Bonduelle - zdravycukr.cz\nBio Zlatá kukuřice 212 ml\n> Sterilovaná kukuřice v zrnech v mírně slaném nálevu se širokým využitím v kuchyni. Hmotnost pevného podílu: 140 g Hmotnost čistá: 150 gObjem: 212 mlSložení: Cukrová kukuřice v zrnech (zemědělská produkce EU)*, pitná voda, jedlá sůlZemě původu: Maďarsko Výživové údaje na 100g:Energetická hodnota 334 kJ /80 kcalTuky 1,9 g z toho nas\nČervená fazole mini SRP 2x80g\n> Praktická velikost balení, vhodná po jednu osobu. Abyste si mohli připravit svůj oblíbený zeleninový salát, kdykoliv máte chuť, ať už jste doma, nebo v práci. Hmotnost pevného podílu: 120gHmotnost čistá: 160gSložení: Červené fazole, pitná voda, jedlá sůl, zpevňující látka: chlorid vápenatýZemě původu: Maďarsko Výživové údaje na 100\n> Sterilovaná směs černé čočky Beluga, bulguru, grilované zeleniny, cherry rajčat, s extra panenským olivovým olejem 3%. Hotové plnohodnotné jídlo nebo příloha, které je možné konzumovat teplé i studené. Vyvážený poměr luštěnin, zeleniny a obilovin se špetkou koření a kapkou extra panenského olivového oleje. Skvělý a chutný zdroj rost\n> Sterilovaná směs mrkve, cizrny, kukuřice a quinoy s extra panenským olivovým olejem 3,6%.Hotové plnohodnotné jídlo nebo příloha, které je možné konzumovat teplé i studené. Vyvážený poměr luštěnin, zeleniny a obilovin se špetkou koření a kapkou extra panenského olivového oleje. Skvělý a chutný zdroj rostlinné bílkoviny s pořádnou dá\nČervená řepa mini SRP 2x106ml\n> Červená řepa na kostky v praktickém malém balení. Oživí Váš oblíbený salát, tortillu nebo těstoviny. Složení: červená řepa na kostky, pitná voda, jedlá sůl, ocet, koncentrovaná citronová šťáva.Obsah: 2 x 106 mlZemě původu: Maďarsko Výživové údaje na 100g:Energetická hodnota 153 kJ/36 kcalTuky 0,3 g z toho nasycené mastné kyseliny &l\n> Praktické malé balení kukuřice, vhodné pro jednu osobu. Můžete si připravit svůj oblíbený salát doma i v práci. Složení: Cukrová kukuřice v zrnech, pitná voda, jedlá sůlObsah: 2 x 106 mlZemě původu: Maďarsko Výživové údaje ve 100g:Energetická hodnota 334 kJ/80 kcalTuky 1,9 g z toho nasycené mastné kyseliny 0,5 gSacharidy 10,8 g z t\nQuinoa Vapeur 2x106ml\n> 2 x mini balení quinoa - porce akorát pro jednoho.Přirozeně bezlepková pseudoobilovina, původem z Jižní Ameriky, která se pěstuje již 5000 letVhodná pro kojence, sportovce, vegany a vegetariányBohatá na vlákninu a bílkoviny Existuje ve třech druzích:- červená: je křupavější než bílá s oříškovou příchutí- černá: nejkřupavější a chuťo\nSměs zeleniny se žlutou cuketou a smetanou 460g\n> Légumio Zelenina v omáčce - užijte si naše velké a šťavnaté kousky zeleniny v omáčce, které se perfektně hodí k těstovinám nebo rýži.Složení: zelenina 50% (žlutá cuketa 25% mrkev 15%, cibule 5%, žlutá paprika 5%), pitná voda, SMETANA 8,3% (MLÉKO, stabilizátor: E407), rajčatové pyré 7,5%, rajský protlak 6%, dýňové pyré, koncentrovaná\nSměs zeleniny s lilkem a tymiánem 460g\n> Légumio Zelenina v omáčce - užijte si naše velké a šťavnaté kousky zeleniny v omáčce, které se perfektně hodí k těstovinám nebo rýži.Složení: zelenina 50% (předsmažený lilek 21% (lilek 18,5%, slunečnícový olej), rajčata na kostky 14,5%, červená paprika 10%, cibule 7 %), pitná voda, rajčatové pyré 11,4%, paradajkový protlak 7,9%, cuk\nPepitky z hrášku a cukety 1kg\nPepitky ve formě perličekk se hodí na všechny vaše kreativní vegetariánské pokrmy i pokrmy z masa, do teplé i studené kuchyně jako zdravá bezlepková alternativa. Příprava: Ve vroucí vodě: vařit 8 min. v osolené vodě. Scedit, propláchnout studenou vodou. Složení: mouka z hrášku 95%, cuketa dehydratovaná 5%Obsah: 1kgZemě původu: Franc\nPepitky ve formě perličekk se hodí na všechny vaše kreativní vegetariánské pokrmy i pokrmy z masa, do teplé i studené kuchyně jako zdravá bezlepková alternativa. Příprava: Ve vroucí vodě: vařit 8 min. v osolené vodě. Scedit, propláchnout studenou vodou. Složení: mouka z cizrny 80%, mouka z kukuřice 20%Obsah: 1kgZemě původu: Francie


Práce Doma Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský kraj, nabídky práce | Jooble\nPráce Doma Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský kraj 1-20 z 261 Výsledku\nŽdírec nad Doubravou, Kraj VysočinaOpočno, Královéhradecký krajTrmice, Ústecký krajDobrá, okres Frýdek-Místek, Moravskoslezský krajKlecany, Středočeský krajZdiby, okres Praha-východ, Středočeský krajČervená Voda, okres Ústí nad Orlicí, Pardubický krajUhlířské Janovice, Středočeský krajVelvary, Středočeský krajBuštěhrad, Středočeský krajJiné města\tPodobné dotazy:\nsociální pracovník domov Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský krajdomov pro seniory Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský krajdomov pro seniory sociální pracovník Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský krajsprávce domu Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský krajčinnost doma Háj ve Slezsku, okres Opava, Moravskoslezský kraj\tJiné dotazy:\nDomov pro seniory Ludmila, příspěvková organizaceÚřad práce\tFreelance inzeráty:\n...JARENA Centrum s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Pomocní pracovníci údržby budov a souvisejících prostor - údržbář/ka hotelového domu. Místo výkonu práce: Hotelový dům Areál, Plzeňská 2617/6, Zábřeh, 700 30 Ostrava 30 Kontakt e-mailem: asistentka@jarena.cz Popis... >>\nSpolečnost BOHEMIA MARTEN SECURITY s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Pracovníci ostrahy, strážní - ostraha obchodního domu. * ZŠ, trestní bezúhonnost, příjemné vystupování, praxe v oboru vítána, ale není podmínkou. Mzda 15 000 - 20 000 Kč, pracovní smlouva na plný... >>\nSpolečnost BOHEMIA MARTEN SECURITY s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Pracovníci ostrahy, strážní - ostraha obchodního domu. * ZŠ, trestní bezúhonnost, příjemné vystupování, praxe v oboru vítána, ale není podmínkou. Mzda 15 000 - 20 000 Kč, pracovní smlovua na plný... >>\nProjektant/ka pozemních staveb - Rodinné domy\n...Ostrava s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Stavební technici projektanti, konstruktéři - projektant/ka pozemních staveb - rodinné domy. Pracoviště: Ostrava Strukturovaný životopis s fotografií a motivačním dopisem zasílejte na e-mail: seidlova@scomplet.cz V předmětu... >>\n...Ostrava s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Stavební technici projektanti, konstruktéři - projektant/ka pozemních staveb - rodinné domy. Místo výkonu práce: Na Jánské 725/52, 710 00 Ostrava 10 V případě zájmu kontaktujte zaměstnavatele na email prace@czechcooltrade.cz... >>\ninstalatér/ka vodo-topo pro instalace v rodinných domech\nKMO - Klimamontáže Ostrava, s.r.o.\nSpolečnost KMO - Klimamontáže Ostrava, s.r.o. hledá vhodného kandidáta na pozici Stavební instalatéři - instalatér/ka vodo-topo pro instalace v rodinných domech. Požadujeme vyučení v oboru a praxi v oboru, ŘP sk. B. Datum nástupu: dle dohody.\nÚdržbář/ka rodinných domů\nPracoviště: Ostrava, Havířov, Frýdek-Místek V případě zájmu pište na e-mail. Náplň práce: Údržba rodinných domů, sekání trávy, sekání dřeva, odklízení sněhu a jiné... Úvazek: 10-40 hod./týdně. Volné místo údržbář/ka rodinných domů pro lokalitu Ostrava. Nástup možný od:... >>\nInformace Pracoviště: Ostrava, Havířov, Frýdek-Místek\nÚdržba rodinných domů, sekání trávy, sekání dřeva, odklízení sněhu a jiné...\nÚvazek: 10-40 hod./týdně.\nPráce z domu-klientského wellness poradce Ostrava, 8-12tis/měs\n- flexibilní pracovní... >>\nSpolečnost Domov Bílá Opava, příspěvková organizace hledá vhodného kandidáta na pozici Pracovníci osobní péče ve zdravotní a sociální oblasti jinde neuvedení - vedoucí úseku přímé péče domova pro seniory a domova se zvláštním režimem. VŠ se zaměřením na sociální práci,... >>\n...článků. Jedná se o psaní článků pro naše klienty.\nPráce je to jednoduchá, spíše administrativní a dá se pracovat z pohodlí Vašeho domova přes internet. I zaškolení je možné online přes email.\nPlatba 1 za měsíc, práce na smlouvu o provedení díla, platba na bankovní účet... >>\nPracovník v sociálních službách - přímá obslužná péče v domově pro seniory\n...kandidáta na pozici Pracovníci přímé obslužné péče v oblasti pobytové péče - pracovník v sociálních službách - přímá obslužná péče v domově pro seniory. Místo výkonu práce: Patrice Lumumby 2608/66, 70030 Ostrava-Zábřeh V případě zájmu pište na e-mail nebo volejte.... >>


Autor: iStock Partnerský horoskop: Býk + Střelec\n-jik- , Vydáno: 19.04.2021\nJaké je partnerství pohodového Býka a optimistického Střelce? V mnoha ohledech velmi šťastné, optimistické a radostné. Někdy ale oba vede k pohodlnosti a lenosti. Přečtěte si o lásce Býka a Střelce.\nJaké je partnerství pohodového Býka a optimistického Střelce? Šťastné, družné, společenské i optimistické.\nHlavní téma vztahu: Jak správně využít velké přízně hvězd. Dokážou oba na vztahu také tvrdě pracovat? Nezleniví?\nPozitiva: Oba umí rozdávat radost i lásku.\nNegativa: Pohodlnost až lenost. Nerozvíjení vztahu.\nV čem se jim bude dařit nejvíce: V prožívání zábavného, radostného i duchovně vyspělého partnerství.\nTěmto znamením vládnou dobrodějové hvězdného nebe – Býku Venuše (malé štěstí) a Střelci Jupiter (velké štěstí). A co se stane, když se spojí malé štěstí s velkým? To je otázka. Určitě je ve vztahu naděje na velkou radost, optimismus, velkorysost a ochotu si vzájemně pomáhat. Přesto jde v lecčems o trochu nesourodou dvojici.\nZemský Býk touží po klidu, pohodě, bezpečí a láskyplném domově. Ohnivý Střelec je povahou dobrodruh, kterého fascinují dálky, cesty za poznáním, cizí kraje a mravy. Ale i tato rozdílnost je může nakonec spojit. Býk je okouzlen živostí divoženky/divocha Střelce, Střelec zase býčí roztomilostí a schopností poskytovat zázemí. Oba milují přírodu, každý sice jiným způsobem, ale nakonec se domluví – Býk se postará o vzorně posekaný trávník, aby se Střelec, ale spíše Střelkyně na něm mohla opalovat a číst o nejvzdálenějších krajích světa. Zaslouženou odměnou Býkům je stále optimisticky naladěný partner, který když si užije světa, je vlastně tím nejméně náročným partnerem zvěrokruhu.\nDobrá rada: S bezstarostností a pohodlností to ve vašem případě nepřehánějte, může vyústit až v jakousi netečnost.\nSouvisející témata: horoskopy , partnerský horoskop , znamení Býka , znamení Střelce , partnerství Býka a Střelce


Naftoví upíři opět zlobí - Teplický deník\nNaftoví upíři opět zlobí\nTeplice Zatímco vy poslušně jezdíte tankovat za velké peníze k pumpám, zloději si naftu berou zadarmo na parkovištích nebo tam, kde firmy garážují velká vozidla.\nPřípady krádeží pohonných hmot se množí. Může za to nárůst cen benzínu a nafty.\nPolicisté prošetřují například případ krádeže pohonných hmot, ke kterému tentokrát došlo v objektu kamenolomu na Teplicku. Neznámý pachatel odcizil z nádrží šesti zaparkovaných nákladních vozidel a jednoho bagru celkem 700 litrů nafty.\nCelková škoda byla vyčíslena téměř na 24 tisíc korun. „V případě dopadení hrozí pachateli maximálně dvouletý trest odnětí svobody,“ konstatoval Daniel Vítek z teplické policie. Takto odcizené pohonné hmoty pak končí někde na černém trhu, kde se prodávají pod cenou.\nDalší kamiony zůstaly bez nafty\nŠkodu za téměř 30 tisíc korun způsobil dosud neznámý pachatel, který na parkovišti ve Velvětech odcizil pohonné hmoty ze dvou zaparkovaných kamionů. Z nádrží zmizelo celkem 785 litrů nafty.\nNení ani vyloučeno, že krádeže, které se objevují po celém regionu, má na svědomí jeden organizovaný gang. Pachatelé se zaměřují na nákladní auta odstavená na parkovištích nebo v areálech různých firem. Na své zlodějské výpravy vyráží hlavně během noci a také o víkendech, kdy jsou odstavená auta právě nezranitelnější. Nafta mizí nejen z náklaďáků, ale i z různých pracovních a zemědělských strojů.\nDalší případy jsou takové, že po načerpání lidé ujíždějí od čerpacích stanic, aniž by za benzín či naftu zaplatili. (pem)


O tchýních a maminkách :: Jirka Černý\nPřivítání>Články, přednášky, rozhovory>O tchýních a maminkách\n(článek v Katolickém týdeníku, číslo ani ročník nevím)\nCo mám s tou tchýní dělat?\nMyslím, že nesouhlas. Když jako rodič vidím, jak nemožně ti mladí ty své děti vychovávají. Když vidím, že dělají ty samé chyby jako jsem dělal já. Když vidím, jak jim ubližují stejným způsobem, jakým jsem to dělal já sám. To přece nesmím dopustit. A ke všemu si ještě namlouvám, že mám šanci aspoň trochu něco napravit. Tyhle postoje zlobí hodně.


