Krkavec, pěvec se špatnou pověstí - Časopis Vesmír\nKrkavčí matky i otcové jsou vzorní rodiče. A krkavci inteligentní a učenliví ptáci. Pověry, špatná pověst a nemilosrdné hubení vedlo k vymizení těchto zajímavých pěvců. Nyní jsou tu zpět a je načase jejich pověst napravit.\nKrkavec neboli koba je černý pták, podobný huse; živí se masem oběšenců kolem velkých šibenic nebo mrtvolami padlých v bitvách či nějak jinak, velmi dychtivě se krmí lidskými mrtvolami nebo mršinami dobytka. Když křičí v něčím domě, předpovídá smrt někoho v tom domě, nebo v sousedství. Je-li ochočen, okrade sousedy o mnoho věcí, takže někdy obohatí člověka, který se o něj stará. (Pavel Žídek z Prahy, cca 1463)\nJedním z živočišných druhů, které ze střední Evropy území zcela ustoupily, aby se posléze vrátily, je krkavec velký (Corvus corax). Tento náš největší pěvec se od menšího havrana liší opeřeným kořenem zobáku, za letu ho poznáme podle klínovitého ocasu a prakticky neustálé hlasité komunikace. České jméno krkavce je velmi přesně onomatopoické, ozývá se hláskami kr, krr, s jasnou nepřítomností samohlásky.\nVýskyt a hnízdění\nJeho areál je obrovský, vyskytuje se ve více geografických poddruzích na všech kontinentech severní polokoule. V Evropě se podle obývaných areálů a typu preferované hnízdní lokality rozlišují čtyři ekotypy krkavců. Severovýchodní populace obývá severovýchodní část kontinentu, přičemž jejím prostředím jsou jehličnaté lesy. Jižní, alpsko pyrenejská populace preferuje skalní hnízdiště. Atlantická a hlavně severoatlantická populace dává přednost útesovým hnízdištím, přičemž obsazuje pobřeží v podstatě od Bretaně přes Skotsko, Faerské ostrovy, Island a téměř celé Norsko včetně severních poloostrovů až po Varangerfjord. Poslední, relativně malá populace sídlí na Jutském poloostrově v místních bukových lesích. Dnes i u nás obvyklé synantropní hnízdění v konstrukcích vysokého napětí bylo poprvé pozorováno v Německu. Skalní hnízdění ve stěnách krasových propastí bylo v našich podmínkách doloženo v Hranické propasti, analogii nacházíme například v portálu propasti Silická ladnica ve Slovenském krasu.\nKrkavec v letu.Christian O. Petersen, CC BY-SA 3.0\nVyhubení krkavců důkladně dokumentuje starší práce ing. Otakara Kokeše z roku 1980. Nejúplněji je doloženo snížení početnosti na panství Třeboň, zde udává Kokeš v intervalu let 1700-1740 průměrný úlovek 46 jedinců do roka, po roce 1750 ale počty úlovků radikálně klesají.\nPodle Lovecké knihy Vimperského lesního úřadu bylo v letech 1720-1730 uloveno na panství Vimperk 36 krkavců, v roce 1731 pak 10 posledních úlovků, po nichž už nenásleduje žádný (!).\nZ roku 1819 byl doložen exemplář v soupisu zaniklé sbírky Novohradské (Buquoyská ornitologická sbírka na zámku Nové Hrady, zanikla po roce 1945). Podle Rudolfa Maxery (1936) byli krkavci na Křivoklátsku pravidelně loveni do roku 1836, poslední izolovaný úlovek je zde datován rokem 1846. Anton Alois Palliardi (1852) zmiňuje hnízdění krkavců ve skalách na sever od Prahy. Antonín Frič (1871) konstatuje přítomnost krkavců na Šumavě, ovšem s tím, že se vyskytují spíše na bavorské straně hor.\nKlika hlavní brány zámku Hluboká. XVI. století přineslo střední Evropě turecké ohrožení. Vídeň přestála své První obléhání (1529), hranice turecké říše však zůstala nebezpečně blízko. Roku 1598 dobyla rakouská vojska pod velení Adolfa ze Schwarzenbergu pevnost Turky drženou pevnost Raab (dnešní Györ). O rok později císař Rudolf II. polepšil erb rodu Schwarzenbergů o pole, na kterém klove krkavec hlavu mrtvého Turka. Hlavní brána zámku Hluboká je od své přestavby v XIX. století vybavena dvojící klik, na kterých je použit heraldický motiv rodu Schwarzenbergů.Jan Andreska\nOhradská sbírka disponovala čtyřmi nedatovanými jedinci z panství Český Krumlov, téměř jistě pocházejícími z 19. století. Roku 1890 popisuje Vladislav Šír krkavce jako živočicha velmi vzácného, a neudává žádnou konkrétní lokalitu aktuálního hnízdění nebo výskytu. Konec výskytů v Čechách tak lze spíše spekulativně datovat do roku 1870.\nPoslední moravští krkavci hnízdili v oboře na panství Hukvaldy roku 1852. V čase izolovaný zástřel jedince udává Josef Jirsík k roku 1860 v Sokolnicích. Hukvaldy (1852) jsou zároveň poslední doložené hnízdění krkavce v českých zemích. Tímto datem skončila existence hnízdící populace krkavců.\nPodstatnou otázkou zůstává, co bylo hlavní příčinou jejich ústupu.\nUvažovaných příčin připadá do úvahy víc. Ústup druhu v 19. století se v minulosti vysvětloval tím, že v naší přírodě nastal nedostatek mršin, způsobený vyhubením velkých šelem ve středoevropském prostoru. Z dnešního pohledu je patrné, že primárním důvodem vymizení bylo systematické hubení.\nDůvody lidského tlaku na krkavce byly jednoznačné. Krkavec nepochybně škodil v zemědělství, jeho zájem o dostupná vejce je nezpochybnitelný. Navíc byl dlouhodobě nepopulární jako mrchožrout, provázející veřejná popraviště a bitevní pole. Ohlasy této potravní preference byly zaznamenány písemně (viz Žídek výše), a také se vyskytovaly a dodnes vyskytují v pohádkách.\nTřetím závažným důvodem byla od přibližně 18. století kolize s mysliveckým obhospodařováním krajiny, za krkavci ohroženou se tehdy pokládala zejména drobná zvěř a mláďata větších savců.\nHistoricky užívané lovecké metody nebyly z dnešního pohledu nijak líbivé. Jednou z nich bylo kladení otrávených návnad. Počátkem 19. století se stal běžně dostupným strychnin, jehož účinky byly strašlivé. Oběti trávení umíraly v křečích, jed navíc působil řetězově, tedy z mršin otrávených živočichů se následně otrávili i mrchožrouti. Tyto návnady byly kladeny pro vlky a lišky, a také pro krkavcovité ptáky, zejména vrány. Postupem času byl strychnin vystřídán takzvaným fosforovým těstem, kterým byla plněna vejce, určená primárně opět k trávení vran a strak.\nKrkavec byl dlouhodobě nepopulární jako mrchožrout, provázející veřejná popraviště a bitevní pole.\nKrkavci byli rozhodně čas od času uloveni na újedi, tedy na místě, kam se klade návnada při čekané na různé druhy šelem. Nejrůznější mršiny se na újeď kladly zejména kvůli lovu vlků a lišek.\nDalší účinnou metodou byl lov na výrovce (tedy lov ptáků, kteří tlučou na uvázaného výra), přičemž připomeňme, že krkavec na výra reaguje podobně, jako ostatní havranovití pěvci, tedy zvědavě a agresivně. Při lovu na výrovce rozhoduje střelcova rychlost a pohotovost, a na detailní určování tam obvykle nezbýval čas.\nVýrovka. Ilustrace ke slabikáři z roku 1806. (Campeho slabikář, užívaný zejména v německých zemích).Archiv autora\nZcela určitě se používaly i metody jako vystřelování hnízd, kácení hnízdních stromů a lov na hnízdištích celkově. Vyhledat hnízda bylo zjevně dosti jednoduché, hnízdní projevy krkavců jsou velmi nápadné, ať už jde o hlasitý zpěv, nebo teritoriální lety nad hnízdním okrskem. Navíc hnízdní lokality, dané preferencemi krkavců (skalní stěny a stromová hnízda) zkušení staří lovci dobře znali.\nPo vytlačení z českých zemí se zachovala populace krkavců v karpatských pohořích. Nejbližší krkavci se vyskytovali až na relativně vzdáleném východním Slovensku. S krkavcem se čeští lesníci znovu setkali a seznámili na Podkarpatské Rusi poté, co se stala součástí Československa. Tamní krkavce poutavě popisuje zoolog a lesník Julius Komárek v knize Lovy v Karpatech z roku 1942. Slovenská populace byla jako refugium velmi důležitá pro možnost následného šíření zpět k západu.\nDalší články o zvířecích návratech:\nDobří jeřábi se vracejí Divoké prase na vzestupu, ale všeho moc škodí Neviditelní losi v Čechách Bobr 2014: Chráněný i nežádoucí Vlk se vrátil. Přežije v Čechách?\nNa rozdíl od českých zemí patrně nebyl na Slovensku krkavec nikdy zcela vyhuben. Slovenští autoři popisují, že jeho počty v době po 1. světové válce rostly. Pozoruhodná lokalita vznikla u Velkých Uherců v pohoří Tribeč, kde hnízdila ve skalách kolonie o počtu 30 až 40 párů. S konsolidací hospodářských a mysliveckých poměrů (přesná citace Fauny, Karel Hudec et al., 1983) kolem roku 1930 se počty hnízd opět snížily, údaje o hnízdění na Slovensku z let 1941-1943 dokonce zcela chybí. Z roku 1944 pochází údaj o hnízdění poblíž Michalovců a z roku 1945 u Humenného. Po 2. světové válce počty opět rostly. Tento růst byl zdůvodňován zejména nárůstem počtů spárkaté zvěře, zejména jelena evropského. Při jeho lovu se totiž v horských podmínkách část postřelené zvěře nedohledá, později uhyne a poslouží jako potrava mrchožroutů.\nPodotkněme ale, že od 1. ledna roku 1948 vstoupil v Československu v platnost nový zákon o myslivosti a ten krkavce jmenoval v seznamu zvěře, která ale zároveň nemá určenou dobu odstřelu. Tím byl druh de facto, byť vlastně implicitně, hájen na celém území státu. (Do té doby byl krkavec automaticky pokládán za živočicha, kterého lze lovit bez omezení. Explicitně byl krkavec hájen až prováděcí Vyhláškou č. 77. MZLVH z roku 1961, a to opět celoročně.)\nRoku 1968 překročili šířící se krkavci česko-slovenskou hranici, a zahnízdili shodou okolností opět v Hukvaldech, po nepřítomnosti trvající 116 let.\nTento významný, ze zákona vyplývající faktor však není v žádné dostupné práci jmenován. Není zcela jasné, jak se vlastně krkavec do seznamu dostal, snad zde zapůsobil profesor Julius Komárek osobně, nebo alespoň jeho vliv, který byl u myslivecké veřejnosti obrovský. Také bylo jistě relativně snazší prosadit hájení živočicha, který se na území tehdejšího Československa (Podkarpatská Rus byla již amputována) vlastně téměř nevyskytoval. Právě v době po ustavení hájení začalo postupné šíření z východního Slovenska západním směrem, prozatím pouze na slovenském území.\nRoku 1968 překročili šířící se krkavci česko-slovenskou hranici, a zahnízdili shodou okolností opět v Hukvaldech, po nepřítomnosti trvající 116 let. Téhož roku byli pozorováni v Jeseníkách. Do šíření druhu vstoupily tři další podstatné a podpůrné okolnosti.\nJednak byla v lednu 1967 změnou vyhlášky k zákonu o myslivosti zcela zakázána výrovka (viz výše), odpadla tak možnost záměny při dosud povoleném lovu vran.\nDále se krkavci pravděpodobně začali šířit z bývalé NDR. Tak odborníci vysvětlovali pozorování jedince 1969 v Doupovských horách a dvojice exemplářů na Klínovci v Krušných horách (srpen 1972). S ohledem na aktuální zkušenosti s migraci mladých jedinců získané kroužkováním mohla však tato pozorování dosti snadno souviset také s šířením ze Slovenska.\nTřetí okolností byl reintrodukční program Národního parku Bavorský les. Tam bylo postupně v intervalu let 1974-1988 vypuštěno 54 jedinců. Tak začalo šíření také v oblasti Šumavy. Na její české straně však bylo hnízdění prokázáno až koncem osmdesátých let.\nV první dekádě výskytu byla hnízdění spíše vzácná. V Atlasu hnízdního rozšíření 1973-1977 byl počet hnízdních párů odhadován na pět až deset. Počty hnízdních párů následně dynamicky rostly, a tak byl v Atlasu hnízdního rozšíření 1985-1989 odhadován počet na 200 až 400 hnízdních párů a v Atlasu hnízdního rozšíření 2001-2003 už na 800 až 1200 hnízdních párů. Současný stav bude nepochybně ještě o něco vyšší.\nRůst počtu hnízdních párů podle Atlasu hnízdního rozšíření\nInterval sledovaných let Odhadovaný počet párů\n2001- 2003 800 -1200\nKultura, mýty a potíže\nZnámá báseň E. A. Poea u nás překládaná jako Havran, vydaná v roce 1845, se v originále jmenuje The Raven, tedy správně přeloženo krkavec. Dokumentuje to nejlépe, jaké překladatelské potíže krkavec působí. Ačkoli například Bible kralická překládá slovo krkavec správně a to na všech devíti místech, kde je krkavec zmiňován, stále se vyskytují pokusy popisovat slavnou scénu z Genesis tak, jakoby praotec Noe vypouštěl havrana. V podstatě si tak u havrana a krkavce čtenář nemůže být nikdy jist a při sebemenším náznaku pochybností je nutno sahat po originálním znění. Pro usnadnění podotýkáme, že správný překlad slova havran do angličtiny je ve skutečnosti rook. Překladatelská preference nesprávného havran se vysvětluje nesnadno, snad souvisí s jeho dvouslabičností a zvukomalebností.\nKdyž jsme se dotknuli popisovaného výskytu havrana v Bibli, doplňme tuto informaci také tím, že v biblickou dějepravou popisované oblasti se nevyskytuje pouze jeden, ale hned tři druhy krkavců. Ke krkavci velkému, který se zde blíží k jižnímu okraji výskytu, se zde přidává nepatrně menší krkavec rudokrký a relativně malý krkavec krátkoocasý. O tom, jakého krkavce tedy praotec Noe vlastně vypustil, můžeme tedy pouze spekulovat.\nKrkavci jsou často přítomni také v mytologických systémech ostatních národů, často bývají spojováni se smrtí a čarodějnictvím. Příkladů by bylo možné jmenovat mnoho. V severské mytologii provází Odina dva krkavci, Hugin a Munin (Myšlenka a Paměť). Podle nich je Odin znám i jako Hrafnáss, krkavčí bůh.\nOdin, krkavčí bůh. Autor Carl Emil Doepler (1824-1905).K volnému užití\nČasto užívanou metaforou se stalo označení krkavčí matka nebo otec. Krkavčí rodiče se však o svá mláďata starají vzorně, užívání tohoto zažitého označení si nezaslouží. Metafora pochází z německého prostředí, kde je její užití doloženo už v roce 1350. Tento termín (byť ve zcela jiné konotaci) použil Martin Luther ve svém překladu Starého zákona, konkrétně Knihy Job (38; 41), čímž se sousloví dostalo do nejširšího povědomí.\nPotrava a mláďata\nTím jsme se dostali ke krkavčí potravě. Ta vůbec neodpovídá zažitým představám o škodné, které v minulosti tomuto druhu tolik uškodila. Pěvci pro čerstvě vylíhnutá mláďata obvykle potřebují hmyz. V horských regionech a v severské části areálu je pro krkavce nesnadné tuto potřebu naplnit. Podle potravních studií v zajetí rodiče během prvních dvou dnů života nekrmili mláďata masem, preferovanou potravou byly larvy hmyzu, mouchy a drobní rovnokřídlí. Ve druhém a třetím dnu už mláďatům porcovali na drobné kousky myši a malá kuřata, předtím, než mladé krmili, podrželi potravu v hrdelním vaku a natrávili. Do stáří deseti dnů rodiče po naplnění hrdelního vaku často pili vodu, zjevně proto, aby změkčili potravu.\nKrkavci začínají ve středoevropských podmínkách hnízdit velmi brzy, často už v únoru, nejpozději pak v březnu. Je tomu tak pravděpodobně proto, aby v době krmení byl v přírodě dostupný dostatek potravy, a zároveň při sběru potravy nepřekážela příliš vyvinutá vegetace.\nAlbert ryba, CC BY-SA 4.0\nKrkavci v té době preferují lov hrabošů, jako potravní oportunisté ale akceptují jakoukoli dostupnou potravu, včetně uhynulých zvířat, zejména mláďat všeho druhu. Svým pohybem nad krajinou (jako kadaverivorní živočichové patří společně se supy a luňáky do kategorie „potravních pátračů“) přivolávají poněkud nežádoucí pozornost myslivců, kteří krkavce podezírají zejména z plošného lovu mláďat zajíců. Závažná a relativně častá obvinění zároveň souvisí s napadáním mláďat pasených hospodářských zvířat (jehňat a telat). Německé studie důkladně prověřující tvrzení tamních zemědělců ukazují, že příčinou úhynu nebylo primárně napadení krkavci, ale jiné zdravotní příčiny.\nPo vyvedení mláďat se krkavci potulují v malých rodinných hejnech nad krajinou a hledají dostupnou potravu. Tehdy je, zejména ve vyšších horách, velmi jednoduché pozorovat jejich sociální chování a lovecko-sběračskou taktiku.\nMládě krkavce z norského ostrova Runde, tamní populace patří k takzvanému útesovému ekotypu (viz text).Luboš Vaněk\nKrkavce obvykle daleko dříve slyšíte, než vidíte. Zvučné krr pozorovatele často upozorní na krkavce nacházející se už v několikakilometrové vzdálenosti. Rozptýlené hejnko letí v rozestupu několika desítek až set metrů a jednotliví ptáci spolu neustále komunikují. Při nálezu potravy se ihned svolávají.\nPatří rozhodně k druhům, které disponují značnou inteligencí, dokážou se zdárně a srozumitelně naučit vyslovovat slova a jsou schopni řešit i rozmanité úkoly.\nV srpnu se sletují a konzumují zralé borůvky nad horní hranicí lesa (autorova zkušenost z Jeseníků). Po začátku lovecké sezony ukazují svoji jinou schopnost, a to okamžitou reakci na střelnou ránu. Po ní sletují, často v nečekaně velkých hejnech, na místo výstřelu a pátrají po vývrhu (autorova zkušenost ze Šumavy). S oblibou načínají pozdě dohledaný kus zvěře, čímž svoji nepopularitu u myslivců samozřejmě zvyšují.\nNa konci ledna obsadí dospělí krkavci hnízdiště a rodinná hejna se rozpadnou.\nK sociálnímu chování lze doplnit, že si krkavci umí společně hrát, například klouzají po sněhu nebo po písečných dunách. Ve větvích se umí rozhoupat tak dovedně, až ve výsledku udělají celý veletoč.\nPatří rozhodně k druhům, které disponují značnou inteligencí, dokážou se zdárně a srozumitelně naučit vyslovovat slova a jsou schopni řešit i rozmanité úkoly, vyžadující paměť a logické uvažování. Se zjevnou zlomyslností, kterou obvykle nacházíme u primátů, umí svým křikem zlobit až týrat psy.\nPozoruhodný záznam nacházíme v latinské básnické sbírce české provenience Ptačí zahrádka od Bartoloměje z Chlumce zvaného Klaret, nebo také Claretus. V rukopisu je o krkavci krátká báseň, zároveň je zde přípis od soudobého, nicméně neznámého glosátora :\nJe to pták z rodu havranů, menší než luňák, ale větší než havran, černý s mocným zobanem. Vláčí si ke žrádlu nečisté mršiny, a cítí mršiny budoucí, takže křičí li, dochází k hynutí.\nPro úplnost i Klaretova báseň, která je částečně popisná, částečně mravoučná:\nKrkavec Mršinu v zobáku nese,\na na příští hody se třese,\nmrzkými učinit lidi se ďáblovu úmyslu líbí.\nDopředu krkavec znává,\nkdy neštěstí smrti se stává,\nďáblovi známo je předem,\nkdy duše se rozloučí s tělem.\nBáseň i glosu přeložila Prof. Jana Nechutová (1991)\nBratři Grimmové a po nich Božena Němcová nechávají ve slavné pohádce kletbou změnit sedmero bratrů v krkavce. Číslo sedm bylo odedávna pokládáno za magické, v případě krkavce ovšem bývá ve snůšce relativně často pět vajec a rodinné hejno pak opravdu má sedm jedinců. Krkavec v ne zcela pozitivní úloze vystupuje i v televizním seriálu Arabela, čímž je patrně o nežádoucí polohu jeho vnímání člověkem postaráno dlouhodobě.\nIlustrace Honora C. Appletona z Pohádek Hanse Christiana Andersena z roku 1926.CC BY 2.0\nPočetní stav populace krkavce velkého v současném Česku však naznačuje, že v tomto případě se návrat druhu podařil. Důkladná a mezi zainteresovanými osobami široce rozšířená znalost jeho potravního spektra ale zůstane úhelným kamenem jeho ochrany. Doložené případy otrav krkavců návnadami otravenými karbofuranem (v ČR od roku 2008 zakázaný pesticid, jehož utajené zásoby jsou dlouhodobě zneužívány ke trávení šelem, dravých a kadaverivorních ptáků) jsou varující a naznačují, že v druhové ochraně není nikdy zcela a definitivně vyhráno.\nAndreska Jan: K padesátiletému výročí zákazu výrovky. BCHZ (2), Praha 2017 Komárek, J.: Lovy v Karpatech (Vzpomínky zoologovy), Čin, Praha 1942 Hudec K. ed.: Ptáci ČSSR 3, Academia, Praha 1983 Kokeš O.: Krkavec velký a jeho osudy v Čechách, Živa (4), Praha 1980 Klaret: Ptačí zahrádka, Petrov, Brno 1991 (editor a překlad Nechutová J.) Obuch J., Kožená I., Čapek M.: 1997: Závěrečná zpráva Projektu MŽP 08 Ochrana přírody 49/8/1/95. Dílčí projekt Vliv krkavce velkého na faunu ČR, složení jeho potravy a stanovení managementu, 1980 Depon in: ÚBO AV ČR, v. v. i., Brno & MŽP, Praha. Obuch J.: Potrava krkavca čierného (Corvus corax) na Slovensku, 2008, dostupné na http://www.tichodroma.sk/pdfs/Tichodroma_19.split/Tichodroma_19.1-10.pdf Šťastný K., Bejček V.: Krkavec velký, rozporuplný zástupce naší ptači fauny, 2008, dostupné na http://www.lesprace.cz/casopis-svet-myslivosti-archiv/rocnik-9-2008/svet-myslivosti-c-06-08/ krkavec-velky-rozporuplny-zastupce-nasi-ptaci-fauny Šťastný K., Bejček V., Hudec, K.: Atlas hnízdního rozšíření ptáků v ČR, Praha 2010 Zákon o myslivosti č.225/1947 Sb., ze dne 18. prosince 1947 Žídek P.: Kniha dvacatera umění mistra Pavla Žídka: část přírodovědná. Academia, Praha 2008 (editor a překlad Hadravová A.)\nOBORY A KLÍČOVÁ SLOVA: Zoologie, Biologie


