daň.\nS obvazem se odtrhne kousek kůže .Enzo tiše zasténá .\nRaffaele sebou při pohledu na zuhelnatělou kůži trhne. „Chceš si chvilku odpočinout?“ zeptá se.\n„Ne,“ procedí Enzo zaFatými zuby.\nRaffaele poslechne .Pomalu a pečlivě odstraní zbytek obvazu z Enzovy pravé paže .Obě princova předloktí jsou teE odhalená.\nRaffaele si povzdechne a sáhne po misce studené, čisté vody postavené vedle sebe .Položí misku Enzovi do klína . „Tady,“ řekne .„Namoč si je .“\nEnzo ponoří obě paže do chladné vody .Pomalu vydechne .Chvilku sedí mlčky a nechávají minuty plynout .Raffa- ele Enza pozorně sleduje .Den ode dne se princ čím dál víc uzavírá do sebe a často obrací zrak k moři .Ve vzduchu visí nová energie, kterou Raffaele nedokáže přesně určit.\n„Pořád cítíš, jak jsi s ní spojený?“ zeptá se Raffaele nakonec.\nEnzo přikývne .Instinktivně se obrátí k oknu, směrem\nk oceánu .„Některé dny se pouto napíná,“ řekne .„Dnes však ne.“\nRaffaele čeká, až bude pokračovat, ale Enzo opět upadne do hlubokého mlčení, pozornost dál upřenou na oceán venku .Raffaela napadne, o kom asi Enzo přemýšlí .Není to Adelina, ale dívka dávno ztracená, ze šFastnějších časů v jeho minulosti.\nPo chvíli Raffaele odnese misku s vodou, jemně Enzovi osuší paže a nanese na popálenou kůži vrstvu masti .Je to starý balzám, který si Raffaele nechával přinášet ve Fortunině dvoře, když ho Enzo navštívil v noci, aby si nechal ovázat ruce .TeE je dvůr pryč .Královna Maeve se vrátila do Beldainu, aby si lízala rány a vybudovala znovu své námořnictvo .A Dýky přišly sem, do Tamoury – nebo do toho, co z Tamoury zbylo .Adelinini Inkvizitoři se hemží po kopcích severní Tamoury a drží své pozice.\n„Nějaké zprávy o Adelině?“ zeptá se Enzo, když Raffaele sáhne po nové roličce obvazů.\n„Hlavní město Dumoru podlehlo její armádě,“ odpoví Raffaele .„Vládne teE celému Vlnozemí .“\nEnzo pohlédne zpátky k moři, jako by pátral po tom věčném poutu mezi ním a Bílou vlčicí, a jeho pohled se zdá být velice vzdálený .„Nebude dlouho trvat, než obrátí svou pozornost znovu sem, ke zbytku Tamoury,“ řekne nakonec.\n„Nepřekvapilo by mě, kdyby se její lodě příště objevily u našich hranic,“ souhlasí Raffaele.\n„Sejde se s námi zítra Zlatá triáda?“\n„Ano.“ Raffaele pohlédne na prince. „Tamouranský dvůr\ntvrdí, že je jejich loEstvo stále oslabené po Adelinině posledním obléhání .Chtějí se s ní opět pokusit vyjednávat .“\nEnzo opatrně pohne prsty levé ruky a trhne sebou .„A co si o tom myslíš?“\n„Bude to ztráta času.“ Raffaele potřese hlavou. „Adelina odmítla jejich předchozí pokus bez sebemenšího zaváhání. Není o čem vyjednávat – copak jí dvůr může nabídnout něco, co by si nemohla prostě vzít silou?“\nZnovu je zahalí ticho, možná jediná odpověE na Raffaelovu otázku .Zatímco Raffaele pokračuje v obvazování Enzových paží, snaží se nevnímat vlny venku. Zvuk moře za oknem. Dvojice svíček jasně hořících ve tmě. Zaklepání na dveře.\nTa vzpomínka se vynoří zničehonic, hrubě se probourá zdí, kterou Raffaele vystavěl okolo svého srdce od Enzovy smrti a vzkříšení .Už neošetřuje princova zranění, ale stojí, čeká polekaný ve své ložnici ve Fortunině dvoře a dívá se ven na moře maskovaných lidí.\nZdálo se, jako by se na Raffaelův debut dostavilo celé město .Šlechtici a šlechtičny v róbách z tamouranského hedvábí zaplňovali sál, tváře zčásti zakryté barevnými polovičními maskami, a jejich smích se mísil s cinkotem sklenic a přešlapováním nohou ve střevících .Ostatní společníci procházejí mezi nimi, mlčenliví a ladní, a nabízejí nápoje a mražené hroznové víno v mísách.\nRaffaele stál ve středu místnosti, plachý mladík oděný a zkrášlený k naprosté dokonalosti, vlasy jako závoj tmavého saténu, zlatobílé roucho volně splývající po těle, oči barvy drahokamů zvýrazněné linkami z černého prášku hle\ndící na moře zvědavých dražitelů .Vzpomíná, jak se mu třásly ruce, jak je tiskl k sobě, aby je uklidnil .Naučili ho nejrůznější výrazy, které směl ukázat ve své tváři, tisíce jemných pohybů rtů, obočí, tváří a očí, bez ohledu na to, zda odrážely jeho skutečné emoce .V tomto okamžiku měl v obličeji výraz vyrovnaného klidu, nesmělosti a zdrženlivé radosti, tichý jako sníh, beze stopy po strachu, který cítil.\nChvílemi se zdálo, jako by se energie v místnosti posunula .Raffaele mechanicky obrátil hlavu tím směrem, nejistý tím, co cítil .Nejprve si myslel, že si s ním jen zahrává jeho mysl – dokud si neuvědomil, že se ta energie soustředí na neznámého mladíka procházejícího davem .Raffaele ho sledoval pohledem, fascinovaný silou, která jako by mu proudila v patách.\nDražba začala vysoko a šplhala čím dál výš .Částka stoupala tak rychle, až už Raffaele nedokázal čísla sledovat, obrazy a zvuky okolo něho mu začaly splývat .Ostatní společníci v obecenstvu si šeptali mezi sebou .Na žádné jiné aukci ještě neslyšel takový vodopád přebíjejících se částek a z té nové zkušenosti se mu rozbušilo srdce a roztřásly ruce. Za tolik peněz se mu nikdy nepodaří splnit očekávání vítěze.\nA pak, když už se počet přihazujících snížil na pouhou hrstku, zdvojnásobil mladý sluha ukrytý v davu nejvyšší nabídku.\nRaffaelův klidný výraz poprvé zakolísal a v davu to zašumělo .Madam znovu požádala o další nabídku, ale nikdo se neozval .Raffaele tam mlčky stál a snažil se ani nepohnout, zatímco sluha vyhrál aukci.\nToho večera Raffaele třesoucíma rukama zapálil několik\nsvíček a pak si sedl sám na kraj postele .Pokrývky měl hedvábné, protkané zlatou nití a krajkou, a ve vzduchu visela vůně nočních lilií .Minuty plynuly .Naslouchal, kdy se ozvou kroky blížící se k jeho ložnici, a opakoval si rady, které mu starší společníci dávali v průběhu let.\nPo době dlouhé jako věčnost uslyšel v chodbě venku zvuk, na který čekal .Okamžik nato zaznělo tiché zaklepání na dveře.\nBude to dobré, zašeptal Raffaele, aniž o tom byl sám přesvědčen .Vstal a promluvil nahlas .„Vstupte, prosím .“\nSlužka otevřela dveře .Za ní vstoupil do pokoje maskovaný mladý muž s ladnými pohyby zkušeného predátora. Dveře se za ním zavřely, právě když si začal sundávat masku z obličeje.\nRaffaele vytřeštil oči úžasem .Byl to ten samý neznámý, kterého si všiml v davu .Zahanbeně si uvědomil, že je ten mladík docela pohledný – tmavé kudrny stažené vzadu do culíku, dlouhé černé vlasy lemující oči se šarlatovými šmouhami v duhovkách .Energie, kterou Raffaele cítil během dražby, teE obklopovala toho neznámého ve vrstvách. Oheň. Plameny. Ctižádost. Raffaele se zarděl .Věděl, že by měl neznámého vybídnout, aby přistoupil blíž, aby se posadil na postel .Ale v tom okamžiku ho to ani nenapadlo .\nMladík pokročil kupředu .Když se zastavil před Raffaelem, založil ruce za zády a pokývl hlavou .Raffaele cítil, jak se energie znovu změnila, jak ho vábí, a neubránil se, aby neopětoval pohled neznámého .Raffaele se přinutil věnovat mladíkovi úsměv, který nacvičoval už léta.\nNeznámý promluvil jako první .„Všiml sis mě v davu,“\nřekl .„Viděl jsem, jak mě tvé oči sledovaly po místnosti . Proč?“\n„Asi mě k vám něco přitahovalo,“ odpověděl Raffaele, sklopil zrak a cítil, jak mu opět hoří tváře .„Jak se jmenujete, pane?“\n„Enzo Valenciano.“ Hlas neznámého byl tichý a hluboký, hedvábí halící ocel.\nRaffaele k němu opět zvedl zrak. Enzo Valenciano. Není to jméno toho zavrženého kenettranského prince? Až teE, ve slabém světle komnaty, si Raffaele uvědomil, že se chlapcovy vlasy lesknou odstínem rudé tak tmavým, že vypadaly jako černé .Cejch .\nBývalý korunní princ.\n„Vaše Výsosti?“ zašeptal Raffaele, tak vylekaný, že ho ani nenapadlo znovu se uklonit.\nMladý muž přikývl .„A obávám se, že nemám v úmyslu dnes v noci završit tvůj debut.“\nScéna se rozplyne se zaklepáním na dveře .Raffaele a Enzo k nim současně pohlédnou a Raffaele dlouze vydechne a zasune tu vzpomínku hluboko do paměti, zatímco uklízí obvazy .„Ano?“ zavolá .\n„Raffaele?“ odpoví bázlivý hlas .„To jsem já .“\nZasune ruce do rukávů .„PojE dál .“\nDveře se otevřou a dovnitř váhavě vstoupí Violetta .Její pohled se nejprve setká s Raffaelovým a pak přeskočí k Enzovi, který tam sedí s lokty na kolenou .„Nerada ruším,“ řekne .„Raffaele, dole na pobřeží se děje něco zvláštního . Napadlo mě, že bys to možná měl vidět.