Hra kódů a významů\nPrvní vlaštovkou byl "nejdůvěryhodnější zpravodajský portál na českém internetu" - iDnes, který národ informoval o udělení vyznamenání těsně po půlnoci (SEČ). Viliam Buchert a Ondřej Šťastný v článku mimo jiné píší:\n"Část veřejnosti skupině dodnes vyčítá, že na útěku (zvýraznil J.Š.) podřízli i jednoho policistu, který byl v momentě útoku zcela bezbranný. Dalším mrtvým byl pokladník, kterého uprchlíci obrali o peníze."\nNa první pohled obyčejná, věcná informace. Pro staromódně nepostmoderního člověka, který zná pouze základní fakta, je to ovšem zpráva absolutně zavádějící. Skupina bratří Mašínů nezabila všechny tyto osoby při útěku z Československa. Mašínové a Milan Paumer se prostříleli do Západního Berlína až v roce 1953, přičemž zabili tři příslušníky východoněmecké policie.\nUdálosti, o kterých se v článku hovoří, se odehrály mezi lety 1951 a 1952 a byly uskutečněny v rámci pečlivě naplánovaných akcí. Jednalo se o přepadení stanice SNB v Chlumci nad Cidlinou (13. září 1951) a v Čelákovicích (28. září 1951), kdy byli usmrceni dva policisté. Pokladník byl pak zastřelen Josefem Mašínem 2. srpna 1952 při přepadu vozidla s penězi na výplaty dělníkům státního podniku Kovolis.\nČlánek iDnes se jaly parodovat i další servery. Aktuálně cz. navíc celé simulacrum vylepšil tím, že namísto fotografie Josefa Mašína žijícího v současnosti v USA publikoval v článku obrázek otce bratří Mašínů, generála in memoriam Josefa Mašína, který zde byl navíc ke své smůle degradován na podplukovníka. Článek z Aktuálně.cz intertextově navazuje na iDnes:\n"Ne každý totiž dramatický útěk Mašínů z tehdejšího komunistického Československa chápe jako čin hodný ocenění. Část veřejnosti skupině vyčítá, že při svém útěku zabili policistu, který se v danou chvíli nemohl nijak bránit, a pokladníka, kterého obrali o peníze."\nPostmoderní recyklaci neodolaly ani ostatní české mediální servery:\n"Při jejich útěku ovšem zemřelo šest lidí, včetně oloupeného pokladníka, což dodnes vyvolává v české společnosti nejednoznačné hodnocení. Členové odbojové skupiny bratří Mašínů, jimž se nepodařilo uprchnout, byli odsouzeni k hrdelním trestům nebo k mnohaletému vězení."\n"Při jejich útěku však zemřelo šest lidí, včetně pokladníka - člena lidových milicí, což dodnes vyvolává v české společnosti nejednoznačné hodnocení. Členové odbojové skupiny bratří Mašínových, jimž se nepodařilo uprchnout, byli odsouzeni k hrdelním trestům nebo k mnohaletému vězení."\n"V 50. letech se Mašínové spolu s Milanem Paumerem probili na Západ, přičemž zahynulo šest lidí z ozbrojených složek. Zbývající členy skupiny - Václava Švédu, Zbyňka Janatu a Ctibora Nováka - komunisté chytili a popravili."\nTím, kdo vzal článek Jana Čulíka vskutku doslova, byli však performeři z České televize. Hned v úvodu hlavní zpravodajské relace se nám nese k uchu zpráva:\n"Premiér Mirek Topolánek prolomil jedno polistopadové tabu, jako první z politiků ocenil skupinu bratří Mašínů. V padesátých letech se postavili se zbraní v ruce komunistům. Při jejich útěku na Západ zemřelo šest lidí."\nV následující reportáži ovšem zjišťujeme, že to vlastně tak vůbec nebylo, a že policisty a pokladníka zabili rok či dva předtím. Pluralita pravd, roztříštěnost a multidimenzionalita diskurzu nastíněná v pěti minutách. Česká televize, vaše televize.\nKrásně paradoxní na celé věci je, že jediné médium, které tento fikčně-aktuální svět popisovalo tradičně, bez dekonstruktivního modu, byla Česká tisková kancelář (cit.: "při jejich činnosti zemřelo šest lidí" ZDE, na kterou se některé výše citované servery odvolávají.\nKonec velkých vyprávění?\nKořínkovitost českých médií je sice zajímavá, ale pokud se chceme od výšin teorií vrátit zpátky na zem, musíme se chtě nechtě zabývat fakty. Celospolečenská diskuse by se měla odvíjet od argumentů podložených historickými skutečnostmi. Zdálo by se, že je zde změněna jenom jedna věta. Ale tato "drobnost" samozřejmě mění celý příběh.\nNový narativ tak implikuje, že Mašínovi při svém dobrodružném útěku do Berlína nejenomže zastřelili tři východoněmecké policisty, ale ještě stihli zabít jednoho českého příslušníka SNB, druhého podříznout a pak ještě ke všemu odkrouhnout pokladníka a s lupem hurá za kopečky. To by bylo asi moc i na supermana.\nO kauze bylo napsáno již více knih, za přečtení stojí práce Jana Němečka Mašínové. Zpráva o dvou generacích, která vyšla již před deseti lety. Příběh také ztvárnil ve strhujícím románu oceněném cenou Magnesia Litera spisovatel Jan Novák, který v rozhovoru v Britských listech poukazuje na všeobecnou neznalost fakt. Ta pak následně negativně ovlivňuje celospolečenskou debatu. Jako další zdroj, který se však svým dekonstruktivním přístupem trochu podobá přístupu České televize je osmý díl Majora Zemana -- Strach. A kdo by se chtěl něco základního dozvědět o postmoderně samotné, nechť si přečte třeba právě zmiňovaný, dnes již vlastně legendární článek Jana Čulíka Ono na tom asi taky něco bude...\nKaždopádně se nemůžu dočkat na další zprávy českých deníků. Třeba se konečně dočteme, že všichni žijeme v Matrixu, a nebo že v Krkonoších explodovala atomovka. Ale to už v televizi jednou bylo, ne?


Rotolo Recept - Milujivaření.cz\nRotolo - cítíte tu vůni? Zkuste si uvařit chuťovku podle receptu s fotkami. Za 105 minut podáváme. Máte hlad? Jdeme na to!\n3 g Chilli paprička sušená\n12 ks Vaječný žloutek slepičí\nKilojoule 2 937kJ\n35% Sodík 709 mg\nSuroviny Česnek, Chilli paprička sušená, Dýně, Fenykl obecný, Koriandr celý, Oregano sušené, Šalvěj čerstvá, Špenát listový čerstvý, Sůl, Sýr Parmezán, Vaječný žloutek slepičí mají zadané všechny známé hodnoty.\nSuroviny Máslo čerstvé, Mouka pšeničná hladká T 650, Olej olivový extra panenský, Pepř černý mletý, Ricotta mají zadané pouze základní hodnoty. Výpočty nutriční tabulky, nemusí souhlasit se skutečností.\nRotolo postup přípravy receptu:\nDo mísy nasypeme hladkou mouku, přidáme žloutky, vidličkou promícháme, když už těsto nelepí, prohněteme důkladně rukama. Těsto dáme na půl hodiny do lednice.\nDužinu z dýně nakrájíme na kostky, nasypeme do pekáčku a pokapeme olejem. Koriandr, fenykl, suchou chilli papričku nasypeme do hmoždíře a rozzlučeme. Smícháme se solí a mletým pepřem a směsí posypeme dýni. Zakryjeme vlhkým papírem, vložíme do trouby a pečeme půl hodiny. Pekáček odkryjeme a pečeme ještě 20 minut.\nŠpenátové listy otrháme, česnek nakrájíme na tenké plátky. V pánvi rozehřejeme olivový olej, přisypeme česnek, oregano, orestujeme, přidáme špenát, máslo a smažíme tak dlouho, dokud se veškerá voda neodpaří. Osolíme a opepříme. Těsto vyválíme na středně tenký obdélníkový plát, na polovinu těsta podélně naneseme špenátovou směs, posypeme ricottou, na druhou polovinu naneseme dýni. Celý plát zavineme jako štrůdl, zabalíme do utěrky a oba okraje zavážeme provázkem. Rotolo vložíme do vroucí vody, zatížíme, aby nevyplavalo, hrnec zakryjeme a vaříme 25 minut.\nRotolo rozbalíme, nakrájíme na plátky jako knedlík, posypeme parmezánem. V pánvi na kousku másla osmahneme lístky šalvěje a plátky rotola ozdobíme.