Jitka Šuranská, Pacora Trio a Druhá tráva na Musilce – reportáž | [BlueGrass CZ] bgcz.net\nJitka Šuranská, Pacora Trio a Druhá tráva na Musilce – reportáž\nautor: Lilka Pavlak | 24. 1. 2014 | Reportáže | 0 komentářů\nKonec roku 2013 nám v Brně připravil speciální hudební lahůdku. 29. prosince jsme měli možnost shlédnout nádherný koncert tří rozmanitých formací.\nVečer zahájila Jitka Šuranská, vynikající moravská houslistka a zpěvačka. Tato něžná blondýnka s temperamentem divoké kočky se představila sólově, jen se svými houslemi a přístrojem, který se nazývá loop-station a umožňuje jednomu člověku na pódiu vrstvit několik hlasů a tvořit tak přímo před lidmi aranž k písni. V první části nám zazpívala řadu prastarých moravských lidových písni ve své úpravě. Pro mne to byla premiéra. Jitku jsem dosud slyšela jen jednou, kdysi před mnoha lety, když vystupovala s Jirkou Plockem, a už tehdy mi připadala bombastická.\nV druhé části se k ní přidalo etno – jazzové Pacora Trio, se kterým v červnu tohoto roku natočila své debutové album Nezachoď slunečko. Fantastický houslista Stanko Palúch, starý kamarád ještě z dob Teagrassu, Fragmentu či Druhé trávy, navíc tenhle nosič produkoval. Poprvé jsem ho měla možnost zažít s jeho neméně špičkovými spoluhráči, moldavským cymbalistou Marcelem Comendantem a slovenským kontrabasistou Robertem Raganem.\nJejich hudbu si neodvažuji popsat nebo zařadit do nějakého šuplíku, musí se to slyšet. Je mi víc než jasné, že s ní sklízí vavříny na mnoha evropských jazzových i worldmusic festivalech. Je to zkrátka bomba! Přes uličku sedící známý Amík z Chicaga se nechal slyšet, že kdyby tak zahráli v Americe, tak lidi padnou na zadek. No, snad se tam brzo taky dostanou…\nVe třetí část večera nám Robert Křesťan a Druhá tráva představili své nejnovější cédéčko Pojďme se napít. Je nazvané podle jedné z prvních Křesťanových písní ze sedmdesátých let. Napsal ji už ve svých sedmnácti letech pro svou první kapelu Trapeři a snad nikdy neztratí svoji aktuálnost. Pochopitelně ji hrávali a dosud hrají i Poutníci. Na cédéčku jsou i další písničky z těch dávných dob, většinou ještě nenahrané. Robert je rád zpívá, proto je oprášil a dal jim nový kabát za doprovodu Druhé trávy. Celou nahrávku jsem sice ještě neslyšela, ale už se ni moc těším, neboť obsahuje navíc ještě fotoalbum s fotografiemi…\nZ mých oblíbených na něm jsou také Poutnické Tažní koně či Komu mám lhát. Píseň se zvláštním názvem Srkala mošt stýblem slámy Robert kdysi objevil v knize Americká lidová poezie. Ta vyšla v šedesátých letech (20. století) a obsahovala překlady amerických lidovek od našich předních básníků. Těžili z ní nejenom Greenhorni a White Stars. Notový záznam tam však chyběl, a proto si ji Trapeři zhudebnili po svém.\nCédéčko obsahuje i pár převzatých věcí, jako Claptonův Golden Ring (Co už je pryč), Kristoffersonův Rock & Roll Time (Co dělat mám) a další. Nejvíc mě potěšila moje od Poutníků naprosto nejmilejší – Nadějí… na melodii Jirky Plocka.\nSlyšeli jsme ten večer spoustu jejich hitů, jako třeba Ještě není tma, Marcipán z Toleda, Telegraph Road atd. Obecenstvo je pochopitelně nechtělo pustit z jeviště a museli párkrát přidávat. Poslední písní večera na koncertě v sále brněnské Musilky byla Peace in the Valley. Pak nám popřáli šťastný nový rok a spokojeně jsme se rozešli.\nBylo pro mne velkým překvapením, když jsem tam potkala svou kamarádku Martinu Havlíčkovou z Chicaga, se kterou jsem se na podzim v USA minula. Tímto koncertem zakončila svoji návštěvu Česka a po něm odjížděla rovnou na letiště do Prahy. Kdyby byl ten nový rok tak krásný jako předposlední den v minulém roce, to by byla nádhera!\nLilka Pavlak v Brně, 15. ledna 2014 (pro BGCZ.net upravil Milan J. Kalinics, 21. ledna 2014)


mzda po započtení všech příplatků a benefitů.\nNáplň práce: vyskladnění zboží dle dodacích listů, vyložení zboží z dopravních prostředků a jeho uložení do skladu, práce s motorovým manipulačním vozíkem.\nPožadavky: ukončené střední odborné vzdělání; časová flexibilita, dobrá fyzická kondice; základní znalost práce na PC.\nZaměstnavatel nabízí: možnost stabilního zaměstnání v perspektivní společnosti, získání oprávnění k řízení motorového manipulačního vozíku, zaměstnanecké benefity (týden dovolené navíc, příspěvek na stravování…).


Boloňské špagety | Veganská liška\nVeronika Červenková30.1. 20201230x\n1 balíček sojóvého granulátu\nstroužky česneku dle vlastní chutě\n1 až 2 sklenice kečupu\nV první řadě je potřeba si uvařit granulát předem.\nPostavíme vodu, přidáme bujón, tamari a přisypeme granulát.\nPřipravíme si cibuli na kostičky.\nAž bude granulát hotov, scedíme a dáme stranou.\nPostavíme vodu s olejem na špagety.\nVe větší pánvičce rozpálíme olej a cibuli necháme zesklovatět.\nPoté přidáme granulát a necháme chvilku opékat, tak minutku až dvě.\nPřidáme kečup, prolisujeme česnek, sůl a pepř a bazalku (nebo oregáno či majoránku).\nPokud chceme omáčku více řidčí, přidáme ještě trochu vodu.\nUvaříme špagety, scedíme a podáváme s posypanými semínkami.