“\nRaffaele zasmušile naslouchá .Tak Violetta také vycítila\nněco zlověstného .Dnes večer se zdá být bledá, její olivová pleF je jako popelavá, plné rty má sevřené do úzké linky, vlasy ukryté pod tamouranským turbanem .Vyhledala Dýky se svou mocí už skoro před rokem, sama od sebe .Trvalo jí týden, než našla slova, kterými pověděla Raffaelovi, co se stalo mezi ní a její sestrou, a další týden, než je v slzách poprosila, aby našli způsob, jak Adelině pomoci .Od té doby se drží po Raffaelově boku, spolupracuje s ním, když zkouší její vazby a učí ji, jak soustředit svou schopnost vycítit energii ostatních .Je dobrá studentka .Fantastická studentka.\nTolik mu připomíná Adelinu .Kdyby to Raffaele sám sobě dovolil, mohl by si představovat, že se dívá na mladší verzi královny Vlnozemí, než se k němu obrátila zády .To pomyšlení ho pokaždé rozesmutnilo. To já mohu za to, co se z Adeliny stalo. Je to má vina, že je už příliš pozdě.\nRaffaele na Violettu kývne .„Za okamžik přijdu .Počkej na mě venku.“\nKdyž se Violetta vrátí do chodby, dokončí obvazování Enzových paží a vyčerpaně si promne zátylek .Takhle strávil už příliš mnoho nocí v řadě, týdny, které se protáhly v měsíce, v marné snaze vyléčit Enzovy rány .Ale pokaždé, když se začaly hojit, se zase znovu zhoršily .„Pokus se usnout,“ řekne mu Raffaele.\nEnzo neodpoví .Obličej má ztrhaný a bledý bolestí .Je tady a zároveň není.\nJak je to dlouho, co ho poprvé ztratili v aréně? Dva roky? Zdá se, že od chvíle, kdy Raffaele viděl svého prince naposledy skutečně naživu, kdy oheň v něm plál jasně a rudě, uplynula už celá věčnost .Nechce teE Enzovi způsobit další\nutrpení tím, že by mu prozradil, jak moc jeho přítomnost – zpola ve skutečném světě, zpola v Podsvětí – ubližuje těm, kteří ho milují .Místo toho dojde Raffaele ke dveřím a tiše vyjde ven.\nNoc je teplá, předzvěst léta ve Slunozemí, a v chodbě se stále drží denní teplo .Raffaele s Violettou mlčky kráčejí pod lucernami a procházejí světlem a stíny .U každých dveří cítí energii Dýk ubytovaných uvnitř .Michela, který se po Gemmině smrti uzavíral na celé dny v kuse do sebe, ztrácel se ve svých obrazech .Lucent, v jejíž komnatě je energie neklidná . Raffaele cítí, že je stále vzhůru, možná se dívá z okna své ložnice dolů na pobřeží .Lucentiny kosti jsou čím dál dutější a teE už neustále trpí bolestmi, takže je zatrpklá a popudlivá .Maeve se tam nějakou dobu zdržela, prosila Lucent, aby se s ní vrátila do Beldainu, dokonce se ji pokusila podplatit a rozkazovat jí, ale Lucent odmítla .Zůstane s Dýkami a bude bojovat po jejich boku až do posledního dechu .Po nějaké době byla Maeve nucena odvést své vojáky domů. Ale dopisy od beldainské královny stále přicházejí s dotazy na Lucentino zdraví .Někdy pošle i byliny a léky, ale zatím nic nezabralo .Raffaele ví, že nepomůže nic, protože Lucentinu nemoc způsobuje něco hluboko v její energii.\nPoslední komnata dříve patřila Leovi, plešatému chlapci s mocí otrávit protivníka, kterého Raffaele před časem naverboval k Dýkám .TeE je ta komnata prázdná .Leo před měsícem zemřel .Doktor Raffaelovi pověděl, že to způsobila přetrvávající infekce na plicích .Ale Raffaele přemýšlí o další možné příčině – že se Leovo tělo obrátilo proti němu samému a otrávilo ho zevnitř.\nJaká slabina se brzy projeví u něj?\n„Slyšela jsem o Adelinině nejnovějším úspěchu,“ řekne Violetta, když konečně dojdou ke schodišti vedoucímu ven z paláce.\nRaffaele pouze přikývne.\nVioletta na něho kradmo pohlédne .„Myslíš si...?“\nJak moc se snaží .Raffaele cítí, jak se jeho srdce natahuje k ní, touží ji utěšit, ale on ji může jen vzít za ruku a dočasně ji uklidnit zataháním za struny jejího srdce .Zavrtí hlavou .\n„Ale – slyšela jsem, že vyplácí občanům Dumoru štědré částky,“ řekne Violetta .„Je štědřejší, než by se dalo čekat . Třeba kdybychom našli způsob, jak...“\n„Jí se už nedá pomoci,“ řekne Raffaele tiše .Tu odpověE jí dal už mnohokrát .Není si zcela jistý, zda jí sám věří, ale nesnesl by vzbuzovat ve Violettě plané naděje .„Je mi líto . Musíme se soustředit na obranu Tamoury před Adelininým dalším tahem .Musíme se někde opevnit .“\nVioletta se ohlédne k pobřeží a přikývne .„Samozřejmě,“ řekne, jako by přesvědčovala sama sebe.\nNení jako ti ostatní .Má vazby na drahokamy, samozřejmě – se strachem, soucitem a radostí –, ale nemá žádné cejchy, které by stály za řeč .Její schopnost připravit ostatní o jejich energii ho zneklidňuje .A přesto se Raffaele nemůže ubránit pocitu jistého souznění, pramenícího z vědomí, že ionacítí svět okolo sebe.\nTé noci není vidět ani jeden ze tří měsíců; jen oblaka halící oblohu .Raffaele nabídne Violettě rámě, zatímco opatrně sestupují po kamenné cestě .V teplém větru je cítit energii bouře, z níž Raffaelovi naskočí husí kůže .Zatímco\nobcházejí okraj sídla, objeví se před nimi pobřeží, pruh bílé pěny tříštící se do bílého prostoru.\nTeE ucítí, co Violettu znepokojilo .Hned na pobřeží, kde je písek studený a mokrý, je ten pocit neuvěřitelně silný, jako by byly všechny struny na světě pevně napjaté .Vlny na něho šplíchaly cákance slané pěny .Noc je tak temná, že okolo sebe nemohou rozeznat žádné podrobnosti .Nedale- ko se tyčí mohutné útesy, nic víc než pouhé obrysy .Raffaele na ně hledí a cítí strach .Ve vzduchu visí štiplavý zápach .\n„Je tady smrt,“ zašeptá Violetta a ruka na Raffaelově paži se jí chvěje .Když na ni pohlédne, všimne si, že má v očích ztrápený výraz, stejný jako pokaždé, když mluví o Adelině.\nRaffaele se rozhlíží po obzoru .Ano, něco rozhodně není v pořádku, vzduch je nasycen nepřirozenou energií .Je jí tolik, že nepozná, odkud přichází .Jeho zrak spočine na tmavé skvrně v dálce .Chvilku na ni hledí .\nOblohu prořízne série blesků, klikatých stop vedoucích od mračen k hladině moře .Violetta sebou trhne, čeká na příchod hromu, ale žádný nezazní a z toho ticha se Raffaelovi zježí chloupky na zátylku .Nakonec, po celé věčnosti, otřese zemí hluboké dunění .Přejede pohledem k vlnám rozbíjejícím se o pobřeží a znovu jím spočine na černé siluetě útesu.\nBlesk zazáří znovu .Tentokrát na okamžik osvětlí pobřeží .Raffaele ucouvne před tím pohledem .\nTy černé obrysy vůbec nejsou útesy .Jsou to baliry, nejméně tucet, vyvržené na břeh a mrtvé.\nViolettě vylétnou ruce k ústům .Raffaele se chvilku nedo\nkáže pohnout .Mnoho námořníků vyprávělo příběhy o tom, kam baliry zmizí, než zemřou – někteří říkali, že plavou daleko do otevřeného oceánu, kde klesají níž a níž, až zmizí v hlubinách Podsvětí .Jiní tvrdili, že vyskočí z vody a letí výš a výš, dokud je nespolknou oblaka .Občas vyplavilo moře vybělené žebro .Ale nikdy neviděl mrtvou baliru na vlastní oči .Rozhodně ne takhle .\n„Nepřibližuj se k nim,“ pošeptá Raffaele Violettě .Pach ve vzduchu je ještě štiplavější, když dojde blíž .TeE už jasně poznává hnijící maso .Když přistoupí k první baliře, natáhne k ní ruku .Zaváhá a pak položí prsty zlehka na její tělo .\nZvíře sebou trhne .Je to mládě a není ještě mrtvé .\nRaffaelovi se sevře hrdlo a oči zalijí slzy .Ty tvory zabilo něco hrozného .Stále cítí tu jedovatou energii proudící jejich žilami, vnímá jejich slabost, zatímco se znovu chraplavě nadechne.\n„Raffaele,“ zavolá Violetta .Když se ohlédne přes rameno, uvidí ji, jak se brodí vlnami rozbíjejícími se o pláž .Lem šatů má promočený a chvěje se jako list. Zmiz odsud, chce ji Raffaele varovat.\n„Tohle mi připomíná Adelininu energii,“ řekne Violetta nakonec.\nRaffaele udělá jeden váhavý krok k oceánu a pak druhý. Jde dál, dokud se mu sandály nezaboří do mokrého písku. Ostře se nadechne.\nVoda je studená tak, jak ji ještě nikdy nezažil, studená jako smrt. Tisíce vláken ho tahají za nohy, když voda ustupuje, jako by každé mělo na sobě drobné háčky hledající nějakého živého tvora .Naskakuje mu z toho husí kůže\nstejně jako ze shnilého ovoce plného červů .Oceán je plný jedu, hluboký, temný a odporný .Pod hladinou kypí vrstva energie, která je zuřivá a děsivá, taková, jakou jednou cítil v Adelině .Pomyslí na to, jak byl Enzo toho večera duchem nepřítomen, na ten vzdálený pohled v jeho zpola živých očích .Na to, jak se zdál být přitahován k oceánu .Raffaele zavzpomíná na bouři, jež zuřila té noci, kdy přivedli Enza zpátky z hlubin moře, kde končil svět živých a začínal svět mrtvých.