Jedlý kaštan - všechno o tom\nKaštanové stromy přitahují oko svou krásou, nádherou jejich korun, ale kromě vnější estetiky jsou vynikajícími léčiteli. Plody stromů již dlouho byly úspěšně používány při výrobě léčivých mastí, tinktury, ale dnes se zaměříme na známého známého koněho kaštanu. Jedlý kaštan je svěží, rozšiřující se strom s ovocem, který má chuť jako ořechy. Na trhu se objevují jako signál - přišel na podzim. A přesto - to je dětství!Nemůžu si ho představit bez lahodných kaštanů!\nJak rozlišovat jedlé a nepoživatelné kaštany?\nJedlé kaštany, kam rostou?\nJak vařit jedlé kaštany\nJedlé kaštany: dobré a škodlivé\nPěstování jedlého kaštanu\nJedlé kaštanové ovoce jsou velmi podobné jádru nejedlého analogu. Kvete na konci května a do konce července se na stromu objeví kulaté semená zelené barvy bohatě pokryté trny. Do října začnou padat na zem, zralý kaštan je odhalen jako mořská skořápka, kde jsou 1 nebo 3 ořechy. Přes jméno, podobný vzhled těchto dvou stromů patří nejen různým odrůdám, ale i různým rodinám. Normální kaštan patří k sub-rodině koňských kaštanů a jedlý patří k buku.\nKombinace gaštanu, foto:\nStrom s jedlými plody nad obvyklou odrůdou koní, listina je také odlišná - neroste na frontu, ale jeden po druhém na větvi. Je nemožné nevidět krásu květenství konských kaštanů, ale za jeho jedlým protějškem můžete jít a nevšimnout si. Velikost jader je také odlišná - jedlý je o něco menší než kůň.Zelená srst kaštanu má řídké trny, je snadno odstraněna, jedlé jsou pokryté pricklymi jako ježek a samotná kůra je spíše obtížná k oloupání.Můžete jíst jak surové, tak i pečené kaštany, jejichž výhody a škody budou popsány níže.\nPečené kaštany, foto:\nExistuje několik odrůd jedlých odrůd kaštanu, z příslušnosti k určité odrůdě, výška stromu může být od 1 do 35 metrů.\nTyto stromy mají rád otevřené slunné místo. Na středním a jižním pruhu Ruska se cítí dobře - kvete hojně, přinášejí ovoce. Kaštany rostou v mnoha evropských zemích, na Kavkaze, v Asii a Severní Americe. Oni jsou zvláště poctěni ve Francii, kde je dokonce národní svátek gaštanů.\nJedlé kaštany jsou velmi chutné!Přínosy a škody, jak správně připravit ovoce - odpovědi na tyto otázky jsou dobře známy evropským kuchařům a kuchařským odborníkům. Evropané kaštanové jádra se běžně používají k přípravě různých pokrmů, dezertů.Dokonce dělají mouku, která dává pečení zvláštní chuť.Taková mouka ve svém složení je velmi podobná pšenici, ale je to tlustší, bohatá na bílkoviny, má nažloutlý odstín. Těsto, které se mísí s touto moukou, je bujčí, rychleji stoupá a díky zvýšenému obsahu cukru se pečivo může pochlubit chutnou zlatou kůrou.\nK získání mouky jádra jsou podrobeny aktivnímu sušení( surové obsahují velkou vlhkost), během které se stávají menší.Stupeň připravenosti lze pak posoudit snadným odstraněním hnědé kůry.\nJako nezávislé pochoutky jsou pečené kaštany neuvěřitelně chutné, zatímco se vaří se solí nebo cukrem. Můžete je také zachovat, připravit džem, kombinovat se zeleninou, mořské plody v salátech. Kaštanová polévka je o nic méně slavná, po vaření si můžete dát bramborovou kaší a různé risotky s chutnými jádry se již dlouho staly oblíbenými v evropských restauracích.\nJedlý kaštan, foto:\nChcete-li si vychutnat chuť pečených kaštanů, jsou nejprve vařeny a pak opékané v pánvi bez přidání oleje. Aby při přípravě nukleoly "nestřílely", musí být jejich kůže v předstihu řezána křížem. Když kůže začne praskat, léčba je považována za připravenou. Je důležité, aby ovoce ponořené do vody okamžitě spadly na dno nádobí, a pokud se vznáší, je to indikátor stárnutí.\nExistuje mnoho zajímavých možností vaření, například můžete uvažovat o jednoduché, ale velmi chutné slané svačině.\nSušená zelenina a pečené kaštany, recept:\nsurové kaštany - 450-500 g;Rajčata\n( lepší než cherry rajčata) - 300 g;\nčerstvý kořen zázvoru - malý kus asi 3 cm;\nolivový olej - 5 polévkových lžic;\npepř, sůl - dle vašeho uvážení.\nŘezané křížem kaštany, vaříme 15-20 minut, oloupeme, nakrájíme na středně velké kusy. Zahřejte olivový olej, opečte gaštany asi 3 minuty. Nakrájejte rajčata na plátky podobné velikosti, přidejte do jader, nakrájejte 2 minuty, nakrájíme nakrájený česnek, kořen zázvoru. Přidejte sůl, pepř, vařte dalších 10 minut. Objevuje se ostrova s neobyčejnou, ale velmi harmonickou chutí.Může se jíst jako samostatná mísa nebo přidávat do těstovin, brambor, maso.\nJedlé kaštany: přínosy a škody\nGaštanové jádra obsahují silnou dávku vitamínu C, B, E, bílkovin( rostlinného analogu), fosforu, draslíku a hořčíku, což je druh přírodní energie. Navzdory skutečnosti, že tyto ovoce mají nízký obsah kalorií( o polovinu více než ořech), zvýšený obsah škrobu, bílkoviny a tuky jim neumožňují zařazení do kategorií dietních produktů.\nGaštanové jádra obsahují také sacharidy, třísloviny, kyselinu listovou. Kalorická hodnota produktu činí 180 kcal / 100 g, což umožňuje( v přiměřených množstvích) jeho zavedení do stravy lidí, kteří sledují jejich hmotnost.\nJedlý kaštan je kontraindikován pro použití, pokud má osoba podezření na skryté krvácení( žaludeční nebo plicní).S porušením gastrointestinálního traktu, přítomností onemocnění oběhového systému, projevy diabetes mellitus a nesmí jíst kaštany. Opět, s tendencí k tělu, by měly být tyto chutné ovoce konzumovány velmi mírným způsobem.\nKaštanovité jádro, foto:\nJedlý kaštan - jak ho pěstovat? Existují dvě možnosti: výsadba stromků nebo jader( semena).Zpočátku byste měli vědět, že tyto stromy milují izolaci, bez ohledu na to, jakou rostlinou se snažíte plantovat pod nimi nebo v jejich blízkosti - nebude růst. Kaštan rozvíjí rozšiřující se korunu, silný kořenový systém typu povrchu, takže nemá smysl pěstovat další plodiny poblíž.Tento faktor však lze úspěšně porazit tím, že pod stromem instalujeme příjemné lavičky, na kterých bude příjemné odpočívat s nástupem letního tepla.\nPro plný rozvoj by měl každý sadba při výsadbě přidělit nejméně 3 nebo 4 metry volného místa( kolem).Kaštan je teplomilný, cítí se skvěle na vylidněném cernozemu, v půdě, toleruje znečištění ovzduší nebo přistává na větrných místech.\nPro výsadbu je nejlepší vybrat jednoletou nebo dvouletou sazenici, pod kterou byste měli vykopat otvory o hloubce 0,5 metru.Šířka jámy by měla být asi 50 × 50 cm. Extrahovaná půda by měla být smíchána s pískem a humusem( poměr 2: 1: 1), přidáním půl kilogramu haseného vápna do výsledné zemní směsi. Také by nebylo nadbytečné, aby se okamžitě přidaly doplňky fosfor, draslík a dusík. Spodní část fossa je tradičně pokrytá vrstvou drenáže( přibližně 15 cm), pro tento účel je dokonale hoden drcený kámen s pískem. Než umístíte sadenice tam, budete muset trochu posypat trochu odvodňovací vrstvy se směsí zeminy, důkladně je nalít vodou.\nNásledně je stromek pokrytý půdou, lehce zatažený a trochu víc z vrcholu - asi 20 cm nad zemí.Tento manévr je prováděn s přihlédnutím k dalšímu úbytku půdy při výsadbě, ujistěte se, že kořenový hrdlo budoucího stromu stoupne nad úroveň hromady o 10 cm. Poskytněte podporu pro sazenice - kolík, který mu pomůže vydržet silný vítr. Po dokončení výsadby je strom důkladně napojen.\nProces výsadby, foto:\nJedlý kaštan - pěstování semen( nukleoly) je možný na podzim nebo na jaře. Chcete-li to udělat, je nutné sbírat podzimní ovoce a strastirovat je - zůstaňte v chladu. Pro uskutečnění cíle je vhodná krabice s pískem, do kterého byste měli dát kaštany, pak je vložte do lednice po dobu 12-14 dnů.Po uplynutí určitého času jsou nukleoly pohřbeny v otevřené půdě.\nNa vybraném místě jsou postele vykopány, zaplaveny vodou, sami kaštany prohloubeny o 6-8 cm, vzdálenost mezi semeny by měla být asi 15 cm. Nemusíte pokrývat jádra se zemí, pokrýt je padlými listy dostatečně pevnými, zimní.S nástupem jara na tomto místě budete moci pozorovat zelené výhonky, mezi kterými budete muset vybrat nejsilnější představitele.\nMladé stromy, foto:\nPro jarní výsadbu jsou kaštany sklizeny na podzim, podobně posypány pískem a nádrž je umístěna tam, kde je teplota vzduchu + 5-6 ° С.Když jaro přichází a je čas na plantování kaštanů v otevřené půdě, 5 dní před touto událostí, vložte nukleoli do teplé vody. Po uplynutí stanovené doby semena osiva umístěte na požadované místo. Za rok bude tato semena dosahovat výšky 20-30 cm a za pět let budou mít plné třímetrové stromy.\nPro celou sezónu, jako každý jiný strom, by měl být kaštan napojen a země by měla být tlačena kolem kmenového kruhu. Při nástupu podzimu nebrání mulčování, protože můžete použít piliny nebo padlé listy. Pro vytvoření rozlehlé koruny na jaře, můžete vyřezat stromy - řez jednu čtvrtinu délky horních větví.Krmení stačí udělat jednou za rok s nástupem jara. Pro tyto účely jsou vhodné saltpeter, močovina, hnůj, dusík-draselná hnojiva.\nJedlý kaštan je dlouhá játra. Může žít více než sto let. Mladý strom rychle dosahuje růstu, je dobře rozvinutý.Stárnutí - může být udržováno odříznutím sekundárních větví o jednu třetinu jejich délky. Tento strom má teplé klima, nicméně tam, kde rtuťový sloupec teploměru nedosahuje -15 ° C v zimě, roste dobře a nese ovoce. Aklimatizované odrůdy jedlých kaštanů mohou odolávat teplotám až -28 ° C.\nPěstování dřeva - výsadba sazenic, reprodukce, péčeZahrada\nLidé se často ptají, jestli je obtížné pěstovat korunky? Výsadba a péče není nejtěžší.Hlavní obtíž je vysadit sazenice tak, aby se zakořenily. A potom se kůra zvětšuje, jako by byla sama o sobě.C...\nVýsadba jabloní - základní pravidla a doporučeníZahrada\nMožná je těžké si představit zahradu nebo chatu, kde není jediný jabloně.Výsadba jabloní často není omezena na jeden strom, amatérští zahradníci rostou několik odrůd najednou, protože to je jeden...\nŘezání ovocných stromů v létě v zahradě - proč je potřeba?Zahrada\nZatímco jsem se do zahrady nezajímal, co moje rodiče zasadili, nevěděla jsem nic o potřebě letního prořezávání ovocných stromů.Byl jsem si jistý, že stromy jsou prořezávány jen na jaře nebo pozdě...


Česká obranná strategie: Škrty kvůli krizi nesmí destabilizovat armádu - Novinky.cz\nNovinky.czDomácíČeská obranná strategie: Škrty kvůli krizi nesmí destabilizovat armádu\nČeský premiér Petr Nečas (uprostřed) při nedávné návštěvě české jednotky v Afghánistánu. Foto: ČTK\n15. 9. 2012, 10:23\nPodle dokumentu si sice armáda i přes rozpočtové škrty může udržet některé schopnosti tím, že bude spolupracovat s partnerskými zeměmi, mezinárodní iniciativy ale nemohou nahradit roli státu v zajišťování své obrany a rozvoji vojska.\n"Nelze podceňovat riziko zdrojové, organizační a personální destabilizace systému zajišťování obrany České republiky, která by vedla ke ztrátě kvality vojenského personálu, úpadku prestiže vojenského povolání, erozi vojenských schopností státu a oslabení věrohodnosti a politické váhy ČR," uvádí obranná strategie.\nGeneralita by chtěla o sedm miliard víc\nŘešením tíživé finanční situace spojené s hospodářskou recesí je podle materiálu efektivnější vynakládání prostředků na obranu země. Také by měla být upravena organizační struktura obranného resortu. "Přináší to s sebou nevyhnutelně též vyšší míru rizika a související zodpovědnosti za případné důsledky nerovnovážného rozvoje spektra vojenských schopností ozbrojených sil," tvrdí dokument.\nCo s nadzvukovými letadly?\nNová strategie počítá s dalším využitím nadzvukových letounů ve výzbroji vojenského letectva. "Ozbrojené síly České republiky plní úkoly v rámci integrovaného systému protivzdušné obrany NATO s využitím vlastního nadzvukového letectva," píše se v materiálu.\nVláda nyní řeší varianty pokračování stíhaček rychlejších než zvuk v armádním letectvu. Česko má od roku 2004 v pronájmu 14 švédských stíhaček Gripen. Obrana nyní uvažuje, jestli kontrakt prodlouží nebo vypíše nové výběrové řízení. Premiér Petr Nečas (ODS) v červenci uvedl, že ČR bude do konce listopadu jednat o prodloužení pronájmu gripenů se Švédskem, zároveň ale ke stejnému termínu připraví podklady pro případný tendr.


Dámské merino termo tričko HUSKY černá | Nejoutdoor.cz\nDomů / Ženy / Termoprádlo / Dámská termo trička / S krátkým rukávem / Dámské merino termo tričko HUSKY černá\nKód: HU-IHD-0008-S HU-IHD-0008-M HU-IHD-0008-L HU-IHD-0008-XL Zvolte variantu\nZvolte variantuVelikost: S - do 2 dnů (1 299 Kč)Velikost: M - do 2 dnů (1 299 Kč)Velikost: L - do 2 dnů (1 299 Kč)Velikost: XL - do 2 dnů (1 299 Kč)\nDámské triko s krátkým rukávem z naší kolekce Merino termoprádla je skvělý funkční kousek do všech podmínek. Využiješ ho celoročně pro běžné každodenní nošení i na různé outdoorové aktivity v přírodě. Merino je přírodní termo materiál vyrobený z ovčí vlny. Je vhodný i pro alergiky a má spoustu skvělých vlastností. Udržuje tělesnou teplotu Je perfektně prodyšný Skvěle odvádí vlhkost od těla Přirozená antibakteriální vlastnost eliminuje zápach


Na letiště míří nové detektory. Prohlédnou vás až do morku kostí. Podívejte se\nVIDEO: Na letiště míří nové detektory. Prohlédnou vás až do morku kostí. Podívejte se\n29. prosince 2009 17:25\nNezdařený útok teroristy, který pronesl do letadla plastickou trhavinu, od základu změní bezpečnostní opatření. Vlády chtějí zavést "svlékací" skenery a vážně se uvažuje o zákazu nošení prakticky čehokoli na palubu, mobily a kosmetiku nevyjímaje. celý článek\nIzrael, Kanada, kosmetika, Letadlo, Spojené státy americké, tajná služba, Texas, Velká Británie, Boeing, Detroit, Evropská komise, František Bublan, Letiště Václava Havla, Los Angeles, Manchester, Notebook, obuv, Posilování, Terorismus, Vlak, Vodochody\nnapr. na Gatwicku jsem byl ohromen tim, ze pri obrovskem mnostvi lidi na jednom z nejvetsich svetovych letist jsou sice...\nKdyby každý cestující musel sníst na kontrolním stanovišti kus vepřového. Ti, co to udělají, mohou jít dál do letadla...\ntimhle tempem budeme v roce 2020 litat z bezpecnostnich duvodu v pruhlednych igelitovych pytlich jako mumie pripoutany...\nV diskusi je 374 příspěvků, poslední příspěvek 16. 3. 2010, 14:48