Pohádky do diaprojektoru - vyberte si co potřebujete z 35 aktuálních inzerátů diaprojektor\nPohádky do diaprojektoru\nVšechny pohádky jsou pro vás ihned dostupné online. Stačí jen, abyste si vybrali a klikli :-) Ať už patříte mezi holky nebo kluky, Rexo vám slibuje, že si určitě přijdete na své. Uvelebte se tedy na svém oblíbeném místečku a vydejte se spolu s Rexem do světa Mickyho Mouse, Šmoulů, Toma a Jerryho, Gumídků a mnoha a. Při poskytování služeb nám pomáhají cookies. Používáním webu s tím vyjadřujete souhlas. Souhlasím Více informac�\nPohádky do diaprojektoru Pohádky, pověsti a dětská literatur . Pohádky, pověsti a literatura pro děti - cist.cz Ulož.to je v Čechách a na Slovensku jedničkou pro svobodné sdílení souborů. Nahrávejte, sdílejte a stahujte zdarma. Kredit umožní i stahování neomezenou. Dopřejte svým dětem obraz s motivem jejich oblíbené pohádky. V naší nabídce najdete obrazy s pohádkami jako je Frozen, Disney, Loney Tunes a mnoho jiných Inzerát Filmy pohádek diaprojektoru DIAR 50 léta 3ks /3 v okrese Hlavní město Praha, cena 300Kč, od vbt na Sbazar.cz. Popis: cena za 3 ks 300,- pohádky Dvě paní,O štastné mamince,Hra na pasáčka Ceny jsou bez poštovného , mohu poslat poštou,ale po zkušenostech s nevyzvednutými dobírkami a mnou zapaceným poštovným ,zasílám jen po platbě na účet včetně poštovného. Z pohádky do pohádky základní vzdělávání » Jazyk a jazyková komunikace » 2. stupeň » Český jazyk a literatura » Literární výchova Statistik Oblíbené české a slovenské celovečerní pohádky pro děti. Podívejte se na oblíbené animované a filmové pohádky z vašeho dětství onlin\nSvítivost. do 2000 lumenů - hodí se do zcela zatemněných místností s minimem osvětlení.; 2000-3000 lumenů - doporučujeme spíše do méně prosvětlených místností.; Nad 3 000 lumenů - poskytne velmi dobře viditelnou projekci i při denním světle.; Technologie. DLP projektory - mají vynikající kontrast a detaily stínů.Oproti LCD projektorům jsou méně. Diaprojektor je optický přístroj na promítání diapozitivů na promítací plátno nebo na stěnu. Projektory na diapozitivy kinofilmového formátu (36 x 24 mm) byly velmi oblíbené od 50. do 80. let 20. století. V Československu je vyráběla firma Meopt\n53 bodů (7 kartiček) do Alberta na České pohádky - [14.9. 2020] Daruji 7 nalepených kartiček (53 bodů) do Albertu na České pohádky k nákupu čehokoli z mého bazárku. Osobní předání v Břeclavi nebo zašlu poštou Pohádky do promítačky. Sdílet projekt Pamatujete na diaprojektor DIAX3 a dlouhé zimní večery při promítání pohádek? Děti vám za tuhle retrozábavu budou vděčné. Pomozte Diačkovi oživit výrobu pohádek do promítačky a vyberte si zajímavé odměny. Díky Ty nejpopulárnější pohádky nejen pro děti online. Najdete zde písničky pro děti, ukolébavky, večerníček, animované filmy, české pohádky - staré klasické, ale i nové moderní\nPohádky do promítačky jsou vytisknuty na ppfilmu (polypropylenová fólie). Pokud máte doma jakoukoliv promítačku Diax, kompatibilita je zaručena. Můžete si vybrat z 15 titulů pohádek a příběhů, které jsou unikátní - málo časté. PPfilmy jsou uloženy do papírové krabičky a papírový text je ve formě lístečku\nut zbývá do konce zobrazit, co běží na dalších TV stanicích Nastavení zobrazovanýh stanic Kompletní televizní program Program kin. Filmová databáze v číslech. Filmů: 169720.\n...Z POHÁDKY DO POHÁDKY.. BEZ NÁVODU POŠMÁRÁNO Pohádka do diaprojektoru r.1956 o dvanácti měsíčkách . Aukce 59 Kč s dopravou 119 Kč . local_offer . Pohádka do diaprojektoru r. 1956 Dlouhý Široký Bystrozraký . Aukce 59 Kč s dopravou 119 Kč . local_offer\nPohádky na dobrou noc z celého světa: Pohádky a jiné příběhy před spaním (978-80-7642-049-6) Kniha - 176 stran, česky, Pevná bez přebalu lesklá Povíš mi pohádku? Jakmile přijde čas jít na kutě, děti po celém světě pokládají rodičům stejnou otázku\nTěmito slovy byl zahájen v úterý 14. února 2017 ve Stodůlkách projektový den Z pohádky do pohádky. Společně jsme s Večerníčkem putovali známými pohádkami - Hrnečku, vař!, O Koblížkovi, O Otesánkovi, O perníkové chaloupce, a potkali jsme mnoho krásných a milých pohádkových bytostí Ulož.to je v Čechách a na Slovensku jedničkou pro svobodné sdílení souborů. Nahrávejte, sdílejte a stahujte zdarma. Kredit umožní i stahování neomezenou rychlostí Pohádky online - Pohádky kdykoliv chcete. Potřebujete zabavit své dítko na důležité schůzce? Venku padají trakaře a v televizi zrovna žádnou pohádku nadávají? Hledáte pěknou pohádku před spaním Přihlášení k odběru newsletteru. Pokud nám věnujete svůj email, budeme Vám zasílat žhavé novinky, slevy a akce - a to vše maximálně 2x týdně\nNa diaprojektoru. Vtip pojmenovaný Diaprojektor patří do kategorie Vtipy O Windows. Odpočiňte si! Zahrajte si jednoduchou onlinovku Snake neboli had. Náhodné vtipy. O Chucku Norrisovi: Indiáni a němec: Hovor dvou kamarádek: Naivní zaměstnanec: Mluvící pes Pohádky do diaprojektoru Pohádky. Nabídka už bohužel skončila, ale níže jsme vám našli pár podobných\npohádka do diaprojektoru Hloupý Jan 1985 (972420\nZ pohádky do pohádky 1. Sněhurka a sedm trpaslíků • poslech pohádky Sněhurka a sedm trpaslíků • děti odpovídají na otázky z pohádky, procvičují paměť, pozornost a řečové dovednosti - určují vlastnosti jednotlivých postav - obrázkové čtení - uč. čte a děti doplňují text pomocí obrázk�\nProjektory na diapozitivy kinofilmového formátu (36 x 24 mm) byly velmi oblíbené od 50. do 80. let 20. století. V Československu je vyráběla firma Meopta. Diaprojektor se skládá ze: zdroje světla (žárovky) zrcadla a kondenzoru, které světlo soustřeďují na diapozitiv tepelné izolace mezi kondenzorem a diapozitive\nZ pohádky do pohádky představuje projekt, v rámci kterého se autorka pokusila zdokonalovat mluvený projev u dětí ze sociálně nepříznivého prostředí, povzbudit je a probudit u nich něco, v čem jsou dobré. Různými aktivitami - loutkové divadlo, návštěva knihovny, pohádkové hraní seznamuje děti se světem pohádek.\nSlogan: o dětském diafilmu kategorie webu: hry a zábava Pohádka do dětské promítačky z pohledu sběratelů. Katalog pohádek vydaných na diafilmu a diapásu - texty, ukázky z pohádky. Přehledy o vývoji diafilmu a diaprojektoru DIAX - historie, výroba, vzhled, zajímavosti, zahraniční přehled\nV případě diaprojektoru můžete k překreslení použít pauzovací papír a mikrofix. Výsledek bude poměrně uspokojivý a výhodou je, že můžete ostřit. **Pozor - jakmile děti zjistí, že to funguje, aspirujete na další projekt - vlastní dia pohádky\nJsem Darren Michaels a v roce 1993 přicházím do Fullerova obchodu, kde pracuji. Půjdu za Eddiem a všimnu si na polici diaprojektoru. Zeptám se ho na něj ale jen se mi vysměje. Jedná se nejspíše o Pohádky Bratří Grimů. Darren vytrhne z knihy seznam pohádek a podle něho upravíte kombinaci. Běžte k poklopu v Angelinině.\nKoupím pohádky k dětskému diaprojektoru Diax 3 - inzerce, koupím. Jen Známé ČR pohádky ,s textem v knížečce, případně přímo na diafilmu Črvená karkulka, Pernikova chaloupka, O velké řípě,Tři zlaté vlasy Děda-Vševěda I.+II,Tři prasátka. Upozornění: Diapásy nelze promítat na diaprojektoru Diax3. Pouze s rozšířením Rámeček pro DIAPÁSY DIAX3. Lze je promítat jen na promítačce DIA\nPohádky, které sbírali bratři Grimmové nebo v našem prostředí Božena Němcová a Karel Jaromír Erben, uspokojovaly podobnou touhu po útěku ze stále se zmenšujícího světa, která vyháněla dobrodruhy do hor či pralesů Chůva pro děti do zahájení povinné školní docházky (69-017-M) (např. vyprávět úryvek pohádky, přednes říkanky s pohybem, pohybová aktivita, výtvarná, hudební aktivita) , Výklad nebo přednáška s využitím PC a diaprojektoru. Individuální a skupinová práce\n2. 1 Začlenění práce podle osnov pro individuální práci s žákem do výtvarně výchovného programu 379. 2. 2 Způsob vřazení žáků do práce podle osnov pro individuální práci s žákem 380. 2. 3 Předpoklady realizace osnov pro individuální práci s žákem 380. 2. 4 Zajištění práce s osnovami 380. 3. Obsah 38 Pozitivní noviny jsou neziskové internetové médium, které v letech 2004-2012 připravovala ve svém volném čase skupina nadšenců pod vedením Pavla Loužeckého.Všichni autoři a dopisovatelé do Pozitivních novin přispívali bezplatně, ze své vlastní svobodné vůle Vtip - Jestliže vlaková stanice je místo kde se vlak zastavuje co je potom pracovní stanic - zakoupen diaprojektoru pro výuku (cena cca 15.000,-Kč) - poskytnuta návratná půjčky ve výši 4000,-Kč - žákyni školy na studijní pobyt v Londýně - sportovní vybavení na tělesnou výchovu ve výši 4.950,- Kč, - úhrada toneru (náplně) do žákovské kopírk\nPřes jeviště je natažen bílý ubrus a na něm se promítají: pohádky z domácího diaprojektoru. Promítající sedí s dětmi, vypráví, pak i čte, vyprávějí i děti a při odchodu se ptají' kdy zas mohou přijít. Doma se často dívají i na filmy, označené hvězdičkou, tedy'dětem nevhodné a tady jsou, vděčné za pouhou. Přesně o dva roky později převzal řízení školy do svých rukou stát a její název se změnil na Státní reformní gymnázium v Českém Těšíně. Od počátku existence školy však bylo hlavním cílem získat vlastní objekt. K jeho realizaci však došlo až v roce 1928, kdy Ministerstvo školství a národní osvěty zadalo. A dětem na diaprojektoru promítli pohádku Dlouhý, Široký a Bystrozraký. listě vybarvovaly podle daných značek podzimní list a vytvořily jsme si stromy, na které si děti nalepily listy. Do lesa patří také houby, proto jsme několik základních druhů na obrázcích pojmenovávaly a vysvětlovaly si, že některé jsou. Moje pětiletá dcera se jednou dopoledne, asi deset dnů po návštěvě baletu Z pohádky do pohádky v Národním divadle rozhodla, že uspořádá pro svou dvouletou sestru vlastní představení. Nepožadovala po nás ani reflektory s barevnými filtry, ani výběr kvalitní scénické hudby nebo bufet s občerstvením o přestávkách.\nPohádky do diaprojektoru diaprojektory, zpětné\nPohádky jsou součástí výuky a jsou prezentovány ve slabikáři. Na portálu You tube je nalezneme v různých formách, např. Animované, loutkové, hraně, ukázky písní. Následná dramatizace žáků je zaznamenána a dále prezentována dětem s následným rozborem. Je sjednocujícím prvkem celé třídy Koupím pohádky k dětskému diaprojektoru - inzerce, koupím. Koupím pohádky k dětskému diaprojektoru Diax 3 Jen Známé ČR pohádky ,s textem v knížečce, případně přímo na diafilmu Črvená karkulka, Pernikova chaloupka, O velké řípě. 6.30 - 8.00 Příchod dětí do mateřské školy, předání dětí pedagogickým pracovnicím do herny, volně spontánní zájmové aktivity, individuální činnosti. 8.00 - 8.30. 8.30 - 9.00 Přivítání - ranní komunikativní kruh, pohybové aktivity, písnička u klavír Tady musím dát 10 ! Moc se mi líbil a protože mi byly asi 4, neuměl jsem si zapamatovat tu složitou vazbu a tak jsem to jmenoval Jak šel krtek ke kalhotkám. Dnes už snad ani neexistují pohádky kde by postavy dělaly co by dělat měly, aby krejčí šil, pradlena prala a kovář koval\nOd diaprojektoru po šroubovák. A knihy. O nich říká, že je opatří obrázky. Ale jen takové knihy, se kterými vnitřně souhlasí. Třeba Františka Hrubína. Nebo Jiřího Stránského. Ano, toho , co napsal Zdivočelou zemi. Ale i pohádky a dětské příběhy, Vysvětluje, jak Stránský sbíral své náměty v komunistickém. Barvy života ladí v tyto dny blížící se podzim. Dnes uvidíte nové Muzeum čokolády a marcipánu v Táboře. Připomeneme si 100. výročí úmrtí Karla Maye s odborníkem na westerny a mayovky, Karlem Denišem Luka nad Jihlavou - návštěva kina, promítací kabiny, ze starého diaprojektoru si promítali pohádky, text četli s baterkou a děti byly jak pěny tichoučké Most - pohádkové Riskuj a Kufr Bludov - Provázkovaná, děti potmě se zavázanýma očima pouze za pomoci provázku se musely dostat až do svého pelíšk Po milém přivítání paní Annou Nouzákovou - knihovnicí, děti zhlédly pohádku z diaprojektoru: O kohoutkovi, který šel do světa. V oddělení dětské literatury byly pro děti připraveny k prohlížení dětské knihy a časopisy. Paní knihovnice přečetla dětem pohádky: O veliké řepě a O jabloňce\nJedinečnost školy je v tom, že jsou zde zřízeny, vedle tříd běžných, třídy podle §16 odstavce 9 pro žáky se specifickými poruchami učení od 2. ročníku do 9. ročníku s maximálním počtem 14 žáků ve třídě. Součástí školy je školní jídelna, školní družina a školní klub. Charakteristika pedagogického sbor Po návratu do USA v roce 1980 učil na prestižních univer sitách, vedl vydavatelství a napsal 20 knih. Mnohými psychology je ale považován za pod- vratníka, rozvraceče a ostudu psychologie. Tvr dí totiž, že potřebujeme novou psychologii, že je třeba zcela přeformovat teorii lidského rozvoje a základy terapie, že je čas. DO prostor mateřské školy byl zakoupen nový koberec a do lehárny nový nábytek , včetně nových lehátek. Školní jídelna byla do vybavena zcela novým nádobím, novou lednicí, myčkou, mikrovlnou troubou, mixéry . Prostorové. Materská škola je v přízemí budovy se základním vybavením. Zajišťuje celodenní péči\nDo kopce, do kopce, zkratka, do kopce, hurá, z kopce. A už ji vidíme, tu chaloupku zasněženou, jak na nás vykukuje mezi stromky a vítá nás. Nejnáročnější ze všech dnů je za námi a my jdeme spát s tím, že zítra nás čeká ta samá cesta, ale s mnohem hezčími vyhlídkami Protože funguje na principu diaprojektoru, může být obraz promítaný na strop tvého pokoje vždy dokonale zaostřen. Přináší tak noční hvězdné nebe do dětského pokoje a seznamuje děti s hvězdami, souhvězdími a planetami. Promítá na strop pokoje·Přináší hvězdné nebe do tvého pokoje Upozornění: Software je pouze. Zápis do 1. třídy Týden před samotným zápisem přišly děti z MŠna návštěvu do školy, aby se seznámily s prostředím a pozdravily kamarády v 1. třídě. Současní prvňáčci pod vedením p. uč. Koudelkové je přivítali dramatizací pohádky O veliké řepě a předvedli, co vše se jižnaučili. Děti ze tříd\nVideonávody ,návody , savegame ,recenze ,uložené pozice, walkthrough , ahoj all.prosim o radu.navod jsem cetl a dle nej jsem postupoval spravne,ale presto mam zakys.potrebuju otevrit pokladnici v batesove pokoji.obraz jsem skouknul a tri nimfy tez.na papire mi vysly cisla 18.1.19.20.prelozeno dle abecedy vyslo STAR.vse by melo byt dle me OK ale presto se k otevreni kl.nema a mele o hafo. 1220výroční zpráv Třetí ze série florbalových turnajů. Kategorie: starší nar. 2004-2007, mladší nar. 2008-2010. 3. bodovací turna ve florbalu pro Morav\nObrazy Pohádky PerfektniObrazy\nŠkolka Čtyřlístek Poděbrady, Poděbrady (Podebrady). 201 likes. Školka Čtyřlístek - zaměření na individuální přístup, menší kolektiv dětí, anglický jazyk, předmatematické představy, hudební nástroje,.. V kavárně se budete moci zaposlouchat do hlasů Františka Segrada a paní Růženy Děcké, kteří budou číst u starého dětského diaprojektoru klasické pohádky. V tomto stanu se budou také prezentovat Muzeum regionu Valašsko, Knihovna a Galerijní a muzejní centrum\nFilmy pohádek diaprojektoru DIAR 50 léta 3ks /3 - Praha\nKaždoročně se žáci v hojném počtu zapojují do školních kol předmětové soutěže Biologická olympiáda, která je rozdělena do 2 věkových kategorií (kategorie D 6. a 7. ročník a kategorie C 8. a 9. ročník). Probíhá v březnu a dva nejúspěšnější řešitelé pak postupují do obvodních kol, pořádaných DDM pro Prahu 5 Vjezd do hlediště a odjezd z hlediště jsou u a. řešeny tak, aby byly plynulé, bez couváni a jiných obtížných operací s vozem. V bezprostrední blízkosti a. bývá autoservis a restaurace, v niž pasažéři, jejichž vůz je ošetřován, mohou sledovat promítání. Výstavba a, převládala v padesátých letech v USA. A. se.\nZ pohádky do pohádky - Digitální učební materiály RV\nOstatní hračky - poptávky - koupím, inzerce. 22 inzerátů na této stránce: Reklamní balónky. Koupím - Monopoly Empire. Koupím elektrický traktor Peg Perego John Deere 12V. Jen počkej zajíci.. Pokémon karty. Hračky pro děti. Dobrý den. Medvídek. Prosím. Kačenka v kouli - stará /retro hračka. KOUPÍM - Jen počkej zají (vajíčka), chobotnici apod. Autor sbírek básní Pohádky a Říkejte si tiše se mnou (oboje Inverze 1989, 1990). Spoluautor eseje o české národní povaze Xenophobe's Guide to the Czechs (Oval Books, Londýn 2008. Hlavní navigační menu. Přejít k hlavnímu obsahu webu. Přejít k obsahu postranního panel Auto-moto (140 148) Reality, bydlení (175 520) PC a elektro (131 528 Poslouchám šum jeho listů, nechám se do zad tlačit jeho kůrou a vnímám, jak mi jeho melodií víří v hlavě myšlenky. Pod jeho korunou mysl pluje zvláštními majestátními cestami, protože koruna ořešáku je královská, s níž do hlavy nositele vplouvá i důstojnost a moudrost. Hodně vět ví, kdo ptá se větví\nSpacex dragon first flight.