\nVedle něho stojí strnulá Violetta a vlny se jí rozbíjejí o nohy.\nRaffaele udělá ještě několik kroků do oceánu, až mu voda sahá do pasu .Studená voda ho ochromuje .Opět vzhlédne tam, kde zuří tichá bouře, a po tvářích mu začnou stékat slzy.\nVskutku, připomíná to Adelininu energii. Jako strac ha zuřivost. Je to energie z jiné říše, vlákna zpod povrchu země, z nesmrtelného světa, který neměl být nikdy narušen.\nNěco otravuje svět.\nI teE, po tolika desetiletích,\nse nebojím ničeho tolik jako otevřeného oceánu v noci,\ns temnotou rozkládající se kolem mě na všechny strany.\n– Deník Reda Harrakana, přeložila Bianca Bercetto\ncelý týden později mi v ráně na paži stále bolestivě\ntepe, když se příliš rychle pohnu .Zakrývá ji silná\nvrstva obvazů .Když zamířím dolů po rampě k estenzijskému přístavu, trhnu sebou a doufám, že se mi šrám znovu neotevřel.\nPřístav dnes naplňuje zápach hnijících ryb .Nakrčím nos, když nás vojáci vedou k řadě kočárů čekajících na náš příchod .Vedle mě kráčí Sergio s rukou neustále položenou na jílci meče .Nakloní se ke mně .„Vaše Veličenstvo,“ řekne . Ten titul mu vyklouzne z úst zcela přirozeně, jako bych se pro trůn narodila .„Moji muži zajali několik poddaných obviněných z pokusu proniknout branou do paláce .Jsou teE v Inkviziční věži, ale já bych raději neriskoval.“\nPohlédnu na něho .„A s čím jsou tak nespokojení?“\n„Vadí jim, že musejí odevzdat svou půdu cejchovaným. Vaše nové nařízení.“\n„A co s těmi zajatci hodláte udělat?“\nSergio pokrčí rameny .Přitáhne si plášF těsněji kolem ramen a dlouze se napije vody z čutory .„Co budeš chtít .Ty jsi královna.“\nNapadne mě, jestli mě vnímá jinak než Nočního krále Merroutasu .Ráda bych věřila, že mě Sergio respektuje více než jeho .Noční král byl slabý, nepřítel cejchovaných, opilec a hlupák .Platím Sergiovi mnohem víc, než mu platil on . Sergiovo brnění je zdobené zlatem, plášF upletený z toho nejlepšího, nejtěžšího hedvábí na světě, s vyšitými iniciálami výrobce.\nŠepoty se rozesmějí. Hlídej si záda, malá vlčice, říkají. Nepřátelé číhají na nečekaných místech.\nTvrdohlavě, ale marně jejich slova zaháním .Sergio mi zůstane věrný stejně jako Magiano .Už jsem jim dala všechno, co kdy mohli chtít.\nAle ty jimnemůžešdát všechno, co chtějí – vždycky budou chtít víc, než máš.\nPřipomenu si, abych si udělala další nápoj z bylin, jakmile se vrátím do paláce .V hlavě mi začíná bušit z jejich neustálého drmolení, které mi zní v hlavě celou cestu domů. „Nech je veřejně popravit,“ odpovím a snažím se přehlušit šepoty svým hlasem .„Pověsit, prosím .Víš, jaké pocity ve mně vyvolává upálení.“\nSergio jako obvykle ani nemrkne okem .Noční král mu nařizoval dělat mnohem horší věci .„Jako by se stalo, Vaše Veličenstvo.“ Počká, až nastoupím do kočáru, a pak skloní obličej k mému .„Až přijedeš do paláce, zastav se v kobkách,“ řekne.\n„Proč?“ zeptám se.\nSergiovi přelétne po tváři stín pochybností .„Žalářník mi vzkázal, že s Terenem není něco v pořádku.“\nPo zádech mi přeběhne mráz .Sergiovi se nikdy nelíbilo, že navštěvuji Terena v kobce – proto je tak překvapivé, že mi řekl, že bych tam teE měla zajít .Šepoty okamžitě přispěchají s absurdními myšlenkami. Chce, abys navštívila Terena, protože si přeje tvoji smrt. Všichni chtějí tvou smrt, Adelino, dokonce i přítel jako Sergio. Chce tě tam vylákat, aby ti Teren podřízl hrdlo.Zachechtají se a já jim na okamžik skutečně uvěřím .Zadržím dech a přinutím se myslet na něco jiného.\nAF se Terenovi stalo cokoliv, musí to být vážné, když Sergio chce, abych ho navštívila .To je všechno .\n„Pošlu kočáry zadní branou,“ řeknu.\n„A měla bys jet do paláce jinou cestou .Nějakou nenápadnější.“\nZamračím se .Nemám v úmyslu plížit se zadními uličkami jenom proto, že několik hlupáků napadlo zaútočit na mé brány .„Ne,“ odpovím .„Tohle jsme už probrali .Pojedu po hlavní cestě a lidé mě v mém kočáru uvidí. Nebude jim vládnout zbabělá královna.“\nSergio si podrážděně odfrkne, ale nehádá se .Jen se znovu ukloní .„Jak si přeješ .“ Pak odjede do čela průvodu .\nVyhlédnu z okénka v naději, že spatřím Magiana .Měl by jet za mnou, ale není tam .Dívám se dál, zatímco sebou můj kočár trhne kupředu a postupně necháme přístav za sebou.\nOde dne, kdy jsem vstoupila do Estenzie, uplynulo už několik měsíců .Je časné jaro, a jak jedeme, všimnu si nejprve povědomých věcí – květin v truhlících na oknech,\nvinné révy hustě obrůstající zdi domů v úzkých uličkách, mostů klenoucích se přes kanály plných lidí.\nPak postřehnu změny. Mé změny .Cejchovaní, kterým se už neříká malfetta, vlastní domy a obchody .Ostatní jim uhýbají z cesty, když procházejí davem .Vidím dva Inkvizitory, jak vlečou necejchovaného člověka přes náměstí, zatímco se brání a křičí .V jiné ulici obklopí skupinka cejchovaných dětí jedno necejchované a kamenují ho, až s křikem padne na zem .Inkvizitoři stojící opodál jim v tom nebrání a já také s nezájmem odvrátím zrak .Kolik kamenů hodili lidé na mě, když jsem byla dítě, kolik cejchovaných dětí upálili v ulicích? Je ironické vidět ty bíle oděné vojáky, kterých jsem se dříve tolik bála, jak teE poslouchají každý můj rozkaz.\nZahneme do vedlejší ulice a kočár se s trhnutím zastaví. Před námi slyším křičet skupinu lidí, jejichž hlasy se blíží ke kočáru .Protestující .Moje energie vzkypí .\nZvenčí k nám dolehne povědomý hlas .Hned nato něco se zaduněním dopadne na střechu kočáru .Vykloním se z okna a pohlédnu nahoru – právě když se jeden protestující rozběhne úzkou uličkou ke mně.\nOkamžitě se na střeše kočáru objeví Magianova hlava. Nemám tušení, jak se tam dostal, ale dojde mi, že to byl on, co tam přistálo .Vrhne na mě rychlý pohled a pak obrátí pozornost k davu .V jedné ruce sevře nůž a seskočí z kočáru přímo před prvního protestujícího, takže se postaví mezi mě a dav.\n„Myslím, že ses vydal špatným směrem,“ řekne mu Magiano a věnuje mu nebezpečný úsměv.\nProtestující při pohledu na Magianovu dýku na okamžik zaváhá .Potom přimhouří oči a ukáže na mě prstem .„Chce nás vyhladovět k smrti!“ křikne .„Tenhle démon, malfetto, falešná královna!“\nSoustředím svou pozornost na protestujícího a jeho hlas zakolísá při pohledu na mou tvář .Pak se na něho usměju, sáhnu po vláknech jeho energie a začnu je splétat.\nPálení na rukou a nohou, pocit, který se změní v oheň. Podíváš se dolů, a co vidíš? Pavouky, škorpiony, zrůdy s hubenýma nohama, které ti lezou a plazí se po celém těle. Je jic htolik, že už ani nevidíš kůži.\nMuž se podívá dolů na sebe .Otevře ústa v němém výkřiku a zapotácí se dozadu.\nValí se ti do úst a do očí. Sežerou tě zaživa, zevnitř.\n„A teE mi to zopakuj,“ řeknu, když konečně najde hlas a rozkřičí se .„Co jsi říkal?“\nMuž se zhroutí na zem .Jeho řev naplní vzduch .Ostatní protestující za ním strnou při pohledu na jeho svíjející se tělo .Splétám dál, znovu a znovu iluzi posiluji, dokud muž v mukách neomdlí .Pak se moji Inkvizitoři – vlající bílé pláště, tasené meče – sesypou na ostatní a srazí ty, které chytí, na zem .Před námi zahlédnu Sergiův těžký plášF a zachmuřený obličej, jak vztekle křičí rozkazy na své muže.\nTe= s ním můžeš skoncovat, ječí šepoty a pobízejí mě, abych pohlédla na muže, na něhož jsem zaútočila. No tak, udělej to, tolik to chceš. Škodolibě tančí vzduchem okolo mě a jejich hlasy se mísí do jednoho víru .Zavřu oči, jak se mi z toho hluku náhle zatočí hlava, a moje chvilková slabost jen zesílí jejich křik. Chceš to, ty víš, že to chceš. Paže mi\nzalije studený pot .Ne, je to příliš brzy po tom, co jsem zabíjela v Dumoru .Ode dne, kdy jsem vzala Dantovi život v té úzké uličce, jsem se naučila, že čím víc zabíjím, tím víc mé iluze rostou a vymykají se mé kontrole, zatímco se sytí silou hrůzy umírajícího .Vím, že kdybych teE vzala další život, celou noc bych se topila ve svých nočních můrách a bezmocně bych drápala do zdi svých vlastních iluzí.\nMěla jsem se řídit Sergiovým varováním.\n„Adelino,“ zavolá na mě Magiano .Stojí nad omdlelým mužem s dýkou v ruce a tázavě na mě hledí.\n„AF ho odtáhnou z ulice,“ přikážu .Můj hlas je slabý a chraptivý .„A odvedou ho do Inkviziční věže .