Hanka_Bohmova - Přečtené knihy | Databáze knih\nHanka_Bohmova - Přečtené 687\n- vyberte autora -Abbott, Edwin A.Abe, KóbóAcheson, DavidAichele, DietmarAjtmatov, ČingizAlbee, EdwardAlcott, Louisa MayAldiss, Brian WilsonAmis, Kingsleyantologie, *Asimov, IsaacAskildsen, KjellAtkinson, KateAugustinus, AureliusAurelius, MarcusAusten, JaneAuster, Paulautorů, kolektivBack, JeanBalabán, JanBalthasar, Hans Urs vonBalzac, Honoré deBarátová, Veronika KatarínaBaricco, AlessandroBarnes, JulianBarrow, John D.Bello, AntoineBenson, Robert HughBergman, IngmarBernanos, GeorgesBeyer, DorotheeBiela, SlawomirBlatný, IvanBlažek, PetrBloy, LéonBoaga, EmanueleBolt, RobertBossis, GabrielleBouchner, MiroslavBouška, VladimírBradbury, RayBrecht, BertoltBrestin, DeeBroeckhoven, DianeBrontë, EmilyBrontë, AnneBrowning, Elizabeth BarrettCain, SusanCamus, AlbertCantalamessa, RanieroČapek, KarelCapote, TrumanCard, Orson ScottCarr, John DicksonČechov, Anton PavlovičCencini, AmedeoČep, JanCharrière, HenriChesterton, Gilbert KeithChristie, AgathaClaudel, PhilippeClaudel, PaulColeridge, Samuel TaylorConrad, JosephCrichton, MichaelCrispin, EdmundČulík, JanCunningham, MichaelDacík, Reginald MariaDahl, RoaldDe Amicis, EdmondoDe Bernières, LouisDe Jong, Dola (p)de Moor, MargrietDědeček, JiříDescouvemont, PierreDesjardins, IndiaDickens, CharlesDickinson, EmilyDoctorow, E. L.Dollié, HuguesDonovan, GerardDostojevskij, Fjodor MichajlovičDousková, IrenaDoxiadis, ApostolosDrápal, DanDuras, MargueriteDurrell, GeraldDvořák, OtomarDvořák, JiříEldredge, JohnEliot, George (p)Erben, Karel JaromírErskine, JohnEugenides, JeffreyFaber, MichelFallet, RenéFerlay, PhilippeFerrero, GiorgioFitzgerald, Francis ScottForsyth, FrederickFossum, KarinFoster, Thomas C.Fowles, JohnFrisch, MaxFromm, ErichFrost, RobertFrynta, EmanuelFučíková, RenátaFuks, LadislavGalbraith, Robert (p)Gamow, GeorgeGarcía Márquez, GabrielGazdanov, GaitoGeislerová, LelaGiordano, PaoloGiordano, SilvanoGlattauer, DanielGoethe, Johann WolfgangGogol, Nikolaj VasiljevičGolding, WilliamGončarov, Ivan AlexandrovičGołembowicz, WacławGraves, RobertGreen, JulienGreenberg, Martin H.Greene, GrahamGrün, AnselmGuardini, RomanoGuitton, JeanHaddon, MarkHájíček, JiříHamsun, KnutHardy, Godfrey HaroldHarris, RobertHašek, JaroslavHavlíček, JaroslavHeinlein, Robert A.Heller, JanHemingway, ErnestHerbert, FrankHesse, HermannHillesum, EttyHiršal, JosefHlouch, JosefHochleitner, RupertHolková, MarieHrabě, VáclavHrubín, FrantišekHůlová, PetraHuxley, AldousHøeg, PeterIbsen, HenrikInfeld, LeopoldIshiguro, KazuoJames, Phyllis DorothyJames, HenryJandourek, JanJansma, KristopherJaz, Jelloun, Tahar BenJežková, AlenaJirotka, ZdeněkJones, LloydJudt, TonyKafka, FranzKavka, MartinKeats, JohnKeegan, ClaireKempenský, TomášKeyes, DanielKipling, RudyardKlapka Jerome, JeromeKlimeš, JeronýmKoch, UrsulaKodet, VojtěchKoláček, JosefKončinský, Tomáš S.Kongregace Milosrdných sester sv. K. Boromejského, Koutek, TomášKožík, FrantišekKressmann Taylor, KathrineKundera, MilanLachmanová, KateřinaLaclos, Choderlos deLagerkvist, PärLagerlöf, SelmaLarkin, PhilipLaurentin, RenéLe Fort, Gertruda vonLeacock, StephenLegátová, Květa (p)Lem, StanisławLevin, IraLevy, DeborahLewis, C. S. (p)Lewis, SinclairLipson, KatriLisieux, Thérèse deLodge, DavidLohrum, MeinolfLondon, JackLorca, Federico GarcíaLozano, José JiménezLynn, JonathanMacDonald, GeorgeMailer, NormanMann, ThomasMárai, SándorMaritain, JacquesMarsé, JuanMarshall, BruceMaupassant, Guy deMauriac, FrançoisMaurier, Daphne duMaurois, AndréMawer, SimonMayorga, JuanMcCloud, ScottMcEwan, IanMeester, Conrad deMelville, HermanMendonca, José TolentinoMercier, PascalMérimée, ProsperMerton, ThomasMiller, ArthurMiller, Walter M.Mina, DeniseMitchell, DavidMňačko, LadislavMoore, RobertMoran, MichelleMudrová, IvanaMulisch, HarryMüller, WunibaldMunro, AliceMurakami, HarukiMurdoch, IrisMusset, Alfred deMyrer, AntonNabokov, VladimirNěmec, Janneznámý, Nikkarin, (p)Noble, Mariaod Ježíše, Terezieod Ježíše, Marie-AnnaÓe, KenzaburóOksanen, SofiOlbracht, IvanOrwell, George (p)O’Flynn, CatherinePagnol, MarcelPark, RuthPeroutka, DavidPeyrous, BernardPhilippe, JacquesPieper, JosefPiussi, LuciaPlachta, JindřichPlath, SylviaPlzák, MiroslavPoláček, KarelPolášek, FrantišekPost, Melville DavissonPratchett, TerryPrévert, JacquesProtiva, JosefPuškin, Alexandr SergejevičPuzo, MarioQueen, ElleryQueirós, José Maria Eça deQuoist, MichelŘád karmelitánů, Rasmussen, KnudRatzinger, JosephRechlík, KarelRejzek, JiříRemarque, Erich MariaRenault, EmmanuelRenč, VáclavReynek, BohuslavŘežábek, KarelRilke, Rainer MariaRinehart, PaulaRivers, FrancineRossi, HansRosten, LeoRoth, JosephRoth, PhilipRowe, Jennifer JuneRowling, Joanne KathleenRoyt, JanRozner, JánRudčenková, KateřinaRudiš, JaroslavRuiz Zafón, CarlosRúmí, Džaláleddín BalchíSacks, OliverSacks, JonathanSaint-Exupéry, Antoine deSaki, (p)Saleský, Svatý FrantišekSalinger, Jerome DavidSapkowski, AndrzejSaramago, JoséSaroyan, WilliamSatrapi, MarjaneSayers, Dorothy L.Schmidt, KathrinSchmitt, Eric EmmanuelSeethaler, RobertSeifert, JaroslavShakespeare, WilliamSicari, Antonio MariaSienkiewicz, HenrykŠiktanc, KarelSilverberg, RobertSilverstein, ShelSimak, Clifford D.Simenon, GeorgesSimmel, Johannes MarioŠindar, JiříSinger, Isaac BashevisSkála, MiroslavŠkutina, VladimírSloan, RobinŠmíd, ZdeněkSnow, Charles PercySnyder, TimothySolstad, DagŠpidlík, TomášSpiegelman, ArtŠrut, PavelStanley, AndyStein, EdithSteinbeck, JohnSteinhauer, OlenStone, Irving (p)Storch, DavidStout, RexStrugackij, BorisStrugackij, ArkadijStýblová, ValjaSuchý, JiříSvětlá, KarolinaTáborský, JanTabucchi, AntonioTan, ShaunTchung, SuTevis, WalterThackeray, William MakepeaceThompson, CraigThoreau, Henry DavidTigrid, PavelToole, John KennedyTorday, PaulTrachta, JanTrevor, WilliamTrollope, AnthonyTurgeněv, Ivan SergejevičUnamuno, Miguel deVácha, MarekVacková, RůženaVašek, VladimírVásquez, Juan GabrielVerlaine, PaulVernant, Jean-PierreVětvička, VáclavVilikovský, PavelVodrážka, ZdeněkVokolek, VáclavVolkman, AloisVolný, Zdeněkvon Speyr, AdrienneVonnegut Jr., KurtVotýpka, VladimírWaltari, MikaWare, ChrisWaugh, EvelynWeidermann, VolkerWeiss, JanWerfel, FranzWhitman, WaltWiesel, ElieWilde, OscarWilder, ThorntonWilliams, TennesseeWodehouse, Pelham GrenvilleWollheim, Donald A.Woolf, VirginiaWyndham, JohnYalom, Irvin DavidYoung, William PaulZahradníček, JanZamjatin, Jevgenij IvanovičZmeškal, TomášZola, ÉmileZweig, Stefan\nbřezen 2019 (18.-24.)\nNesnesitelná bezvýznamnost našich životů. Když jsem před nějakou dobou četla Žert, byla to, na rozdíl od mých předchozích zkušeností s Kunderovými knihami, nečekaná a famózní trefa do černého. Tenhle zážitek už se s Nesnesitelnou lehkostí bytí neopakoval. Zůstaly sice zajímavé úvahy a kvalitní styl, který se mi dobře čte, ale osobně jsem se v knize nenacházela - když už, tak spíš v jednotlivostech než v celku. Připadá mi, že moje rezistence spočívá v nesouznění se "světem rozumu, skepse a ironie", jak jej nazývá autor doslovu. Kniha nahlíží lidský život především jako náš otisk ve vnější realitě, naše činy, rozhodnutí způsobující viditelné následky, (ne)záměrnou (dez)interpretaci naší osoby druhými. Uvažovat o závažnosti/bezvýznamnosti v tomto kontextu je určitě téma hodné pozornosti, ale považuju ho spíš za odvozené. Více mě zajímá život jako sebeutváření, budování něčeho platnějšího, určitějšího (i když nám samotným možná méně zřejmého) a nedotknutelnějšího, nezávislejšího na tom, co bychom mohli nazvat historií. Tam vidím prostor pro lehkost i tíži v čisté podobě, pro totální závažnost, z níž se žádnou relativistickou sofistikou nevyvlékneme, i pro osvobozující lehkost nesenou nadějí. Neúhybný požadavek odpovědnosti prostý i té nejjemnější nespravedlnosti; břemeno, které netíží.\nKdybych měla z této knihy vypíchnout jednu myšlenku, bude to důraz na neodlučitelnost duchovní cesty od uzdravování duše. Chtít jedno bez druhého je tu předkládáno jako nefungující - buď chceme duchovními prostředky "přeskočit" práci na uzdravování sebe a vlastního života, anebo marně doufáme, že při snaze stát se celistvou, plně lidskou osobností smíme vynechat náš obraz nejsilnějšího archetypu - Boha. Autor se snaží předestřít cestu, na níž jedno pomáhá druhému, uzdravuje se vlastní sebeobraz, člověk se začíná plněji účastnit svého vlastního života a současně očišťuje svou spiritualitu od nefuknčních, únikových či falešných sebepotvrzujících prvků a skutečně začíná žít s Bohem. Právě kontakt se zdrojem života, objevení a prožívání života jako svého vlastního je tu klíčové. Vzpomněla jsem si při čtení na přednášku Kateřiny Lachmanové, na které jsem byla před dvěma dny a kde byla zmíněna kniha Můj život beze mne. Název přesně popisuje stav, který mnozí zažíváme jako denní rutinu, a je to špatná denní rutina. Tak to plánováno nebylo. Nebo z jiného pohledu, analogicky s Kantovými slovy: člověk je účel sám o sobě. Člověk je tu proto, aby se stal plně člověkem, plně obrazem Božím, jak mu odpovídá, jak byl zamýšlen a stvořen. Nelze ho umenšit na výrobní prostředek, na jednotku kolektivu, na sluhu hodnotnějších lidí, na předavatele genů, na plnitele historického poslání, na platícího konzumenta požitků a prožitků... a přesto se stále znovu vynořují tendence takto člověka pojímat a člověk se sebou stále znovu takto zachází. Značná část knihy, zejména v první půlce, je bohužel psána pro mě nepříjemným způsobem. Vrší se zde jedna stručná věta na druhou, poučení na poučení, slova nemohou dýchat, významy se nemohou rozvinout. Připomíná to zhuštěné zápisky k odbornému tématu. V tom stísněném prostoru není místo pro emoce, pro zaujetí - je to poutavé asi tak jako řeč bez intonace. Občas ten hustý les prosvětlí mýtinka vlastní zkušenosti či úvahy více rozvíjející téma. To je osvěžující a podnět čtenáři je náhle mnohem silnější - úvaha o spiritualitě wellness vs. spiritualitě askeze, o rizicích neosobní spirituality, o čtení... V druhé části je takových míst mnohem více a text mě také mnohem víc oslovoval. Provázanost mezi spiritualitou a terapií autor zajímavě ukazuje na diagnostickém pojetí obrazů Boha. Slouží mu jako nápověda k sebepojetí klienta - obraz Boha často koresponduje s vlastním sebeobrazem. V tomto smyslu může mít patologické příčiny například horování pro neosobní spiritualitu, což je téma, které je mi celoživotně velmi blízké (resp. jeho opak, tedy nesmírný, přímo konstituující význam intersubjektivity pro lidskou osobu): "Jestliže jsme natolik fascinováni tím, že si Boha nelze představit a že ani o sobě samých si nelze vyvořit představu, pak si ani nevšimneme, že jsme vnitřně rozplizlí, a chybějící cit pro své vlastní bytí se snažíme odůvodnit nábožensky." "Někteří lidé, kteří mají problém s osobní představou Boha, mají problémy i s vlastní osobností. Další lidé, kteří nejsou schopni vztahu, upřednostňují neosobní představy o Bohu. Tyto představy ale jejich vztahovou neschopnost neuzdraví, budou v ní naopak utvrzováni. Představa Boha, který je při vší nepochopitelnosti osobou, jež ke mně promlouvá, vedla v židovské a křesťanské tradici k vysoké kultuře osobnosti člověka a společného setkávání. Na nadarmo rozvíjí židovský filozof Martin Buber filozofii osobnosti: Člověk se stává Já skrze Ty." "(Bibli) čteme vždycky se svými nevědomými představami o sobě. Ten, kdo všude naráží na zatracení a peklo, má o sobě často velmi pesimistickou představu. Biblické texty jeho tendenci k sebezatracování potvrzují. Proto nepomáhá o pasážích z Bible nebo o představách Boha jen telogicky diskutovat. Od představ o Bohu musíme v rozhovoru vždycky dojít k představám o sobě. Protom můžeme skrze práci na představě o Bohu proměnit i představu o sobě. Jedná se terapeutický proces, který vede nejen ke zdravější spiritualitě, ale uzdravuje také lidskou duši." Podobně diagnosticky slouží konfrontace s Písmem. Jeden autorem uváděný příklad jde přímo na dřeň - jaké je naše první hnutí při čtení podobenství o dělnících poslední hodiny? Pociťujeme nespravedlnost? Úlevu? Hle, to se dostává na povrch, zač se skutečně pokládáme. Současně je Bible i prostředkem uzdravování, protože nabízí obrazy, které o nás mluví pravdivě, vyvracejí naše rozbitá sebepojetí a staví nás zpět na naše místo. Ale ani číst Bibli není jen tak samo sebou: "Vždycky se ptám, co hosté v posledních letech četli. Ten, kdo čte, cítí puls života. Mnozí lidé jsou příliš líní na to, aby četli knihy. Knihy podněcují vnitřní obrazy, zatímco sledování televize nás otupuje obrazy. Mnozí lidé proto potřebují nejdříve rozvinout novou kulturu čtení. Jim bych neradil, aby rychle sáhli po Bibli, především ne tehdy, pokud čtení Bible považují za náboženskou povinnost. Srdce se musí nejprve hojnou četbou otevřít, aby do něj mohlo zapadnout semínko Písma svatého a rozvinout v něm svoji uzdravující sílu."\nI já jsem se s knihou poprvé setkala v dětství, šlo o prastaré vydání zřejmě od dědečka, profesora literatury. A nějak mi k němu ta kniha sedí, pamatuju si ho jako ušlechtilého, vzdělaného, velmi laskavého a hluboce přemýšlivého pána. Vícekrát se tu opakuje, že jde o knihu dojemnou. Dojemná je zranitelná otevřenost, s níž se zde předkládají hodnoty, na mnoha místech text nabývá podoby vyznání. Pro mě nejpozoruhodnější je právě tato totální absence cynismu. Takovou knihu je možno napsat a vydat jen ve speciálním společenském ovzduší, v ovzduší široké a pevné společenské shody na životních hodnotách, kde nemusíte zaujímat zlehčující pózu, abyste veřejně obstáli. (Jestli chcete protipól atmosféry v knize, navrhuji nějakou konverzační komedii Oscara Wildea.) Jednotlivými kapitolami to zní neustále: lidé z nejrůznějších společenských tříd a prostředí se navzájem v úctě přijímají, uznávají stejný pohled na pravdivost, čest, statečnost, pracovitost... Jistě je zde pro účely výchovy vykreslen idealizovaný svět, ale řekla bych, že snad odráží zčásti ducha mladého státu, vznešeně chápané občanství blížící se smyslu rčení "noblesse oblige". Silný dojem jistě zanechá i živě podaná konfrontace s bídou, nemocemi, nevzdělaností. Vedle osobní dobročinnosti je vyzdvižen právě přístup státu, snaha o pozvednutí obyvatel, péče o znevýhodněné. Může se nám to zdát trochu moc institucionalizované (pro mě hrozivá představa všech těch ústavů), ale všechny instituce jsou v této knize sympaticky zalidněny postavami pracujícím láskyplně, obětavě a s vědomím závažnosti svého poslání. Při čtení mi přišlo na mysl, že ve stejné době, ve stejném městě se mladým lidem z ulice věnoval Don Bosco. Kniha působivě vykresluje vědomí nedobré situace a touhu z ní mladé lidi dostat, přesně tak, jak to známe z biografických příběhů tohoto velkého patrona dětí a mládeže.\nPíseň písní 1964, neznámý\nBolest 1990, M. Duras\nTrýznivé čtení. Autorka dokázala věrohodně zprostředkovat duševní stav na hranici sebezničení, cizost všeho, co je vně jejího světa bolesti, pocit provizoria, nejednoznačnosti prožívaného času, kdy si pud sebezáchovy vynucuje nějaký pevný bod proti stále se štvoucí naději. Silně se mi vryly momenty, v nichž je konfrontována se sebevědomými, spokojenými a necitelnými ženami-důstojnicemi, jde z toho mráz po zádech, ačkoli je vše podáno jakoby mimochodem (vždyť za těchto okolností nemůže nic jít jinak než mimochodem). Pak téměř pokojný, klinický odstup v druhé části knihy a při načrtnutí budoucnosti podstatná změna pohledu, jímž výpověď oddaně čekající partnerky zpětně získává komplikovanější, bohatší vyznění.\nNakonec přijde smrt 2007, A. Christie\nbřezen 2019 (04.-06.)\n3x vraždy 2014, A. Christie\nProfesor Ulipispirus a jiné pohádky 2000, T. Špidlík\nJemné příběhy, podobenství přibližující důležité otázky sebevýchovy, očišťování srdce, duchovního boje, chcete-li. Komu jinému je především zprostředkovat než dětem? Dospělí mají někdy tendenci děti v této oblasti podceňovat, snad extrapolací vlastní otupělosti, snad z rozpaků, jak o takových tématech mluvit, snad ze zahanbení, že by měli jako pijáci vína kázat vodu. Cítíme se nesví, když máme otevřeně mluvit o dobru a zlu v nás. A tak raději nepouštíme ty malé tvorečky za hranice lehkonohého světa zábavných dobrodružství kořeněných chytlavými hláškami. Je to škoda.\nOpojení z proměny 1986, S. Zweig\nU Zweiga mě vždycky znovu překvapí a přivede k úžasu, jak hluboko je možné dojít při zkoumání stavů člověka. Jeho postavy jsou skuteční lidé, ne umělé, neuvěřitelné konstrukce, ani prázdné nádoby dirigované do svých akcí autorem. Sledujeme jejich prožívání a připadá nám důvěrně známé, tak jemně, tak propracovaně jsou vykreslena i ta nejmenší hnutí a pocity. Kniha vposledku ukazuje zlomenost, vnitřní rozklad obou hrdinů. Ferdinandovi je věnováno méně prostoru, ale cítíme a chápeme (jakkoli s ním můžeme nesouhlasit a může nás pohoršovat) zoufalý hněv člověka, který nemohl a nyní už ani nechce naplnit svůj potenciál. Namísto toho hledá zkratku, jak se domoci chtěného. Neobstát ekonomicky, na poli vlastní práce, bývá pro muže obzvlášť tvrdá prohra, mnohdy životní prohra. Není divu, že může vést ke zpochybnění celého konceptu pravidel hry. U Kristiny je vyprávění rozvinutější a bohatší. Jak jsem ji během celé knihy sledovala, zdálo se mi, že jejím neštěstím je nedostatek skutečného zabývání se sebou, skutečné reflexe. Vidím ji především reagovat na okolí. Když si při konfrontaci s radikální změnou prostředí intenzivně klade otázku "Kdo jsem já?", připadá mi, že si ji klade poprvé. V přechozím období života neměla a nevydobyla si prostor pro své vlastní já, byla postrkována prostředím, bídou, povinnostmi. Ani během "dovolené" se ale k přemýšlení nad odpovědí nedostane. Opět je jen strhávána prostředím, tentokrát prostředím svůdně hýčkajícím a bezstarostným. Návykově bezstarostným. Nikoli osud, "vnitřní zákon", na který se odvolává, ale právě tento nedostatek kořene, vlastní identity, okolo níž by mohla uspořádat svůj život a dát mu smysl, ji ponouká k hněvu, odsuzuje k nenávisti a nedovoluje jí vyrovnat se s vědomím, že nemá tolik, co jiní. Nevěřím, že by otevřený konec mohl vyústit v Kristinino a Ferdinandovo štěstí, nevěřím, že by ve svém stavu byli nějakého štěstí schopni.\nSoukromý život Heleny Trojské 2000, J. Erskine\nStudium soukromého života Heleny Trojské mě vyčerpávalo, koho by také nevyčerpávala příliš dlouhá návštěva v rodině, kde jeden proti druhému především bojuje. Humor níže zmíněný je dosti specifický - nepředstavujte si situaci, kdy si dvě osoby něco řeknou, následně se úlevně zasmějí a vy máte chuť se smát s nimi. Ne, zde vtip slouží jako zbraň, k ubližování druhému, a nesměje se nikdo. Helena v jednom místě moudře říká, že "nic není na světě pevné, pokud nejsme pevní sami". Platí to o ní, platí to o jejím manželovi a platí to i o jejich pochopitelně opozičně naladěné dceři. Helena měří svět intenzitou prožitku, místy to nabývá až podob poruchy osobnosti, ta potřeba vzrušení a dramatu, pociťování emoční plochosti, občas eskalace situací pod záminkou krajní upřímnosti. Neschopnost nahlédnout, že její východisko (romantikou se dá všechno omluvit) může být mylné, že autentický ještě nemusí znamenat správný, odpovídající realitě, a pravděpodobně také neznamená, když působí tolik utrpení. Vždycky je podezřelé, když člověk hlásá pravidlo, ale svůj případ z něj vyjímá: "Většina lidí si myslí, že může bez obav jednat, jakmile má pocit, že je v právu. Po několika pokusech jsem došla k závěru, že právě když jsme si nejvíc jisti, že jsme v právu, měli bychom být raději opatrní. Je totiž pravděpodobné, že jsme něco přehlédli. V lásce si nemůžeme pomoci - ale mám teď na mysli všechno to ostatní." Menelaos je hnán touhou nedostat se do řečí, vyhnout se problémům, a také frustrovanou bezmocí vůči své inteligentní a v manipulacích zběhlé manželce. A Hermiona trpí amébovitostí svých rodičů a hledá záchranu v pevném životním řádu, který ji vede až k nemilosrdnosti. Jde o ubíjející četbu jak z análů manželské poradny. Možná je autorským záměrem, možná jsme opravdu pozváni prožít únavu a malost, tu tlustou, dusivou deku nefunkčních vztahů nezralých osob. Ale Erskinova předmluva mě naladila na něco jiného. V samotném závěru knihy nabrala atmosféra trochu na lidskosti, když aspoň sem tam někdo vystoupil ze své soukromé varianty egoismu. Přesto by to mohla být dobrá kniha na tři hvězdy - i Mersault, Werther nebo "dítě svého věku" mi byli protivní jak tříska v palci, ale své hvězdičky si zasloužili. Musím ovšem ubrat bod za formu. Kniha se odehrává prakticky celá v přímé řeči, občas to vede až k legračním situacím, kdy se postavy na scéně obměňují na základě toho, že jeden zaslechne hovor ostatních (jdu takhle zrovna kolem). Na můj vkus to je velmi doslovná přímá řeč - osoby nám doslova přednášejí, co si o nich a o druhých máme myslet, vyprávějí o všech souvisejících událostech (až jsem si vzpomněla na cimrmanovské "Víš, to bylo tak..."), téměř nic nevyplyne mezi slovy. Pro mě to bylo většinu času nudné, ploché a neživotné. V závěru jsem uvítala i nějakou tu nepřímou řeč a trochu napětí ponechaného konečně čtenářově fantazii.\nTřináct záhad 2016, A. Christie\nK panu Chestertonovi mám ambivalentní vztah. Kdybych ho - tak, jak si o něm tvořím obrázek například i z této knížky - viděla za oknem blížit se k mému bydlišti, zamknu, zatáhnu záclony a schovám se pod stůl pro případ, že by mě snad mínil navštívit. Bojím se, že z čtvrthodinové expozice téhle akrobatické tepající (to je sofistikovaný dvojsmysl!) energii bych se zotavovala půl roku. Ovšem opatrně dávkován, to je jiná, tak mi prospívá. V klidu si doplním vysvětlující poznámky ke všem nevyváženostem, z bezpečné vzdálenosti přeberu jeho slova, rozdělím na hromádky a vyzobu to aktuálně užitečné. A vůbec nejlépe ho snáším tam, kde je pevněji svázán tématem, jeho životopisy svatého Tomáše a svatého Františka jsou mi nejmilejší. Je ovšem možné, že by v přímém kontaktu dokázal být jemným a ohleduplným návštěvníkem, kdo ví. Každopádně je mi na něm vysoce sympatická jedna věc, kterou prokazuje i v těchto textech - umí se strefovat sám do sebe a nijak zvlášť se tomu nevyhýbá. Existuje příznačná (i když nedoložená) historka, podle níž na výzvu jakéhosi listu literátům, aby se vyjádřili k tomu, co je na světě špatně, odpověděl "Dear Sir, I am." Je v tom jeho typická pokora i poťouchlost a smysl pro efekt, něco jako nečekaně odpálit petardu - třeba někdo překvapeně zvedne hlavu, zarazí se, zpozorní, co se to děje. Zpozornět vůči zdánlivě samozřejmému - o to tady jde. A pokora? Osobně sice nemám ráda pozdvižení, ale bez ohledu na formu - kdo tohle o sobě řekne nahlas a míní to vážně? Podobenkami halasných kritiků, kteří nepřipustí vlastní chybu a vyžadují osobní nedotknutelnost, by se dalo tapetovat Hlavní nádraží. Vybrala jsem dva úryvky, které mě v těchto časech zvlášť oslovily, první se nese ve vážnějším, analytickém duchu, druhý, no ano, ten pracuje s petardami: "Ten, kdo činí slib, si dává sám se sebou schůzku za určitou dobu na určitém místě. Nebezpečí tkví v tom, že ji třeba sám nedodrží. A v moderní době tento strach z vlastního já, ze slabosti a proměnlivosti vlastního já nebezpečně vzrostl a je základem námitek vůči slibům jakéhokoli druhu. Moderní člověk by nikdy nepřísahal, že spočítá listy na každém třetím stromě v Holandské ulici; ne proto, že je to bláhové (dělá mnoho bláhovějších věcí), ale proto, že je hluboce přesvědčen, že než se dostane k třistasedmdesátému listu na prvním stromě, bude nadmíru unaven a bude si chtít zajít domů na čaj. Jinými slovy, bojí se, že se stane, abych použil běžného, ale hlavně významného úsloví, jiným člověkem. ... Jsou to právě tato zadní vrátka, vědomí, že se naskýtá možnost úniku, co dnes znehodnocuje každou radost. ... Ale určitě, dřív nebo později, vyšlehne z přístavu k nebi plamen oznamující, že vláda zbabělců skončila a že člověk pálí své lodi." "Někdo by mohl napsat zajímavou báji o člověku, kterému se dostalo jako požehnání či kletby koperníkovského zraku a který viděl všechny lidi na zemi seskupené jako piliny kolem magnetu. Bylo by jedinečné, kdybychom si představili, jak jinak by asi vyzněla řeč agresivního egoisty, který hlásá nezávislost a zbožnění člověka a visí přitom z téhle planety za podrážky."\nCelý život 2017, R. Seethaler\nTyranie: 20 lekcí z 20. století 2017, T. Snyder\nPříručka první pomoci - stručná, jednoduchá, konkrétní. Pro hlubší porozumění je potřeba přečíst si něco rozsáhlejšího (třeba od téhož autora). Příručka slouží k tomu, abychom, až nadejde čas, bez zbytečného prodlení vykonali ty správné a potřebné pohyby vedoucí k záchraně. Intuitivní, pudové reakce často nejsou prospěšné, právě naopak. Platí to pro tonutí (zběsilé plácání kolem sebe), pro partnerské krize (když ty jsi takovej, tak já budu taky taková) i pro jiné životní situace. Řešením je osvojit si a nacvičit efektivní způsob jednání. Ctnost, i občanská ctnost, není vrozeným talentem - je to návyk jednat správně. A návyk se musí pěstovat. Neintuitivní reakce se musí připravit předem. Nestačí být o její rozumnosti z hloubi duše přesvědčen (je možné, že řadě čtenářů autorovy myšlenky nepřinášejí nic nového, stejně jako řada čtenářů příručky první pomoci nestrne v úžasu nad informací, že lehčí popáleniny chladíme). Je potřeba si budoucí jednání nazkoušet a zautomatizovat. Pod tlakem času, emocí, únavy či umrtvující pohodlnosti příliš často plodíme slova a skutky (či mlčení a nejednání), které sami za rozumné vůbec nepovažujeme. Možná, že leccos z navrženého už teď sami děláme. Perfektní. Jen tak dál. Protože naše "bojová příprava" funguje současně jako prevence vypuknutí bojového stavu.\nLáska a přátelství 2005, J. Maritain\nNa základě názvu a obálky by si snad mohl čtenář (neznalý autora) myslet, že sahá po sbírce moudrých citátů vhodných do dívčích památníčků. Skutečný obsah knihy by ho pak nemile překvapil, i když poučení o romantické lásce by si, dle mého, památníčkovou popularizaci zasloužilo: "Je to přelud, jemuž podléhá nostalgie vlastní člověku, její iniciály jsou vyryté na všech stromech světa. Žije ze lži a iluze, je to přelud či zdání opravdové lásky. Naprosto upřímně si myslí, že zcela daruje sama sebe, ale toto darování není skutečné, nýbrž vysněné, je to ve skutečnosti pouze přestrojení, jímž náš duch přikrývá královským pláštěm žádost smyslů a jehož užívá náš druh k oklamání individua, aby dosáhl svého cíle. Pro člověka je dobré projít tímto plesáním - ale pod podmínkou, že tu nebude chtít setrvávat." Jacques Maritain ve svém textu rozvíjí úvahy o přející lásce, inspirované myšlenkou své ženy Raissy. Rozlišují se zde dva druhy lásky přející - láska přátelská (přátelství), kdy se bytost dává druhému nepřímo, prostřednictvím darování svých dober, toho (a případně až všeho), co má. A láska pošetilá (láska), kdy bytost sebe samu, to, co je, dává druhému zjevně, doslova "ve vytržení" - její duše je odňata sama sobě a nechápe už samu sebe jinak než v druhém - druhý se stává jejím celkem. Autor uvažuje o přátelské a pošetilé lásce k Bohu a jejich potřebnosti pro svatost a spásu, o mystickému stavu (který definuje jako život určovaný pošetilou láskou k Bohu) a kontemplaci, ať už se odehrává v kontemplativním či aktivním způsobu života. Závěrečná část je věnována stavu manželství, přátelské a pošetilé lásce mezi manželi a jejich (ne)slučitelnosti s pošetilou láskou k Bohu a pokrokem v mystickém životě, k němuž je v posledku povolán každý křesťan. Zvláště mě zaujaly tři myšlenky: Několik odstavců o svatosti a o společenské podmíněnosti jistého způsobu svatosti, který spočívá "pouze" ve vezdejším životě v dokonalé přátelské lásce k Bohu, je "obyčejný" v tom smyslu, že není hrdinský (není žádáno - a tedy se ani nedává - Bohu extrémně mnoho), a má své místo především v pokojných křesťanských civilizacích. "Domnívám se, že jak se připozdívá a staré křesťanské civilizace se rozpadají, je pro masu lidstva stále obtížnější zachovávat lásku a věrnost až do krajnosti, žít v prostém stavu přátelství s Pánem a zalidňovat nebe světci, kteří "žili jako ostatní". Ale zároveň v duších, jež žijí ve stavu pošetilé lásky, cosi roste co do kvantity nebo co do kvality - jako náhrada, a bohatá náhrada za ztráty. ... Takový je můj názor. Už dávno jsem napsal, že jednou přijde den, kdy na světě budou moci přebývat jen zvířata nebo světci - velcí světci." Druhé pozoruhodné místo obhajuje slučitelnost manželského stavu (včetně tělesného darování se partnerovi) s výlučnou pošetilou láskou k Bohu a s jejím svobodným rozvíjením se v postupujícím mystickém životě. Autor se zde opírá i o nekřesťanská svědectví mystiků judaismu a islámu. To, čeho se člověk vzdát musí, není ani manželství, ani žitá sexualita, ale pošetilá láska k partnerovi. Přestože příběhy osudové a do krajnosti oddané lásky mezi mužem a ženou námi rezonují a oslovují touhy spočívající v základu naší bytosti, chápeme asi snadno, že takoví milenci nejsou svobodní pro svého Boha - kde je tvůj poklad, tam je tvé srdce. A nakonec velmi krásné vyjádření role přátelské lásky v manželství (a jistě nejen tam, ale všude, kde vládne důvěra a je pociťována zodpovědnost, v rodičovství, v přátelství) - člověk je přirovnáván k strážnému andělu svého protějšku, stává se "bytostí zasvěcenou dobru a spáse druhého".\nLogikomiks 2012, A. Doxiadis\n"...ale možná si nakonec popletli skutečnost se svými mapami." Za mých studentských časů jsme základnímu kurzu logiky a teorie množin přezdívali TEMNO. A o temnotě je i tento příběh, nezdráhám se říct existenciální drama, vzájemně zrcadlící světy psychologie, filosofie a matematické logiky. O temnotě, která je zhmotněním nejistoty - nevíme, co se v ní skrývá, mohou to být příšery. Je těžké jí čelit. Můžeme rozsvítit světlo. Můžeme vzít někoho za ruku. Myslím, že člověk by měl být přeneseně schopen jednoho i druhého - rozsvěcet světlo rozumu všude tam, kde je to možné. A důvěřovat tam, kde se rozumem ničeho dobrat nelze. Kdo cítí, že si postoj důvěry nemůže dovolit, vyčerpá sebe i své okolí pokusy rozsvítit světlo všude. Všechno dostat pod kontrolu. Neponechat nejistotě ani jeden čtvereční centimetr živné půdy. Nebo omezí svůj život na výsek, který kontrolovat dokáže. Postaví zeď. Zavede kategorii věcí, o nichž nelze mluvit. Známe to z mezilidských vztahů - takové chování není symptomem zdravé racionality, ale pořádného vnitřního průšvihu. Konečná konfrontace s poznáním, že neosvětlená místa ze svého života nikdy, z principu, nevymýtíme, může pak mít fatální následky. Anebo může být tou příslovečnou temnotou před svítáním. Po dlouhém a důkladném zvažování jsem přidala ještě pátou hvězdu.\núnor 2019 (09.-10.)\nJak je důležité míti Filipa 2018, O. Wilde\nSvětová výstava 1999, E. L. Doctorow\nI já jsem začala knihu číst namlsaná autorovým Ragtimem - a byla trochu zklamaná, že jí chybí ta energie a překypující život, kterými mi Ragtime učaroval a které jsem cítila i v Jezeru potáplic.\nSlovník u mě o Vánocích velmi příhodně zapomněla sestra, děkuji :o) Nad knihou jsem se pobavila, i když to není na jásání nad každou stránkou a k oprávněnosti superlativu "best of" by podle mě pomohlo trochu škrtat. Vedle češtinářského zážitku jde o zajímavou sociologickou sondu. Nemyslím si, že poskytuje obraz české společnosti - na to podléhá příliš velkému výběrovému zkreslení. Kniha je spíš obrazem svých autorů, témat, o něž se zajímají, prostředí, v nichž se pohybují. A je to zvláštní svět. Nekonečné množství sexuálních obhroublostí doprovázejících legrační drsňáckou pózu "hlavně nevypadat, že mi na (ženách, mužích, partnerovi, sexu, těhotenství) nějak záleží". Mraky (aneb šest půlek, jak jsem byla poučena :o)) výrazů souvisejících s prací v korporátu, a přitom téměř žádný týkající se dluhů či nemocí. Nevěřím, že by neexistovaly. A jistě ani nejde o marginální témata pro hrstku zasvěcených. Ale ve světě toho nejlepšího z hacknuté češtiny prostě existenční problémy nepotkáte. Nejspíš proto, že tyhle věci se do statusů nepíšou. Řada vydatných zdrojů slovníkových hesel mě v životě úplně minula (shánění sexuálního/životního partnera, alkoholické radovánky, Facebook, Twitter a jim podobní, chození do zaměstnání), takže se k příslušné slovní zásobě nemohu dost osobně vztáhnout. Ono je to znát: jinak vnímáte termíny teoretické, a docela jinak vám znějí slova, pro které vás hned napadá bohaté praktické využití. U některých výrazů jsem kroutila hlavou, proč takovou vykopávku (starší než já) autoři zařazují do Češtiny 2.0, ale přesto mě obohatily, při doplňkovém pátrání v archivech časopisu Naše řeč (doporučuji) jsem se pravidelně dozvídala leccos zajímavého. Předpokládám, že většinu čtenářů stejně jako mě zahřeje, když narazí na důvěrně známé slůvko, které není běžně používáno - a spokojeně se nad jeho kodifikací pousmějí. Ale největší potěšení mi působily novotvary neznámé, hravé, libozvučné a sofistikované (ideálně vše naráz), namátkou bych vyzdvihla (samozřejmě subjektivní) skvosty jako perkusivní údržba, fosilovna, hluchátka, lehativa, rybovolně, chlastánek, vlakuška, bzilión a godziliarda, líbítko (-ítka mám vůbec ráda, myšítko a kurvítko nejvíc), mlamoj, chlazaně nebo kapesní halucinace :o) 3,5 hvězdičky\nPtáci, zvířata a moji příbuzní 1998, G. Durrell\nZačátek jsem četla s mírnými rozpaky, ale když Gerry poprvé vyrazil do přírody, dostavil se ten správný čtenářský pocit z poutavého vyprávění, přestože mě osobně zviřátka zajímají mnohem méně než třeba kytičky. A o rodině se dozvíme například to, že i světice mají své slabší chvilky: "Jenomže hlemýždi na vejcích nesedí," vysvětloval Theodor. "Zahrabou je někam do vlhké půdy a nechají je být." "To je ovšem ideální způsob, jak vychovávat děti," ozvala se maminka zcela nečekaně, ale z hloubi duše. "Škoda že vás nemohu všechny zahrabat někam do vlhké hlíny a jít si po svých." Také mi při čtení této knihy - v sedmatřiceti letech! - konečně došlo, že Larry je TEN Lawrence Durrell! :o)\nŘímské jaro paní Stoneové 1966, T. Williams\nMacocha 2014, P. Hůlová\nJako když vás na rodinné či firemní veselici jeden obtížný účastník zatáhne do kouta a tam to do vás začne valit. Všechno. Kdybyste měli pomoct, nevíte ani, odkud začít, ale naštěstí pomáhat nemusíte, postačí vyslechnout tu stoku důvěrností - anebo léty vypilovanou sebeprezentaci? Na konci si gratulujete, že už to máte za sebou, a možná ve vás zůstane zárodek pochybností: Není něco podezřelého na tom, že můj život funguje, že jsem šťastná? Nějaký omyl? Hrůzy teprve přijdou? Nebo je to póza, kterou jsem oklamala i sama sebe? Nebo jsem prostě hloupá - blažená prostota?\nJsem Angličan 1990, G. Greene\nPozdější úžasný Greene je v tomto románu už zřetelně k rozeznání, i když jde o jednu z jeho prvních knih. Její hrdinové se pohybují "v cizině", nejen v geografickém smyslu, a touhu po domově, kam by mohli patřit, po lidech, k nimž by mohli patřit, jsem vnímala jako jeden z výrazných motivů. Možná právě ona vyvolává tolik soucitu, soucitu k podvodníčkům, vyžírkům, dokonce k vrahům.\nleden 2019 (06.-15.)\nNepřátelé srdce 2015, A. Stanley\nK tomuto tématu mnoho užitečného řekli už pouštní otcové, ale dělí nás od nich jeden a půl tisíciletí, jejich zkušenosti se mohou zdát neaktuální, v některých kulturních okruzích jsou dávno zapomenuté. (Naštěstí máme třeba Anselma Grüna.) Komu vyhovuje američtější a ležérnější styl, pro toho může být určena tato kniha. Nevýhodou je její straaaašlivááá zdloooouhaaaavost, zejména v první polovině. Dále je silně cítit, že autor píše jako muž pro muže, pro určitý typ mužů - způsob vyjadřování, vtípky a pomrkávání... čas od času sice explicitně osloví i ženy, uvádí příklady z jejich života, ale celkové ladění je zřejmé. Některým čtenářkám by mohlo bránit vztáhnout se k textu, nechat se zapojit do rozhovoru. Dlužnictví jako model, který autor použil pro svůj výklad o destruktivních emocích, v sobě nese srozumitelný a výstižný popis, velmi návodný co do způsobu, jak tyto psychospirituální zátěže ve svém životě řešit. Za jeho univerzalitu a totalitu bych sice ruku do ohně nedala, ale to snad žádné zlo nenapáchá. Nedorozumění ovšem může působit nepřesnost v užívání pojmů. Například hněv není jenom pokažený postoj vůči druhým lidem (hněvivost), hněv obecně je emoce reagující na doléhající zlo-nespravedlnost a jako emoce je mravně neutrální. Ne každý prožitek hněvu je hříchem. V závěru knihy se vyskytují slova, která bych nechala tesat do kamene: "Pokud přesně nevíte, kde začít, mohu vás nasměrovat k někomu, kdo to ví: k lidem, kteří vás znají nejlépe, k lidem z vašeho bezprostředního okolí. K vašemu manželovi, manželce, dětem, rodičům. Právě na ně se denně valí to, co přetéká z vašeho srdce. Ti přesně vědí, kde byste měli začít. Jen se poptejte."\nleden 2019 (07.-09.)\nNever more a jiné básně 1998, P. Verlaine\nHudebnost veršů je patrná na první poslech, i v překladu dovedou znít úžasně, ale to mi k plnému potěšení nestačilo. Obsahově mě básně převážně míjely, tento druh citlivosti-citovosti-smyslovosti mě příliš nezasahuje.\nLiterární poklesky 1971, S. Leacock\nVíc mi sedí povídky absurdně praštěné než ty agresivně kousavé. Už notně jsem v četbě pokročila a stále jsem byla zklamaná, že to není zas tak dobré, ale při osudech A, B a C se rozjasnilo a druhá půlka knihy dojem v mých očích vylepšila. Naneštěstí jsem se vícekrát přistihla při tichém přání, ať už toho pan spisovatel nechá, že nápad je skvělý, ale ať už do toho nereje, ať už to dál nerozvíjí. Což asi nebyl autorův záměr. Edit: Trestuhodně jsem opomněla vyzdvihnout práci překladatele v místech, kde se autor dopouští slovního humoru: "To je další prvek, který tomu dodává vznešeného lesku - Scotland Yard. Není ani ve Skotsku, ani se tam neměří na yardy, nýbrž spravedlivou měrou, a na to jsou spíš metři než malí jardové." "... lord Ronald upřel na pasažárku v loveckém kočárku pohled tak pohledný, až pohlednicovitý, že byl prostě k pohledání; naléhavější než ten dobyvatelský pohled mohla být už jenom nedobytná pohledávka."\nVražda v Orient-expresu 2017, A. Christie\nProblém Spinoza 2012, I. D. Yalom\nMůj obvyklý problém s tímto autorem - didaktické pasáže z toho příliš trčí a postavy mi často připadají jako neživotné ilustrace výkladu. Pokud jde o filosofický náboj knihy, mé pocity hezky vystihl komentář uživatele Misericordia ke Spinozově Etice (https://www.databazeknih.cz/knihy/etika-29595), na který jsem narazila pár dní poté. Filosofie samoty a totality. Takový přístup může být psychologicky cenný k vyvážení jiných extrémů (například závislosti na druhých), ale postačující není, lidskou existenci neunese. Lidská monáda je nelidská.\nOd dětství si nevzpomínám, že by se mi kvůli něčemu zdálo tolik příšerných snů jako kvůli této knize. Při četbě jsem si mimo jiné vybavila dříve čtený rozhovor s odborníkem na genocidy, který upozorňoval na naše zkreslené vnímání holokaustu, vyvolané jinak chvályhodným šířením svědectví přeživších. Dnešní posluchači nabývají útěšného, ale nebezpečného dojmu, že pomoc byla běžná, že lidé v těchto situacích obstávali - a tedy že i my bychom obstáli. Každý z přeživších přece mluví o těch, kteří mu pomohli. Staví to nepravdivý obraz jakéhosi "zla zvenku", kterému normální slušní lidé každý podle svých možností vzdorují. Nepravdivý, protože v reakci na žádost o pomoc "většina Židů byla ve většině případů odmítnuta a zemřela". V konfrontaci se současnou záplavou mainstreamových knih o osvětimských knihovnicích a spol. také vyvstanou jako tím důležitější argumenty, kterými autor podkládá svůj názor, že Osvětim je sice pohodlným, ale nikoli nejvhodnějším symbolem holokaustu. Nejcennější je pro mě autorovo zdůraznění, že to, co skutečně mělo sílu k odporu, byla instituce-stát, fungující koncept občanství, dokonce i v případě států, které byly svým Židům nepřátelské: "Celkově bylo zabito asi sedm set tisíc Židů s občanstvím států, jež byly spojenci Německa. Přeživších však bylo víc. To stojí v dramatickém kontrastu k územím, kde došlo k destrukci státu: zde byli zabiti skoro všichni Židé." "Nizozemsko bylo unikátní tím, že se tu po začátku německé okupace konaly veřejné demonstrace proti zavedení protižidovských zákonů. Pronásledování Židů nemělo v Nizozemsku skoro žádnou podporu veřejnosti. A přesto hrozila nizozemskému Židovi smrt se skoro třikrát větší pravděpodobností než francouzskému." Důvod? "Nizozemsko bylo z několika důvodů v rámci západní Evropy nejbližší analogií zón bezstátí." "Francouzi nahnali Židy bez francouzského občanství do táborů. Němci měli zájem tyto lidi převzít, ale jedině tehdy, pokud je monou brát jako jedince bez státní příslušnosti. Německá zlovůle - a to je podstatné zjištění - se zarazila před cizím pasem: nacisté sice mohli věřit, že státy jsou jen umělé výtvory, nicméně nikdy se nepustili do zabíjení Židů, dokud napřed neproběhla destrukce států anebo se státy svých Židů nezřekly. Například Francouzi tak sice byli ochotni pozatýkat i Židy z Maďarska a Turecka, ale Němci by si je nedovolili zabít bez souhlasu maďarské a turecké vlády. Židy s polským a sovětským občanstvím Němci vraždili bez zábran, protože jejch státy považovali za neexistující. Stejně tak bylo Německo ochotné převzít k povraždění francouzské Židy, ale výhradně za podmínky, že francouzské úřady nejprve tyto lidi zbaví státního občanství." Odnesla jsem si z knihy závěr, že nebudeme-li si o sobě namlouvat kdovíco a uznáme, že o většině z nás platí "člověk je lidský pouze v lidských podmínkách", pak tedy musíme chránit, posilovat a tříbit společenské uspořádání, které nás nebude vystavovat pokušením, v nichž bychom nedokázali obstát.\nLegendy o Kristu 1999, S. Lagerlöf\nKdyž jsem předčítala tyto příběhy svým dětem (6 a 8 let), navzdory náročnému jazyku i určité vážnosti obvykle ani nedutaly. Já si takto představuji jeden z prototypů výborné dětské knihy, otevřeně pracující s emocemi, v dobrém smyslu patetickou, nezlehčující, nechávající zlo plně dopadnout a dobro zázračně zazářit. Jdoucí skutečně na hloubku, poskytující příležitost k přemýšlení a rozhovorům. S exotickou vtahující atmosférou, s citem pro gradaci a pro kontrast. Jako krásný šperk oproti všem těm lehce načrtnutým a civilním moderním příběhům, které jsem spíše zvyklá s dětmi číst.\nprosinec 2018 (24.-27.)\nÚlevné zajásání úplatkáře, aktuální vždy a všude: "Sláva na výsostech! Bere peníze... Teď už to snad půjde hladce." Doslov trefně cituje Gogolovu reakci na kritiky stěžující si, že takovým nepěkným zobrazováním společnosti by mohl lid dospět k pochybnostem o vykonavatelích státní správy: "Prý 'Lid asi začne mít špatné mínění o svých představených!' Lid asi uvidí své představené poprvé tady, v divadle - když ho doma nějaký bídák hejtman dostane do drápů, toho si lid samozřejmě nevšimne, to si uvědomí teprve, až když přijde do divadla. Zřejmě se domnívají, že lid je hloupější než kus dřeva."\nReputace 2017, J. G. Vásquez\nprosinec 2018 (23.-25.)\nPísně Vrbovýho proutku (eskymácká poezie) 1965, *. antologie\nK této sbírce jsem přišla legračním způsobem - z roztržitosti mi zůstala v ruce, zatímco jsem z knihovní police vytahovala jinou knihu básní. Zjistila jsem to až doma a při zběžném prolistování mě čekalo další překvapení: některé písně jsem poznávala, v jiném překladu jsem je četla letos v létě v Rasmussenově Cestě bílým tichem. Ve své přímočarosti, konkrétnosti a nezvyklých metaforách (který Středoevropan by přirovnal děťátko k hlaďoučkému kousku ledu?) jsou to opravdu zvláštní, přesto srozumitelné básně a překlad do směsi obecné a hovorové češtiny tomu ještě přidává. na děti myslím na svý ubohý děti a všechno je takový tmavý jak v kožený bundě *** jak krotký zvíře sem šla mezi lidma ale potom potom přišla ta zpráva vo smrtelný ráně vo rychlým útěku mýho syna v divoký hory se proměnil svět já vrávorám na strmým srázu *** a já já po něm nehodil harpunou! ptáte se proč? snad sem ho litoval toho tuleně nebo snad proto že bylo tak hezky a že se radoval ze slunce stejně jak já Zvlášť půvabné mi připadaly "hádavé" vztahové písně v závěru, spojené se zpěváckými souboji. Působí až jako karikatura, jak nepokrytě vykřikují, co my si na veřejnost netaháme.\nNechala jsem si tenhle svazeček, který jsem ukořistila v kostele u salesiánů (kniha vyšla pouze pro vnitřní potřebu řádu), především jako "duchovní potravu" pro období letošního adventu. Františkův přístup kombinující důvěru ve vnitřní svobodu s radikálním zaměřením na Boha mi připomíná, a v jeho korespondenci obzvlášť výrazně, Augustinovu slavnou maximu "miluj a čiň, co chceš". Ta může být snadno chápána zavádějícím způsobem, nakolik jsme si dnes zvykli vykládat slůvko "láska" všelijak. (Třeba že je žádoucí to, co je doprovázeno povznášejícími pocity, a zbytek nemá cenu.) František se vyjadřuje mnohem jasněji, když říká, že chceme-li být svatí podle své vůle a podle svých představ, nebudeme svatí nikdy. Augustinovo "miluj" je Františkovo "dej s přesvědčením a srdečně absolutní primát Boží vůli". A potom, když v jednotlivých životních situacích a setkáních, do nichž tě Bůh staví, osvědčuješ lásku a pokoru, neulpívej na umělých pravidlech, protože láska nezná metodu. Je to velmi pokojná, zdravá a praktická nauka, která se hodí pro život člověka jakéhokoli stavu před čtyřmi sty lety stejně jako dnes. Kniha neobsahuje ani jeden dopis svaté Janě Františce de Chantal, což mě trošku zklamalo a vzápětí donutilo pátrat po internetu a nevypátrat sice žádný český, ale aspoň anglický výbor (Francis de Sales, Jane de Chantal: Letters of Spiritual Direction). Několik v něm obsažených listů adresovaných Janě dýchá toutéž úctyplnou, svobodnou a přitom soustředěnou atmosférou jako tento český překlad. A s ohledem na Janino a Františkovo speciální přátelství navíc i obrovskou otevřeností (patří do "duchovního doprovázení" vyprávění o blbnutí s dětmi? :o)) a vřelostí, péčí o vzájemný vztah. Obojí může být neznalému čtenáři překvapivé, snad až nepatřičné - ale to je jenom náš problém, nás, kteří někdy máme tendenci představovat si svatost jako vážnou, stroze odlidštěnou, a přitom ona jediná je plně lidská.\nprosinec 2018 (07.-08.)\nZnovu jsem četla Farmu zvířat - už jsem si nepamatovala podrobnosti a dcera mě požádala, abych jí vysvětlila některá místa, jejichž významem si nebyla jistá. A nemohla jsem se při četbě ubránit docela aktuálním asociacím. Od populárních pohrdavých poznámek na účet neefektivního "demokratického žvanění" a snah zrušit to či ono (jak rádi by i dnes někteří vyhlásili, že "diskutovat se již nebude") přes strašení namísto argumentů (návrat pana Jonese jako univerzální konečná odpověď na všechno, copak mi to jen připomíná?) až po bohapustou nestydatost dnešních Pištíků.\nMuž, který si pletl manželku s kloboukem 2015, O. Sacks\nPříběhy těchto lidí uvedou člověka v úžas. Nesmírně se mi líbí úcta a empatie, s jakou autor ke svým pacientům přistupuje. Krásná je i jeho nepředpojatost a důvěra v úsilí organismu zachovat si identitu, vlastní lidskost - myšlenka, že ne vše vymykající se a ne vše zapříčiněné poruchou organismu je destruktivní a musí být odstraněno, a že snad ani není tolik potřeba zaměřit se na dřinu v oblastech, v nichž tito lidé selhávají, jako je nechat rozvinout (popř. i objevit) to životodárné, k čemu inklinují přirozeně. I když to není podle našich představ. Důležitější než vnějškové připodobnění "normálnímu člověku" je pokusit se nalézt jednotící, smysl-dávající princip, který ponese lidskou bytost tam, kde zdánlivě samozřejmé mechanismy chybí. "... možná, že je to skutečně jenom fyziologie. Ale nemohu se zbavit dojmu, že když už musel mít záchvaty, pak si tento muž zařídil ty pravé záchvaty v pravou chvíli." "Prokázala naprostou nezpůsobilost a neschopnost. Všechny ty testy nám bezpochyby spolehlivě ukázaly její nedostatky. O druhé straně mince, o jejím bohatství, nám neřekly nic. ... Tehdy, v tom jarním ránu, byla šťastná, ponořená do přírody. To nebylo jednoduché pozorování, třídění přírodních dějů: bylo to až vytržení. A já jsem pochopil, jak směšná jsou naše hodnocení: hledáme schémata a logické skládačky tam, kde máme hledat hudbu, příběhy, hry. Pak bychom našli lidskou bytost, která se chová přirozeně po svém vlastním způsobu."\nDům o tisíci patrech 1990, J. Weiss\nlistopad 2018 (26.-29.)\nUtrpení mladého Werthera 2017, J. W. Goethe\nUčíš nás lásce, která nehledá sebe. To bohužel není citace z knihy, ale z jedné křesťanské modlitby. Kdyby to byla Wertherova myšlenka, neměl by pan Goethe o čem psát. Nebo by napsal úplně jiný příběh. Romantismus je období, které by mi mělo být svými tématy blízké - příroda, vnitřní svět, vztahy. Ale pojímá je způsobem, který je mi prudce proti mysli. Období velkého klamu. (Já vím, každá doba má svůj vlastní.) Období velké projekce. Období sebestředného dítěte, které necítí a není schopno reflektovat své hranice. Období naivní důvěry v pociťované. Cit je všeospravedlňující, samospásný, nepotřebuje a nesnese ani zkoumání, ani usměrnění. A tak čteme naivní ódu na zelí a popis (jak to v závěru nazývá Lotta) nedůstojné závislosti na ženě. Protože všichni ze školy víme, jak to dopadne, musí se člověk v první části knihy trpce usmívat nad Wertherovým horováním proti neřesti špatné nálady a jak jí člověk škodí bližním - později se nijak nebude zdráhat škodit náladě svých bližních, dělat scény, obcházet kolem jako smutný duch, vyzobávat ze světa všechno negativní, jako předtím vyzobával všechno pozitivní. Kdepak, většinu času, kdy si myslíme, kdovíjak nejsme ušlechtilí, jsme prostě jenom spokojení, podotýká C. S. Lewis. Sebestředné děti. Ušlechtilost se pozná později, až spokojeni nebudeme. Werther používá slova jinak než já. Láska... Velký klam těla, biochemický koktejl, který nás má přimět zplodit a k relativní samostatnosti vychovat potomka - to ještě není láska. Ani velký klam mysli, psychická přitažlivost, fascinace animou, prostřednictvím níž se naše nitro dožaduje uzdravení všeho zraněného a růstu všeho nezralého - ani to ještě není láska. Jsou to výzvy k jednání, nikoli útočiště k spočinutí. Velký klam je třeba prohlédnout. Láska... Láska pro mě neznamená zmocnit se druhého a nacpat ho do škatulek svých představ a požadavků. Právě naopak, láska znamená nacpat do ohrádky své vlastní ego, zavřít závoru a vytvořit tak prostor, ve kterém druhý může existovat takový, jaký je. A Wertherova sebevražda jako oběť z lásky? Další velký klam. Je to skutek krajního odepření se druhému, je to obvinění bez možnosti obhajoby, součást boje o moc - ať už jde o kontrolu (iluzi kontroly) nad druhým, nebo nad svým životem. Láska neničí, nerozvrací, nezmocňuje se násilím, lstí nebo alespoň symbolicky toho, co není dáno dobrovolně. Četla jsem v životě mnoho krásných filosofických či náboženských textů o interpersonalitě, o lásce. Budu se muset k některému z nich vrátit, abych si spravila chuť. Hrdina knihy měl příležitost, kterou v životě dostane většina z nás - příležitost učit se lásce, která nehledá sebe. Místo toho ho slyšíme říkat a v život vtělovat: "Copak děti nesahají po všem, co vidí?"\nlistopad 2018 (15.-27.)\nRodinný kruh 1969, A. Maurois\nPsychologicky propracované a uvěřitelné. Jak typické pro dětství a mládí, domnívat se, že dospělí dělají to, co chtějí. Denisa vstupuje do života s horoucím NECHCI a je přesvědčená, že to stačí. Po dramatickém střetu mezi "nechci" a "nedokážu" postupně zcela vyklízí pozice, místo aby se sebou začala pracovat. Je to smutný pohled, který, bohužel, v mých očích nijak zvlášť nenapravil ani smířlivý závěr. Je cenné, když prožitím vlastní slabosti získáme schopnost odpustit druhým jejich nedokonalost. Ale filosofický podkres, který závěrečnou scénu doprovází, úvahy o lidském životě jako dočasném vyrušení na hladině vody, o dobrých a špatných loutkách nakonec společně uložených do futrálu, podávají toto smíření s pachutí, která se mi vůbec nelíbí. Totiž že zlo je okamžitá záležitost a s časem ztrácí význam, ztrácí svou skutečnost. (Napsal by autor tuto část stejně, kdyby ji promýšlel se zkušeností obludného zla druhé světové války, která na něj teprve čekala?) Co je naše momentální utrpení v porovnání s nekonečností vesmíru? - Tak zní uklidňující úvaha, která nám dodá síly leccos snést. Ale stejné odůvodnění má i její nebezpečnější sestřička: Co je utrpení, které způsobujeme druhým, v porovnání s nekonečností vesmíru?


