Web o pospolné společnosti - Širší souvislosti nové války 1\nŠirší souvislosti nové války 1\nA my jsme je milovali1\nPo skončení 1. světové války nastala poněkud zvláštní situace2. Rakousko-Uhersko prostě přestalo existovat a jeho následovníci se z nezanedbatelné části ocitli v táboře vítězů. Německo podepsalo kapitulaci v okamžiku, kdy sice jeho vojska ustupovala, ale skoro držela vlastní hranice. Ve snaze okleštit Německo byl do kapitulace včleněn článek, podle kterého pozbyly platnosti předchozí dohody Německa. To se týkalo jak brestlitevského míru, tak i dalších smluv s následnickými a separatistickými vládami v Rusku. Tím bolševici zadarmo získali zpět celé Rusko. Toto stálo za slávou Lenina a bolševiků. Pomohlo jim to přežít velmi obtížné období. Spojenci tím přechytračili sami sebe a podpořili naopak bolševiky, které nenáviděli.\nFrancie měla velkou obavu ze svého většího souseda Německa. Na druhé straně Velká Británie ve snaze zabránit dominanci Francie na pevnině, sabotovala francouzské snahy (a později vyprovokovala Hitlera v požadavcích proti Československu a Polsku). USA nechtěly uzavřít mír, dokud nebude Německo skutečně vojensky poraženo, a USA nakonec mírovou smlouvu neratifikovaly. Poražené Německo zase tvrdilo, že francouzské požadavky na reparace jsou příliš vysoké. Francie tedy vsadila na to, že její bezpečnost zajistí vojenské obsazení Porýní a sanitární kordón v podobě Malé dohody a Polska. Ten prý v případě potřeby vpadne Německu do zad.\nKuriozitou je, že Malá dohoda zřejmě vznikla jako reakce na maďarsko-francouzké sblížení v souvislosti s maďarskou podporou Polska ve válce s Ruskem. Maďarsko nejspíše chtělo získat zpět Podkarpatskou Rus a Slovensko a snažilo se zalíbit Francii. V Československu v té době probíhaly stávky na podporu bolševiků a blokovala se doprava válečného materiálu do Polska. Proto Francie Československu nedůvěřovala a prohlásila Malou dohodu za duchovní alianci s ruským bolševizmem a německým imperializmem namířenou proti Francii3. Přesto později Francie tento spojenecký blok využila jako svůj bezpečnostní mechanizmus, ale nakonec, ve vleku Velké Británie se zbavila závazků, zradila spojence a zničila tak svoji bezpečnostní pojistku.\nPorýní se pro Francii stalo rukojmím reparací, o které Francie vlastně ani nestála, neboť by je musela předat svým věřitelům. Nezaplacení jí dávalo záminku pro vojenskou přítomnost na tomto území a tím držet Německo v šachu. Potom je zcela nesmyslné, že Francie neprotestovala, když Hitler nechal Porýní vojensky obsadit. Ale to chytráci z londýnského Foreign Office Francouzům vysvětlili, že je nutno dodat Hitlerovi a vůbec Němcům sebedůvěru, aby napadli SSSR. A potom prý Němce společně rozdrtí přímým úderem na ocelové srdce Německa.\nRusko zpočátku zůstalo zcela mimo sféru vysoké politiky, ačkoliv se ostatní mocnosti v Rusku intenzívně angažovaly. Versaillský mír potichu počítal s rozdrobením a zánikem Ruska4. Stejně tak se část ruského politického spektra intenzívně angažovala v zemích mocností a početné vrstvy obyvatel evropských zemí nacházely v Rusku atraktivní vzory. To mocní Evropy a USA viděli velmi neradi. Na druhé straně si západní státy uvědomovaly potenciální sílu Sovětského svazu a vlastně všechny měly zájem na uzavření buď spojeneckých, nebo alespoň obchodních dohod.\nMnoho psů tedy neznamenalo zajícovu smrt, protože mimo jiné se Dohodové mocnosti nedokázaly dohodnout na dělení (budoucí) kořisti a zároveň chtěly vydělat na obchodu s bolševickým Ruskem. Sovětské Rusko, ač vyděděnec, se nakonec zařadilo do společnosti ‚civilizací‘ akceptovatelných zemí.\nČeskoslovensko také uzavřelo spojeneckou smlouvu se Sovětským svazem, ale z několika důvodů si vyžádalo včlenění do smlouvy podmínky o společné účasti s Francií. Sovětský svaz však v okamžiku plnění smlouvy na uplatnění této podmínky netrval a na rozdíl od rozšířených tvrzení v okamžiku zrady Francie na poskytnutí pomoci pracoval5. V době mnichovské konference provedl částečnou mobilizaci a pro pomoc Československu připravil 700 letadel a 45 svazků. Jedinou podmínkou poskytnutí pomoci byla ochota Československa se bránit.\nLikvidace Československa byla záměrnou nehorázností Velké Británie. Toto nebyla záležitost až podzimu 1938. Již o rok dříve začala tlačit francouzské diplomaty ke zrušení závazků vůči Československu (nebude tak úplně od věci se zamyslet nad časovou sousledností s pádem Tuchačevského6). V dějinách je jen pár příkladů podobného chování a vždy vedlo k velké válce. To samozřejmě hoši z Foreign Office v Londýně moc dobře věděli a neměli nejmenších námitek. Proto bychom za začátek 2. světové války v Evropě měli považovat nejpozději podpis mnichovské dohody. Chamberlein měl přitom vážné obavy z toho, že by se Československo mohlo pomocí SSSR zachránit7. Francie, spoléhající na spojeneckou smlouvu s Polskem, od kterého přicházel jeden podraz za druhým, zůstala pouze britským ocáskem bez vlastní vůle. Přitom Polsko samo projevilo až neuvěřitelnou krátkozrakost, když zaslalo československé vládě nótu, v níž vyhrožovalo vyhlášením války, jestliže půjde SSSR na pomoc Československu8.\nV březnu 1939 Německo obsadilo i zbytek Československa. Potom již prostřednictvím Polska bylo Německo nasměrováno proti SSSR. Začalo to britskými garancemi Polsku. Již 14. 4. 1939 se Velká Británie pokusila získat sovětské garance pro Rumunsko a Polsko (které o ně nemělo zájem). Tím by se SSSR zavázal bojovat na straně Polska – a Velká Británie by SSSR i Německo měla tam, kde je chtěla mít. Sovětské garance žádala ze stejného důvodu i Francie, když již předtím slíbila Německu Ukrajinu. Sovětskou odpověď ve smyslu široké koalice Velká Británie odmítla s tím, že „si nepřeje svazovat se se SSSR, ale chce dát Německu možnost rozvíjet agresi na východ na účet Ruska“. Následně došlo mezi Francií a Velkou Británií k rozhovorům o tom, jak se vykroutit z vlastních slibů9.\nPůvodně Hitler počítal s polskou spoluúčastí na východním tažení a neměl nejmenší zájem proti Polsku bojovat. Jediný problém představoval Gdaňsk10 a spojení s Východním Pruskem. Německo navrhlo celkem slušné řešení. Ovšem zapojila se do toho Velká Británie a Polsko po konzultacích v Londýně striktně německé návrhy odmítlo a podniklo kroky, které Německo považovalo za nepřátelský akt. Teprve teď Německo začalo připravovat plán napadení Polska11.\nPokud by Británie skutečně na Polsko myslela, měla spoustu možností ho chránit. Ale dopadlo to jinak. Velká Británie v nejlepších tradicích své velmocenské politiky předvedla hru na jednu branku se záměrným odkrytím té druhé. V červenci proběhly tajné britsko-německé schůzky, na kterých Velká Británie slíbila Německu stažení svých garancí východoevropským zemím, obětování francouzských zájmů, ukončení rozhovorů se SSSR a rozvázání spojeneckých závazků Francie12. Vyslanec USA v Paříži W. C. Bullitt psal domů:\n„>Britští diplomaté provádějí delikátní přípravu zrady Polska a používají prostředky, které tak úspěšně použili v případě Československa.“\nKdyž takto uměle vznikl problém, s přicházející krizí v časové tísni Velká Británie a Francie vyslaly nejpomalejší možnou lodí dva důchodce (admirál Drack a generál Doumenc) v nablýskaných uniformách do Moskvy, aniž by jim daly jakékoliv pravomoci k jednání. Tato dvojice předvedla fantastické divadlo a nakonec zahnala jednání do slepé uličky. Francouzi navíc sami oznámili Roosveltovi, že SSSR navrhoval rozumné řešení, a oni to zazdili.\nVelká Británie a Francie takto obětovaly ‚východní valy demokracie‘. Byla to pouze snaha západních mocností obrátit Německo proti SSSR. To, že se přitom Německo rozmáchlo získaným ‚kyjem‘ i proti Francii a Velké Británii, je jen rčením ‚jak se do lesa volá…‘ A Martirosjan píše, že obě mocnosti dopředu věděly, jak to dopadne. Dnešní démonizace smlouvy o neútočení mezi Německem a SSSR je pouze snahou zakrýt vlastní špínu, především mnichovského diktátu. Ostatně Velká Británie je zvyklá takto postupovat a prosazovat své zájmy pomocí cizí krve13.\nNakonec se ještě zastavme u Němců. Oni totiž po následujících několik let dokázali udržet velkou část obyvatel Evropy v relativní poslušnosti vůči své agresívní politice, což by nebylo možné, kdyby neměli něco přitažlivého. Tím se po velké krizi, evidentně vyvolané velkými bankéři (často židy) stala právě averze vůči židům. Obyvatelé Evropy snadno vztáhli svoji zlobu na poměrně uzavřenou část společnosti a považovali ji za viníka. Protižidovská kampaň byla tím, co dala sílu vést velkou válku. Největší zájem na zničení Sovětského svazu měli velcí bankéři – měli důvod i moc toto kataklyzma rozpoutat. Takže nám vychází, že Rothschildové a jim podobní v zájmu svých tučných kont ze svého vlastního lidu udělali obětní beránky a nechali je povraždit.\nViníkem války nebyla jen Velká Británie. Německo ústy Hitlera začalo otevřeně mluvit o pomstě za vynucený ostudný mír, vina Německa je nezpochybnitelná. Ostatně Hitler byl jen vhodně vybranou figurou. K Německu se dále připojili další poražení z první světové války, především Rakousko a Maďarsko. Ale nezapomeňme na Polsko.\nNa území záborů po dělení Polska se za první světové války rozvinulo osvobozenecké hnutí. Do jeho čela se postavil zkušený ruský revolucionář Litevec Josef Pilsudski. Za války přešel k Němcům a s jejich pomocí na území ruského záboru mezitím obsazeného Němci, začal budovat nové Polsko. Když to s Trojspolkem14 začalo jít z kopce, včas obrátil, a na konci války s podporou Dohody vznikl Polský stát. Pilsudski měl vynikající cit pro situaci, uměl riskovat, dokázal se soustředit na podstatné záležitosti – a měl snahu Polsko, své dítko, maximálně posílit. Tak se mu podařilo získat území na účet všech sousedů. Pilsudski ostatně chtěl Polsko vybudovat jako ústřední mocnost mezi Baltským a Černým mořem. Ale ta mocnost byla všemi svými sousedy nenáviděná. Například: ač sám Litevec, zorganizoval docela špinavou operaci a sebral Litvě její hlavní město. Litva proto velmi dlouho odmítala s Polskem navázat diplomatické vztahy.