redaktor, správce benefitů\nS frontmanem skupiny Dymytry Protheem (Honza Macků), jsem dělal naposled rozhovor loňské léto a tentokrát se naskytla příležitost vyzpovídat Prothea na křtu nového DVD Arakainu a Dymytry k podzimnímu turné. Co se za ten rok ...\nAustralský spisovatel John Flanagan začal psát kdysi pro svého syna Michaela dobrodružné příběhy. Prý chtěl probudit v potomkovi zálibu ke čtení. Tehdy netušil, že se z nich stane vyhledávaná četba kluků n�...\nPrvní premiérou roku 2019 v Divadle Bolka Polívky v Brně byla 11. ledna francouzská konverzační komedie Erica Assouse, která si hraje s prvky absurdního humoru. Je určena pro dva herce a v režii Petra Halberstadta ...\nV roce 1991 se Američani přestávají mazlit s filmovými efekty a i když na to nemají pořád to nejlepší vybavení, na film Terminátor 2: Den zúčtování se dá koukat dodnes. Leckomu ...


Maxim Vláčkodráha 60 kusů - Macíčkovy hračky\n> VLÁČKY>***MAXIM VLÁČKY***>Maxim - Velké sady>Maxim Vláčkodráha 60 kusů\nTahle stavebnice nabízí začínajícím stavitelům železnice postavit kompletní malé město s několika důležitými budovami, tunely a mosty.\nFigurky symbolizují život na malém městě. Vysoký visutý most je opravdovou dominantou tohoto města, ve kterém se toho dá spoustu zažít.\nFigurky symbolizují život na malém městě.\nVysoký visutý most je opravdovou dominantou tohoto města, ve kterém se toho dá spoustu zažít.\nRozměry sestavené stavebnice: 115×80 cm.\nObsahuje 60 dílků.\nTahle stavebnice nabízí začínajícím stavitelům železnice...


Sony CP-V5 od 606 Kč | HLEDEJCENY.cz\nPopis produktu Sony CP-V5: Přenosný záložní zdroj Sony CP-V5 nabízí pohodlný způsob, jak si na cestách zachovat dostatek energie. Tento kompaktní a lehký USB dobíjecí zdroj je vybaven stylovou povrchovou úpravou, která nija... > více informací\nSONY Powerbank CP-V5BBLC / externí zdroj / USB-C / 5000mAh / modrá...\nProdukty podobné jako Sony CP-V5\nSony CP-V5 - popis\nPřenosný záložní zdroj Sony CP-V5 nabízí pohodlný způsob, jak si na cestách zachovat dostatek energie. Tento kompaktní a lehký USB dobíjecí zdroj je vybaven stylovou povrchovou úpravou, která nijak neruší váš osobní styl.\nLehký a kompaktní design přispívá k vysoké mobilitě zdroje. S tímto zdrojem získáte možnost nabíjet nejrůznější kompaktní přístroje přímo na vašich cestách. Lze s ním nabíjet telefony a příslušenství s nabíjecím rozhraním microUSB, díky čemuž je kompatibilní s širokou škálou zařízení - mobilní telefon (Apple, Android, Windows Mobile a Blackberry).\nVestavěná baterie je typu Li-Ion se solidní kapacitou 5000 mAh a maximální nabíjecí proud je až 1.5A. Součástí balení je microUSB kabel. Baterie umožňuje až maximálně 1000 nabití a nabíjení trvá cca 7 hodin, po kterých získáte přibližně 120minut nabíjení připojeného zařízení.\nRozměry powerbanky jsou 72 x 127 x 12,2mm a její hmotnost je 145gramů.\nSony CP-V5 najdete také na Sleviste.cz a také Sony CP-V5 na Nejrychlejsi.cz\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen u produktu Sony CP-V5 užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Selfie tyče nebo Solární nabíječky, Pouzdra k mobilům, Folie na display.\nNejlevnější Sony CP-V5 akční ceny - Levné Sony CP-V5\nVýsledky porovnání cen v internetových obchodech: Nejlevnější Sony CP-V5 stojí 606 Kč.\nPortál HLEDEJCENY.cz vyhledává a porovnává produkty dle mnoha parametrů. Nejlevnější Sony CP-V5 najdete u nás.\nPříbuzné fráze k Sony CP-V5\nSony powerbank cp v5bbc cerny\nSony powerbank cp v5bblc modry\nPrenosny nabijeci zdroj sony cp v5g\nPowerbank cp v5 sony 5000mah cerna\nPowerbank cp v5 sony modra 5000mah\nSony CP-S15 • Sony CP-F5 • Sony CP-VLS • Sony CP-V3 • Sony CP-V9 • Sony CP-S20B • Sony CP-V10\nSony CP-V5 na HLEDEJCENY.cz\nPřesvědčte se, že u nás najdete Sony CP-V5 opravdu levně. Nejlevnější Sony CP-V5 na HLEDEJCENY.cz už od 606 Kč.


¨ Kníže žertuje o poslanci ODS: I zloději mají mít zastoupení ve sněmovně | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » RSS » Zprávy » Kníže žertuje o poslanci ODS: I zloději mají mít zastoupení ve sněmovně\n"Ne, právě proto, že jsem odsouzen nepravomocně, právě proto, že jsem se odvolal a právě proto, že ten první proces je za velmi zvláštních okolností, velmi zvláštní důkazní situace," odpověděl Pekárek na dotaz, zda odsouzení za korupci nepovažuje za překážku pro výkon funkce poslance.\nPekárek nátlak odmítá\n"Já jsem vlastně k té imunitě přišel tím způsobem, že jsem se včera (ve středu) večer dozvěděl, že mám nahradit své kolegy. Já jsem o tom nijak nepřemýšlel, je fakt, že nějaká imunita vzniká, jaký má vztah ke mně, přesně nevím. Není to ale to, čím bych se zabýval, nebo na co bych se spoléhal," řekl Pekárek. Žádný přímý nátlak od kolegů, aby do Sněmovny nenastoupil, prý nezaznamenal. "A já bych ani nenechal na sebe tlačit," dodal.\nSchwarzenberg ale přesto doufá, že Pekárek sám rozpozná, že svou stranu dostává do obtížné situace, a vyvodí z toho náležité konsekvence, tedy odejde. Dnes Schwarzenberga neuráží, že tento poslanec bude hlasovat a rozhodovat o osudu vlády, byť z toho prý nemá radost. "Kdyby tady ale zůstal, tak by to byla pro nás veliká potíž," poznamenal lídr TOP 09. "Neberte to tak vážně, ale když se podívám, kolik po České republice pobíhá zlodějů a jiných, tak snad by tady měli své zastoupení mít taky," dodal se smíchem.\nTo, že se Pekárek stal poslancem, asi jeho trestní kauzu zkomplikuje. Experti na ústavní právo Václav Pavlíček a Jan Kysela soudí, že by orgány činné v trestním řízení měly požádat Sněmovnu, aby zbavila Pekárka imunity, aby mohlo řízení pokračovat.\nZaorálek (ČSSD): Slib nepravomocně odsouzeného politika je nepřijatelný\nČtěte více o novém panu poslanci z ODS, který dostal 6 let za korupci\nmandát , Pekárek , Schwarzenberg , sněmovna 7.11.