Na Domažlicku chlapec vběhl pod auto, je ve vážném stavu v nemocnici - iDNES.cz\n11. května 2017 17:12, aktualizováno 17:12\nVážná nehoda se stala ve čtvrtek odpoledne v Chodské Lhotě na Domažlicku, kde školák vracející se domů ze školy vběhl pod projíždějící auto. Dítě skončilo v kritickém stavu v nemocnici.\nNehoda se stala krátce před 15. hodinou v obci Chodská Lhota nedaleko Kdyně. Chlapec vběhl pod auto, když přijel autobusem ze školy.\n„Chlapec ve věku šest až sedm let tam vběhl pod projíždějící osobní automobil značky Peugeot,“ informovala policejní mluvčí Markéta Fialová.\nPodle zasahujících záchranářů chlapec utrpěl polytrauma. „Letecky jsme ho přepravili na urgentní příjem Fakultní nemocnice v Plzni. Jeho stav byl velmi vážný,“ sdělil mluvčí krajské záchranné služby Martin Brejcha.\nOkolnosti nehody zjišťují policisté. Mluvčí Markéta Fialová informovala, že dechová zkouška na alkohol byla u řidiče automobilu negativní.\nTémata: Peugeot, Škola, automobil, havárie, vážná nehoda, Markéta Fialová, Kdyně, Plzeň, Domažlice, Plzeň-město, Plzeňský kraj, policista, Alkohol, Domažlicko, Nehody Plzeň