\nVůči Československu bylo Polsko úspěšné v případě záboru Těšínska. Československu z tradičně českého kraje zůstal jen Český Těšín a Třinec – pověstná ‚těšínská jablíčka‘. (Kromě toho si Polsko nárokovalo také Oravu a Spiš.) Prameny naznačují, že nejpodstatnějším důvodem přičlenění malé části Těšínska k Československu nakonec bylo angažmá francouzských majitelů třineckých železáren, kteří se přiklonili k Československu15. Ostatně i Peroutka píše, že „se Polsko po svém znovuzrození začalo ohlížet na všechny strany, kde by ještě mohlo urvat kus území a zvětšit se“. Poláci přeceňovali svoje síly a podceňovali soupeře16. Polsko prosazovalo západní hranici (s Německem) podle národnostního principu, zatímco východní hranici v podobě hranice z roku 1772 (takřka po Smolensk a Kyjev) – na účet Ruska. Na severu se obětí stala Litva. Nemalou část svých požadavků Polsko uplatnit dokázalo, čímž dalo základ příští velké válce tím, že si na všech stranách vytvořilo nepřátele, a tak omezilo svoje manévrovací možnosti. Tuto situaci hodnotil Karel Kramář17:\n„>Poláci stali se nejnebezpečnějším elementem pro evropský mír… Poláci měli za svou povinnost dělat politiku útočnou na všechny strany, proti Německu, proti nám i proti Rusku… Ale ovšem Rusko se nikdy nevzdá území, které není polské… Všechny tyto kraje vezme si Rusko zase nazpátek buďto samo, nebo, co by bylo daleko nebezpečnější, s Němci. Co to znamená pro Polsko, je docela jasné, ale co také pro nás a pro Francii, na to nesmíme zapomínat. Proto nesmíme svazovat svou existenci s polskou. Chceme být dobrými sousedy, žít v dobrém přátelství, ale nic více. Svou megalomanii ať si Polsko zaplatí samo!… Nepočítám sice na šlechetnost lidí, ale počítám na jejich zdravý rozum a na to, že si spočítají aktiva a pasiva jistého podniku. Megalomanie, která vedla Poláky, aby zachvátili Volyň, Bílou Rus, Vilno, má pro Poláky tolik pasiv, že aktiva vidí jen ti Poláci, kteří ztratili chladný úsudek následkem svého velikášství a polského nacionálního šovinismu.“\nZcela svérázným specifikem byla polská šlechta. Zjednodušeně lze říci, že jedním jejím pilířem jsou ty nejhorší tradice ruské šlechty a druhým odpor ke všemu ruskému. Když se pod Pilsudského velením podařilo rozbít Tuchačevského invazní armádu a následně připojit krasnoruské oblasti k Polsku, šlechta na okupovaném území okamžitě začala zabírat půdu a vyhánět z ní rolníky. Sice se Polsko Rižským mírem18 zavázalo ke slušnému zacházení s místním obyvatelstvem, ale tento závazek nesplnilo. Došlo ke konfiskacím nemovitostí, rozsáhlým masakrům místního obyvatelstva (doloženo i znásilnění čtyřletého děvčátka) a násilnému popolšťování a katolizaci. V zájmu popolšťování byli do kranoruských končin usídlováni důstojníci (šlechta), četníci a státní úředníci, kteří měli za úkol udržet domorodce v poslušnosti a ‚překovat‘ je na Poláky. Část obyvatelstva utekla, mnozí z nich se usadili v německém Slezsku. Nakonec se Polákům podařilo vyvolat ve své kolonii povstání, které museli vojensky potlačovat (této operaci se decentně říká pacifikace19). Proslulí ukrajinští teroristé jsou dílem nenažranosti polské šlechty.\nNelze vynechat zacházení s ruskými zajatci po porážce Tuchačevského invaze do Polska. Zajatí vojáci byli umístěni do zajateckých táborů. Táborům veleli polští důstojníci (zase ta polská šlechta) a zavedli v nich strašný režim. Zjednodušeně lze říci, že zajatci byli rozděleni do několika kategorií a toto zařazení vymezovalo možnosti přežití. Nejlépe na tom byli Poláci, pro ty byl režim celkem snesitelný. Další byli ‚Ukrajinci‘ a ‚Bělorusové‘ (tedy ti Krasnorusové, kteří byli ochotni se nechat za Ukrajince a Bělorusy označit), ti měli ještě snesitelný režim. Podstatně hůře na tom byli Rusové a vůbec nejhůře bolševici.\nOstraha táborů sebrala zajatcům oblečení a boty, aby je vyšmelila na místních tržnicích. Správa tábora samozřejmě také dostávala peníze na stravování zajatců. Z toho zajatci neviděli prakticky nic, protože to zase prožrala a prochlastala vznešená šlechta. Když přišla zima, lidé houfně mrzli. Někde se to i provalilo, proto tam Mezinárodní červený kříž dopravil nějaké oblečení, které… se ale zase objevilo nikoliv u zajatců, ale na místních tržnicích. Samozřejmě, že v táborech řádily nemoci. Protože se mi nechce znovu prohrabávat tuto špínu, uvedu jen po paměti hromadné znásilňování ruských zdravotnic a také případ, v němž komusi zašili do břicha kocoura, aby zjistili, kdo umře dřív – kocour, nebo člověk? Zlé na tom bylo především to, že tyto výstřelky, kterým za normálních okolností musí důstojníci bránit, zde právě důstojníci ve velkém organizovali. Proto se nejednalo o zajatecké tábory, ale o tábory koncentrační. Čím se polské koncentrační tábory lišily od německých? Zatímco v německých táborech vládl ‚ordnung‘ (v překladu pořádek), v polských táborech vládl ‚burdel‘ (do češtiny netřeba překládat).\nK>arpus píše, že „>v polském zajetí zemřelo maximálně 16 – 18 tisíc ruských zajatců (kolem 8 tisíc v táboře ve Strzałkowě, kolem 2 tisíc v Tuchole a kolem 6 – 8 tisíc v jiných táborech) během celého tříletého období jejich pobytu v Polsku>“>20>. S ohledem na zprávy o tom, co se v táborech dělo, jsou však tato čísla prostě nepravděpodobná. Prudniková se odkazuje na hlášení operativního oddělení polského Generálního štábu a na jejich základě stanovila počet zajatců na 207 tisíc a počet zemřelých v zajetí na asi 100 tisíc vojáků. Za tábory smrti se považovaly především tábory v Tuchole a v Strzalkově.21\nI kdyby v ‚Katyni‘ opravdu vraždilo NKVD, tento zločin byl jen zlomkem toho, co předvedlo Polsko po polsko-sovětské válce v roce 1920. K tomu uveďme sovětské oběti při osvobození Polska za 2. světové války – asi 600 tisíc padlých. Poláci nemají nejmenší právo vznášet vůči Rusku jakékoliv nároky.\nHarakiri22, díl první\nVe vztahu Sovětského svazu k Polsku začneme tímto: Zatímco k Rumunsku SSSR po celé meziválečné období vystupoval s požadavkem vrátit Besarábii, vůči Polsku požadavek vrátit krasnoruské končiny nevznesl23. Sovětské vedení vycházelo z názoru, že hrdé Polsko je nejlepší zárukou bezpečnosti na západní hranici SSSR, protože ač sice vůči SSSR nepřátelsky naladěné, přesto skoro stejně nepřátelsky naladěné i vůči Německu. Pilsudského Polsko tak v otevřeném prostoru, kterým obvykle probíhala tažení proti Rusku, vytvářelo jakousi zátku. Za této situace krasnoruské kraje posilují Polsko a posilují i tu zátku. Jenže Pilsudski si dovolil v roce 1935 zemřít a moc v Polsku převzala tamní šlechta…\nSamotné Polsko se formálně orientovalo na západní mocnosti, ale ve skutečnosti to bylo trochu jinak. Polsko, společně s Československem, si jako bezpečnostní pojistku vybrala Francie, protože za Bismarcka Německo Francii mohutně přerostlo. Po první světové válce proto Francie uvažovala o tom, že společně s Československem a Polskem udrží nad Německem kontrolu, a tak uzavřela s oběma státy spojenecké smlouvy. Koncem 30. let se situace v Evropě začala přiostřovat. Čistě teoreticky Francie s Polskem a Československem měly být schopné tehdy ještě slabé Německo naprosto bez jakýchkoliv problémů ‚udržet na uzdě‘. Jenomže Polsko se předvedlo…\nNěkolik dní před tím, než došlo k anšlusu Rakouska (březen 1938), zemřel na hranicích Polska s Litvou polský voják Stanislav Serafin24. Muchin tvrdí, že to byla cílená polská provokace – a podivnou časovou souslednost opravdu těžko hodnotit jinak. Vzápětí Polsko začalo harašit zbraněmi a požádalo Francii o pomoc ve válce proti Litvě. A to přesně v době, kdy bylo nutné podpořit Francii a společně zabránit německému anšlusu Rakouska. Polsko svedlo pozornost stranou a vyvázalo Francii na podružný problém. Toto nakonec vyřešil Sovětský svaz, když Polsku oznámil, že pokud dojde k napadení Litvy, půjde jí na pomoc. Z války mezi Polskem a Litvou tedy sešlo, ale Německo mohlo v klidu obsadit Rakousko a Francie tomu zabránit nedokázala. Vojenská síla Německa začala růst. Navíc se do problémů dostalo i Československo, protože při svém poměrně nepříznivém tvaru, mělo najednou Německo ze tří stran. Tehdy Polsko své spojence zradilo poprvé.\nO něco později Německo (přesněji bychom měli psát Velká Británie) dalo vzniknout ‚sudetskému problému‘. Francie tlačila na Polsko, aby uzavřelo spojeneckou smlouvu s Československem, ale Polsko odmítlo. Polsko oznámilo Francii, že této války proti Německu se nezúčastní, a tím postaví Francii do role agresora. Když Československu slíbil pomoc Sovětský svaz, Polsko dokonce poslalo Československu nótu, v níž pomoc označilo za nepřátelský akt a za důvod vyhlášení války Československu! Jsou názory, že tato nóta přiměla Beneše ustoupit. Polsko vytvořilo zdání, že mnichovský diktát je vítězstvím demokracie a svobody, postavilo Hitlera na stranu ‚dobrých‘ a legalizovalo německou agresi. Zároveň dostalo od Němců svoje sousto - Těšínsko. Tehdy Polsko své spojence zradilo podruhé.\nNení od věci uvést směrnici odeslanou v předvečer uzavření mnichovské dohody polským ministrem J. Beckem vyslanci v Berlíně k rozhovoru s Hitlerem25:\nVláda Polské republiky konstatuje, že s ohledem na pozici, kterou zaujala, paralyzovala v nejširším smyslu možnost intervence Sovětů v české otázce…\nPolsko považuje vměšování Sovětů do evropských záležitostí za nepřijatelné…\nV průběhu minulého roku polská vláda čtyřikrát odmítla připojit se k mezinárodnímu vměšování na obranu Československa.\nBezprostřední polské nároky se omezují oblastí těšínského Slezska.\nHitler nabídl Polsku účast na válce proti SSSR, ale Poláci, vědomi si rizik války se SSSR, začali spekulovat. Přímou účast na válce Polsko odmítlo, ale mělo představu, že obětuje Rumunsko a německý útok na SSSR umožní přes jeho území. Za tento ‚fígl‘ chtělo Ukrajinu. Když Velká Británie poskytla Polsku ‚záruky‘ a polská šlechta na ně spolehla, přišel Hitlerův příkaz připravit válku s Polskem. Ale Hitlerova direktiva nebyla prostým nařízením připravit válečné operace, nýbrž nechávala otevřené další možnosti řešení. Hitler sázel na další Mnichov – zase v britské režii26! V této chvíli se do toho vložil SSSR. Polsko totiž mělo od roku 1921 spojeneckou dohodu s Rumunskem o společné obraně proti SSSR. Sovětský svaz, aby chránil Polsko, jej požádal, aby tuto smlouvu obě země vztáhly i na agresi ze strany Německa. Polsko odmítlo a tím své spojence zradilo potřetí.\nFrancii se již definitivně rozpadal mechanizmus, který zajišťoval její bezpečnost a E. Daladier27 v této chvíli úpěnlivě žádal Polsko, aby svolilo se vznikem bezpečnostního mechanizmu za účasti SSSR. Polsko se zatím po řadě podrazů bez rozmyslu spolehlo na pomoc, která ani nemohla přijít. Přeceňovalo vlastní síly a zbytečně vyprovokovalo Hitlera k válce. Lpělo na německém Gdaňsku a odmítalo německé požadavky na dopravní spojení s Východním Pruskem (Německo žádalo o povolení postavit přes polské území do Gdaňska a Východního Pruska železnici a dálnici a změnit statut tehdy prakticky německého města Danzig-Gdaňsk.)28. Přitom v té době Polsko již mělo svůj vlastní přístav – Gdyni29 (Gdaňsk-Danzig nebyl po 1. světové válce přičleněn Německu proto, že Polsko bylo bez vlastního přístavu). Na druhou stranu mělo Polsko (nazvěme to) ‚štěstí‘, protože jinak by do války vstoupilo jako spojenec Německa a nejspíše skončilo poražené. Odmítnutím sovětských záruk Polsko své spojence zradilo počtvrté.