BA hattrick - Fórum Airways.cz\nRegistrován: 14. 12. 2011, 20:56\nPříspěvekod RadimS » 15. 12. 2017, 23:55\nMezi únorem 2015 a březnem 2016 jsem uskutečnil tři cesty ze tří výchozích destinací, ve třech různých ročních obdobích na tři různé kontinenty. Tyto tři cesty spojoval pouze dopravce a bod, ve kterém začínaly a končily long-haul segmenty.\nKapitola I – předehra\nPrvní cesta vedla do Montrealu. Nápad jet tam v zimě přišel někdy na podzim a v podstatě jsem jen čekal na příznivou cenu letenky. Čekání se vyplatilo a někdy v polovině listopadu jsem pořídil letenku na začátek února s tímto trasováním BUD – LHR – YUL. Letenky mi sice prodal Finnair, ale dopravce byly BA přes Londýn. Docela jsem se těšil, protože v Budapešti jsem na letišti ještě nebyl. Zbývalo jen vyřešit cestu do/z Budapešti a nějakým způsobem vyřešit zimní obuv, protože zimy v Kanadě mohou být kruté. Cestu tam jsem vyřešil ranním, i když v únoru asi ještě nočním, rychlíkem z Berlína, který z Brna odjížděl lehce po 4:00 ráno. Když se mi nakonec povedlo sehnat i pořádné zimní boty, mohl jsem v tu nekřesťanskou hodinu nastoupit do vlaku a pokusit se dospat, co se dá. Cesta ubíhala rychle a než jsem stačil dospat noc, už jsem vystupoval na nádraží Keleti. Co nejrychlejším způsobem jsem se přesunul na letiště.\nBudapest – Keleti\nodlet z BUD\nJelikož byl pátek lehce po poledni, tak letadlo do Londýna bylo plně obsazeno. Servis na palubě – tradiční mini sendvič, sladký koláček a k tomu něco k pití. Cesta bez problémů, přestup na Heathrow z T3 na T5 rovněž a segment LHR – YUL také. V Montrealu jsem si vytvořil osobní rekord na trase výstup z letadla – imigrační – karusel – celníci – východ z letiště, kdy to celé trvalo slabých 30 minut. Venku mne přivítala pravá kanadská zima. Pobyt na místě trval 5 dní a zpestřil jsem si ho návštěvou dvou domácích utkání Montreal Canadiens. V prvním případě hráli s New Jersey Devils, tehdy ještě s číslem 68 v sestavě, a ve druhém hostili Philadelphia Flyers. Obě utkání skočila vítězstvím domácího týmu, takže v tomto ohledu panovala plná spokojenost.\nmini snack během letu na LHR\nB777 do YUL\nněco k snědku během letu\npočasí v Montrealu 1\npočasí v Montrealu 2\nKolem oběda v den odletu mě napadlo zkontrolovat e-mail. Vteřinu poté, co jsem se přihlásil, mně ztuhnul úsměv na rtech. V došlé poště byl e-mail od British airways, že letadlo dnes večer neodletí a že mám telefonicky kontaktovat dopravce. Nikdy předtím jsem v takové situaci nebyl, tak jsem chvilku zvažoval všechny dopady (zpáteční cesta byla v Budapešti prodloužena přes noc – to teď všechno padlo). Našel jsem číslo na BA helpline a vytočil ho, abych, po cca 3 hodinách neustálého přeskakování mezi British airways a Finnair, byl maximálně vytočený já sám a v šoku, že člověk nic nevyřídí a poznáním skutečnosti, že tím telefonováním jenom ztrácím drahocenný čas a peníze. Vždy to vypadalo nadějně až do chvíle, než operátor BA zjistil, že mi letenky prodal Finnair a naopak operátor Finnair zjistil, že letím s BA. V tu chvíli jsem vždy slyšel: promiňte, ale nemůžeme pro Vás nic udělat, je to záležitost BA (Finnair), podle toho s kým jsem zrovna byl v kontaktu. Získal jsem z toho pocit, že samotní operátoři ani nemohou člověku pomoci, protože sedí v callcentru, pravděpodobně někde na indickém subkontinentu, v úplně jiném časovém pásmu a zcela ztraceni a zmateni v časových pásmech pletou časy odletu a příletu.\nNo tak jsem se rozhodl jet na letiště zjistit co se vůbec děje a jak to vypadá. Na letišti jsem zjistil, že odlet letadla byl odložen na další den ráno. Na přepážce mi agent sdělil, že můžu za cca 80 minut odletět večerním spojem Air Canada do Londýna. To jsem s díky odmítl (neměl jsem s sebou sbalené zavazadlo). Domluvil jsem se tedy, že poletím ráno a dostal jsem nové letenky na oba segmenty. To, že jsem večer s sebou neměl sbalené zavazadlo, se ukázalo být výhodou. Ráno se nás na check-in sešlo cca 60 pasažérů, což při kapacitě B777 zaručovalo velmi pohodový let. Kvůli nepřestávajícímu sněžení se odlet odkládal, ale nakonec se počasí umoudřilo a my se vydali na de-icing. Rovněž velmi zajímavý zážitek. Poté už jenom start, rychlé stoupání nad oblačnost a slunečný let až do Londýna kam jsme dorazili kolem 21. hodiny.\nB777 se chystá na let do LHR\n„First class“ v economy class\nobsazenost během letu\nObčerstvení v letadle bylo tak trochu „schýza“, protože jsme jako první dostali večeři, ačkoli bylo dopoledne a před přistáním na LHR nám roznesli snídani, přestože už byl večer. Žádná tragédie, dalo se to přežít .\nNa LHR jsem na Customer relations vyřídil nocleh, protože letadlo do BUD odlétalo až následující den ráno. Ranní let do BUD proběhl naprosto hladce a já tak mohl vystoupit ve své zimní bundě a „super“ zimních botách v jarní Budapešti, kde bylo slunečno a 13°C. Při přestupu z autobusu na metro jsem si odskočil do Tesca nakoupit pár csípos klobásek a rychle spěchal na Keleti koupit jízdenku do Brna, kam jsem nakonec dorazil jen o 4 hodiny později než podle původního plánu.\nTento výlet mi dal lekci v tom, že ať se děje, co se děje, nejlepší způsob jak tuto situaci vyřešit je ignorovat všechny e-maily od aerolinky a jet co nejdříve na letiště, kde člověk na přepážce vyřídí vše co potřebuje. Plus vidím v tom, že místo jedné noci v letadle, jsem strávil dvě noci v normální posteli a hlavně to více než poloprázdné letadlo, to byl zážitek.\nKapitola II – hlavní dějství\nNěkdy v polovině července 2015 jsem si řekl, že bych si mohl dát dárek k narozeninám a koupit si letenku někam daleko a na nějaký typ letadla, kterým jsem ještě neletěl. Přemýšlel jsem nad tím, jak asi zvládnu v letadle více než 7 hodin, což byl doposud můj rekord na TATL letech na východní pobřeží Severní Ameriky. V hledáčku jsem měl už nějakou dobu A380, cílová destinace mi byla jedno, takže v momentě kdy jsem narazil na nabídku British Airways do Johannesburghu se zpáteční cestou na palubě A388, nebylo co řešit. Chvíli jsem řešil délku pobytu na místě, ale město jako takové mne vůbec nelákalo tak jsem to vzal téměř na otočku s jednou nocí na místě a zvýšil svůj dluh na kreditní kartě za routing PRG – LHR – JNB – LHR – PRG.\nLetenku jsem koupil v červenci, a protože nejsem pověrčivý tak rovnou s odletem na pátek 13.11. Ty tři měsíce uběhly celkem rychle a já už najednou seděl v autobuse do Prahy. Přískok do Londýna na palubě A320 nijak neoslnil, ale BA splnily svou povinnost a ve vymezeném čase jsme přistáli na T3 letiště Heathrow.\nvyhlídkový let nad centrem během klesání na LHR\nkrálovna nebes na stojánce\nV poklidném tempu jsem se přesunul na T5 odkud BA vypravují své dálkové lety do celého světa. U příslušné brány T5c už stála zaparkována královna nebes B747-400, kterou čekal téměř 11 hodinový let směrem na jih do JNB. V době našeho odletu bylo v Evropě již dávnou po západu slunce, po celém kontinentu se dohrávala kvalifikační utkání na nadcházející evropský šampionát ve fotbale a v Paříži tou dobou umírali desítky lidí při řádění islámských teroristů. Tak nějak v tu dobu jsme po přeletu Francie nabrali kurz 180° a zamířili noční oblohou vstříc jižnímu kříži. Cesta proběhla klidně a v pohodě. Servis BA nepřekvapil, ale ani neurazil. O proběhlém pařížském masakru se člověk dozvěděl až po přistání v JNB.\nPasová kontrola proběhla rychle a po obdržení vstupního razítka do pasu jsem vstoupil na území Jihoafrické republiky. Plán byl celkem jednoduchý a to najít automat, pořídit a nabít kredit na kartu na GAUTRAIN a odjet směr Jo´burg do hotelu, který se naházel přímo naproti stanici Sandton. Jelikož jsem na místo dorazil v celku brzy, rozhodl jsem se navštívit blízký nákupní komplex a dát si v něm něco na jídlo. Nákupní centrum bylo se svými několika patry, různými spojovacími uličkami a mnoha východy pěkné bludiště a měl jsem co dělat, abych stíhal sledovat cestu a dostal se ven na stejném místě, kde jsem do toho bludiště vkročil. Po nějaké době mě to už přestalo uvnitř bavit, tak jsem přišel do hotelu. Při check-in jsem zjistil, že jsem byl upgradován do byznys pokoje, takže jsem kromě nedělních novin získal rovněž zdarma i snídani, které v původním pokoji nebyla v ceně. Jaký byl kvalitativní rozdíl mezi pokoji, to bohužel nevím, ale zcela určitě existuje rozdíl mezi africkým a evropským označováním hotelů zavedenými měřítky. No ale co, postel a sprcha tam byla, tak o nic nešlo.\nGautrain do Jo´burgu\nopravdu velký Nelson\nProgram na místě byl ještě jednodušší, než ten dopolední na letišti a to neopustit pokoj až do check-out další den dopoledne. Večeři jsem vyřešil objednávkou s donáškou na pokoj. Jelikož nejmenší bankovka, kterou jsem měl, byla v hodnotě 5 USD, tak ji poslíček dostal. Bylo to víc, než jsem měl v plánu mu dát, ale ne zase o tolik moc, abych z toho nemohl spát. Po jídle jsem zkontroloval zpáteční let a po zjištění, že odletěl včas, jsem spal až do rána. Ráno po snídani jsem si zbylý čas v hotelu krátil čtením denního tisku. Plán po opuštění hotelu byl následující: jelikož do odletu letadla zbývalo cca 9 hodin, tak jsem nasedl na Gautrain a odjel jsem do Pretorie. Tam jsem chtěl navštívit přírodovědné muzeum, ale jelikož jsem nedisponoval domácí měnou a vstupenka nešla zaplatit kartou, tak jsem si prošel okolí, a vydal se zpět na stanici vlaku s tím, že ty 2 hodiny, které jsem měl vyhrazené na muzeum, strávím prohlídkou letiště.\nVymezenou dobu jsem strávil nákupem různých suvenýrů a pomalým tempem jsem se přesouval k odletové bráně, kde už na ploše stálo to, kvůli čemu jsem to celé absolvoval, a sice velryba v barvách British Airways. Abych si pojistil maximální pohodlí v ekonomické třídě, zaplatil jsem si dopředu sedlo v exitové řadě na dolní palubě. Venku se stmívalo a pomalu započal boarding. Pohodlně usazen na své sedačce jsem si prohlížel interiér letadla a byl pln očekávání budoucích okamžiků, boarding letadla skončil a po chvíli jsme začali popojíždět po ploše k odletu. Letadlo se vzneslo a kapitán nabral kurz Evropa. Po chvilce započal palubní servis, Nejdříve malý snack s pitím a poté v rychlém sledu večeře.\nAsi po hodině letu jsem si na flight show všimnul, že se otáčíme zpátky na jih a po chvilce nabíráme opět kurz Evropa. Říkal jsem si co se děje, ale myslel jsem si, že kapitán hledá nějakou jinou trasu, protože byl markantní rozdíl v rychlosti letu na sever a na jih. Nicméně při třetím kolečku už kapitán ohlásil, že se před námi nad centrální Afrikou vyskytuje bouřkové pásmo, k tomu se přidala porucha meteoradaru a že to je ten důvod, proč se vracíme zpět na výchozí letiště. Nějakou dobu jsme ještě kroužili ve vzduchu, aby mohl palubní personál sklidit po večeři a cca dvě a půl hodiny poté co jsme z něj odletěli jsme znova přistáli na Q.R.Tambo International Airport.\nA388 nachystán na svůj let do LHR\n„bloudění“ nad Botswanou a JAR\nBylo kolem půlnoci, vlna všech večerních odletů už byla dávno ve vzduchu a najednou tam dosedne největší dopravní letadlo světa plné lidí, kteří by v tu chvíli byli nejraději úplně někde jinde, než tam, kde se v tu chvíli ocitli. Během popojíždění po ploše se ozvalo hlášení, že všichni cestující vystoupí z letadla, projdou opět imigrační kontrolou a vyzvednou si svá zavazadla. Místní mají pokračovat domů a „přespolní“ si mají u přepážky BA zajistit ubytování. Absence odbaveného zavazadla mi umožňovala pohybovat se v čele davu, který si to razil k přepážce BA. Problém byl v tom, že v tak pozdní hodinu už na letišti téměř nikdo nebyl a organizace několikasethlavého davu se změnila v chaos. Na místě vznikalo několik seznamů cestujících, na jeden z nich jsem zapsal své kontaktní údaje a rychle jsem odkráčel ven čekat na odvoz. Velmi brzy se mi podařilo dostat do jednoho z busů, které začaly rozvážet cestující po hotelech. Odněkud z davu jsem vyposlechl informaci o tom, že by letadlo mělo odletět druhý den v 11:00 hod. Celý „šťastný“ z toho, že jsem opět v JAR, jsem dosedl do křesla v pokoji náhradního ubytování a v tu chvíli jsem si teprve začal naplno uvědomovat vzniklou situaci.\nByly téměř 2 hodiny po půlnoci, když jsem si nařídil budík na 7:00 a zalehl ke spánku, s tím že hned ráno vyrazím na letiště. Po ranní sprše jsem vyrazil na recepci vrátit klíče. Cestou tam jsem potkal zaměstnance hotelu, který mně začal klást otázky: Ty jsi také z toho letu BA? ANO. Už jsi měl snídani? NE. Tak pojď na snídani, přijde zástupce BA a podá informace o stavu a budoucím vývoji situace. Na mou otázku v kolik hodin přijde pracovník BA, odpověděl, že ve 12 hodin. Váhal jsem jen chvilku a řekl mu, že tu nebudu čekat, že jedu na letiště. Za chvíli jsem už seděl v autobuse a přemýšlel o smyslu toho, co mi říkal zaměstnanec hotelu. Na letišti jsem začal hledat přepážku BA, zcela logicky jsem zamířil do mezinárodní části letiště a prošel ji téměř celou, ale přepážku se mi nalézt nepodařilo. Odkráčel jsem do domácí části a tam byla přepážka BA, která zcela logicky zajišťovala vnitrostátní lety, takže jsem tam se svým požadavkem neuspěl. Tam jsem zahlédl jednoho cestujícího, kterého jsem si pamatoval z nočního návratu, který zcela evidentně hledal to stejné, co já. Chvíli jsem šel za ním, a když se v mezinárodním terminálu otočil zpět, tak jsem ho oslovil, zda je také z toho letu a zda hledá přepážku BA. Odpověděl, že ano, že už to prošel tam a zpět (stejně jako já) a že ten pultík tady někde musí být. Znova jsme spolu obcházeli mezinárodní terminál a úplně vzadu na konci chodby se začala tvořit fronta. Když jsme tam dorazili, uzavírali jsme první desítku čekajících. To mě trochu naštvalo, protože když jsem tam byl předtím sám, tak tam nikdo nebyl, jenže jsem nedošel až na konec a ve své neznalosti jsem hledal nápis British Airways, nikoliv Menzies. Cca hodinu se nic nedělo, teda kromě toho, že ve frontě přibylo odhadem dalších 50 lidí a přišla SMS od BA, že odlet letadla se odkládá na 11:00 dalšího dne. Za zhruba další hodinu jsem přišel na řadu a s úsměvem odcházel od přepážky s novou letenkou na večerní let do Londýna. Nevěřil jsem tomu a musel jsem se znova podívat na letenku a přemýšlel jsem o tom, kolik z těch lidí, kteří stáli za mnou, bude od přepážky odcházet se stejným pocitem co já. Nicméně pocit sounáležitosti rychle vymizel, protože se objevil pocit hladu. Bylo téměř 10 hodin a já ještě nesnídal. Během snídaně jsem vymýšlel, jak naložím s cca 12 hodinami, které zbývaly do odletu. Rozhodl jsem se zůstat na letišti. Utíkalo to pomalu, ale utíkalo. Odpoledne se zatáhlo a přišla taková bouřka, že musel být dokonce přerušen provoz na letišti. Spousta regionálních letů byla opožděna, nebo odkloněna na jiné letiště.\nsituace na letišti během bouřky\nboarding podle cestovních tříd\nV hlavě se mi mihla myšlenka, že ani dneska neodletím, ale rychle mne to přešlo. Nakonec jsem se dočkal a už sedím v B747. Pár okamžiků před startem, člověk sedící vedle mne u okna opouští své místo a usazuje se na volné dvojce vzadu a já se přesunuji k oknu a se spolucestujícím získáváme volný prostor uprostřed, což se vždy hodí na tak dlouhém letu. Prakticky ihned po večeři vyčerpáním usínám a probouzím se až nad Středozemním mořem. Ve zbývajícím čase do přistání vymýšlím, co budu dělat těch cca 7 hodin na LHR. Po přistání se nikam nehrnu, protože času mám dost a šnečím tempem se přesunuji na T3, kde míjím BA Customer service. V tom okamžiku dostávám nápad. Chvilku ještě setrvačností pokračuji dále do terminálu, nicméně po pár metrech se otáčím a vracím se zpět s přesvědčením, že za zeptání nic nedám, nemám co ztratit a můžu jedině získat. Přistupuji k přepážce se svým příběhem a prosbou. Za chvíli odcházím s voucherem 5 liber a hlavně s novou letenkou do letadla letícího do Prahy o čtyři hodiny dříve.\nPři této cestě se mi potvrdila zkušenost z minulé cesty a rovnou zde můžu přiznat, že kdybych to v Montrealu nemusel řešit, tak dám na toho pracovníka hotelu v JNB a budu tam čekat na zástupce BA a tím bych si zcela určitě nedobrovolně prodloužil pobyt na místě možná až o několik dní, protože ten A388 neodletěl ani v úterý. Rovněž jsem se rozhodl v praxi vyzkoušet přístup BA k řešení problému podle Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004, kterým se stanovují společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů. Peníze zaplacené za exit row mně vrátily BA po uplatnění požadavku přes web do několika dnů na kartu. Zbývalo jen vyplnit formulář, přidat přílohy a poslat to poštou na BA. Celý proces trval cca měsíc a BA nakonec připsaly ekvivalent 600€ na můj účet, což mi v pohodě pokrylo náklady na letenku, hotel a ještě zbylo na nějaké dárečky.\nKapitola III – třešnička na dortu\nNa základě úspěšně vyřízeného odškodnění za zpožděný let a vzhledem k tomu, že hlavní cíl výletu do JNB byl naplněn jen zčásti, jsem během ledna 2016 zakoupil letenku na březen na trase VIE – LHR – SIN a zpět, s tím že let z LHR do SIN bude v A388. Čili jsem se rozhodl dát BA poslední šanci nato, dopravit mě tam i zpět v plánovaném čase a hlavně tím, čím bych chtěl letět.\nDocela jsem se těšil, protože let LHR-SIN měl být můj nejdelší. Je to sice trochu schýza při cestě na východ letět nejdříve na západ, ale zase to přináší určitá ‚zpestření‘ během letu, jako například v tomto případě let nad domovinou.\npřelet nad domovinou\nPokud mě paměť neklame, tak březen toho roku byl ve střední Evropě poněkud chladnější, tak jsem přemýšlel, jak vyřešit oblečení na cestu a na místě. Nakonec jsem si do příručního zavazadla přibalil navíc jen sandále a vyrazil jsem vstříct tropům. V podstatě se jednalo o rutinní cestu, během které se nic zvláštního nepřihodilo. Autobusy i vlaky jezdily tak, jak měly, letadla vzlétala a přistávala podle letových plánů, prostě všechno probíhalo tak, jak mělo, jeden by řekl nuda, ale ono to vůbec není na škodu, když všechno funguje tak, jak má. Tento výlet měl dva cíle. Jeden jsem už zmínil na začátku a to proletět se v A388. Mým druhým cílem bylo zaplavat si v bazénu na střeše Marina Bay Sands Hotel. Mnozí z vás už v Singapuru byli, tak zde nebudu popisovat, jak to tam vypadá, místo toho nechám za sebe mluvit fotky.\ntropická přeháňka na střeše Marina Bay\nDva dny na místě utekly jako voda a tak jsem se musel vydat na zpáteční cestu z tropického „ráje“ do pozdně zimní střední Evropy, kde mně ve Vídni při vystoupení z vlaku padaly sněhové vločky do obličeje – ó jaký to rozdíl oproti +30° C v JV Asii. Zpáteční cesta rovněž proběhla podle předpokladů. Nezbývá než zhodnotit A388. Nepřestává mě fascinovat, jak se tak veliký stroj může udržet ve vzduchu, ale pro cesty v ekonomické třídě bych napříště volil jiný typ letadla. Jsem si vědom toho, že hodně záleží na dopravci, protože každá společnost má jinou konfiguraci sedadel a tříd na palubách stejných typů letadel, proto je toto srovnání pouze pro letadla BA. Cestoval jsem na horní palubě a zařekl jsem se, že už nikdy více, což jsem samozřejmě porušil při letošní cestě do LAX, protože jsem už zapomněl jaká je to tortura. Úplně jsem na A388 nezavřel, ale mým favoritem na dálkových letech zůstává B777. Jelikož BA splnily svůj úkol, tak jim zachovávám i nadále svou přízeň .\nRe: BA hattrick\nPříspěvekod Lkprak » 16. 12. 2017, 11:11\nMoc hezky sepsané.\nOsobně se snažím svoje TR napsat hned po návratu, ale psát to s delším odstupem asi není na škodu. Člověk získá určitý odstup a hlavně paměť vyfiltruje to podstatné.\nK samotné cestě nemám co dodat, tyhle patálie k létání prostě bohužel patří, hlavní je, udržet si klidnou hlavu, což se tady podařilo. Za mě velký palec nahoru\nPříspěvekod MarcosFT » 16. 12. 2017, 21:02\nFakt hodně dobrej report, moc se mi tvé cesty líbily. Hlavně asi protože jsem fanoušek widebodies a long haulů. BA jsem kdysi využíval na své cesty do zámoří dost, ať už to byl let s B777, A380, B747. Tvé problémy na cestě se mi taky líbí, aspoň to není nuda. Já měl s BA jednou zrušeny zpáteční routing ORD-YUL-LHR, který jsem bral kvůli B787-8. Místo toho jsem letěl přes DFW s B747-400. A dva roky zpět v zimě, kdy na východním pobřeží řádila sněhová bouře byly zrušeny do NYC všechny lety až na dva - já byl na jednom z nich naštěstí, sic zpožděném a s dvou hodinovým čekáním na JFK na gate. V březnu tohoto roku mi zas uletělo na narozeniny velryba LHR-LAX, tak jsem zase letěl přes ORD. Bohužel BA po osekání servisu nejsou prioritou, přiznám se že přes oceán, pokud by to nebyl výjimečně Skyteam, bych volil raději AA (kvůli Wi-Fi). Ještě jednou díky za super report.\nPříspěvekod krakra » 17. 12. 2017, 09:05\nAutor je asi fanoušek Emirates.\nCo mě zajímá, proč autorovi tolik vadí ten A380?, prosil bych více rozepsat.\nPříspěvekod pepa007 » 18. 12. 2017, 14:11\nZajímavej report. Lásku k létání chápu. Ale jako cestovatel nedokážu pochopit že někdo letí přes půl planety, aby tam dobrovolně strávil většinu času v hotelu a zase rychle vypadl\nP.S. tady je nějaká diskuse asi o té tvojí A380 která se z toho Johannesburgu ještě nevrátila http://www.airliners.net/forum/viewtopi ... &t=1381343\nPříspěvekod Fabo » 18. 12. 2017, 21:58\npepa007 píše: Zajímavej report. Lásku k létání chápu. Ale jako cestovatel nedokážu pochopit že někdo letí přes půl planety, aby tam dobrovolně strávil většinu času v hotelu a zase rychle vypadl\nJelikoz let z reportu byl v listopadu 2015... asi to fakt nebude ta sama velryba.