Rozhledy 010: Současní důchodci financovali Klausovu privatizaci.\nSoučasní důchodci financovali Klausovu privatizaci.\nZačátkem sedmdesátých let minulého století si nadvláda KSČ zajistila spotřební daň na alkohol tak vysokou, že z ní zaplatila důchody. Ze spotřební daně za kuřivo a pohonné hmoty pak platila celé školství i zdravotnictví a ještě hodně zbylo.\nJe příznačné, že i opravdoví národohospodáři, ne současní makroekonomové odkojení politickou ekonomií, se během dvaceti polistopadových let nechali tak zmást, že je ani nenapadá navrhovat dneska využití některé daně na financování penzí.\nV divoké polistopadové privatizaci šlo nejen o co nejrychlejší vytvoření soukromého sektoru, ale především, podle Klausovy demagogie (stát je špatný hospodář), o absolutní oslabení státu. Jenže onen majetek, který zhltla privatizace, byl předtím vytvářen na úkor spotřeby obyvatel, z politicky vynuceného odkládání spotřeby.\nS majetkem nahromaděným za nadvlády KSČ převzala tedy polistopadová moc do svého spravování i onen dluh vůči těm, od kterých si komunistická vláda prostředky na tento majetek půjčovala. Z něj KSČ postavila výrobní kapacity, které v budoucnu měly vydělávat na penze, zdravotní péči, školství a další sociální požitky společnosti.\nPodle odvěkých zákonů dědic přejímá dědictví včetně dluhů. Postkomunistická Klausova vláda převzala majetek, ale k dluhům se neznala. Řečeno srozumitelně, polistopadová moc rozprodala majetek z doby KSČ, aniž na nové vlastníky převedla věcné břemeno zajišťování všech společenských potřeb, na jejichž sanování byl majetek původně určen.\nNebyl to jediný systémový podvod privatizace, ale byl nejzákladnější. Dovršen pak byl tím, že bankám, které na privatizaci bezhlavě půjčovaly, byly jejich ztráty uhrazeny ze státní pokladny. Tedy z prostředků, které na úkor spotřeby tam lidé během pracovního procesu byli nuceni ukládat. (Jiří Krž, 5.8.2011)