\nZ tajemství sovětských archívů, díl první\nJe všeobecně známo, že korunním důkazem Stalinovy a Berijovy viny ve věci ‚Katyně‘ je tzv. ‚Paket č. 1‘. Protože právě začínáme probírat tyto záležitosti, musíme si tento pojem vysvětlit. V Sovětském svazu byly zavedeny čtyři stupně utajení30:\npro služební potřebu (для служебного пользования)\npřísně tajné (совершенно секретно) a\npřísně tajné zvláštní důležitosti (совершенно секретно особой важности)\nKromě výše uvedených ve stranickém aparátu KSSS měly existovat ještě dva další stupně utajení:\nzvláštní složka (особая папка) a\nuzavřený paket (закрытый пакет)\nZvláštních složek se v dobách SSSR mělo sejít snad okolo půl druha tisíce a uzavřených paketů několik desítek. To byly ty nejtajnější dokumenty, jaké v Sovětském svazu existovaly. Mezi ‚uzavřené pakety‘ prý patřil také tajný protokol k německo-sovětské smlouvě (Paket č. 34). Prudniková uvádí, že podle samotného Gorbačova existoval i uzavřený paket týkající se osudu zajatých Poláků. Ten obsahoval originál zprávy Burděnkovy subkomise (součást komise vedené Švernikem, která sbírala doklady o německých válečných zločinech) a jakýsi několikasetstránkový seznam osob. Zapečetěná obálka byla tlustá asi 2 centimetry.\nVe vztahu ke zveřejněnému paketu týkajícího se osudu polských zajatců je vážnou otázkou, proč je označován jako ‚Paket č. 1‘. Tento paket nemohl být ani první v pořadí, ani nejdůležitější. Zde se již objevují manipulace. Další se týkají obsahu. Gorbačov v roce 1987 povolil otevřít uzavřený paket o Katyni, kdy se z Burděnkovy zprávy udělala kopie. Potom (zase podle slov Gorbačova) se v archívu v dubnu 1989 objevily dva pakety, a ten druhý se stal ‚prvním‘, když obsahoval ‚zprávy‘ Beriji a Šeljepina… a Gorbačovovi to zřejmě nevadilo! A nakonec (jako pára nad hrncem) zmizel původní paket – a zůstal ten s číslem 1.\nSmlouvy a protokoly\nProtože se Polsko rozhodlo neúčastnit se přímo války proti SSSR, měl Sovětský svaz obzvláštní zájem na jeho zachování. Jenomže Polsko odmítlo nabídku pomoci ze strany SSSR v době, kdy Velká Británie z něj přímo vytvořila novou německou oběť. Tak se otevírala společná hranice Německa a Sovětského svazu s cílem dotlačit SSSR do války proti celé Evropě. Japonsko, německý spojenec v Paktu proti Kominterně31, bylo v té době v již otevřené válce se SSSR (boje u řeky Chalkyn v Mongolsku). Válka na dvě fronty byla velmi nebezpečná. Sovětský svaz proto v tuto chvíli provedl to, co již dlouho předtím předpokládalo britské ministerstvo obrany32 a uzavřel dohodu s Německem. Tím v prvé řadě odvrátil bezprostřední nebezpečí války s Německem. Zároveň Německo zkompromitoval Japonsku. Po sovětsko-mongolském vítězství u řeky Chalkyn Japonsko přistoupilo na mír a po celou dobu války Německa a SSSR zůstalo neutrální. Smlouva s Německem také zabránila připojení západních mocností k Německu, protože se s její pomocí Hitler pokusil vyhnout zjevné britské manipulaci, a obsazením Francie si zajistil týl. Existuje i druhý výklad: ‚leví nacisté‘33 a především německý vyslanec v SSSR F. V. von Schulenburg se obávali důsledků agresívní politiky a vynaložili maximální úsilí pro uzavření dohody, která snad mohla vrátit kroky Německa do rozumných mezí34.\nCelá tato intrika zcela změnila situaci a okamžitě vylepšila postavení SSSR. Za postupující izolace ze strany Polska a Velké Británie (která slovy samotného Churchilla pouze zatahovala SSSR do jednání s cílem odvrátit sovětská jednání s Německem) SSSR uzavřel s Německem několik smluv35. Pro Německo se asi jednalo především o snahu vyvléci se z nepříznivých vyhlídek a otevřít nová řešení. SSSR uzavření smlouvy o neútočení, o kterou mělo zájem Německo, podmínil uzavřením obchodní smlouvy36, podepsané 19. 8. 1939. Na jejím základě SSSR dodával Německu obilí a průmyslové suroviny a z Německa kupoval obráběcí stroje a zbraně37. Zároveň Německo poskytlo Sovětskému svazu úvěr. Hitler ve snaze dosáhnout svých cílů významně pomohl vyzbrojit svého příštího soupeře. Úvěr SSSR zřejmě přímo nepotřeboval (vyžádal si ho v souvislosti s německým nákupem obilí), ale byl další malou garancí zachování míru.\nVelká Británie udržovala rozhovory se SSSR s cílem vytvořit patovou situaci a nechat německo-polskou válku přerůst ve válku německo-sovětskou. Zatím pilně jednala s Německem, tentokrát s předsedou vlády H. Göringem. Byla to zase jen léčka. Velká Británie a Francie plánovaly po rozbití SSSR otevřít druhou frontu na západě Německa (poblíž klíčového Porúří) a odtud vypustit invazní vojska do východní Evropy. Po porážce SSSR Německem tak západní mocnosti chtěly porazit Německo. Jenže vzpomínky na 1. světovou válku38 oživil malý čínský mnichov39 a Hitler se rozhodl porušit Pakt proti Kominterně40. Britsko-japonská smlouva zřejmě upozornila Německo, že hraje s kartami rozdanými ve falešném Londýně a stala se jedním ze silných impulsů k uzavření dohody o neútočení se SSSR s cílem vymanit se ze sevření britského diktátu.\nHitler se pokusil zaangažovat SSSR na svou stranu, ale nesprávně odhadl pozice dalších hráčů (především těch, kteří ovládali jeho samotného) a zůstal v zajetí své vlastní ideologie a návyků.\nPo uzavření obchodní smlouvy následovala 23. 8. 1939 smlouva o neútočení41. Tato smlouva podstatným způsobem narušila britské plány, přitom ji nelze vůbec považovat za ‚hřebík do rakve‘ světového míru a Polska zvláště. Hitlerovo opovrhování smluvními závazky, jak ho to naučila Velká Británie, ho ve vztahu k Japonsku a SSSR přišlo později draho. Jako součást smlouvy se uvádí tajný protokol.\nNakonec po zhroucení Polska byla uzavřena Smlouva o přátelství a hranici mezi Německem a SSSR42. Její součástí měly být důvěrný pozdější dodatek a dva tajné protokoly.\nLegendou je tajný protokol k smlouvě o neútočení. Uveďme jeho obsah43:\nPři podpisu smlouvy o neútočení mezi Německem a Svazem Sovětských Socialistických Republik níže podepsaní zplnomocněnci obou stran posoudili v přísně tajném pořádku otázku rozhraničení sfér společných zájmů ve Východní Evropě s tímto výsledkem:\nV případě územně-politických změn v oblastech pobaltských států (Finsko, Estonsko, Lotyšsko, Litva), je severní hranice Litvy současně hranicí sfér zájmů Německa a SSSR. Zároveň obě strany uznávají zájmy Litvy ve vztahu k Vilenské oblasti.\nV případě územně-politických změn na území spadajícího pod pravomoc Polského státu, hranice sfér zájmů Německa a SSSR bude procházet přibližně po linii řek Narev, Visla a San.\nOtázka, je-li v zájmech obou stran zachovat nezávislý Polský stát a jaké budou jeho hranice, může být definitivně vyřešena jenom v průběhu dalšího politického vývoje.\nV každém případě budou obě vlády tuto otázku řešit přátelsky a společně.\nCo se týká jihovýchodu Evropy, sovětská strana zdůrazňuje zájem SSSR na Besarábii. Německá strana deklaruje nezájem o tyto oblasti.\nTento protokol budou obě strany udržovat v přísném utajení.\nUvedený protokol definuje linii, jejíž překročení by Sovětský svaz považoval za vyhlášení války. Tato linie s původními starými opevněními byla dřívější hranicí mezi německým a ruským záborem a dělila Polsko napůl. SSSR tak dal Polsku možnost válku s Německem (sice v poloviční velikosti), ale přežít. Protože by takové Polsko zůstávalo ve válečném stavu s Německem, zůstaly by v platnosti i závazky Velké Británie a Francie vůči němu a SSSR by byl chráněn před přímým střetem s Německem. Sovětský svaz ve svém vlastním zájmu nemohl mít zájem na zničení Polska, a i tento protokol to potvrzuje.\nTajný protokol musíme okomentovat podrobněji. Je zde totiž vážný problém s důvěryhodností. Tento protokol musel být zhotoven ve dvou vyhotoveních. Jedno dostalo Německo, ale to prý shořelo při bombardování Berlína v březnu 194444. Prý v archívu zůstala jeho mikrofiše. Na existenci tohoto protokolu postavili svoji obhajobu obžalovaní v Norimberku. Sovětská strana až do Gorbačova odmítala jeho existenci. Ovšem A. N. Jakovlev tajný protokol (německou mikrofiši) ‚nastudoval‘ a na základě jeho rozboru jej odsoudil Nejvyšší sovět SSSR v roce 1989. Potom D. Volkogonov v roce 1992 ‚objevil‘ ‚protokol‘ v archívu ÚV KSSS jako ‚Paket č. 34‘ (odtud pochází uvedený text). Obě jména jsou ve vztahu k sovětským dějinám zárukou nedůvěryhodnosti.\nPodivností je i to, že ‚uzavřených paketů‘ mělo být v archívu ÚV KSSS několik desítek, ale známé jsou pouze dva: ‚Paket č. 1‘ o Katyni a ‚Paket č. 34‘ s tímto tajným protokolem. Žádné další jsem nenašel. Zcela jistě podobnou povahu, jako tajný protokol ke Smlouvě o neútočení by musely mít i tajné protokoly ke Smlouvě o přátelství a hranicích. Potom by byly buď v jednom ‚paketu‘, nebo v nějakém ‚Paketu č. 35‘ poblíž toho předchozího a společný objev obou (musely být v jedné skříni). Kdepak. Každý ze sovětských ‚originálů‘ byl ‚nalezen‘ zcela samostatně a v různé době!\nPřitom Stalin věděl, že smlouva je pro Hitlera jen cárem papíru, ostatně přímo podpisem této smlouvy Hitler porušil svoje předchozí závazky. Potom je otázkou, proč by se vůbec snažil něco podobného s Hitlerem sepsat? Stalinovi bylo jasné, že tato smlouva má platnost pouze do té doby, než bude poražena Francie. Tím si totiž Německo rozváže ruce na západě, když i Velká Británie se bude snažit ze svých závazků vymanévrovat. Do pádu Francie bude platit smlouva psaná i smlouva ústní, potom už žádná. Stalin s Molotovem neměli nejmenší důvod takovýto tajný protokol podepisovat! Ostatně Molotov to až do své smrti striktně odmítal. Kromě toho uvedené hranice byly příliš obecné. Německo je překročilo a SSSR nereagoval.\nPodrobným studiem těchto tajných protokolů se zabýval V. A. Sidak. Podle něj nenesou tyto ‚tajné protokoly‘ informace o svém vzniku, právní síle, nejsou uvedeny jejich počty, jsou nesprávně založeny v archívech (týká se i Německa!), jedná se o nepřípustné nečíslované kopie a ani stránky nejsou číslované (stránku s podpisy lze přiložit k libovolnému textu). Německý vybombardovaný ‚originál‘ byl sepsán na stroji vyrobeném v roce 1943 pro Hitlera, tedy v době, kdy již byl právně nezajímavý. Není uveden ve ztracených dokumentech, ani se nepostrádají další dokumenty archívního svazku. Ruský text obsahuje jazykové (typické pro neruského autora), písařské i stylistické chyby, neodpovídající tomuto typu dokumentu. Navíc uvedené rozhraničení sfér vlivu mělo problém s názvem řeky Narev, který se ‚řešil‘ pozdějším dodatkem, podepsaném v Moskvě Molotovem a Ribbentropem. (Ribbentrop se do Moskvy vrátil?) Navíc protokol byl vlastně vzápětí narušen oběma stranami bez reakce té druhé, ačkoliv na jiné události druhá strana reagovala. Atd atd… Závěr je jednoznačný – jde o podvrh.45. Sidak také uvádí zjištění sovětské rozvědky o snaze západních mocností a NATO vyrobit kompromitující materiály ve vztahu k sovětsko-německým smlouvám. První pokus svést na SSSR snahu rozbít Polsko provedla britská rozvědka již v roce 1935, tedy dlouho do polské krize46. Podobný názor na tajné protokoly má i publicista F. I. Čujev, politolog a historik V. A. Nikonov47, vnuk Molotova a S. G. Kara-Murza48.