“\nMagiano nezaváhá .Odtáhne protestujícího ke straně ulice, z cesty kočáru, a pak zamává rukou na dva nejbližší Inkvizitory .„Slyšeli jste královnu,“ zavolá .Když míjí mé okno, zaslechnu, jak zamumlá něco k jednomu z Inkvizitorů za mým kočárem .„Dávejte větší pozor na naši cestu,“ řekne, „nebo se postarám, abyste byli všichni souzeni za zradu.“\nCo když někteří z mých vlastních mužů začínají také polevovat v plnění svých povinností? Co když si přejí mou smrt? Obrátím se zády ke scéně venku, abych nedala najevo ani náznak nejistoty, která by je povzbudila.\n„Tak je to lepší,“ dolétne opět Magianův hlas zvenčí a okamžik nato proskočí Magiano oknem a posadí se vedle mě v kočáru .S sebou přinese vůni větru .„Nepamatuju si, že by k protestům docházelo tak často,“ dodá .Jeho tón je lehkovážný, ale já už vím, že takhle mluví, když mu něco dělá starosti.\nTisknu se bokem k němu a přistihnu se, že doufám, že\ntady se mnou zůstane po zbytek cesty .„Až dorazíme do paláce,“ řeknu tiše, „nech ty Inkvizitory předvést do věže k výslechu .Nechci ve své blízkosti krysu, která proti mně kuje pikle.“\nMagiano si mě pozorně prohlédne .„Nebude možné pochytat všechny krysy, má drahá,“ řekne .Jeho ruka přejede po mojí .„Dříve nebo později se jedna protáhne škvírou . Musíš být opatrnější.“\nTo je ale směšná rada. Třeba je ta krysa on. Šepoty se rozplynou v smíchu.\n„Už brzy,“ odpovím, „nebudeme muset používat násilí, abychom prosadili svou vůli .Lidem nakonec dojde, že cejchovaní jsou teE tady a že zůstanou u moci .Pak můžeme žít v míru.“\n„V míru,“ zopakuje Magiano stále tím lehkovážným tónem .Vyskočí nahoru a dřepne si na sedadlo .„No jistě .“\nZvednu na něho obočí .„Nikdo tě samozřejmě nenutí zůstávat tady, v mých službách .Můžeš přijít a odejít, jak je libo .Jsi přece Vyvolený .Největší z lidí .“\nMagiano se zamračí .„Ne,“ souhlasí .„Nikdo mě nenutí zůstat.“\nV jeho slovech je pohřbena další emoce .Začervenám se . Už se chystám něco dodat, ale on se zdvořile ukloní a znovu proskočí oknem .„ŠFastnou cestu, Vaše Veličenstvo,“ zavolá . „Budu v lázních smývat prach z cesty.“\nJsem v pokušení vystoupit z kočáru s ním a nechat ho, aby nás vzal do lázní oba – místo toho se však zhroutím zpátky na sedadlo .Cítím teE svírání v hrudi, kterého se musím zbavit .Vyhledám Magiana později, omluvím se mu,


Jana (39) z Příbrami je maminka samoživitelka z Příbrami. Osud si s ní poněkud zahrál. Když její tatínek spáchal sebevraždu, tak i s bratrem propadla zakázaným látkám a dluhům. Ven z problémů ji dostala láska. Ovšem zamilovala se do nepravého. Před násilnickým partnerem Janu varovala dokonce i jeho bývalá manželka. Teď se stará o dítě i o částečně invalidní maminku.


3D Realms před zrušením projektu pracovalo na hře z univerza Vetřelců – Doupě.cz\nFrederik Schreiber, viceprezident společnosti 3D Realms, na Twitteru odhalil, že studio spolu se Slipgate vedlo domluvy s 21st Century Fox o vývoji kooperační PvE akce pro čtyři hráče, založené na značce Vetřelece.\nHra se měla jmenovat Aliens: Hadley's Hope a byla ve fázi předprodukce, než Disney získalo Fox a projekt byl zrušen. Schreiber nyní sdílel i krátký náhled na potenciální obsah hry.\n"Hrstka kolonistů a mariňáků spolu bojuje o svůj život proti mimozemské královně, která je ochotná udělat cokoli, aby ochránila své vejce," píše se v příběhovém popisu. "Hráči se spojí, aby bojovali s mimozemskou královnou a jejím neúprosným rojem ochránců." Hra vyžaduje týmovou práci a taktiku, aby bylo možné dosáhnout postupu. Teprve poté, co hráč přežije několik úrovní, bude tým čelit mimozemské královně ve svém dobře střeženém doupěti."\nMůžeme soudit, že hra měla být zábavnou týmovou akcí, po zrušení projektu ale byla bohužel uložena k ledu. Místo toho jsme dostali neméně kvalitní hororový zážitek jménem Alien Isolation.\nTémata článku: Akce PC Xbox PlayStation Crucible Alien Isolation 3D Realms Zrušení Slipgate Reál Hadley's Hope Viceprezident Trhák Hope Univerzum Zrušení projektu Královna Vetřelec Aliens Century Disney Herní studio Twitter Stolní počítače na Heureka.cz


Kabinet Sylvy Horákové: února 2019\nFotky na stránkách ZŠ Palackého Moravská Třebová ZDE.\nTři má plátna jsou k vidění na výstavě Přehlídka 2019, kterou hostí Městské muzeum a galerie ve Svitavách. Mám tu čest viset v velmi dobré společnosti.\nFrantišek Bečka - Petr Bilina – Iveta Bouchalová\nVěra Coufalová - Horymír Dobřický – Lýdie Edlmanová\nPavel Fiala – Ivana Fialová - Marie Fikrová\nTaťána Gáliková - Vladimír Gracias – Marta Heptnerová\nIgor Holler - Sylva Horáková - Michal Karal\nMarek Kyncl - Václav Košňar – Jarmila Kováčová\nTomáš Krása - Bohumila Leinweberová - Karel Mácal\nLibuše Müllerová - Zuzana Mičková - Josef Moučka\nMiroslav Moučka - Danuše Navrátilová - Antonín Novák\nLibor Novák – Miroslav Opletal - Blanka Pavlišová\nOlga Poláková - Petr Popelka - Jiří Prudil\nZuzana Pustinová - Božena Rousová – Jiří Sehnal\nLea Sehnalová – Radovan Selinger - Jarmila Sopoušková\nMarkéta Sopoušková - Petr Steffan - Jitka Studénková\nRadomír Ševčík - Renata Šplíchalová - Pavel Štosek\nIrena Švecová - Iveta Švecová - Jana Trantírková\nVěra Vačkářová – Jana Vlčková - Jan Vostřel\nZa padesát let výstavou prošlo několik set výtvarníků, majících vztah k regionu Svitavska, Poličska, Litomyšlska a Moravskotřebovska. Ti měli v průběhu let možnost setkat se při besedách se známými osobnostmi výtvarného života - Olbramem Zoubkem, Radkem Pilařem, Jinřichem Hegrem a mnoha dalšími. Výstavě vždy předchází poradenský den, na němž výtvarníci mohou rozebrat svá díla s odborníky. Jak si vyřčené připomínky přeberou, je individuální. V průběhu let se tak mohli zájemci setkávat např. s teoretikem umění z Prahy Zdeňkem Čubrdou, s malíři a pedagogy výtvarné katedry PF z Hradce Králové Bořivojem Borovským a Petrem Kmoškem, s ak. malíři Jiřím Škopkem z Jaroměře či Vítem Boučkem z Pardubic. V letošním roce za výtvarníky do Svitav přijeli „malířští manželé“ Jiří a Vendula Látalovi a vybraná umělecká díla můžete shlédnout ve výstavních síních až do 10. března.\nZprava: Moře, Pole\nŠtítky: tvorba, výstava, za školou


Aquavisor® Telemetry SMS App — Vodní hospodářství\nBONNEL spustil novou mobilní aplikaci Aquavisor® pro domácí ČOV\nNová aplikace Aquavisor® je součástí firemní strategie pro malé čistírny odpadních vod a představuje výrobcům i široké veřejnosti rozsáhlé možnosti efektivního monitoringu těchto zařízení 24/7 kdekoliv pomocí chytrého telefonu.\nBONNEL TECHNOLOGIE je předním vývojovým centrem a výrobcem řídicích jednotek pro malé čistírny odpadních vod v Evropě. Aplikaci pro Android mobilní zařízení spustila firma na Google Play 3. března, v den narození vynálezce telefonu Alexandra Bella.\nIng. Jan Bonn, jednatel firmy, o aplikaci Aquavisor® říká: „Chceme našim partnerům – výrobcům ČOV na celém světě ukázat, jak získat kompletní přehled o jejich zařízení pomocí chytrého telefonu. Aplikace je naším prvním krokem k velké telemetrii ČOV, kterou představíme na nejvýznamnější akci naší branže, veletrhu IFAT od 14. do 18. května v německém Mnichově. Aquavisor® je součástí BONNEL koncepce „Smart Home“ (chytrý dům), do které jako puzzle zapadají chytrá řešení pro domácí čistírnu, chytré zamykací systémy pro okna a dveře.“\nBONNEL TECHNOLOGIE pomáhá měnit náhled na servis ČOV v souladu s trendy současnosti. Co Aquavisor® umí?\n• Monitoring jedné i více čistíren.\n• Lokace čistíren a jejich stavu na mapě pro efektivnější servis.\n• Organizace tzv. events, to znamená zpráv z řídicích jednotek.\n• Naplánování tzv. jobs, které má aplikace provést, třeba automatický dotaz na status vybraných ČOV.\n• Export dat o stavu ČOV.\nAplikace je určena výrobcům, servisním specialistům, ale také těm, kteří mají nebo plánují malou domácí čistírnu odpadních vod. Splňuje požadavky na monitoring ČOV podle výzvy Ministerstva životního prostředí ČR (Nové dotace MŽV).\nVíce informací je k dispozici na www.bonnel.eu\nVe svém chebském závodě BONNEL TECHNOLOGIE více než 25 let vyvíjí, testuje a vyrábí elektroniku a elektromechaniku pro domovní dveře a okna a elektronické řídicí systémy pro malé čistírny odpadních vod a příslušenství.