PHARMATON GERIAVIT Vitality 50+ tablety 30 kusů - Lékárna.cz\nKód výrobku: 460436\nDoplněk stravy obsahuje vitaminy, minerály a standardizovaný výtažek ženšenu G115 pro podporu energie a vitality.\nDoplněk obsahuje vitaminy, minerály a standardizovaný výtažek ženšenu G115 pro podporu energie a vitality.\nObsah aktivních látek v 1 tabletě: Suchý extrakt z kořene ženšenu Panax ginseng G115 40 mg. Vitamíny: Vitamín A 640 mcg (80 %*), Vitamín D 6 mcg (120 %*), Vitamín E 12 mg (100 %*), Vitamín C 80 mg (100 %*), Vitamín B1 (thiamin) 2,1 mg (190 %*), Vitamín B2 (riboflavin) 2,2 mg (157 %*), Niacin 17,5 mg (109 %*), Vitamín B6 2,8 mg (200 %*), Kyselina listová 300 mcg (150 %*), Vitamín B12 3 mcg (120 %*), Biotin 38 mcg (76 %*), Kyselina pantothenová 6,3 mg (105 %*). Minerály: Hořčík 77,5 mg (20 %*), Železo 8,3 mg (59 %*), Zinek 10 mg (100 %*), Měď 1 mg (100 %*), Mangan 2 mg (100 %*), Selen 55 mcg (100 %*).\nNevhodné pro děti a mladistvé do 18 let. Ukládejte mimo dosah dětí. Není určeno jako náhrada pestré a vyvážené stravy. Nepřekračujte doporučené dávkování. Spotřebujte do data uvedeného na obalu. Skladujte v suchu, nevystavujte přímému slunci.