\nJenomže tyto protokoly dobře vyjadřují postoje a zájmy obou stran. Výšeuvedený protokol na jedné straně dává Německu možnost vyřešit svoje problémy s Gdaňskem a kraji osídlenými Němci a na druhé straně (za předchozího okázalého nezájmu Polska o sebe samotné a odmítnutí sovětských garancí) Sovětskému svazu garantuje zachování Polska, jako nárazníkového státu mezi Německem a SSSR. Tím brání Sovětský svaz před přímým napadením Německem. Nejspíše se jedná o ústní dohodu, kterou pouze Ribbentrop písemně zpracoval ve své zprávě pro německou vládu. Později, aby rozklížili řady spojenců, Němci vyrobili mikrofiši a na jejím základě potom Goebbelsovi pohrobci v SSSR i ‚sovětské originály‘. Podobně to zřejmě platí i pro ‚tajné protokoly‘ k Smlouvě o přátelství a hranici, když nová hranice mezi Německem a SSSR byla vedena po víceméně etnické hranici – Curzonově linii49.\nHarakiri, díl druhý\nUdálosti se však vyvinuly jinak a nelze to připsat ani Stalinovi, ani Hitlerovi a překvapena byla i Francie…\nNejprve ‚chrabré‘ Polsko uzavřelo ‚dohodu o napadení‘ s Velkou Británií50. Je třeba mít velkou fantazii na to, aby se tato dohoda dala považovat za prostředek odvrácení bezprostředně hrozící německé agrese. Ve skutečnosti byla dělením sfér vlivu. Součástí byl tajný protokol, který odevzdával Polsku Litvu a Danzig-Gdaňsk a Velká Británie se zavázala Polsku v souvislosti s jejich dobytím poskytnout vojenskou pomoc. Na druhé straně však nezaručovala Polsku ani územní celistvost, ani poskytnutí pomoci v případě jeho napadení51! Polsko se výslovně zřeklo svého spojence Rumunska v případě, že jej napadne Německo přes území Maďarska. Poláci si mysleli, že tímto chytře otevřeli Němcům tažení na SSSR, ale nevěděli, že je Britové na tajných britsko-německých rozhovorech Němcům darovali.\nBritové podrazili Polsko i tlakem na odložení mobilizace. Polská mobilizace měla jednu zvláštnost, související s anexí krasnoruských zemí: v této polské kolonii také probíhala mobilizace, ale zdejší domorodci byli prakticky výhradně pouze řadovými vojáky, kteří jenom doplňovali oddíly sestavované v etnickém Polsku. Proto zkompletování jednotek trvalo déle.\nNa druhé straně Stalin chtěl, aby se Polsko mohlo plně soustředit na válku s Německem, a proto v této době dal armádě příkaz vzdálit se od hranic s Polskem. Německý protest potom Sovětský svaz ignoroval. 1. 9. 1939 sovětský vyslanec v Polsku položil na ministerstvu zahraničí dotaz, čím může SSSR Polsku pomoci. Odpověď zněla, že mají 3,5 miliónu vojáků (!) a že tuto provokaci již zastavili… Ve skutečnosti Polsko mobilizovalo asi 1,5 miliónu vojáků, ale akceschopné vojenské oddíly tvořily z tohoto počtu pouze zhruba polovinu.\nPoláci se rychle zorientovali, uvědomili si sílu německého útoku a polské šlechtě (důstojníci a generálové) došlo, že z nějakého drancování dobytých území (jako v Krasnorusku) nic nebude. A přes předcházející halasná prohlášení o válčení okamžitě ztratili zájem a nastala hromadná dezerce – velitelů. Dezerce navíc proběhla (jak jedovatě poznamenává Muchin) v přísném služebním pořádku. Jako první utekl polský prezident, potom vláda, tu následoval vrchní velitel52, za ním mazal do Rumunska Generální štáb a potom důstojníci. Poddůstojníci a vojáci zatím statečně bojovali. Již 5. 9. 1939 přišel bojujícím vojskům rozkaz vrchního velitele fakticky k útěku do Rumunska a Maďarska. Tento rozkaz byl nesmyslný, protože se jednalo o útěk podél postupujících Němců, bylo to krytí útěku šlechty. Ti, kterým se nepodařilo utéci, se rychle vzdávali Němcům.\nMíra zrady polské šlechty vyplývá z válečných ztrát. Polská armáda ztratila v této válce 66 tisíc vojáků, což je méně, než 10% stavu bojových oddílů. Například Rudá armáda dotáhla válku do vítězného konce při ztrátách přes 200% výchozího stavu vojsk! Ještě výmluvnější jsou ztráty důstojníků. Podle Muchina je na začátku války podíl důstojníků na padlých neúměrně vysoký, protože právě oni musí vojáky svým osobním příkladem naučit statečnosti v boji53. Tak ve Wehrmachtu, při vynikající přípravě vojsk, na 100 německých vojáků a poddůstojníků padlých v bojích s Polskem bylo 8 důstojníků. Francie během následujícího roku na 100 vojáků a poddůstojníků ztratila dokonce 43 důstojníků54. Při podobných relacích na 100 polských vojáků a poddůstojníků padli pouze 3 polští důstojníci55! Ostatní prostě utekli. A tak do Velké Británie po pádu Francie přišlo asi 20 tisíc polských vojáků, přibližně jedna divize. Tabulkový stav německé divize představoval 1 generála, 5 plukovníků a 620 důstojníků. Zatím se ve Velké Británii sešlo 37 polských generálů, 105 plukovníků a 6 tisíc důstojníků56…\nDezercí vznikl problém Rumunsku. To sice bylo spojencem Polska, ale pouze pro případ války se Sovětským svazem. Pro případ války s Německem bylo neutrální, a proto bylo povinné Poláky internovat. To také znamenalo se o ně starat a živit je. Jenomže šlo o spousty lidí. Proto Rumunsko internovalo pouze polskou vládu a vysoké vojenské činitele, ale v případě ostatních zavřelo oči a dělalo, že je nevidí. Rumunsko si nemohlo dovolit vydat polskou vládu Německu na jednání o kapitulaci, protože by to byl nepřátelský akt vůči Velké Británii a Francii. Nemohlo si ani dovolit vydat vládu do Francie, protože by to byl nepřátelský akt vůči Německu. Podstatné se pro další vývoj stalo to, že oficiální představitelé Polska svobodu v Rumunsku neměli a nikdo jiný neměl oprávnění jménem Polska vystupovat. Takové právo neměla ani loutková Sikorského vláda, ustavená ve Francii.\nS Německem bojovali nejen polští vojáci a poddůstojníci. Sovětsko-německá smlouva o neútočení změnila situaci a Velká Británie a Francie vyhlásily 3. 9. Německu válku. Přes britskou snahu nevysilovat Německo francouzská armáda 5. 9. zaútočila a provedla na málo kryté linii průlom do hloubi Německa. Ale 10. 9. francouzský představitel při polském Generálním štábu poslal domů zprávu, že v polském velení vládne naprostý chaos a že se polský odpor se rozpadl. V té době Německo již přesouvalo svoje jednotky na západ a francouzská armáda svoje operace (tímto ztratily smysl) zastavila a čekala na pomoc Velké Británie. Ta ovšem mezitím ‚zjistila‘, že pozemním vojskem prakticky nedisponuje. Francie zůstala proti dobře zorientovanému, mocnému a secvičenému sousedovi sama. Navíc demoralizovaná neúspěchem svých bezpečnostních mechanizmů. Polsko tak zradilo své spojence popáté.\nStejně tak byl překvapen i Hitler, který ještě 7. 9. 1939 projednával podmínky polské kapitulace a požadavky na územní ústupky Polska. Hitler měl původně představu, že Polsko řádně kapituluje a Německo si přitom obsadí Němci osídlené končiny. Ten zbytek se měl stát loutkovým státem a podobně i ‚Ukrajina‘. Polská vláda svým útěkem zlikvidovala Polsko, zatímco Hitler ho chtěl zachovat.\nPřekvapena byla i sovětská vláda. Předvídat, že se Polsko zhroutí, soustředila by se od začátku na Krasnorusy a Curzonovu linii. Takto zareagovala až když jí došly důsledky útěku polské vlády a teprve 11. 9. 1939 vyhlásila mobilizaci. Ač nekompletní, dostala vojska 17. 9. za úkol obsadit krasnoruské končiny. Německo jako kompenzaci za východní Polsko, které mu SSSR přenechal, předalo do sovětské sféry vlivu Litvu57.\nJenomže Polsko bylo proti SSSR chráněno lépe než proti Německu. Pokud by sovětská vojska jen tak překročila svoje západní hranice, Sovětskému svazu by vyhlásily válku Rumunsko, Francie a Velká Británie. Přesně to, o co se snažila Velká Británie.\nZa této situace se Sovětskému svazu podařil geniální tah. Na vstup sovětských vojsk je třeba získat souhlas zákonné polské vlády. Ta by ho samozřejmě nikdy nedala. Ale v souvislosti s jejím útěkem do Rumunska vznikla možnost předat polské vládě nótu s textem, že SSSR přebírá ochranu krasnoruského obyvatelstva před německou agresí ve chvíli, kdy polská vláda sice formálně bude ještě v Polsku a tedy ve výkonu funkce, ale ve skutečnosti již bude internovaná v Rumunsku a neschopná jakkoliv odpovědět58. A mlčení přece odjakživa znamená souhlas.\nJakmile sovětská rozvědka zjistila, že polská vláda překročila hranice Rumunska a byla internovaná, vytáhli v noci na 17. 9. 1939 z postele polského vyslance a pozvali ho na lidový komisariát zahraničních věcí. Tam mu náměstek lidového komisaře Poťomkin přečetl nótu. Vyslanec ji odmítl, ale písemný text nóty byl mezitím řádným protokolem předán zaměstnancům polského vyslanectví. Podle textu nóty v té době polská vláda již v Polsku nebyla. To okamžitě vyvolalo rozhořčenou reakci vyslance, že prý polská vláda v Polsku je. Jenomže přesně tím vznešená polská šlechta skočila na nastavené hrábě: Pokud vláda v Polsku byla, měla na tuto nótu oficiálně zareagovat. A to se nestalo. (Formálně byl polský ministr zahraničí Beck internován 19. 9. poté, co odmítl požadavek Rumunska vzdát se funkce, ale i tak byl v rukou rumunských úřadů a nemohl vykonávat svoji funkci.)\nNásledkem toho nikdo, ani Francie a Velká Británie, ale ani Rumunsko neměly v ruce vůbec nic, co by je opravňovalo zahájit proti SSSR válku. Dokonce ani Společnost národů neosočila SSSR z agrese. Krasnorusko bylo za dané situace z nouze ctí, ale alespoň něco. Potom už jen připomeňme, že Německo proti této nótě, vedené vůči Německu ne zrovna v přátelském duchu uzavřených vzájemných smluv, podalo protest, který sovětská strana skromně ignorovala…\nJak byla sovětská vojska v Krasnorusku přivítána? Někde se Polská armáda ve svých nejlepších tradicích rozutíkala, jinde zahájila proti DRRA válečné operace. A pořád se ve své kolonii chovala tak, jak byla zvyklá. Nedaleko Grodna přicházející sovětské oddíly zjistily 20. 9. právě probíhající trestnou výpravu vznešených Poláků proti domorodcům. Sovětské oddíly zarazily vraždění (za oběť jí padlo 17 domorodců z toho 2 nedospělí chlapci) a následně musely chránit zajaté Poláky před hněvem místního obyvatelstva59. Potom se zapotili sovětští propagandisté. Jejich prvořadým úkolem bylo maximálně tlumit protipolské nálady a zabránit pogromům. Byli v tom poměrně úspěšní, protože až do německé okupace byl celkem klid. Německá správa znamenala změnu. Němci začali povzbuzovat Krasnorusy k vyřizování účtů, protože jim to odlehčovalo v jejich ‚těžkém díle‘ prosazování árijské rasy. Krasnorusy používali v akcích proti Polákům a Poláky v akcích proti Krasnorusům. Úspěchem této politiky byl i volyňský pogrom.