Další záškodník na obzoru, tentokrát je nasazen do rodiny Marečkových. Diváku, pouč se! TV glosář Ely Novákové | Krajské listy.cz\nFoto: Se svolením FTV Nova (stejně jako snímky v článku)\nPopisek: Nový partnerský ,záškodník' v Ulici - Jan Mansfeld jako začínající scenárista Jakub Štěpánek\nPod člověkem, který rozšťourává rodinnou a manželskou pohodu, si zpravidla představíme ženu, vdavekchtivou milenku ženatého muže. Touží po partnerovi finančně zajištěném, pohledném, pozorném (to muži k milenkám skutečně bývají), nebo prostě jen chtějí ulovit jakéhokoli chlapa. A muži znudění manželským stereotypem, v němž jim je dávno odepřena pozice svůdce a lovce, snadno podléhají. Tenhle běžný model jsme samozřejmě v Ulici viděli také, často se ale pracuje také s mužem záškodníkem, který si umane na vdanou ženu. Viděli jsme už celou řadu takových zprvu sympatických, později však pěkně mizerných chlapů.\nZkouškám bylo už na počátku seriálu vystaveno manželství Farských (Ondřej Pavelka a Ilona Svobodová). Olda byl záletný a jedna z milenek jemu i Jitce dala pořádně zabrat. Pak se ale objevil neodolatelný pekař úžasných dortů Kukačka (Pavel Rímský) a podlehla Jitka. Netušila ovšem, že za jeho šarmem se skrývá nesnesitelný žárlivec a v podstatě stalker, schopný vzít do ruky i zbraň, aby Jitku dostal pro sebe. Horor!\nPrvní velký manželský karambol, a dokonce na pokračování, jsme kdysi zažili s Jitkou a Oldou\n,Klasika' příliš mladého mateřství...\nTaké manželství Gábiny Pumrové (Aneta Krejčíková), která se vdávala mladičká, protože otěhotněla s učitelem tělocviku, zničil zamilovaný muž. Na rozdíl od manžela mladý a nadšený pro zábavu, okouzloval Vašek Hartl (Patrik Děrgel) Gábinu tak dlouho, až spálila mosty a rozvedla se. Záhy ale přišla na to, že nezkušený Vašek není správným otcem pro jejího syna, a tak zůstala sama.\nViděli jsme dokonce velmi choulostivý příběh faráře Ryby (Aleš Háma), jehož láska k Veronice Maléřové (Hana Holišová) zasáhla nečekaně, nicméně velice světsky. Martin Maléř (Tomáš Dastlík) se s touhle podivnou epizodou v životě své manželky nedokázal nikdy vypořádat, nakonec sám začal hledat jinde a manželství skončilo.\nFarář Marek Ryba dokonce dostal kvůli Veronice od Martina Maléře pořádnou nakládačku\nNový koloušek na scéně\nVe výčtu partnerských kotrmelců bychom mohli pokračovat, pojďme se ale raději podívat, kdo se nám to na scéně objevil nově. Policista Jiří Herman (Jan Holík) dostal od rodiny nelehký úkol. Synovec Jakub Štěpánek (Jan Mansfeld), začínající scenárista, potřebuje konzultace ke kriminálnímu seriálu, který píše. Pro Jirku je to otrava, ale vzpomene si na Karlu (Markéta Stehlíková), která sedí se dvěma dětmi doma a ráda by se už něčím pořádně zaměstnala. Tak vstoupí Jakub do života rodiny Marečkových. Zprvu to vypadá, že Karla se bude chtít mladíka, jehož spisovatelský svět ji nezajímá, rychle zbavit. Nebýt souhry náhod a Jakubových pohotových reakcí, asi by u ní neuspěl. Jenže Jakub využil příležitosti a šikovně si získal Karliny blízké, Věrku (Milena Steinmasslová) s Lubošem (Rostislav Novák st.), takže jí nakonec nezbylo nic jiného než souhlasit.\nŠarmantní a společenský Jakub to s ženami prostě umí\nJakub si poměrně snadno omotá Márovy (Kryštof Rímský) rodiče kolem prstu, a už to o něm leccos napovídá. Tenhle na první pohled sympatický a slušný mladík se umí naladit na stejnou vlnu s tím, s kým právě mluví, a díky tomu s ním celkem rychle i najít společnou řeč. Svým úsilím a působením na lidi obvykle dosáhne, čeho si zamane, aniž by měli pocit, že je do něčeho tlačí. Nadprůměrnou inteligenci skvěle doplňuje šarmem, přirozeností, komunikativností i vtipnými, občas ironickými poznámkami. Karla je pro něj docela oříšek, protože hned vycítil, že se jí do spolupráce s ním zrovna dvakrát nechce. O to víc si dá záležet, aby na ni hned napoprvé zapůsobil. A vymýšlí nejrůznější trky, jak se k ní přibližovat víc a víc. Tím začne postupně pronikat do rodinných pout, jejichž pevnost drsně prověří.\nZ nového úkolu sice není Karla právě nadšená, v roli matky a hospodyňky se ale už přece jen trošku nudí. A tenhle kluk má prostě šmrnc.\nVěrka a Luboš budou mít co dělat\nZrovna ve chvíli, kdy Věrka s Lubošem plánují obnovenou svatbu, a zejména Věrka zásobuje rodinu svými požadavky a plány na ten úžasný den, objeví se v rodině podlézavý a vynalézavý rozvraceč vztahů Jakub. Pomalu se ukazuje, že Karla je poněkud vratká, protože pozice ženy v domácnosti ji nudí. Ráda by se vrátila do práce, teď je tu ale jiná zábava – mladý muž, jehož svéráznému šarmu těžko odolat. Věrka začíná tušit, že se tu děje cosi nekalého, a jak je jejím zvykem, začne kroužit a prověřovat. No, doufejme, že tím Karlu spíš nepošťouchne, aby Jakubovi podlehla. To bychom tu měli místo svatby rodinný rozkol! Zvládne neuvěřitelná Věrka i tuhle situaci vyřešit?\nVěrka s Lubošem tuší, že se děje něco nekalého. Koneckonců nepodezřívají Karlu poprvé.\nUlice je tvrdá herecká zkouška\nJan Mansfeld (31) se věnuje především divadlu, hraje v brněnské Huse na provázku. Objevil se v epizodách seriálů Modrý kód a Specialisté, v sportovním filmu Zlatý podraz a televizní pohádce Princezna a půl království, ale postava Jabuba Štěpánka v Ulici je první jeho příležitostí, jak se zapsat do povědomí diváků. Uvidíme, jakou přízeň si v nepříliš sympatické roli získá. Po prvních dnech natáčení v hostivařských ateliérech se rozkoukával a zabydloval. A jako většina herců, kteří prošli a procházejí Ulicí, se do její atmosféry zamiloval.\n„Moc se mi tu líbí. Měl jsem z toho velký respekt, ale po prvním dni to ze mě všechno spadlo. Myslím, že zejména díky těm lidem tady. Dnes jsem tu pátý nebo šestý den a cítím se, jako bych tu byl už třeba půl roku. První dny jsem hodně času strávil s Honzou Holíkem (Hermanem), to bylo hodně na pohodu. Markéta Stehlíková je správně prdlá holka, taková stejná krev jako já. Těším se na další natáčecí dny s ní. Včera jsem točil s paní Steinmasslovou dlouhé těžké obrazy. Po natáčení jsem jí musel poděkovat za ten klid a pohodu, které z ní číší. V její přítomnosti se ve vás rozleje vnitřní klid. Je to moc příjemné.“\nHP, TV glosář Ely Novákové, seriál, Ulice, Jan Mansfeld,