Areál obecního úřadu ONV\nIng. arch. Jan LAPČÍK, Ing. arch. Michal PEŠÁK\nProjekt 2012-2015, 2016-2017\nAreál Obecního úřadu v Ostrožské Nové Vsi tvoří 3 budovy (rekonstruované kino, novostavba úřadu, knihovna) propojené vnitroblokem v jeden funkční celek.\nRekonsruované kino slouží provozu úřadu a jako kulturní centrum obce. Přední nižší část tvoří přepážková hala prosvětlená stropním světlíkem s provozy pošty a části obecního úřadu. Zároveň hala slouží jako foyer pro víceúčelový sál v době konání kulturních a společenských akcí. Fasáda této části je obložena dřevěným horizontálním obkladem. Na foyer navazuje stupňovitý sál s ponecháním klasického členění na části jeviště a hlediště. Sál slouží jako víceúčelový. Zbylé prostory vyplňují zázemí účinkujících, toalety, technické místnosti. Hmota sálu a zadní části jsou omítnuty s barevným akcentem tektoniky objektu.\nNovostavba úřadu - dům je členěn na vyšší a nižší část. Vyšší, třípodlažní část do ulice Záhumení tvoří kanceláře a jednací místnost se zázemím a vertikálním propojením (schodiště a výtah). Střecha slouží jako vyhlídková terasa. Fasádu objektu tvoří obklad kamennými deskami s nepravidelně rozmístěnými okenními otvory. Zadní převýšenou jednopodlažní část vyplňuje obřadní síň se zázemím. Obřadní síň je přístupná z vnitrobloku. Tato část je omítnutá.\nHlavní vstup do obou objektů je zvýrazněn zavěšenou ocelovou markýzou, která slouží zároveň jako balkón úřadu. Ocelová konstrukce se skleněnnou pochozí podlahou vizuálně oba objekty propojuje a tvoří nástup do vnitrobloku.\nKnihovna je jednopodlažní objekt obrácený do ulice Dědina s omítnutou fasádou a se sedlovou střechou s keramickou pálenou krytinou. Budova pouze soudobými detaily zdůrazňuje svůj význam v rámci obce. Halový prostor s hlubokou dispozicí prosvětluje střešní světlík a vnitřní atrium. V zadní části je umístěn převýšený víceúčelový sál s fasádou s dřevěným horizontálním obkladem.\nZahrada propojuje všechny objekty v rámci vnitrobloku pomocí teras a dlážděných ramp.


Klaus: Neodejdu jako Zeman - iDNES.cz\nKlaus: Neodejdu jako Zeman\n20. dubna 2001 23:48, aktualizováno 23:48\nVáclav Klaus stojí v čele ODS na den přesně deset let. Považuje je za vesměs úspěšnou dobu, během níž se prý vůbec nezměnil: hájí stejné principy, bojuje se stejnými protivníky. Jedním z těch největších zůstává Václav Havel. Václav Klaus už není mužem, který rozbíjí mobilní telefony. Alespoň při rozhovoru tak nepůsobí. Mluví klidně a věcně. Jako vždy dokonale ustrojen, dokonale vyzbrojen. Přes jistou smířlivost však lze zahlédnout hlubokou trpkost, možná nenávist k lidem, kteří ho "zradili". Toto pravil Václav Klaus po deseti letech svého úspěchu.\nCo byste chtěl, aby bylo v roce 2101 v nějaké solidní encyklopedii pod heslem ODS a Václav Klaus?\nTakhle veliké ambice opravdu nemám. Na druhé straně si myslím, že založení ODS bylo průlomem v dosavadní historii naší země: poprvé vznikla pravicová strana občanského typu. Měli jsme různé pravice, ale žádná z nich nebyla občanskou pravicí a žádná z nich nebyla v uvozovkách stranou lidovou, ve smyslu masovou, ne exkluzivní, ne elitářskou, ne profesní. To je průlom, který zde zůstane. To si troufám říci, že tam napsáno bude.\nBude tam také napsáno Klaus, nejdéle sloužící předseda?\nNepochybně deset let řídit politickou stranu je velký rekord. Nevím, jestli bude někdy překonán. Nevztahoval bych to na svou výlučnost, ale na to, že jsme ve zvláštní roli - strana se zrodila v nové době. Ty doby už pak budou podstatně kratší než deset let. To tam asi zůstane.\nChystáte odchod á la Zeman?\nUrčitě nezůstanu věčným předsedou ODS a nebudu se šourat o holi na kongresy. Ale že bych zase naopak plánoval svůj odchod, že bych to měl nalinkováno jako Zeman, kterému ostatně nevěřím ani slovo, tak to neplánuji.\nTakže otázka na vaše případné nástupce je zatím zbytečná.\nTi si o to musí říct sami.\nMyslíte si, že ODS je pro zemi přínosem?\nJsem stoprocentně přesvědčen, že ano. Kdyby tady nebyla, tak by si ji tato země musela vymyslet, vydupat ze země. ODS nebyla žádným umělým útvorem, byla logickým vyústěním celého vývoje polistopadové demokracie. Přes všechny výkyvy je stranou s nejstabilnější politickou podporou.\nTudíž stranou úspěšnou?\nPodpora voličů je větší míra úspěchu než nadpisy článku v tom či onom deníku. To, co děláme, děláme spíše pro voliče než pro politické komentátory. Když trošku necháme spadnout ten rozvířený prach, který je dnes a denně rozviřován virtuální realitou médií - to neříkám kriticky, taková jsou média - tak jsem stoprocentně přesvědčen, že úspěchy celé naší země v desetiletém období a role ODS v nich by zřetelně a důrazně převažovaly nad vším, co bych nazval neúspěchem.\nCo říkáte situaci, v jaké je dnes ODS? Tři roky opoziční smlouvy. Vláda, která díky ní existuje, říká, že vyvedla zemi z krize. A teď stojíte před dalšími volbami, ve kterých se odehraje střet s ČSSD.\nJe velkým zkreslením hodnotit éru posledních tří let jako éru opoziční smlouvy. Volby roku 1998 zcela logicky v daném rozložení sil nechaly zvítězit sociální demokracii. Ty volby nemohly dopadnout jinak. Bohužel se nestaly řešením situace a okamžitě po volbách nastala nová politická krize, kterou bylo třeba vyřešit. Dvě středové politické strany se rozhodly, že ji nevyřeší, že si "vysedí" jiné nestandardní řešení za pomoci prezidenta republiky. V tu chvíli ODS nezbylo nic jiného než převzít iniciativu, přijmout jistý podíl spoluodpovědnosti, přijmout roli opozice, ale současně umožnit existenci menšinové vlády. Nic více, nic méně se nestalo. Tři roky se démonizovaným způsobem diskutuje o boji s opoziční smlouvou. Tak to není. To je boj s ODS a s Václavem Klausem.\nRádi bychom se drželi vašeho přirovnání o zvířeném prachu. Nechme jej teď sednout. ODS platí jistou daň za řešení této situace. Ta daň je za prvé v obrazu strany: prohlašuje se za pravicovou a drží u moci levicovou vládu, kterou velmi ostře kritizuje. Za druhé: vláda je na vzestupu. Co Zeman slíbil v roce 1998, splnil, a připravil tak sociální demokracii velmi dobré volební podmínky. Takže jako by se opoziční smlouva obracela proti ODS.\nMyslím, že to je přesně opačně. Ano, věděli jsme, že zvolené řešení má svůj rub a líc. Jiné řešení nebylo a plusy a minusy jsou evidentně ve prospěch plusů. Pro zemi jako celek, a v tomto smyslu i pro ODS. Použil jste termín "držíme u moci". Je to známá otázka, jestli sklenice je z půlky plná nebo z půlky prázdná. Já bych mohl parafrázovat opačným slovem: my to necítíme, že ji držíme u moci. My to interpretujeme úplně jinak: držíme ji na uzdě. To je skoro na nadpis článku.\nKůň běží jak chce, a vy ho prý držíte na uzdě...\nTo není pravda. Kůň reaguje na toho, kdo drží uzdu. My jsme opravdu přesvědčeni, že se nám podařilo největší excesy toho, s čím socialisté přicházeli do vlády, udržet na úrovni pro tuto zemi přijatelnou. A ty, které se nám nepodařilo udržet na uzdě, tak ty prosadila sociální demokracie jen a jedině díky lidovcům, ne díky nám.\nŘíkáte sice, že vládu držíte na uzdě, ale ona prostě říká, že je úspěšná. Je na vzestupu.\nOdlišil bych, zda vláda či země je na vzestupu. Mluvíme-li o zemi, tak trvám na tom, že ta země je veleještěrem, vedle kterého stojí človíček, vláda, a ovlivňuje ho velmi, velmi málo. Když vláda řekne, že ten veleještěr chce ráno k řece pít, a postaví se před něj a chytne ho za vodítko a jde před ním směrem k řece, tak se může tvářit, že ho k té řece dovedla. Ale on by tam došel sám bez ní. K tomu, co připsat za klad vládě vzhledem k celkovému vývoji země, jsem opravdu skeptičtější než Miloš Zeman.