\nObyvatelstvo sovětské vojáky přivítalo s nadšením a poskytlo jim maximální pomoc. Sovětská vláda toto využila a 30. 9. 1939 předložila obyvatelstvu krasnoruských krajů návrh na připojení k SSSR. (Nabídka se netýkala Vilenského kraje a Vilna, které SSSR postoupil Litvě.) Podmínkou bylo přistoupení na sovětské zřízení, znárodnění bank a velkých podniků a předání půdy rolnickým výborům. 22. 10. se uskutečnily volby do Národního shromáždění, které mělo o celé záležitosti rozhodnout. Volební účast činila 94,8%. Již 27. 10. se Národní shromáždění sešlo, aby 90,8% poslanců souhlasilo se sovětskými podmínkami a požádalo Sovětský svaz o přijetí. O tom (budeme se tomu podivovat?) se samozřejmě v našem dějepise neučí…\nVzápětí o sobě dala vědět samozvaná Sikorského vláda, rozzlobená drzostí SSSR svolat národní shromáždění a předat Litvě Vilno a vyhlásila Sovětskému svazu válku. Na území Krasnoruska začaly pronikat oddíly Armii Krajovej a začaly terorizovat obyvatelstvo. Sikorského silácké gesto mělo nepříjemný důsledek.\nKdyž Sovětská vojska začala obsazovat Krasnorusko, zajímala početné oddíly polské armády. Zpočátku je pouze rozpouštěla a nijak se jejich osudem nezabývala. Proti tomu podalo protest Německo a žádalo, aby SSSR v souladu s válečným právem tyto jednotky internoval. Proto byl urychleně jakýsi armádní důstojník, major Sopruněnko, jmenován náčelníkem Správy ve věcech válečných zajatců a internovaných (dále jen UPVI)60 a ten se s tím měl nějak vypořádal. Nezbylo mu, než začít zabavovat kláštery, rekreační střediska a neobývané domy a vojáky tam umístit. Za internační tábory bylo přitom možno považovat pouze kuchyně, kde se v určený čas tito lidé skutečně jakžtakž soustřeďovali.\nVedle samotných vojáků do sovětského zajetí zřejmě padlo i mnoho jejich rodinných příslušníků a další lidé, především polští úřední činitelé, kteří bydleli v Krasnorusku. Samostatnou skupinu představovali židé; pouze části z nich již došlo, že u Němců porozumění hledat nemohou. V sovětském zajetí tak skončilo 130 242 lidí61. Tato čísla vycházejí z hlášení náčelníka UPVI Sopruněnka.\nDalší polské osudy\nStalin byl jednáním Polska velmi zklamán. Přesto později na Teheránské konferenci řekl, že pro bezpečnost SSSR je Polsko klíčové. Možná i proto podpořil návrh na zřízení Československo-polské konfederace. Proti se však postavil Ludvík Svoboda, velitel v té době jediného vojenského tělesa, které prolomilo sovětskou izolaci a ve válce vystoupilo po boku SSSR. Tato miniaturní jednotka se připojila k bojující Rudé armádě, a dokonce se dožadovala zařazení do první linie. Postojem Svobody myšlenka na spojení Československa a Polska padla.\nLudvík Svoboda byl po ‚Mnichově‘ ostře protipolský. Před několika lety mi říkal generál-poručík Ing. Jaroslav Gottwald (v inkriminovanou dobu ve vysoké funkci v Západním vojenském okruhu ČSLA), že právě vážný protipolský záchvat starého nebojácného vojáka stál za rozhodnutím velmi rychle zbavit Ludvíka Svobodu prezidentské funkce, protože z toho Československu hrozily vážné mezinárodní komplikace. (Ve stavu snad stařecké demence měl Svoboda sepsat vyhlášení války Polsku! – Jaké měl motivy a jaké měl cíle? Nevylučuji, že Ludvík Svoboda uvažoval pragmaticky a možná chtěl získat Kladsko, které Československo nezískalo ani po první a snad vinou Beneše ani po druhé světové válce. Přitom jde o strategicky významné území vylepšující možnosti obrany státu.)\nS polskými oddíly v řadách spojenců byly problémy. Tito vojáci svůj nezájem o osud Polska předvedli již během války s Německem a ani potom to nebylo lepší.\nTeprve když Německo napadlo SSSR a spojencem SSSR se prohlásila Velká Británie, uzavřel Sikorski se SSSR mír. Zároveň byla uzavřena dohoda na zformování polského vojska pod velením generála Anderse; vojska se připravovala u Buzuluku.\nV SSSR byla sice vyhlášena amnestie, ale s propouštěním to tak jednoduché nebylo. Rozkazy postupovaly jen pomalu, k Polákům nebylo moc důvěry. Ostatně generál Anders bránil zařazení svých oddílů do bojů. Již 14. listopadu 1941 na jednom setkání polského vyslance se Stalinem, kdy vyslanec Kot trval na propouštění polských vojáků a zvyšování stavu Andersovy armády, Stalin řekl, že Čechoslováci sestavili prapor a žádají o zařazení na frontu, zatímco Anders se svoji podstatně větší jednotkou na frontu odejít nechce. Omezení ze strany SSSR byla velmi rozumná, ti polští vojáci stáli SSSR spoustu peněz, které se daly utratit podstatně lépe.\nZároveň s Poláky byli v Sovětském svazu internování příslušníci československého legionu, který se pod velením podplukovníka Svobody s rozkladem polské moci rychle odebral do sovětského zajetí. Českoslovenští vojáci polským důstojníkům nedůvěřovali a otevřeně říkali, že namísto polské armády, která prý stejně na straně SSSR bojovat nebude, by Sovětský svaz měl podpořit vojsko československé.\nS propuštěním polských důstojníků se výrazně změnilo jejich chování. Ihned nasadili svoje epolety a stejně rychle si opatřili důstojnické sluhy. Problém byl v tom, že tím to i končilo. Jejich zájem jít osvobozovat svoji vlast zůstával pod bodem mrazu.\nPoláci nakonec odmítli posílit obranu Stalingradu a vyžádali si přesun celé armády do Íránu. Lze předpokládat, že Stalinovi tím spadl kámen ze srdce. Polská emigrantská vláda se věnovala zajímavému vojenskému plánování – bude bránit Polsko před Rudou armádou. Další osudy této ‚chrabré‘ armády popisuje Muchinova kniha Katyňskij detektiv (Катынский детектив). Doporučuji k přečtení.\nMimoto zde je vážné podezření na spolupráci polské emigrantské vlády s Německem. Jde o dvě věci. Tou první je postoj Sikorského vlády k německé propagandistické kampani okolo ‚Katyně‘ a ta druhá souvisí s překvapivým německým obsazením Norska těsně před tím, než to samé chtěla provést Velká Británie. Sikorského vláda o britských plánech věděla, protože se tohoto tažení měly zúčastnit i polské oddíly. Nelze vyloučit, že Němci se o připravované operaci, která by jim značně omezila přísun velmi důležité železné rudy, dověděli právě odtud.\nPřesto všechno Poláci pořád a dokola viní Sovětský svaz a Rusy především. A tak se jen okrajově podívejme na další předsudek: SSSR prý odmítl pomoc varšavskému povstání. Jak Axell, tak i Overy62 upozorňují, že účinná pomoc prostě nejenže nebyla možná, ale dokonce toto povstání bylo s Churchillovým vědomím zorganizováno tak, aby pomoc přijít nemohla! Existuje memorandum britského Generálního štábu W. Churchillovi, v němž se píše, že (volně cituji) „ve věci varšavského povstání Vás žádáme, abyste polský odboj upozornil na to, že o pomoci a koordinaci operací se musí dohodnout se SSSR, neboť Velká Británie pomoci nemůže a podle našeho názoru za daných okolností ani SSSR“. Ale i za těchto okolností SSSR pomoc v mezích možností poskytl. Poláci s vyslanými jednotkami nespolupracovali a vlastně se postarali o jejich zničení a o zavraždění emisarů63!\nStalin ovšem s Polskem počítal a potřeboval, aby se polské jednotky zúčastnily osvobození Polska, protože jedině tak lze budovat rozumný vztah obyvatelstva k vlastní zemi. Schopného velitele našel v plukovníku Berlingovi, ale po dosavadních zkušenostech sáhl při formování jeho vojsk ke zvláštním opatřením. Ze sovětských jednotek stáhl všechny vojáky, jejichž příjmení vypadala jako polská, a převedl je k Berlingovi. Díky tomu byla jeho armáda způsobilá boje, ale za cenu, že přibližně polovinu jejích vojskových ztrát stejně tvořili sovětští vojáci. V sovětské armádě koloval vtip:\nPolský kněz vede před bitvou bohoslužbu a nakonec dává políbit vojákům kříž. Jeden voják mu pošeptá: „Já ten kříž nemůžu políbit, jsem komsomolec.“ Kněz mu šeptem odpoví: „Jen ho polib, já jsem bolševik.“\nNa závěr ještě jedna perlička. Němečtí generálové nechtěli jít do války proti Polsku. Hitler musel provést zvláštní opatření, a aby zabránil převratu, k velitelům vojsk postavil politické komisaře64. Co vlastně všichni mají s rudými komisaři?\nPo vzorně provedeném polském harakiri zbývalo Sovětskému svazu do války s Německem ještě 20 měsíců. Byla to doba intenzívních příprav na válku. Sovětskému svazu se podařilo vynutit na Německu plnění obchodní smlouvy, na jejímž základě získal vzorky nejmodernějších zbraní a přesné obráběcí stroje. Dohoda o neútočení a související ústní dohoda potom Sovětskému svazu za daných okolností v maximální míře řešily bezpečnost Leningradu a prohlubovaly sovětský týl. Navíc získané krasnoruské území bylo velmi vhodné pro obranu – lesy a močály protkané sítí řek se slabou infrastrukturou. Besarábie zase přibližovala SSSR k rumunským ropným polím. Ty byly životně důležité pro německou válečnou mašinérii. Sovětský svaz možnosti tajného protokolu velmi rychle využil; bylo jasné, že mnoho času nezbývá.\nI obsazení Pobaltí proběhlo docela klidně, DRRA byla většinou obyvatelstva vítána. Litva, Lotyšsko a Estonsko přitom představovaly pás území snadno a výhodně využitelný Německem k invazi do SSSR65, a proto měla sovětská vláda na příznivém přijetí obzvláštní zájem.\nJiž v září 1939 nabídl SSSR dohodu o vzájemné pomoci, a tu všechny tři země později podepsaly. Na jejím základě získal Sovětský svaz právo rozmístit v Pobaltí svoje vojska. Pro zajímavost: Estonsko nechalo smlouvu zaregistrovat u Společnosti národů, podobně později i Lotyšsko. Samozřejmě, že se aktivizovaly místní protisovětské síly, pokoušely se ‚vzájemné pomoci‘ zbavit a snažily se získat pomoc z Německa.\nMezitím se tužili i místní komunisté, kteří nakonec ovládli Sejmy Litvy a Lotyšska a Státní dumu Estonska a odhlasovali přičlenění k SSSR. Vyslanci Litvy, Lotyšska a Estonska v Německu se ve jménu protisovětských sil ještě obrátili na Ribbentropa, ale ten, maje na paměti dohodu se SSSR je přátelsky poslal do háje, když jim 24. 7. 1940 oznámil, že může přijmout toliko nóty, které podávají ve jménu svých vlád.\nI Finsko v meziválečném období vedlo vůči SSSR dosti nechutnou politiku. (Nebylo samo, ale to není omluva.) Šlo o to, že z jeho území bylo možno ostřelovat Leningrad. Přitom možnosti Sovětského svazu zabránit Finsku takovému napadení byly silně omezené finskými opevněními. Leningrad byl velkým průmyslovým střediskem, v němž byla ještě tehdy soustředěna asi třetina vojenského průmyslu SSSR. Mimoto panovala obava z toho, že pokud by došlo k obsazení této druhé metropole, otevřelo by to v SSSR občanskou válku66.