Xiaomi Mi 9 v testu odolnosti: kvalitně zpracovaný telefon s nečistým safírem\nDomů » Bleskovky » Xiaomi Mi 9 v testu odolnosti: kvalitně zpracovaný telefon s nečistým safírem\nJakub Karásek 15. 3. 2019\tBleskovky 3 komentářů 1 minuta čtení\nSmartphone Xiaomi Mi 9 je zajímavý vlajkový kousek elektroniky, který nabízí velmi dobrý poměr ceny a vysokého výkonu. Oproti své přímé konkurenci bohužel nenabízí žádnou formu odolnosti vůči vodě a prachu, youtuber JerryRigEverything se alespoň podíval na jeho mechanickou odolnost.\nXiaomi Mi 9: safír s odolností běžného tvrzeného skla\nTest odolnosti displeje nepřinesl řádné překvapení, ochranné sklo Gorilla Glass 6 ustojí kontakt s materiály do tvrdosti 5 podle Mohse, od tvrdosti 6 se začínají objevovat první škrábance. Lépe jsou na tom pouze telefony chráněné safírem, těch je však jako šafránu. Xiaomi se chlubí, že safír chrání alespoň čočku hlavního fotoaparátu, ovšem stejně jako u zařízení Apple se nejedná o čistý safír, ale o nějakou formu s menší odolností – stejně jako u předního skla jej mohou ohrozit materiály o tvrdosti 6 a vyšší.\nXiaomi Mi 9 nedisponuje voděodolností, avšak pár kapek by snést mohl; v šuplíčku na SIM se například nachází gumová ochrana, byť je velmi snadné ji zničit. Zpracování telefonu je jinak příkladné, mezi hliníkovým rámem a displejem se nachází plastové ohraničení, které slouží k absorpci energie při případném nárazu. Díky hliníkovému rámu má také telefon vysokou strukturální pevnost, takže pokud o zlomení ustál bez ztráty kytičky, což nemůže říci nedávno testovaný Redmi Note 7 s plastovým tělem.\nAndroid Android 9 Pie Xiaomi Xiaomi Mi 9\t2019-03-15\n15. 3. 2019 v 7:30\nMoze to byt safir s povlakom antireflexnej vrstvy (Multicoating), ta sa poskrabat da.\n15. 3. 2019 v 7:52\nnebo je to stejny jabkoidni pseudo safir, ciste marketingova pasticka pro h1upakuy.\n15. 3. 2019 v 10:11\nHlavně že ten uměle vyzdvihovaný Samsung je nepoškrabatelný. Mimochodem u Mi9 Xiaomi uvadí že je tam ochranna fólie na tom sklu.


Nechci z peřin. Teploměr na budíku hlásí 10 stupňů, venku máme jen o stupeň méně a k tomu fičí a prší. Je 1. července, takže novozélandská zima je v plném proudu. Do Wellingtonu se sice mráz nedostane, zato jižní vítr dokáže s městem pořádně zamávat. Proniknout přes stěny domu bez izolace, dvojitých okenních skel a centrálního vytápění je pro něj hračkou. Jestli chceš jít s náma na snídani, tak vstávej, zabuší na dveře mého pokoje Gabi. Naházím na sebe věci a seběhnu dolů. V hale sedí Dion v zimní bundě a Gabi v čepici. Tamsin, která se nedávno vrátila z pracovní expedice v Antarktidě, nějakých deset stupňů v domě nemůže rozházet. Navíc má na sobě huculy z ovčí kůže a dva svetry. Ještě čekáme na Jane. A Jane je tu coby dup, sousedka Australanka v žabkách.\nVenku všechno pučí, roste, zelená se – tak jako po celý rok, ovšem v zimě nejvíce. Nasoukáme se do starého kombíku a vyrážíme do jedné z mnoha surfařských kaváren na břehu wellingtonského zálivu Lyall Bay. Z okna máme výhled na hrozivě burácející oceán. Vlny se hrnou jedna za druhou, přelévají se, jejich pěna olizuje zdi kavárny. Nás ale nedostanou! Sedíme totiž v patře, v dostatečné výšce nad vodou, a uprostřed hlučícího davu kavárny, ve vonícím kouři z talířů a šálků se cítíme zcela bezpečně. Po dobrém jídle dobrá káva. Řeč se stáčí na mistrovství světa ve fotbale, které naše německá spolubydlící Gabi prožívá s nadšením. Zatímco popisuje nějaké drama včerejšího německého zápasu, zpozoruji v hloubi kavárny Lauren, jak si čte a pije čaj. Zdravíme se objetím a dvojitým dotykem tváří. Říká mi, že na dnešních oslavách Matariki, maorského Nového roku, se bude tančit haka, maorský válečný tanec, při němž se polonazí mladí muži buší do prsou a stehen, hlasitě dupou, zlověstně koulí očima, plazí dlouhé jazyky a ještě přitom stačí zaříkávat smrt v maorštině. Naživo neskutečně působivé. Mráz běhá po zádech.\nPlatíme u pultu, kluk s logem kavárny na černém tričku bubnuje dlaní do hrany kasy, má dredy a opálenou pleť, je to surfař! Usměje se, popřeje prima den a my se zvednutými límci odvážně vyrážíme vstříc větru a dešti.\nKdyž pak odpoledne sbíhám z kopce parkem do města, svítí slunce. To je ve Wellingtonu normální, počasí se během dne může změnit o 180 stupňů. A to i několikrát. Normální je i to, že park není vlastně park, ale hluboký les, v němž se natáčelo několik hrozivých scén z Pána prstenů. Větve gigantických borovic se hýbou a hlučí jako živé… já však nemám strach. To je jen wellingtonský větříček… Navíc se lesem prohánějí terénní bicykly, orientační běžci a psi na procházce s páníčky.\nCentrem oslav Matariki je moderní budova muzea Te Papa, která se svým speciálním ochranným systémem proti zemětřesení připomíná masivní protiválečný kryt. Uvnitř se však mění v příjemné místo, kde se setkávají kultury Evropy a Pacifiku a kde se nachází i marae, takový maorský společenský dům, česky bychom řekli „kulturák“. Je narváno k prasknutí a potřebujeme s Lauren sérii esemesek, než se najdeme. Na pódiu se tančí, tleská, zpívá a po proslovu v maorštině se na něj spontánně hrnou diváci, aby se přidali k tanečníkům. V sále je nedýchatelno. Mizíme. Jdeme na kafe. Haku jsme tentokrát prošvihly.\nNa autobusové zastávce se se mnou dává do řeči sympatický tmavý kluk, ptá se, jak jsem se dnes měla, a nadšeně líčí, jak úžasný byl jeho den v marae, jak bezva bylo setkání s jeho iwi (kmenem) a jak si skvěle zatančil. Absolutely Positively Wellington, všudypřítomné heslo města, tedy není jen vyprázdněný pojem. Mám radost.\nVracím se kolem šesté. Venku tma jak v pytli. Doma se ale svítí. Z verandy přes prosklené dveře vidím Gabi v kuchařské zástěře. Kuchyň voní kořením a sálá teplem. Popíjíme červené. Novozélandské. Výborné. Teplo domova se však rozplyne brzy potom, co je večeře snědena a lahev dopita. Film už sledujeme v půlkruhu kolem televize zachumlány ve spacácích a s čepicemi na hlavě. Tamsin si pro jistotu nasadí i rukavice, které nosila na Antarktidě. Při závěrečných titulcích přemýšlím, kam se zítra půjdu zahřát. Možná do internetové kavárny: napíšu do Respektu, jak vypadá jeden den ve Wellingtonu.


Monument 14 - Emmy Laybourne | Elektronická kniha na Alza.sk\n»Elektronické knihy»Beletria»Monument 14\n2013, česky, 296 stran - Kniha zo série Monument 14\nKód: EK17974 ISBN: 978-80-738-4682-4\nZávěrečný díl akční postapokalyptické trilogie Monument 14 Děti, jež přežily katastrofu v Monumentu, se konečně dostaly do bezpečí a žijí nyní v...\nMonument 14 Predaj skončil\nČtrnáct dětí zůstalo uvězněno v supermarketu. Uvnitř mají vše, co by někdy mohly potřebovat. Jídlo, oblečení, počítačové hry a knihy, léky i alkohol… A žádného dospělého, který by jim cokoli přikazoval. Mohou si dělat, co chtějí.\nZa pevnými zdmi obchodu však svět ničí silné bouře, kroupy i zemětřesení. A chemikálie, které unikly do atmosféry, způsobují halucinace, násilné chování i smrt. Děti musí zůstat uvnitř a snažit se spolu fungovat, přestože netuší, zda někdy budou moci odejít. Svět, jak ho znají, už není. Dokážou si zachovat alespoň ten, který si vytvořily uvnitř obchodu?\nMonument 14 Hotovo!


Relativistická a částicová fyzika a její astrofyzikální aplikace\nVykonavatel:Filozoficko-přírodovědecká fakulta SU v Opavě\nVymezení předmětu výzkumné činnosti realizované ve výzkumném záměru:\nExistují tři důležité predikce Einsteinovy gravitační teorie v limitě silného gravitačního pole, jež jsou těsně spjaty s kvantovou teorií pole a mikrofyzikou: inflační kosmologie, černé díry, kvarkové a neutronové hvězdy. Zabýváme se některými problémy týkajícími se těchto tří rozsáhlých témat. Pozornost soustřeďujeme na problémy, jež jsou vzhledem k současným observačním datům z astrofyzikálního hlediska klíčové.\nVýzkumný záměr je zaměřen na oblast Relativistické a částicové fyziky a jejích astrofyzikálních aplikací a soustřeďujeme se do tří oblastí problémů, jež jsou v poslední době aktuální a široce diskutovány v kontextu mezinárodního výzkumu:\nRelevance vakuové energie nebo kvintesence v astrofyzice a kosmologii,\nStruktura a vlastnosti neutronových hvězd a kvarkových hvězd,\nRealistické modely oscilací akrečních disků.\nŘešení těchto problémů přirozeným způsobem kombinuje obecnou relativitu a kvantovou teorii pole. V našem výzkumu plánujeme vývoj teoretických modelů s použitím jak analytických, tak numerických přístupů, stanovení jejich vazby k observačním datům a srovnání jejich observačních výstupů s dostupnými observačními daty. Předpokládáme vytvoření sofistikovaných počítačových simulací zkoumaných astrofyzikálních procesů, což bude vyžadovat vysoce pokročilé počítačové metody, paralelní výpočty a vizualizaci získaných výsledků účinnými grafickými metodami. Proto plánujeme, že se výzkum zaměří i na čtvrtou oblast:\nMetody vědeckých výpočtů budou směrovány k aplikacím na problémy relativistické astrofyziky prezentované výše.


Manželka slavného herce na mateřské nezahálí: Při kojení si zvládá udělat selfie - Super.cz\nTato maminka se podělí úplně o vše. Profimedia.cz\n11. srpna 2015 19:55\nHollywoodský herec Alec Baldwin (60) si na stará kolena našel manželku, jakou mu závidí i výrazně mladší muži. Hilaria je prostě dokonalá. Nejenže mu porodila už dvě děti, ale při mateřských povinnostech zvládá rozšiřovat už tak velmi obsáhlý rodinný fotoarchiv.\nJednatřicetiletá cvičitelka jógy se fotí se stejným nadšením jako Kim Kardashian (37). Na sociálních sítích ráda dokazuje svou tělesnou pružnost v nejrůznějších krkolomných pozicích, a když je zrovna těhotná, poctivě dokumentuje své rostoucí bříško.\nDvojnásobná maminka zvládá péči o dvě děti levou zadní, takže má dostatek času, aby přiživila svůj profil na sociální síti. Hilaria mobil neodkládá dokonce ani při kojení, a tak se pochlubila intimním snímkem se svým miminkem.\nManželka Aleca Baldwina v polovině června porodila syna Rafaela, na něhož doma čekala téměř dvouletá sestřička Carmen. Akční žena byla už o čtyři dny později zvěčněna v supermarketu, kde dělala rodinný nákup. Je vidět, že Hilaria byla pro Aleca, který už má s hereckou kolegyní Kim Basinger dceru Ireland (19), opravdu skvělou volbou. ■\nHilaria Baldwin při kojení dvouměsíčního Rafaela ■\nHilaria se svým malým pokladem ■\nBaldwinova manželka zvládá péči o dvě děti i pejsky. ■\nAlec Baldwin s manželkou a všemi svými potomky ■


Aktuální nabídka restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) než Vás někdo předběhne.\nKategorie restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné restaurace Vojkovice (Karlovy Vary)\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), a to restaurace na prodej Vojkovice (Karlovy Vary), pronájem restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), dražby restaurací Vojkovice (Karlovy Vary).\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), restaurace na prodej Vojkovice (Karlovy Vary), pronájem restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), dražby restaurací Vojkovice (Karlovy Vary).\nNehledáte restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) ?\nPokud jste v této kategorii restaurace Vojkovice (Karlovy Vary) omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí restaurace Vojkovice (Karlovy Vary)\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr restaurace Vojkovice (Karlovy Vary). Určitě lépe naleznete restaurace Vojkovice (Karlovy Vary), který hledáte.