\nPodívejme se zpátky: co udělala ODS pro zemi nejlepšího?\nNechci si přisvojovat žádné zásluhy, protože se na nich podíleli i jiní. Co se podařilo, pokusil bych se charakterizovat zhruba takto. Podařilo se zásadním způsobem nastartovat hluboký transformační proces na základě jasného konceptu svobody a parlamentní demokracie a tržní ekonomiku. Za druhé: rozbitím Občanského fóra a založením ODS se nám podařilo udělat definitivní přesmyčku od systému nepolitické politiky, založené na hnutích, fórech, aliancích, frontách, do systému politických stran. Kdybychom my tento nemilosrdný řez neudělali, nebylo by to a také by to nedonutilo ostatní, aby se definovali stejným způsobem. Třetí věc neříkám s žádnou velikánskou radostí, ale myslím, že jsme to byli my, komu se podařilo provést bezbolestný, hladký, přátelský rozvod se Slovenskem. Ač jsme to v žádném případě nechtěli. To byly ty tři velikánské věci. Kdybych šel dál, už bych šel do dalších pater.\nA z opačného konce: vaše největší omyly?\nNemyslím si, že bylo možné některé ze zásadních transformačních kroků udělat úplně jinak nebo si zvolit jiné. V každém z těchto kroků je tisíc jednotlivostí, které bych byl velmi rád, kdyby byly udělány jinak. A zdráhám se použít slovo chyba, většina z nich byla nedoceněním nějakého vývoje, nemožností zareagovat tak rychle, protože máme pomalý parlamentní proces, velmi složitou situaci politickou, ekonomickou, sociální, která vynucovala v té či oné chvíli jiné ohledy. Někdy člověk neměl dostatek politické síly, aby ten či onen krok prosadil. V těchto jednotlivostech si dovedu představit, že kdybych to hřiště nalajnoval znovu, že by se celá řada věcí mohla udělat jinak.\nCo se podle vás nemělo stát v politice ODS? Dejme tomu, že jste na někoho měli být tvrdší, na někoho měkčí?\nÚvaha, jestli jsme mohli být tvrdší na naše koaliční partnery ve vládě v první polovině devadesátých let? Za prvé: myslím, že jsme se chovali tak, jak jsme se chovat mohli. Víte, že ta vláda byla založena na velmi křehkém vztahu tří politických stran a já nebyl ten, kdo křehký vztah nejvíc narušoval. Události kolem rozpadu původní ODS a odchodu části členské základny do Unie svobody považuji za nevyhnutelný jev. Na povrch se dostalo to, co ve straně už jistou dobu doutnalo a co nemohlo dopadnout jinak. Od poloviny roku 1996 se uvnitř ODS začala formovat jiná politická skupina, s jinými ambicemi. Nevím, jestli jsme to mohli nějakou chytřejší nebo rozumnější politikou změnit, aniž bychom zradili své postoje. Nevím.\nTou rozbuškou tehdy byly finanční problémy ODS.\nNevím, jestli je to pravda. Bylo to vnější rozbuškou, ale myslím, že to je démonizovaná věc. Všechny strany měly problém s tím, jak se naučit řádnému hospodaření. Jedině v ODS to nabylo zdémonizovaných, téměř obludných rozměrů. Není k tomu co jiného říci. Doufám jenom v jednu věc: že od té doby si každá politická strana dává absolutní pozor, aby nesáhla o milimetřík v tom či onom směru vedle. Kdybych se na to díval trošku sebemrskačským způsobem, tak bych řekl, že v tomto smyslu to paradoxně tuto situaci jednou provždy vyřešilo. Ale že se stala obětí právě ODS, to už je věc úplně jiná.\nNedávno soud konstatoval, že podvod se v ODS stal, jen se nenašel viník. A podvod přece není nějaké: "učíme se".\nJá k tomu nic nového nemám. Pouštěl bych se do stejné debaty potisící.\nKoncem roku 1997 odešli z ODS lidé, kteří ji zakládali: Zieleniec, Ruml, Stráský a další. Myslíte, že se od roku 1991 změnili oni, nebo vy? Já si myslím, že u mě k žádné změně nedošlo. Za druhé: jmenujete-li zrovna tato tři jména, nevím, jestli jsou nejvhodnější. O Josefu Zieleniecovi bych rozhodně řekl ano, byl jedním ze zakladatelů. O pánech Stráském a Rumlovi to v žádném případě říci nemohu. Ti nebyli žádnými zakladateli ODS, nebyli jejími duchovními vůdci, ani jeden z nich nebyl skutečným ódéesákem. Stráský, to je prototyp sociálního demokrata. A Jan Ruml s pravicí neměl společného nikdy nic.\nAle o Rumlovi jste dlouhou dobu říkal, že je nedílnou součástí ODS, měl v ní výsadní postavení. Takže jeho odchod pro vás musel znamenat, že se něco změnilo.\nVstup Jana Rumla do ODS rok po jejím založení a mé akceptování jeho role byl chladný, vypočítavý kalkul. Z obou stran. My jsme byli v situaci, kdy se od nás veškerá exdisidentská fronta odvracela, a jednu výraznou disidentskou postavu jsme v ODS moc potřebovali. Proto jsme ho vzali do vlády. Neméně chladný kalkul to byl od Jana Rumla, který chtěl být ministrem vnitra, a žádná jiná politická strana mu to v té chvíli nemohla garantovat.\nVraťme se k Josefu Zieleniecovi. To bylo do jisté míry vaše alter ego. Člověk, který vás podporoval, souzněli jste. A teď se ta roztržka zdá naprosto zásadní. Tam musela nastat změna buď názorová, nebo spíš lidská.\nO lidské stránce Josefa Zieleniece se opravdu vyjadřovat nehodlám. Slovo roztržka… nevím. Já s Josefem Zieleniecem dneska v žádné roztržce nejsem. Soukromě jsem s ním diskutoval naposledy středeční noc před jeho rezignací na funkci ministra zahraničních věcí v říjnu 1997. Od té doby jsem s ním nepromluvil jedno jediné slovo. Takže s ním v žádné roztržce nejsem. Já ho vůbec neznám a nevidím. Myslím, že jeho odklon někam jinam byl odklonem osobním, odklonem motivovaným neuvěřitelnou lidskou ambiciózností a ješitností, která je v jeho případě téměř absolutní. Myslím, že v jisté chvíli sám pro sebe přijal myšlenku své budoucí obrovské role a kariéry v zemi a začal ji cíleným způsobem budovat.\nMyslíte, že byl neuvěřitelně ješitným a ambiciózním i v době, kdy jste spolu zakládali ODS, nebo se jím stal v průběhu těch čtyř pěti let?\nNa jeho charakterových vlastnostech se určitě nic nezměnilo, ale myslím, že v jisté chvíli udělal přesmyčku, protože ty ambice v něm vzrostly.\nByli vašimi hlavními soupeři před deseti lety jiní politici než dnes?\nNe. Jsou stejní. Mluvíme-li o hlavních soupeřích, tak už tehdy tam byl zejména Václav Havel, Miloš Zeman. Byl tam Pavel Rychetský. To je pořád stejné.\nAle to, že je mezi nimi i prezident, jste však veřejnosti neříkali.\nTroufal bych si říci, že boj o charakter naší země po listopadu 1989 do dneška je nepochybně v jistém slova smyslu možné symbolicky převést na spor Václava Havla a Václava Klause. Ani jeden z nás za to desetiletí nebojoval s komunismem, ale bojoval s koncepcí toho druhého. To přiznávám naprosto jasně.\nAutoři: MF DNES , JIŘÍ KUBÍK, MARTIN KOMÁREK\nTémata: Občanské fórum, pravice, Slovensko, ČSSD, Daňové podvody, Jan Ruml, Komunismus, Miloš Zeman, ODS, Pavel Rychetský, Václav Havel, Václav Klaus, virtuální\nUráží to rozum, říká Klaus ke kauze odhozený mobil\nPředseda Poslanecké sněmovny Václav Klaus by se měl podle státního zastupitelství zodpovídat z přestupku proti...\nKlaus, Havel a Lenin zastavovali dopravu\nPřes pět hodin trvalo stohlavému masopustnímu průvodu než obešel všechny domy ve Volči, menší obci ležící mezi...\nKlaus a Pithart na usmířenou poobědvali\nPo středeční omluvě Václava Klause Petru Pithartovi za to, že označil jeho misi na Kubu za bezvýslednou, vyvrcholilo...\nNejčastějším terčem vtipů se stali Zeman a Klaus\nAutoři kreslených vtipů nejčtenějších českých deníků se loni nejvíce strefovali do předsedů dvou nejsilnějších stran -...\nWebové stránky Václava Klause se otřásají v základech. Za několik dní sem poslaly desítky lidí svou reakci na dění v...


Papírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 120108\nLARI CZ / Katalog / Osobní hygiena / Papírové ručníky skládané / Papírový ručník ZZ, C, V / Papírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 - 1krt\nPapírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 - 1krt\nČíslo výrobku: 120108\nBalení obsahuje: 20x250ks\n595,00 Kč bez DPH / krt\n719,95 Kč s DPH / krt\npapírové ručníky skládané Tork Singlefold v kvalitě Universal, 5000ks, 23x23cm Další informace...\nInformace produktu Papírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 - 1krt\nPoužívání papírových ručníků Tork je rychlá, efektivní, spolehlivá a ekonomická cesta, jak zlepšit hygienu rukou. Široká nabídka papírových ručníků zahrnuje větší ručníky s velkou absorpcí, které snižují objem odpadu a dělají z mytí rukou příjemný zážitek, navíc rychlý a efektivní. Zásobníky dávkují v jeden okamžik vždy jen jeden ručník, tím se redukuje spotřeba a i náklady na údržbu a doplňování zásobníků jsou nižší. To znamená, že používání papírových ručníků Tork znamená nízké náklady na používání. S papírovými ručníky Tork je jeden ručník dostačující. Jeden ručník v daný okamžik: snížená spotřeba, zlepšená hygiena. Dobré funkční parametry. Ekonomická varianta.\npapírové ručníky skládané Tork Singlefold v kvalitě Universal, 5000ks, 23x23cm\nPoložit prodejci otázku k produktu Papírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 - 1krt\nNastavit hlídacího psa k produktu Papírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 - 1krt\nSoučasná cena:595,00 Kč bez DPH\nSouvisející zboží k produktu Papírové ručníky skládané Tork Singlefold bílé 1vr. H3 - 1krt\n1 063,59 Kč s DPH


Halo 5 přidává mikrotransakce, prodává balíček REQ za 25 dolarů – Doupě.cz\nJiž od začátku mělo Halo 5 bonusy pro ty, kteří připlatili pár kaček navíc. Začalo to balíčkem REQ, soustředícím se na mód Warzone, který bylo možné získat v limitovaných edicích hry či si ho dodatečně dokoupit. Nyní přichází nový balík REQ, který se zaměřuje spíše na mód Arena a bude se prodávat od 16. února za 25 dolarů.\nJeho uplatňování je dost podobné balíku Warzone. Svůj balíček REQ karet budete dostávat dvakrát týdně po dobu sedmi týdnů, bude to tedy celkem 14 balíčků. Počítejte ale pouze s kosmetickými vylepšeními, tedy s různými druhy zbrojí, hledí či skinů zbraní. Můžete také počítat s tím, že mnoho získaných předmětů bude patřit k těm nejraritnějším.\nJaké předměty budete dostávat je pak celkem náhodné. Jedinou jistotou je, že každý, kdo si balíček koupí, dostane Mark V Alpha set, tedy zbroj Master Chiefa z původního Halo: Combat Evolved. Nový balík REQ bude moci být koupen pouze jednou pro účet.\nTémata článku: Xbox One Komentář Akce Halo: Reach Dolar Pro Haló Master Chief Balíček Chief Získaný předmět Mikrotransakce


Alfa Romeo Stelvio a rekord Nürburgringu – nevodí nás někdo za nos? | Novinky | Autíčkář.cz\n03. října 2017, 15:27 11 komentářů Dominik Valášek Novinky\nJe to pár dní zpátky, co se Stelvio Quadrifoglio stalo nejrychlejším SUV Severní smyčky. Jenže taky je dost možné, že čas 7:51.7 není úplně legitimní.\nHoši ze serveru Bridge to Gantry objevili pár jistých nesrovnalostí na záznamu, který Alfa Romeo oficiálně vydala. Video je totiž zabíráno z více kamer ve voze, přičemž obraz z nich se v průběhu jízdy různě střídá. A světe div se, mezi střihy se tu a tam něco příhodně ztratilo a něco naopak objevilo víckrát.\nAbyste si nesrovnalostí všimli sami od sebe, musíte mít Nürburgring načtený tam i pozpátku. Naštěstí takoví nadšenci na Bridge to Gantry jsou a tak odhalili hned tři boty, které značně podkopávají důvěryhodnost videa.\nTak zaprvé je tu podivná situace hned na začátku, kdy auto projíždí jednou částí trati dvakrát a tím jsou na video přidány tři sekundy. Dost možná proto, aby následující střihy nepůsobily tak podezřele.\nTěsně před časem jedné minuty projíždí auto zatáčku Hocheinchen, když v tu chvíli je během střihu „teleportováno“ na most Qiddelbacher Höhe. Během střihu je dokonce i slyšet změna tónu motoru, který měl před a po střihu různé otáčky. Jako důkaz je přiloženo i následující video, kde je stejný úsek porovnán v podání Alfy a v podání Porsche 911 GT2 RS. To zajelo před pár dny Ring pod sedm minut, ale Alfa je na stejném úseku výrazně rychlejší a celkově tento střih ušetřil přibližně 4 sekundy.\nDalší pofidérní střih se odehraje před dosažením třech a půl minut videa. Za zatáčkou Ex-Mühle se kamera opět změní a auto urazí nereálně dlouhou vzdálenost během necelé vteřiny. Opět se zde nachází i porovnání s jízdou Porsche a opět je v něm Alfa rychlejší. Tentokrát letí ve vzduchu přibližně 5 sekund.\nCelkově tedy chybí přibližně 7 sekund záběru, o které by mohl (ale nemusel) být ochuzen i výsledný čas. Pokud je tomu doopravdy tak, potom je Stelvio Quadrifoglio na hranici 7:59 a tedy prakticky stejně rychlé, jako Porsche Cayenne Turbo S.\nVyvstává samozřejmě otázka, jak je to ve skutečnosti. Na jednu stranu se může jednat jen o nedokonale sestříhané video, které však nemá s výsledným časem co dělat. Na stranu druhou je ale možné, že nás Alfa skutečně tahá za fusekli a považuje rekordní čas na Nürburgringu za tolik zásadní, aby kvůli němu falšovala videozáznam a dělala ze Stelvia rychlejší auto, než skutečně je. Popravdě doufáme, že se italská automobilka k celé situaci nějak vyjádří.\n03. října 2017, 17:55\nale fuj! Tady taky? Já myslel že bulvár tady nemáme zapotřebí. Nebo snad někdo věří tomu že se ty tabulky dělají podle videa z youtube?\n03. října 2017, 18:56\nSouhlas, taky mi prijde divny delat zavery podle videa...\n03. října 2017, 20:49\nJá spíše na tomhle nerozumím jedné věci - šílenství kvůli časům na okruhu. Chápal bych tento přístup u aut, která jsou na takovéto hrátky stavěné...ale SUV? Nejsem si jistý, zda-li je nutno dělat kvůli jednomu okruhu takovéto...podvody.\n03. října 2017, 21:05\nPodepisuji. Kdo si koupi SUV, aby drtil okruhy?\n03. října 2017, 23:48\nNajdou se i tací, co si myslí, že answer is always suv. Proto vznikají věci jako x6M a další nesmyslnosti.\n03. října 2017, 23:46\nTatra Phoenix v Zeleném pekle již brzy;)\n04. října 2017, 10:26\nÚprimne je mi to jedno. Niektoré automobilky sú schopné kvôli časom na ringu snáď všetkého, takže by som nebol prekvapený. Ale v prípade SUV je čas na ringu to posledné, načo by som myslel...\n04. října 2017, 21:50\njen pro info...Dave Lomas (auto článku na Bridge to Gantry) je stejný ocas, co psal tento článek předtím, než Alfa zveřejnila ofic. video se zajetým rekordem. http://www.bridgetogantry.com/blog-why-the-alfa-7m39s-laptime-is-pr-bull/\n05. října 2017, 09:41\nJo no, taky si rikam, ze asi malokterej majitel SUV to vytahne na okruh. Ja jen doufam, ze zase casem tahle moda oteklych aut zase skonci, a ty vsemozny "crossovery" apod pomalu vymizi... Proti velke casti dnesni produkce me prijde I Fiat Multipla pekny auto\n05. října 2017, 12:14


Si Ťin-pching za budování společenských věd s čínskými rysy - Sinopsis\nV březnu tohoto roku zahájil Si Ťin-pching osobně návštěvou agentury Nová Čína (Sin-chua, Xinhua) kampaň za ideologickou čistotu čínských médií; ta se podle něj musí napříště “jmenovat Strana” (sing Tang). Nyní spouští další podobnou kampaň, tentokrát za “vybudování filozofických a společenských věd s čínskými rysy” (构建中国特色哲学社会科学). Čínská akademie společenských věd (CASS, 中国社会科学院) vzápětí reagovala oznámením, že napříště se budou všechny dizertace a vědecké práce nutné k udělení vědeckých titulů “posuzovat z ideologického hlediska”.\nPodle čínského tisku vystoupil 17. května 2016 prezident a generální tajemník Strany Si Ťin-pching s významným projevem na pracovní konferenci k otázkám filozofie a společenských věd konané v Pekingu. Zdůraznil zde, že filozofie a společenské vědy se musí propojit s velkolepou praxí socialismu s čínskými specifickými rysy a urychleně vybudovat filozofii a společenské vědy s čínskými rysy. Média z jeho projevu zdůrazňují především následující Si Ťin-pchingův názor:\n„Země, která nemá rozvinuté přírodní vědy, nemůže stanout v přední linii světa, a stejně tak v přední linii nemůže stát, který nemá bohatě rozvinutou filozofii a společenské vědy. Filozofie a společenské vědy mají důležité a nezastupitelné místo v procesu upevňování a rozvoje socialismu s čínskými specifickými rysy a hrají důležitou a nezastupitelnou roli a za tím účelem musí urychlit vybudování společenských věd s čínskými specifickými rysy.“\nSoučástí projevu, jehož shrnutí, včetně videozáznamu bylo zveřejněno stránkách agentury Sin-chua, byl také požadavek „posílit a zlepšit řídící práci Strany v oblasti filozofie a společenských věd“.\nTéma „národní vědy“, podle vyjádření účastníků konference založené na principech marxismu-leninismu propojených s blíže neurčenými čínskými tradicemi, diskutovali přítomní zástupci řady prestižních univerzit a výzkumných ústavů. Podle agentury Sin-chua hovořili o tom, jak specifickou národní vědu co nejlépe rozvinout nejen na poli filozofie, ale i v ekonomii, teorii vědeckého socialismu, historie, politologie, literárních studií, práva, marxistické teorie a „vojenské teorie“.\nO čtyři dny později uveřejnil časopis Čchiou-š´ (teoretická platforma KS Číny) článek, který rozvíjí Si Ťin-pchingův projev a volá po tom, aby se „vedoucí funkcionáři stali realizátory filozofie a společenských věd“. Zprávu následně převzaly stránky Čínské akademie společenských věd a dalších institucí, které se zároveň přihlásili k této nové iniciativě směřující k ideologické jednotě v čínském akademickém prostředí.