\nŘada zemí by Finsko ve válce se SSSR ráda viděla a všemožně k tomu Finsko pošťuchovala. Němci stavěli ve Finsku velká letiště a německý náčelník generálního štábu se tam byl také podívat – dosti těžko na místní pamětihodnosti. Podkuřovali i Britové. S narůstající protisovětskou rétorikou pochopitelně rostly obavy SSSR.\nSovětský svaz nabídl výměnu území, ale myslím, že návrh atraktivní nebyl. Finsko by na to nepřistoupilo, i kdyby bylo se SSSR v přátelštějších vztazích. Situace nebyla příjemná a Vorošilov Stalinovi tvrdil, že válka bude trvat jen pár dnů. Proto Stalin nechal připravit vojenskou operaci.\nPřípravy se ujal náčelník generálního štábu Šapošnikov. Vzal v úvahu finská opevnění, ale nevzal v úvahu slib Vorošilova. Ten přesvědčil Stalina, že Finy umlátí čepicemi. Stalin proto Šapošnikovův plán odmítl a nechal velitele Leningradského frontu Mereckova připravit ‚vylehčený‘ plán.\nVše začalo finskou dělostřeleckou provokací. Sedm granátů dopadlo mezi sovětské vojáky, čtyři z nich zemřeli. Nemůžeme to vyloučit, ale jako záminka se to hodilo. Ostatně pro příklad nemuseli chodit daleko, toto byla již třetí taková šikovná událost. Sovětská nóta žádala Finsko, aby demilitarizovalo pás široký 20-25 km, Finové to samozřejmě odmítli. A začala válka. Slovy A. Buškova: Mereckov se svými muži namířili na Finy čepice a 30. 11. 1939 vyrazili do útoku proti opevněným liniím…\nPo dvou týdnech sovětská vojska vykrvácela a musela se doplňovat. A totéž se opakovalo v únoru 1940. Naštěstí Německo dodrželo svůj slib a ponechalo Finsko svému osudu. Nakonec bylo cíle dosaženo. Ale toto tažení je blamáží, pod kterou se podepsal i Stalin. Hlavním výsledkem války bylo zjištění, že DRRA má stále zastaralou výzbroj, je špatně vycvičena a především má neschopné velitele. To se týkalo i lidového komisaře obrany maršála Vorošilova. Nahradil ho maršál Timošenko. Ten se měl ve zbývajícím čase pokusit napravit, co ještě šlo.\nV létě 1940 zatlačil SSSR na Rumunsko. Německo nemělo námitek a doporučilo Rumunsku, aby ustoupilo. Byla uzavřena dohoda a vojska Jižního frontu pod velením generála Žukova (ozdobeného cizím peřím během nedávné operace u řeky Chalchyn) postupovala vpřed. Ale Žukov získal dojem, že Rumuni (navzdory smlouvě) vyvážejí vybavení, které podle smlouvy mělo připadnout SSSR. Aby zablokoval železniční dopravu, provedl výsadek na řece Prud. Vyvolal tím zmatek odcházejících Rumunů a protestní nótu. Tato operace ovšem Stalina potěšila. Získal dojem, že konečně se v osobě G. K. Žukova zrodil dobrý vojevůdce.\n1František Halas: Zpěv úzkosti\n2Taylor A. J. P.: Příčiny druhé světové války; Perfekt, 2005\n3Žďárský M.: Polsko-sovětská válka v československé a české historiografii; diplomová práce; MU Brno\n4Rybas S.: Stalin – krev a sláva; Ottovo nakladatelství, Praha, 2015\n5Axell A.: Válka a Stalin očima sovětských generálů; Naše vojsko; 2005\n6Мартиросян А. Б.: За кулисами мюнхенского сговора, Вече, Moskva, 2008,\n7Rybas S.: Stalin – krev a sláva; Ottovo nakladatelství, Praha, 2015\n8Taylor A. J. P.: Příčiny druhé světové války; Perfekt, 2005\n9Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n10Polsko získalo přístup k moři na základě požadavků prezidenta USA W. Wilsona.\n11Starikov N.: Oklamané Polsko; viz www.zvedavec.org/komentare/2015/04/6411-oklamane-polsko-iii.htm\n12Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n18.-21. 7. proběhly rozhovory sira H. Wilsona a R. Hudsona s německým emisarem H. Wohltatem. 29. 7. 1939 proběhl rozhovor R. Buxtona s T. Kordtem. Halifax považoval rozhovory se SSSR za kamufláž.\n13Д. Михеев: Технологии, отработанные веками: секреты глобализации по-англосаксонски,\n14Trojspolek – ‚centrální mocnosti‘ – původně Německo, Rakousko-Uhersko a Itálie\n15Žďárský M.: Polsko-sovětská válka v československé a české historiografii; diplomová práce, MU Brno\n16Rybas uvádí, že polský generální štáb vydal v roce 1937 direktivu 230/2/37, ve které se stanovuje cíl polské politiky: zničení jakékoliv podoby Ruska.\nViz Rybas S.: Stalin – krev a sláva; Ottovo nakladatelství, Praha, 2015\n17Žďárský M.: Polsko-sovětská válka v československé a české historiografii; diplomová práce, MU Brno\n18Smlouva ukončující Polsko-sovětskou válku z 18. 3. 1921, viz cs.wikipedia.org/wiki/Rižský_mír\n19Польский террор в Галиции, viz dictionnaire.sensagent.leparisien.fr/Польский террор в Галиции/ru-ru/,\n20Karpus Z.: Zajatecké a internační tábory v Polsku v letech 1919 – 1924;\n21Прудникова Е. А., Чигирин И.: Катынь. Ложь, ставшая историей, Moskva, ОЛМА, 2011\n22Harakiri: japonská rituální sebevražda.\n23Мухин Ю.: Катынская подлость, viz www.youtube.com/watch?v=oZdUXDQjnWE\n24Полько-литовский пограничный конфликт 1938 г., www.hrono.ru/sobyt/1938pols.html\nOdkaz na: Письмо министра иностранных дел Польши Ю. Бека послу Польши в Германии Ю. Липскому. 19 сентября 1938 г., "Документы и материалы кануна второй мировой войны 1937–1939", т. 1, стр.173–174\n26Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n27Eduard Daladier byl s přestávkami v letech 1934-1940 předsedou vlády Francie.\n29Taylor A. J. P.: Příčiny druhé světové války; Perfekt, 2005\n30Прудникова Е. А., Чигирин И. Катынь. Ложь, ставшая историей, Moskva, ОЛМА, 2011\n31Německo-Japonský pakt o obraně před komunizmem z 25.11.1936, v roce 1937 se přidala Itálie a v roce 1941 další. V tajném dodatku byl závazek neuzavřít se SSSR žádnou smlouvu odporující tomuto paktu.\n32Martirosjan uvádí zprávy Generálního štábu a Ministerstva obrany Velké Británie,\nviz Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n33Бушков А. А.: Сталин. Ледяной трон, ОЛМА, 2005\n34Fleischhauer I.: Der Pakt. Hitler, Stalin und die Initiative der deutschen Diplomatie 1938-1939. - Berlin: Ullstein, 1990, ruský překlad Пакт. Гитлер, Сталин и инициатива германской дипломатии 1938-1939. - М.: Прогресс, 1991,\nviz royallib.com/book/flyayshhauer_ingeborg/ pakt_gitler_stalin_i_initsiativa_germanskoy_diplomatii_1938_1939.html\n37Na základě této smlouvy se Sovětskému svazu podařilo v Německu nakoupil vzorky nejmodernějších zbraní a tím si vytvořil obraz o jejich síle a dal inspiraci vlastním konstruktérům. Kromě dalšího SSSR zakoupil rozestavěný těžký křižník Lützow, v SSSR přejmenovaný na Petropavlovsk, který sice dostavěn nikdy nebyl, ale jeho děla sehrála velkou roli při obraně Leningradu.\n38Starikov N.: Epizoda 4. Kdo zažehl první světovou válku? (1),\n39Pakt Craigie-Arita, viz ru.wikipedia.org/wiki/Англо-японское_соглашение_(1939)\n40Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\nМухин Ю.: Катынский детектив, Moskva, Светотон, 1995\n45Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009,\nКунгуров А.: Секретные протоколы, или Кто подделал пакт Молотова-Риббентропа, www.telenir.net/istorija/sekretnye_protokoly_ili_kto_poddelal_pakt_molotova_ribbentropa/p3.php\n46Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n48Кара-Мурза С. Г.: Советская цивилизация (том I, том II); Алгоритм, 2001\n49Když polská intervenční vojska v roce 1920 napadla RSFSR, obrátila se sovětská vláda k nedávno zřízené Společnosti národů s žádostí o pomoc. Za účelem stanovení hranic byla sestavena komise, v jejímž čele stanul britský ministr zahraničí George Curzon. Komise stanovila demarkační linii, známou dnes jako Curzonova linie.\nМартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n51Halifax se vyjádřil, že obsazení Danzigu Německem nepovažuje za důvod vyhlášení války.\nviz Мартиросян А. Б.: Сговор диктаторов или мирная передышка?, Вече, Moskva, 2009\n52Muchin s gustem popisuje útěk maršála Rydz-Smiglyho: Již 7. 9. 1939 utekl s radiostanicí a stíhacím plukem chránícím Varšavu do Brestu, jenomže zapomněl vzít šifrovací klíče. Zatímco pro klíče vyrazila spojka, Němci v Brestu vybombardovali radiostanici. Tak Generální štáb informoval svého vrchního velitele prostřednictvím motospojky… Již 10. 9. zmizel i z Brestu, aby 16. 9. dosáhl rumunských hranic.\n53Podobně viz Rokossovskij K. K.: Povinnosť vojaka, Nakladatelství Obzor, Bratislava, 1974\n54Připomínám tímto krásnou scénu známého francouzského filmu ‚Kam se poděla sedmá rota?‘, kde statečný plukovník za německé dělostřelby v poklidu popíjí pivo, zatímco vojáci okolo něj se rozutíkali. Na pozadí Muchinových informací se mi tato scéna jeví v úplně jiném světle.\n55Celkové ztráty Polska činily 66 tisíc vojáků, důstojníků mezi nimi bylo podle Muchina pod 2000.\n56Мухин Ю.: Катынский детектив, Moskva, Светотон, 1995\n58Мухин Ю.: Катынский детектив, Moskva, Светотон, 1995\n59Бышков А. А.: Сталин. Ледяной трон, Moskva, ОЛМА, 2005\n60УПВИ, viz ru.wikipedia.org/wiki/Сопруненко,_Пётр_Карпович\n61Прудникова Е. А., Чигирин И.: Катынь. Ложь, ставшая историей, Moskva, ОЛМА, 2011\n62Axell A.: Válka a Stalin očima sovětských generálů; Naše vojsko; 2005\n63Žďárský M.: Polsko-sovětská válka v československé a české historiografii; diplomová práce, MU Brno\nRokossovskij K. K.: Povinnosť vojaka, Nakladatelství Obzor, Bratislava, 1974\n64Rybas S.: Stalin – krev a sláva; Ottovo nakladatelství, Praha, 2015\n65Viz Tuchačevského výpověď v knize Бышков А. А.: Сталин. Ледяной трон, ОЛМА, 2005\n66Zápis z porady velení DRRA ze 17. 4. 1941, viz rkka.ru/docs/zimn/z7.htm


Rabac - Výlety | Chorvatsko.cz\nRabac - Výlety\nChorvatsko... Místa... Rabac ... Výlety\nZe zátoky Maslinica vede kolem celého rabackého pobřeží upravená cesta pro pěší (4 km).\nRabacké okolí nabízí mnoho malebných míst se spoustou zeleně, kde na další turisty narazíte zřídka. Při procházkách se tady můžete kochat náramnou vyhlídkou na blízké kopečky i širé moře. Vydejte se na jih směr Koromačno, nebo severně k lokalitě Kosi (5 km); odtud pokračujte dalších 5 km do Plominu.\nNáročnější túra vás čeká na cestě do středověké vesničky Kršan (cca 18 km), nebo do obce Pićan (28 km), kam se jezdí za výborným vínem.\nPěšky nebo autem (pohodlnější varianta) vyrazte na výlet do Labinu (5 km), kde si prohlédnete historické památky a navštívíte muzeum, či galerii.\nNádherné přírodní scenérie objevíte i na ostrově Cres, na který se pohodlně přeplavíte lodí z Rabacu.\nMilovníky přírody nezklame ani výlet do Plominu a rozlehlého Plominského zálivu (17 km). Záliv proslul nezvyklým kontrastem zvláštně nazelenalé vody a vyprahlé šedi okolní pevniny. Nejlepší výhled na Plominský záliv budete mít od hotelu Flanona, v němž se turisté často zastavují na cestě mezi Kvarnerskou riviérou a Pulou.\nA když už jste tady, určitě si nenechte ujít návštěvu Puly (48 km).\nPokud si potrpíte na kulinářské zážitky, mrkněte na nabídku výletů v Labinu.