Nečekaně povedená Britney - musicserver.cz\nNečekaně povedená Britney\nVydáno: 29.10.2007 05:00 v sekci Recenze - Honza Balušek\nTeď je ta pravá chvíle zapomenout na všechny excesy, jichž se Britney Spears dopustila v minulých měsících, nakoupit bednu chlastu a spoustu jídla, pořídit domů stroboskopy, pozvat bandu známých a pořádně ohulit její novou desku "Blackout". Proti všem předpokladům totiž Britney nahrála své nejlepší album.\nStejně jako jsou dávno pryč doby, kdy bez uzardění tvrdila, že je stále panna a věří na sex až po svatbě, jsou zapomenuty desky, na nichž jako popová princeznička zpívala příjemný bezkonfliktní popík pro teenagery. Už na minulé řadovce "In The Zone" ukázala, že se s ní musí počítat. A teď to dost nečekaně potvrdila na novince - singl "Gimme More" prostě nebyla náhoda.\nAčkoli to podle bulváru vypadalo, že Britney si mezi těmi všemi skandály ani nemohla najít čas, aby zašla do studia, na novinku se nakonec vybíralo z velkého množství skladeb; vždyť na internetu se válí asi deset dalších písniček v různé fázi dokončení, které se na album nedostaly. Kohorta producentů a lidí, kteří na nahrávce spolupracovali, taky není k zahození: nejvíc práce na "Blackout" odvedli Nate "Danja" Hills (snad naposled, co o něm někdo napíše, že je pravou rukou Timbalanda), Bloodshy & Avant (měli na svědomí třeba "Toxic"), ruku k dílu ale přiložili i The Neptunes a další. Na třech skladbách se po skladatelské stránce podílela i sama Britney.\nZatímco minulé album míchalo styly i tempa, "Blackout" je elektronickou taneční jízdou od začátku do konce, jako by se zpěvačka rozhodla stát královnou diskoték (ale ne těch českých, kde se i dnes hrají ještě 2 Unlimited). Hodně silná je první pětice skladeb, která nedá vydechnout a z nichž by každá mohla být stejně úspěšným singlem, jako je "Gimme More". Hlavně "Piece Of Me" a "Heaven On Earth" jsou pecky, za něž by každá jiná zpěvačka každé ráno děkovala Bohu. Oddech přijde až s poslední, dvanáctou položkou v podobě "Why Should I Be Sad" od The Neptunes, která má nejblíže k tomu, čemu se říká balada.\nBezchybná produkce, výborné skladby a backvokalisti občas značně převyšují význam samotné Britney pro celou nahrávku. Vzhledem k tomu, že je uvedena jako executive producer, ale měla pod palcem minimálně výběr skladeb a jejich vyznění, což je víc, než nabízí většina současné zámořské produkce. Kdyby ale v některých písničkách, kde je její hlas prohnán různými efekty, zpíval někdo jiný, asi by to nikdo nepoznal.\nI přesto se Britney podařilo dát dohromady nahrávku, která šlape od začátku do konce a neobsahuje žádnou vatu. Nic nad čím by bylo třeba přemýšlet, ale zábavnost, modernost a ne snadná oposlouchatelnost se "Blackout" přiznat musí. Výborná deska, jen je třeba zapomenout, jaká je paní Spearsová v soukromí **** a říkat si, že jejím dvěma dětem je určitě dobře i u tatínka.\n(butterman, 29.10.2007 09:14) Reagovat\nnedám si, díky\nSkvělá pop deska (Honza, 29.10.2007 10:03) Reagovat\nAť si říká každej co chce, ale tahle deska je super. Hudba a Britney dobře šlapou. Fakt si myslím, že se to podařilo. Žádný slaďáky. Prostě fajn deska. Ti co ji nemaj rádi ji stejně budou dál kritizovat. Jinak 8/10.\nSuper (Zdenek, 29.10.2007 10:07) Reagovat\nMěl jsem možnost si poslechnout tuhle desku a musím souhlasit, že je fakt skvělá!!!Jak je tu řečeno hlavně je moderní a taneční. Všem vřele doporučuji.\ngenialni .) (chocobo, 29.10.2007 15:06) Reagovat\nchocobo, milovnik popu, konecne dostal to, po cem touzil :)\nSKVELOU popovou desku, ktera je povedena jednak velice kvalitni modernim zvukem a uzasnym tymem, ktery za pisnickama stoji, ale zaroven... to neni nuda :))\nneodpustim si male rejpnuti do robyn - to byla letos taky skvela popova deska, ale chybala mi (krom u 4 pisnicek) jakakoliv hitovost a taky touha, poslechnout si to znovu. Novou desku britney proste miluju a hrozne doufam, ze se ji bude ve svete darit..\nNo bulvar (dawe, 29.10.2007 17:44) Reagovat\nS recenzí souhlasím prakticky ve všech bodech, ale nelíbí se mi závěr. Označit někoho čtyřmi hvězdičkami na základě bulvárních senzací mi nepřijde profesionální. Britney není světice, ale mohu tušit, jak malé procento z toho co o ní bylo napsáno, je pravda.\n- Britney Spears po letech vyrazí na evropské turné. Nejblíže bude v Berlíně (23.01.2018 12:03)


Na cestě od obrázků k fotografiím | Milujeme fotografii – vše o digitální fotografii\nV následujících řádcích vás nečeká ani jedno „jak na to“. Neschovávám tentokrát v rukávu žádné zaručené tipy. Ráda bych se s vámi ale podělila o to, jak mě jednoho dne přestaly bavit krásné a dokonalé obrázky a začaly mě zajímat fotografie.\nRychle vyvolat, rychle publikovat?\nMožná jste se v podobných úvahách ocitli také. Někdy v polovině loňského roku jsem se přistihla, že mi při focení ubývá toho čirého potěšení z lapání momentů a míst, které nechci zapomenout. Častěji a častěji jsem se po focení vracela domů, nahrála fotky do počítače a viděla jen obrázky, možná hezké, ale prázdné, ke kterým jsem měla jen pramalý vztah. Bylo mnohem a mnohem výjimečnější, pokud mi nějaká fotografie dělala opravdu radost. A když už, ten pocit rychle bledl.\nNořila jsem se do stejně se točícího kruhu – nafotit, rychle vyvolat, rychle dát online a čekat na „lajky“ jako na vysvobození a ospravedlnění, že je to vlastně vcelku dobré (pokud jich samozřejmě bylo adekvátně dost).\nČím více jsem to takto dělala, tím více jsem sama sebe začala vnitřně pranýřovat tím, abych konečně vyfotila „něco pořádného“, aniž bych si konkrétně uvědomovala, co že to vlastně má být.\nVe stejné době jsem se také více začala věnovat analogové fotografii. Propadala jsem kouzlu onoho pomalého procesu, kdy člověka od skutečné fotky dělí nevědomí, zda se opravdu na celuloidový pásek otiskla tak, jak zamýšlel. A taky čas spolykaný vyvoláním filmu a nazvětšováním či naskenováním fotek.\nMnou pořízený Flexaret mi otevřel kouzlo čtvercového 6×6 formátu, cestu k analogu jako takovému (za chvíli v mé brašně skončil také malý jednoduchý dálkoměr), ale také k rozvážnějšímu přístupu k focení obecně. Člověk si přece jen začne více rozmýšlet, co provede s dvanácti políčky svitku nebo 36 políčky kinofilmu, které má k dispozici a nemůže je jen tak zformátovat a začít od znovu.\nS analogovými snímky se ke mne navrací čisté okouzlení fotografickým procesem.\nBan na sociální sítě\nS těmito pocity jsem se postupně rozhodla udělat vše pro to, aby se z těch prázdných obrázků pomalu, ale jistě vyvinuly opravdové snímky, za nimiž si budu stát, které ponesou určitý význam, sdělení a potenciál oslovovat ne umným užitím zlatého řezu, ale myšlenkou, kterou je v nich možné objevit.\nZpočátku jsem se ocitla ve stavu naprostého zmatení. Co chci vlastně fotografovat? Co chci předat? Mám vůbec co říct? Co je pro mě důležité? Co očekávám za reakci a co chci vyvolat? Otázek a nejasných odpovědí se mi hlavou proháněla pěkná řádka. To mne nakonec přivedlo k myšlence, že především potřebuju pořádný odstup.\nJedna z posledních online publikovaných fotek. Obstojí vůči času?\nCanon 100D, Canon EF-S 24mm/2.8 STM, 1/40 s, f/2,8, ISO 800, ohnisko 24 mm\nMým prvním závazkem bylo tedy ultimátum nepublikovat na sociálních sítích a dalších online kanálech žádné nové fotografie po dobu minimálně půl roku.\nChtěla jsem se tím vymanit nejen z honby za „lajky“, ale zároveň jsem chtěla každému novému snímku dát větší prostor a čas před tím, než jej ukážu „světu“. Rozmyslet si, jak zapadá do kontextu ostatních fotek, které produkuju, co si na něm cením a co mě na něm naopak štve. Zda z původního nadšení se pro mne za týden či dva fotka nestane nahodilým obyčejným cvakem. Mým cílem je zkrátka prověřit své snímky časem, i když docela krátkým.\nZatím mám za sebou dva měsíce tohoto publikačního půstu. A musím přiznat, že je mi mnohem lehčeji. Není pro mne najednou tak důležité fotku okamžitě zprodukovat. Můžu se k ní vracet, přemýšlet nad ní, pilovat a stavět okolo ní možnosti, jak by mohla pokračovat v dalších snímcích.\nNáměty a fotoprojekty\nSvým fotkám také věnuju víc času i zpětně. Vrátila jsem se do svého katalogu, některým snímkům poupravila kabát, ale hlavně – začala jsem je nějakým způsobem třídit.\nKteré fotky mě i po roce či dvou baví? Které mi připadají nudné? Mají mé fotky něco společného? Můžu v nich najít zárodky nějakého stylu nebo opakujících se témat? Kompaktnost tvorby, ať už výrazová či tematická, se pro mne stala velkou metou. Začala jsem hledat témata, k nimž instinktivně ve fotografii tíhnu a které by stálo za to prohlubovat.\nFotografie, která patří k mým oblíbeným street snímkům. Pořízena byla před dvěma lety.\nCanon 1000D, Canon EF-S 50mm/1.8 II, 1/125 s, f/4,5, ISO 100, ohnisko 50 mm\nVždy mě přitahovala street fotografie, život na ulici a drobná náhodná setkání, která člověk během dne zažije a která se ve vteřině vytratí. Fotografii jsem viděla jako nástroj, díky němuž tyto zážitky nevyblednou a zachovají se. Přesto – anebo možná právě proto – když jsem začala procházet svá alba, cenila jsem si nejvíce těch snímků, které nejsou „dosloveny“, ale naopak aktéry těchto momentů jen naznačují a nechávají mysli prostor dokreslit si, kdo míjené osoby jsou, kam míří a jaký za nimi je příběh.\nZa dobrou cestou k průzkumu vlastního fotografického uvažování považuju fotoprojekty. Kromě jiných neurčitě vymezených či nepravidelně doplňovaných jsem se rozhodla zavázat se ročnímu projektu s jasným tématem a několika omezeními. To abych sama sebe donutila přemýšlet, jak udržet a vést tematickou i výrazovou linku konkrétního souboru. Zvolila jsem si variantu 52 project – tedy jednu fotografii týdně. Toto tempo pro mě skýtalo dostatek prostoru pro rozmýšlení postupu projektu.\nTematicky jsem sáhla po dalším prvku tu a tam se prolínajícím mými dosavadními fotografiemi. Je jím ticho. Ticho pro mne v posledních týdnech nabylo na síle. Poté, co jsem se přestěhovala do hlavního města republiky, jsem si začala uvědomovat, jak hlučné může být okolí, v němž trávím svůj čas. Ticho jsem začala vnímat také jako důležitější vzhledem k společenskému naladění, jež ustrnulo někde v atmosféře překřikování a co nejhlasitěji projevovaných názorů. Nedostatek klidu a tichých okamžiků jsem se rozhodla vykompenzovat právě v tomto projektu. Všechny fotografie tedy mají ticho nějakým způsobem reprezentovat. Navíc jsem se omezila pouze na černobílé provedení a dala si podmínku, že na žádném snímku nebude přímo přítomen člověk. Projekt nese název Prostor pro ticho.\nCanon 100D, Helios 44-2 58 mm/2.0, 1/1600 s, f/2.8, ISO 100, ohnisko 58 mm\nFotografie z projektu Prostor pro ticho.\nCanon 100D, Helios 44-2 58 mm/2.0, 1/1000 s, f/2.8, ISO 100, ohnisko 58 mm\nKromě svých vlastních snímků se teď snažím dívat i jinak, pozorněji, na tvorbu dalších, ať již známých či neznámých fotografů. Listuju blogy, weby i magazíny, pátrám po jejich motivacích a inspiracích. Přijde mi nesmírně zajímavé, jak pestrými přístupy se lze k fotografii stavět. Hledat ty, které mne osloví a které mohu nějak zúročit. A zároveň se ptát, proč jiné mne nechávají chladnou.\nMyslím, že inspirativní přístupy lze ale najít i v dalších odvětvích umění – v malířství, které je fotografii velmi blízké prací s kompozicí, světlem a barvami pro vytváření kýženého dojmu, ale stejně tak třeba v literatuře. V mém poznámkovém bloku se tak kupí krátké výpisky, záznamy i zápisky vlastních myšlenek, které se možná jednou dočkají své role na scéně fotografovaného obrazu.\nJestli to všechno k něčemu bude dobré, se ještě uvidí. V cestě za onou velkou fotografií jsem teprve na samém začátku. S čistým štítem však můžu říci, že jsem znovuobjevila radost ze samotného procesu tvorby snímků a nacházím nové studnice inspirace.


Redmi K30 5G: Snapdragon 765G i 120Hz displej za solidní cenu | Svět mobilně\nZnačka Redmi je známá výrobou telefonů s velmi slušnými specifikacemi za příjemnou cenu. Nový smartphone Redmi K30 5G nevypadá být výjimkou. Má obrovský 6,67” Full HD+ displej s podporou HDR10 a nadprůměrnou obnovovací frekvencí 120 Hz. V průstřelu se nachází hned dva fotoaparáty, 20MPx selfie kamerka a 2MPx hloubkový snímač. Pokud jde o zadní fotoaparáty, tak zde najdeme čtyři fotomoduly. Hlavní má 64MPx snímač Sony IMX686, dále je tu 8MPx ultraširokoúhlý modul, 5MPx makro kamerka a opět i 2MPx hloubkový snímač.\nZajímavostí je použití zbrusu nového procesoru Qualcomm Snapdragon 5G, který má přímo integrovaný 5G modem (na rozdíl od high-endového Snapdragonu 865). Telefony se budou vyrábět v několika různých konfiguracích, operační paměť může mít 6 GB nebo 8 GB LPDDR4x, úložiště pak může mít kapacitu 64 GB, 128 GB nebo dokonce 256 GB. Nebude chybět podpora Wi-Fi 5 (802.11ac) a Bluetooth 5.1.\nNechybí čtečka otisků prstů a potěší i vysoká kapacita akumulátoru 4500 mAh. Ten navíc podporuje rychlé 30W nabíjení. Jako jeden z mála telefonů na trhu poběží už na Androidu 10, nebude chybět ani nadstavba MIUI 11. Za základní verzi 4GB/64GB bude Redmi chtít 1999 čínských juanů (6500 Kč po přepočtu), nejlepší 8GB/256GB varianta má pak vyjít na 2899 juanů (9500 Kč).