Příběh žraloka | Můj Blogísek :o)\nBlog.cz\t> Můj Blogísek :o)\t> Archiv\t> Květen 2006\t> Příběh žraloka\n16. května 2006 v 21:34\t| Cherrynečka*\t| Filmy\nAnimovaný film od tvůrců Shreka usazuje svůj příběh do podmořských hlubin, kde rybky dělají vše jako lidé. Humor tohoto filmu je založen především na tom, že přenáší lidský svět do obrovské podmořské metropole a to do nejmenších detailů, takže tak ve výsledku vznikne mnoho vtipných scén vlastně jen tak mimochodem.\nŽraloci žijí v jiné části hlubin. Mafiánský bos Don Lino, kmotr a hlava podsvětí, má dva syny. Tedy měl. Jednoho z nich zabila zmíněná kotva. Zbývá už jen Lenny, o kterém tento příběh je. Jenže Lenny nechce dělat nic jako ostatní žraloci. Je totiž... vegetarián! Jaká potupa pro žraločí rodinu, a tak je Lenny neustále nucen, aby se choval jako normální žralok. A nyní se situace ještě víc zamotává. Lenny potřebuje utéct z domova nebo lépe úplně zmizet. Oskar zase musí zabít žraloka, aby potvrdil svůj triumf. Když se ti dva potkají, jak to asi může dopadnout?\nNež jsem viděl příběh žraloka, trochu dost jsem se bál, že bude příliš čerpat z námětu Hledá se Nemo. Zároveň jsem ale věřil, že se tvůrci Shreka nenechají zahanbit a udělají to originálně. Výsledek je tak někde mezi. Jistá podoba prostředí tady je, ale nedá se říct, že by šlo o podobný film. Stejně jako Shrek je i Příběh žraloka určen dospělým divákům.\nZatímco Hledá se Nemo se snaží udělat mořské hlubiny pokud možno reálně, Příběh žraloka bere vše s nadsázkou. Útes, na kterém se vše odehrává tak překypuje vymoženostmi našeho moderního světa a právě to, v kombinaci s jednoduchým příběhem dělá film zajímavým a koukatelným. Po stránce grafického zpracování ale nedosahuje kvalit ani Shreka ani Nema. Ale o to tady asi ani nešlo. Rozhodně je to pěkná animovaná komedie.\nOficiání web: Príbeh žraloka\nV hlavníh rolích: Will Smith, Robert De Niro, Renée Zellweger, Angelina Jolie, Jack Black, Martin Scorsese, Peter Falk, James Gandolfini, Kevin Pollak, Doug E. Doug


Václav ze Smiřic. 1586 - 1598 | Severovýchod\n‹ Hedvika Smiřická z Hasenburku, poručnice 1566 - 1586 Obsah Albrecht Václav ze Smiřic. 1593 - 1614 ›\nVáclav ze Smiřic. 1586 - 1598\nLéta jinošská, ztrávil na učení v Itálii a v službě arcivévody Karla Štýrského, vrátiv se pak, v manželslví vstoupil r. 1587. s Dorotou, dcerou Otakara Holického ze Šternberka a na Leštně, s kterou zplodil syna Albrechta Václava a dceru Kateřinu, napotom provdanou za p. Rudolfa ze Stubenberka na Novém Městě Hradišti nad Metují.\nTento pán listem daným na Náchodě 25. srpna 1586 daroval „z lásky nakloněný“ Hanušovi Buchloveckému z Křížkovic, úředníku, svému Náchodskému, ke dvoru jeho ve Starém Městě „louku, jenž slove Malou Hatcovu vsecknu tak, jakž se k zámku od starodávna užívala a držela.“ —\nVšak na krátce byl život jeho; neboť sotva 30 let stár, umřel ve Škvorci dne 10. srpna 1593, a ve hrobce Náchodské podle rodičův svých pohřben jest. — Vdova pozůstalá, Dorota ze Šternberka — kteráž přežila syna svého Albrechta Václava, zemřevšího r. 1614 — opět se provdala a za Krištofa, hrabě z Fürstenberka, jemuž porodila jedinou dceru Annu Albertinu, na kterouž zdědila panství otcovské Leštno, a kteráž se provdala za pána z Řičan. —\nV roku zemřití páně Václavova. 1593. za příčinou války Turecké musel každý ze stavu urozeného z dvanácti osedlých jednoho ozbrojence, taktéž města svobodná z desíti osedlých též jednoho postaviti; nad žoldnéři panství Náchodského ustanoven za hejtmana Jan Holý Kostelecký, nedávno v Náchodě (čís. d. 73) usedlý. Vojsko z celých Čech obnášelo 2000 jízdných a 22.000 pěších, kteréž, shromáždivši se u Znojma, vedením pana Petra Voka z Rosenberka do Uher vešlo, a tam podle ostatního vojska císařského Turkům statečně odpíralo.