USDA nebude regulovat editované rostliny jako GMO - Gate2Biotech.cz\nHlavní stranaZpravodajstvíVítězství rozumu: USDA nebude regulovat editované rostliny...\nVítězství rozumu: USDA nebude regulovat editované rostliny jako GMO\nAmerický ministr zemědělství Sonny Perdue před pár dny prohlásil, že ministerstvo zemědělství USDA nereguluje a ani se nechystá regulovat editované rostliny ani plodiny.\nNa rozdíl od geneticky modifikovaných organismů GMO, které mohou obsahovat geny odlišných organismů, považuje USDA editované rostliny za podobné rostlinám, které je možné získat tradičním křížením. Proto podle USDA není nutné editované rostliny hlídat přísnou legislativou.\nAmerické ministerstvo zemědělství již vlastně v tichosti povolovalo produkty editované genovým editorem CRISPR. Podle neoficiálního stanoviska považovalo ministerstvo všechny rostliny, u nichž nedošlo ke vložení cizorodého genetického materiálu, za běžné rostliny nevyžadující speciální regulaci. Nové prohlášení ministra zemědělství je doposud nejvíce oficiálním vyjádřením postoje amerických úřadů k této záležitosti.\nUSDA podle Perdueho jde touto cestou, aby umožnilo nové inovace tam, kde nehrozí žádné podstatné riziko. Zároveň prý nejde o žádný ústup z odpovědnosti, kterou má USDA v regulaci plodin vůči zákazníkům. Odborníci USDA stále dohlížejí na produkty moderních biotechnologií a hodnotí, zda neohrožují lidi, prostředí nebo stávající plodiny.\nPerdue objasnil, že USDA nehodlá regulovat rostliny, které procházejí genetickými změnami typu delecí, nahrazování jednotlivých bází anebo vkládání genetického materiálu z blízce příbuzných rostlin. Těchto změn by totiž bylo teoreticky možné dosáhnout i bez editování, pouhým výběrem rostlin anebo třeba tradičním šlechtěním.\nVědci napěstovali neurální sítě z minimozků


Hlubinná bouře Stažení (Přečtěte si online.Download) zdarma kniha PDF, ePub, Kindle – Online knihy\nStažení Hlubinná bouře zdarma kniha pdf mobi epub mp3 fb2 CD txt doc kindle Ibook iOS:\nHlubinná bouře (0.00 EUR)\nStažení Hlubinná bouře zdarma kniha:\nZajímavý námět, celkem dobrý příběh, psychologie postav propracovaná… Ale mimo mně. Pro mně to bylo nevhodným výběrem, prostě nemám ráda příběhy tohoto žánru.\nNo tak knihu ještě nemám dočtenou, ale jedna věc je jasná – další sci-fi pecka se stala obětí špatného překladatele. Skoro všude je vidět, že překladatel to pálil bez hlubšího přemýšlení z voleje rovnou na papír, aniž by se snažil to nějak stylově učesat. Ovšem zejména mne popudilo, že STEGANOGRAFII překládá jako STENOGRAFII (asi si myslel, že se Lincoln překlepl 🙂 a pak taky by mu měl někdo sdělit, že v kryptografii se "brute force attack" fakt překládá doslova jako "útok hrubou silou" a nikoliv jako "násilný útok" 🙂 Už jsem se přeplazil přes půlku, takže to asi ze zvědavosti dočtu, ale trpím, fakt trpím!!!\nAle ano, fajn citanie. Scifi mam rad, toto bolo skvele.\nMoc napínavá a zajímavá kniha. Moje první od tohoto autora a určitě si přečtu další.\nDocela slušné sci-fi, které ač se zprvu nezdá, je poměrně komorní. Child píše čtivě, jednoduše. Příběh je přímý, bez nějakých obsáhlejších odboček. Je to takové lehčí čtení na pár večerů, nic převratného, na druhou stranu podobných knih na toto téma není, takže jsem za Hlubinnou bouři rád.\nZemě jako skládka mimozemské civilizace . Výborná zápletka děj má rychli spad\nčlověk to přečte a zároveň ho potěší že i mimozemšťane mají problém s odpadem pokud ovšem existují !?\nMoc dobrá kniha, z níž jsem pochytil spousty nových a zajímavých věcí. Děj byl z mého pohledu velice napínavý a dobře promyšlený. A až na pár drobností a mírných nedostatků, které se však objevují v téměř každé knize – už jen z principu oponování, či odlišných názorů – se mi toto dílo L. Childa velice líbilo a musím jej rověž hodnotit plným počtem hvězd.\nTuto knihu jsem si koupil v roce vydání jako novinku v knihkupectví. Tehdy jsem si říkal: "Neznám, nevím, zkusíme a uvidíme".\nPrvní stránky pro mně byly těžké, protože jsem nebyl zvyklý na tento styl literatury, ale asi po 3. kapitole jsem se začetl a už jsem nemohl přestat, nutno dodat, že to bylo sladkou zvědavostí, co se v hlubinnách oceánu skrývá za tajemství a jak celý příběh skončí. Dle mého názoru napínavé skoro od začátku až do úplného konce, místy jsem se trochu pobavil a konec, jak jsem se přesvědčil později u dalších knih autora jako obvykle zcela nečekaný. Knihy L.Childa navádějí čtenáře k tomu, aby si konec domyslel sám, což je skvělé. Knihu doporučuji. Jinak oddychové příjemné čtení, jako všechny autorovy knihy.\nZačátek vypadal slibně – slušný styl psaní, navození jakés takés atmosféry, tajemno. Jenže pak se začínají objevovat první trhlinky – v logice, v chování postav, objeví se náznaky, které nejsou nijak dořešeny a dořečeny, a protože zhruba od třetiny knihy není moc o co hrát, je děj nastavován zbytečně zdlouhavě popisnými scénami o ničem, a kdyby se vyškrtly, nikdo by si toho nevšiml. Zpočátku mnohé zajímavé technické údaje (podané docela věrohodně, a u toho, čemu rozumím, i poměrně věcně správně) se časem rovněž vytratí nebo slouží jen jako ozdobička nějaké scény. Od poloviny knihy jsem se modlil, ať je konec, ale autor přidal ještě tohle a támhleto, a čišela z toho těžká nuda. Také z postavy doktora Flytea jsem myslel, že vykřeše autor víc. Jako kdyby měl nápad, v půlce ho to přestalo bavit, tak to jen rutinně dokopal do konce.\nVelmi dobře se to čte, příjemná oddychová knížka. Nic nepřečnívá, dobré téma, popisy i charaktery postav.\nskvěle vymyšleno, ukazuje se že autorova fantazie je nekonečná\nDobrá kniha, jak jinak. Čekal jsem, že s Korolisem to bude delší a napínavější. Každopádně perfektní myšlenka s opět gradujícím zamyšlením na konci 🙂\nVčera jsem dočetla. Moje první kniha od tohoto spisovatele, takže jsem nevěděla "do čeho jdu". Musím ale říci, že rozhodně nelituji stráveného času – autor píše velmi poutavě, kniha mě bavila od začátku do konce. Rozhodně to není poslední, kterou si s chutí otevřu.\nPodle mně to není moc originální, ale napínavé od začátku až do konce.Čte se to velmi dobře.\nKniha se čte jedním dechem, napínavá od začátku do konce. Super!\nVynikající čtivý sci-fi román z pera Lincolda Childa o tajemství skrývající se v hlubinách oceánu.\nAutor je dobrý vypravěč.Umí čtenáře zaujmout,ne každý autor toto dokáže.\nOnline Hlubinná bouře ebook, Kniha Hlubinná bouře FB2, Download Hlubinná bouře PDF , Download Hlubinná bouře MOBI, Online Hlubinná bouře kniha, Zdarma Stažení Hlubinná bouře IPhone, Online kniha Hlubinná bouře PDF, Zdarma Hlubinná bouře DJVU, Zdarma Stažení Hlubinná bouře TXT, Stažení Hlubinná bouře RTF, Online Hlubinná bouře FB2 , e-kniha Hlubinná bouře stažení TXT, Zdarma Hlubinná bouře stažení kniha, e-kniha Hlubinná bouře download MOBI, Stažení Hlubinná bouře IPad, Číst Hlubinná bouře MOBI, Číst Hlubinná bouře DOC, Zdarma Hlubinná bouře AWZ, Download e-kniha Hlubinná bouře iPad , Zdarma Hlubinná bouře DJVU, Download Hlubinná bouře e-kniha zdarma, Zdarma Stažení Hlubinná bouře DVD, Číst Hlubinná bouře TXT, Book Hlubinná bouře stažení DJVU, Hlubinná bouře stažení kniha zdarma, Hlubinná bouře stažení kniha pdf zdarma, Hlubinná bouře pdf kniha stažení zdarma, Stažení e-kniha Hlubinná bouře pdf zdarma, Hlubinná bouře stažení kniha epub zdarma, Hlubinná bouře ePub kniha stažení zdarma.


Výstava Titanic se prodlužuje. Z Brna odpluje až v květnu | Týden.cz\nOrganizátoři výstavy připravili v jejím průběhu několik doprovodných akcí. Jednalo se o umístění téměř tunové sochy ledového Titaniku v centru Brna nebo o rekonstrukci slavné scény z populárního filmu Titanic režiséra Jamese Camerona. V tomto trendu chtějí pokračovat i do budoucna.\nDalší program se bude postupně zveřejňovat na facebookovém profilu výstavy a na webu.