\nKonkrétní náplň dodala Si Ťin-pchingově požadavku na “společenské vědy s čínskými rysy” hned druhý den po jeho projevu (18.5.2016) Čínská akademie společenských věd vyhláškou, že napříště se budou všechny vědecké práce pro udělení vědeckého titulu posuzovat z ideologického hlediska. Vyhláška, původně citovaná v čínském vysílání Radio France Internationale, koluje po čínských sociálních sítích. Ze čtyř formálních kritérií připojených k vyhlášce vyplývá, že ideologická způsobilost vědeckých prací bude posuzována hlavně podle míry podpory oficiální stranické politice.\nKampaň za zglajchšaltování společenských věd je jen poslední v dlouhé řadě Si Ťin-pchingových opatření k přísnější a důslednější kontrole nejrůznějších aspektů života čínské společnosti. Představuje také další přitvrzení v dříve relativně svobodnějším akademickém prostředí. Zhoršující se poměry v čínském akademickém prostředí, a zejména ve společenských vědách vedou podle zpráv v zahraničním tisku k rostoucí emigraci čínských vědců do zahraničí.\nV článku s výmluvným názvem “No country for academics: Chinese crackdown forces intellectuals abroad” popisuje britský Guardian tuto vlnu akademické emigrace:\nJerry Cohen, dlouholetý expert na Čínu, který pomáhá některým z těchto nově příchozích čínských učenců, zaznamenal v podlením roce výrazný nárůst těchto případů.\n“Ještě před dvanácti měsíci představovaly čínské univerzity relativní ostrovy svobody”, říká (Jerry) Cohen, který se věnuje studiu Číny po víc jak šest desetiletí.\nTeď se věnuje mnohem větší pozornost tomu, co člověk učí, jaké materiály používá, co říká ve třídě, co píše a co publikuje, s kým vším je v kontaktu, odkud mu chodí podpora. Myslím, že mnoho lidí propadá deziluzi a říkají si, že pro ně bude lepší přečkat aspoň na pár let Si Ťin-pchingovu bouři v zahraničí.\nCohenova slova dokládá příklad profesora marxismu-leninismu Čang Jing-kchaje z Wuchanské univerzity, který v posledních dnech koluje po čínské blogosféře. Profesor Čang charakterizoval v přednášce o marxistické teorii nadhodnoty současný čínský systém jako “papalášský kapitalismus” (贵权资本主义; tento termín se někdy rovněž požívá jako čínský ekvivalent pro anglický výraz „crony capitalism“), načež byl okamžitě suspendován; nakonec vyvázl po sebekritice s důtkou.\nJiní akademici dopadli hůře. Guardian cituje prominentními právníka a bývalého profesora na pekingské Univerzitě politických a právních věd Teng Piaa, který se nakonec musel i s rodinou uchýlit do emigrace:\n“Situace se začala rychle zhoršovat po nástupu Si Ťin-pchinga”, říká ve své kanceláři na Newyorské univerzitě, kde nyní působí jako vědecký pracovník. “Prezident Si snížil práh pro posílání lidí do vězení, a zavedl politiku nulové tolerance k lidským právům.”\nPřitom by se mohlo zdát, že čínský akademický svět má před sebou zásadnější problémy než budování čínských rysů a idelogickou čistotu. Podle zajímavého článku na uznávaném serveru The Diplomat stoupá v Číně počet falešných a podvodných univerzit:\nVe společném projektu s vyhledávačem Paj-tu publikoval čínský server pro vysoké školství sdaxue.com “Pátý seznam falešných univerzit v čínském vysokoškolském systému“, na němž odhaluje továrny na akademické tituly z celé Číny. Seznam se pravidelně updatuje od roku 2013; letos na něm přibylo 73 podvodných institucí, čímž stoupl jejich celkový počet na 401.\nV této souvislosti je třeba připomenout skutečnost, že v záplavě dokumentů podpesaných kolem Si Ťin-pchingovy návštěvy v Praze figuruje také „projekt“ vzájemného uznávání vysokoškolských titulů.


Veronika Vieweghová: Domácí vzdělávání – je to dobrá cesta?, 3.11. od 10:00, FZŠ Barrandov II, Praha - Ticketweb.cz\nVeronika Vieweghová: Domácí vzdělávání – je to dobrá cesta?, 3.11. od 10:00, FZŠ Barrandov II, Praha\n3. 11. 2018 @ 10:00 - 13:00\tFZŠ Barrandov II, Praha\n« Yzomandias x Nik Tendo x Decky, 2.11. od 21:00, Mexx club, Telč\nRodinný veletrh smysluplných hraček – Rosteme pro život, 3.11. od 10:00 – 4.11., FZŠ Barrandov II, Praha »\nDomácí vzdělávání je pro někoho jediná volba, pro jiného možnost věnovat se dětem déle. Důvodů, proč se rodiče rozhodují učit děti doma, je mnoho a otázek může být ještě více. To, co je pro některé rodiny výhoda, může být pro jiné domnělá překážka.\nPojďme se společně podívat na výhody i nevýhody individuálního vzdělávání, aby rozhodnutí bylo snazší.\nVeronika se věnuje vzdělávání a výchově přes deset let a je zakladatelkou projektu Škola pro mě, www.skolaprome.eu. Cílem projektu je propojit rodiče, průvodce a učitele, kteří vzdělávají děti doma nebo v soukromé či státní škole, sdílet s nimi zkušenosti a předávat jim informace a didaktické metodiky, které by mohli využít ve výuce a přístupu k dětem.\nVeronika absolvovala mnoho kurzů a seminářů o těhotenství, mateřství, výchově a vzdělávání, pedagogice a psychologii.\nPřednáší o domácím vzdělávání, o jeho různých metodách a také o mýtech ve vzdělávání. Rovněž propojuje témata vzdělávání s osobními a rodinnými tématy, o kterých přednáší po celé České republice.\n3.11., FZŠ Barrandov II, Praha, Veronika Vieweghová: Domácí vzdělávání – je to dobrá cesta?\nV Remízku 919/7\nPraha, Hlavní město Praha 15200 Česká republika + Google Mapa


Řešení | X-Center\nNení Váš oběh dokumentů dokonalý? Nestačí Vám stávající software? Využijte některé z našich řešení a dotáhněte oběh dokumentů do úspěšného konce.\nUložíme dokumenty z Vašich systémů (například SAP) na vysoce výkonné a škálovatelné úložiště – xArchive nebo OpenText Archive Server. Archivovaný obsah zahrnuje skenované dokumenty, tiskové sestavy, elektronické dokumenty včetně emailů a starší databázové položky systémů SAP, které jsou přesunuty z aktivní databáze do archivu za účelem zmenšení databáze.\nPro správu a sdílení dokumentů nabízíme vlastní řešení – DMS Online. V rámci DMS Online můžete jednoduše a efektivně spravovat firemní dokumentaci, sdílet konkrétní dokumenty s kompetentními osobami s možností úprav a sledováním jednotlivých verzí, schvalovat faktury a dokumenty atd. V DMS Online jsou veškerá data uložena na spolehlivých šifrovaných serverech a jednotliví uživatelé mají přístup pouze k informacím, které potřebují pro svou práci.\nSpráva zákaznických systémů Open Text a xFlow (Managed Services)\nUživatelé zákaznických systémů Open Text a xFLow potvrzují, že tyto aplikace mají kritický význam pro chod jejich organizací. Vzhledem k očekávané dostupnosti aplikací je třeba efektivní řešení problémů, promyšlený upgrade, migrační plány i velmi dobrá znalost funkcionalit produkt, možnost okamžité opravy a produktové plány. Naše centrum technické podpory, které se nachází v Praze, nabízí SLA řešení přizpůsobené požadavkům zákazníků.\nOpen Text oběh dokumentů v SAP Archivace a Podpora a správa systému\nZákazníci, kteří vyžadují nepřetržitý monitoring a správu systému Open Text, mohou využít naši nabídku řízené podpory, která zahrnuje:\nSerivce Desk využívající XCTS ticketovací systém\nSystém monitoringu pomocí xMon\nRoční zdravotní prohlídky OT prostředí\nPodávání zpráv o stavu systému, výkonnosti KPI a úrovně služeb\nTechnické a funkční poradenství, kontrola řešení\nSpráva patchů a ugrade\nPodpora a správa systému xFlow\nNedostupnost nebo snížená funkcionalita aplikací xFlow může nepříznivě ovlivnit účetní aktivity a efektivitu jejich plnění nebo ohrozit přesnost výpočtů. Komponenty xFlow známe do hloubky a jsme schopni shromáždit veškeré potřebné informace o chodu xFow a prostředí, ve kterém běží, a to přímo na místě. Zákazníci, kteří vyžadují širší podporu xFlow, mohou využít služby správy zákaznických systémů xFlow, která zahrnuje:\nRodční zdravotní kontrola systémů xFlow včetně čištění dat\nPokud máte zájem o Open Text řešení, napište nám\nMám zájem o Open Text


Snoubenec princezny Mako si na svatbu počká. Musí předložit „životní plán“ - iDNES.cz\n10. srpna 2018 13:00, aktualizováno 13:00\nKei Komuro a japonská princezna Mako (Tokio, 3. září 2017) | foto: Reuters\nPrincezna Mako a Kei Komuro oznámili zasnoubení loni v září a vzít se měli už letos na podzim. V únoru však císařský palác oznámil, že svatba se o dva roky odkládá. Důvodem byl údajně nedostatek času na její přípravu. Podle zdroje japonské tiskové agentury Kjódó však císařská rodina podmínila sňatek vyřešením finančních sporů Komurovy rodiny, o nichž dříve hojně psal japonský bulvární tisk.\nSňatkem s neurozeným mužem ztratí Mako šlechtický titul a zařadí se mezi prostý lid. Princezna rovněž přijde o právo bydlet v císařském paláci. Podle zákona, který platí od roku 1947, je nástupnictví na japonský trůn zaručeno jen v mužské linii a Mako by se tak jako žena stejně dědičkou trůnu stát nemohla.\nJaponsko má v současnosti pouze čtyři možné dědice trůnu. Jsou jimi dva synové císaře Akihita, princ Naruhito (58) a princ Fumihito (Akišino) (52), Akihitův bratr Masahito, jemuž je rovněž přes 80 let, a syn prince Fumihita, který se jmenuje Hisahito (11).\nVIDEO: Japonská princezna přijde svatbou o šlechtický titul\nSvatbu japonské princezny Mako odložili na rok 2020, není čas na přípravu\nTémata: Svatba, zasnoubení, univerzita, palác, zpravodajská agentura, Mako, New York, Spojené státy americké, Japonsko, Naruhito