Dvakrát Itálie za 193,50 Kč, různé výsledky | Sklenička - wineblog na cestách\nNákupy v supermarketech mají jednu dobře známou nevýhodu: člověk občas přinese něco úplně jiného, než chtěl. Dnes jsem šel do MAKRO pro německé ryzlinky jen tak na vyzkoušení. Místo toho jsem přinesl Vernaccii, Trebbiano, jeden rakouský ryzlink a čtyři kachní prsa. Vlastně jsem nedopadl špatně: místo německých ryzlinků budu zkoušet neznámá bílá vína ze střední Itálie. Poslední měsíc jsem v MAKRO koupil několik zajímavých vín, tak schválně, jestli jsem tentokrát svoje štěstí nepokoušel příliš.\nVernaccii jsem se nemohl vyhnout, mám pro odrůdu slabost. Samozřejmě vím, že GEOGRAFICO (Agricoltori del Chianti Geografico, web) je velkovýrobce, ale v minulosti jsem měl štěstí s jinými velkovýrobci. I můj oblíbený vinař tvrdil, že „u Vernaccii není nutné omezovat sklizeň,“ ale přece jen… dnešní Vernaccie ukazuje, že se to s neomezováním sklizně dá snadno přehnat.\nBorgo Alla Terra 2020 Vernaccia di San Gimignano, Geografico\nJednoduchá a skoro nepěkná etiketa. Korek z drti je snad v denominaci povinný, marně čekám, kdy někdo zkusí šroubovací uzávěr. Ve skleničce je světlá citronově žlutá barva, na nose středně intenzivní a hodně zralá vůně citrusů a žlutého ovoce, trávy a kvasniční tón. Přezrálé tóny a celkově nepůsobí harmonicky. V chuti slušná, nevýrazná kyselina, úplně suché, ovocné (jablka a citrony), přezrálé a krátké s náznaky petrolejových tónů. V zásadě málo plné a podobně jako ve vůni – bez harmonie. Dva pokusy a skončilo ve výlevce. Kdybych to musel hodnotit ve stobodovce, přemýšlel bych o 75 bodech max. Koupeno s vědomím, že etiketa působí dostatečně varovně, s cenou 193,50 Kč si nebudu stěžovat. Dobře mi tak.\nTREBì 2020 Trebbiano d’Abruzzo DOC, Talamonti\nVýrobce neznám, ale na zadní etiketě je uvedený jako „Azienda Vinicola Talamonti srl,“ takže snad žádná anonymní plnírna lahví. První dojem z ambaláže je „supermarketovka,“ ale etiketa působí reprezentativně a dokonce zajímavě. Plastová zátka a stejná cena jako předchozí Vernaccie. Ve skleničce je světlá citronově – až slámově žlutá, vypadá svěže a živě :-) Na nose málo intenzivní, citrusové a melounové (s ohřátím jablka a broskve). V puse úplně suché, svěží, citrusově ovocné, sympaticky pitelné. Ovoce málo až středně vyzrálé, sympatických 12% alkoholu, krásně se pije. Otevřel jsem víno hodně podchlazené, s ohřátím se v chuti rozvíjí víc ovoce s lehkým minerálním závěrem, ale drží si fazonu a kvalitu. Lehounce kořenitý závěr příjemně dlouho drží. Jednoduché až strohé víno s krásnou čistotou projevu. Tentokrát jsem nakloněn tomu věřit obligátním marketingovým kecům o pečlivém výběru hroznů atd… (kromě ručního sběru s nevídanou upřímností konstatují i selektované kvasinky), protože tahle čistota má dozajista původ ve vinici. Kdybych (zase) musel bodovat, tak 87 bodů (ale tady bych bodoval mnohem raději).\nAž doma jsem rozluštil adresu na zadní etiketě: vinařství sídlí v obci Loreto Aprutino. Úskalí supermarketových nákupů – to kdybych věděl, kupoval bych s větším klidem (kromě jednoho z nejslavnějších italských vinařství tam sídlí i Torre Raone, které bylo ve Skleničkových bedýnkách už před devíti lety).\nDvě vína, stejná cena a úplně odlišné dojmy. Vernaccia byla (podle mého skromného názoru, nabízím a nevnucuju) odfláknutá a unavená od sklizně až po etiketu, naopak Trebbiano je skoro nejpodceňovanější italskou odrůdou a Talamonti z ní udělali pěknou nerezovou modernu a příjemné překvapení. Na webu píší, že Trebí dělají 100.000 lahví ročně, takže žádná malovýroba. Přesto výborný, klidně bych si to teď v létě zopakoval. Ten rakouskej ryzlink až někdy jindy, dnes večer dopiju Trebbiano!\n18.8.2021 Blogdegustace, Itálie, Toskánsko, Vernacciapan Sklenička\n← SKB 99, Carmignano a Fattoria Ambra\tVýborný ryzlink z rakouského Kamptalu →\nDokaž, že jsi člověk! * 2 + = 6


MUDr. Vladislav Borovanský názory - psychiatr Roudnice Nad Labem - ZnamyLekar.cz\n22. února 2021 Umístění: Psychiatrie Roudnice, s.r.o. • Jiný\nsuper nejlepší. zajimajiho pacienti lidský přístup. vyjde vstříc. velice inteligentní. není lepšího psichiatra.děkuji\n28. srpna 2017 Umístění: Psychiatrie Roudnice, s.r.o. • Úzkost\nPana doktora navštěvuji již několik let a je potřeba zdůraznit,že má neuvěřitelnou trpělivost. Atmosféra, při konzultacích je naprosto pohodová, klidná. Pan doktor vyslechne, poradí, pomůže. Doporučuji!\nPan doktor je jedinečný - vnímavý, lidský a moudrý. Škoda, že takových lékařů není více. Kateřina\nZa svůj život jsem chodil ke třem psychiatrům a pan Borovanský z nich byl rozhodně nejlepší.Howg!\nKaždej tu říká jak ordinuje opilý atd,když vám to tak vadí,tak tam nelezte a běžte si jinam...mě osobně vždycky pomohl,ikdyž tam nejsem tak často ptž nemám čas,ale vždycky mě vyslechl,pomohl a mám ho rád...je taky člověk a má určitě své problémi jako každej druhej,my chodíme s problémama k němu a on má dělat co?ke mě chodit tolik lidí rešit problémi tak asi bych už nevěděl coby,ale on to zvládá bravůrně...Ty co si jen stěžují můžu říct jen jedno:nelezte tam a je to....Pan Bóra je prostě skvělej :-)\nPokud by každý lékař přistupoval k pacientům jako pan doktor Borovanský, který svým lidským a fundovaným přístupem dokáže pomoci každému, kdo to potřebuje, bylo by naše zdravotnictví skutečně na skvělé úrovni.\nS doktorem Borovanským mám dlouholeté, více než dobré zkušenosti. Pomohl mi dokonce i v případě, když moje obvodní lékařka svým šlendriánským přístupem nedokázala rozpoznat moje docela závažné onemocnění. Suploval povinnosti mé lékařky a díky vyšetřením na odborných pracovištích, který mi dr.Borovanský zajistil, mají moje děti děti ještě mámu a vnoučata babičku.\nDěkuji panu doktorovi, a zcela veřejně mu zde vzdávám veliký dík.\nA pro vás, kdo by jste chtěli pana doktora "oblbnout" a hrát to přes něho na důchod, máte smůlu. Své práci rozumí a simulanta dokáže zacítit již v čekárně. A odtud zřejmě také pramení ta zášť a pomluvy o alkoholismu.\nDobrý večer,na pana doktora mám názor takový že mi vždy výjde vstříc,vyslechne mě,na vše mi jasně odpovídá a vím že,když potřebuji k němu na kontrolu dříve než až na kdy jsem objednaná tak nikdy neodmítne a pomůže!!! Ti co na něj mají špatný názor tak asi je to tak jak p.Borovanský psal.\nLaskavý vstřícný, dovede naslouchat pacientovi, má pochopení a je citlivý.\nPan doktor je velice inteligentní a vzdělaný člověk, vynikající odborník, jsme rádi, že ho v Roudnici máme...


Závazné přihlášky je možné podávat během celého roku, pokud jsou volná místa. Rodiče, kteří mají zájem přihlásit do lesní školky dítě, které ještě nenabylo 3 let a je starší 2,5 roku, jsou pozváni k osobní schůzce. Pedagogové společně s rodiči zváží především fyzický vývoj dítěte a společně najdou nejlepší řešení.\nPro přihlášení dítěte do lesní školky je kromě vyplnění přihlášky a uhrazení příspěvku na provoz zapotřebí také uzavřít tzv. smlouvu s rodiči. Vzhledem ke specifičnosti lesní školky slouží smlouva s rodiči především k informování rodičů o principech fungování lesní školky a vzájemnému ujasnění podmínek provozu. Rodiče podpisem na smlouvě deklarují, že jsou s těmito zásadami srozuměni.\nLesní mateřská škola V Závětří je zapsána ve školském rejstříku a poskytuje tak povinné předškolní vzdělávání dle zákona.\nPovinná předškolní docházka se týká všech dětí, které budou mít páté narozeniny do 31.srpna 2019. Více k pojmu předškolák najdete zde.\nV případě onemocnění dítěte, které do školky nedochází na plných 5 dní v týdnu, je možné si po dohodě s personálem ušlé dny docházky nahradit v jiných dnech, pokud tím nebude překročena celková kapacita skupiny. Absence musí být nahrazeny vždy nejpozději v kalendářním měsíci, kdy k zameškání docházky došlo.\nZázemí lesní školky nabízí dětem základní hygienické standardy, které byly odsouhlaseny v pracovní skupině mezi Asociací lesních mateřských škol a zástupci ministerstva zdravotnictví. V zázemí školky mají děti po celou dobu zajištěnou tekoucí teplou i studenou vodu, k dispozici kompostovací záchodky s dětským sedátkem i nočníky, standardně vybavenou lékarničku pro zotavovací akce. Pro spaní v době odpočinku děti využívají vlastní spacák, na utírání rukou vlastní ručník, který rodiče pravidelně mění.


Hanácké impíčment – DISKUZNÍ ŽURNÁL\nOd Ludvíka Vaculíka jsem se naučil, že když je problém příliš složitý, je třeba jej čestně zjednodušit. Sdílím všechny důvody odvolání rektora, které uvádí Michal Botur ve svém článku i jeho obsáhlé příloze. Přesto se domnívám, že je třeba vše shrnout do jasné a srozumitelné teze, kterou lze vysvětlit každému, uvnitř i vně akademické obce, aniž bychom museli hodiny vypravovat o jakýchsi vnitřních normách, malých a velkých senátech nebo zakládání nějakého ústavu se jménem hurikánu. Nabízím proto následující analogii.\nAmerická ústava dává Kongresu právo zahájit proces odvolání prezidenta, pokud se tento dopustí „high crimes and misdemeanors“, význam čehož není zcela jasný, jak je ostatně v americké ústavě zvykem . Samotný Kongres kdysi upřesnil, že si pod tím představuje například chování neslučitelné s úřadem a jeho smyslem.\nSmyslem existence univerzity je hledat pravdu ohledně toho, jak a proč funguje svět, a vést o tom svobodnou debatu se studenty. Popřením smyslu univerzity je hnát se za slávou, mocí a penězi (daňových poplatníků) pomocí falšování výsledků a řečnění o excelenci – a perzekuovat kolegy a studenty, kteří se tomu vzepřou. Parta akademických podnikatelů na Přírodovědecké fakultě však právě tohle dlouhou dobu provozovala. Když se na to přišlo, rektor se plnou vahou svého úřadu (a za vydatné pomoci svých prorektorů) postavil na jejich stranu – proti vlastní Etické komisi, proti univerzitní samosprávě, proti dobrým mravům a proti hodnotám univerzity, jejíž správa mu byla svěřena.\nTo je chování neslučitelné se smyslem jeho úřadu, a proto musí být odvolán.\n Exemplárním příkladem nejasnosti textu ústavy je slavná fráze z druhého dodatku „the right to […] bear Arms“, což může znamenat cokoliv, od práva států unie organizovat domobranu, přes právo jedince držet a/nebo nosit zbraň, až po nárok na medvědí paže.\nAutor: dzurnalczPublikováno: Listopad 8, 2020 Listopad 9, 2020 Rubriky: Nezařazené příspěvky\nPředchozí Předchozí příspěvek: Proč navrhuji odvolat rektora Univerzity Palackého\nNásledující Následující příspěvek: Odvoláme si rektora?


Arcibiskup Paglia k Mezinárodnímu dni rodiny: Otec není bratr\nNew York. Tématem letošního Mezinárodního dne rodiny, který připadá na 15. květen, je sociální integrace a mezigenerační solidarita. Svátek rodiny ustavilo valné shromáždění OSN před dvěma desetiletími a právě u příležitosti tohoto výročí dnes na půdě Spojených národů vystoupil předseda Papežské rady pro rodinu, arcibiskup Vincenzo Paglia:\n”Myslím, že je nevyhnutelně nutné opětovně posílit mezigenerační pouta. Dnes se kupříkladu často mluví o tom, že se vytrácí otcovská figura. Mnozí otcové zanedbávají povinnost výchovy svých dětí. Když totiž někdo dítěti řekne: Jsem tvůj bratr, asi nepochopil otcovskou zodpovědnost. Je tudíž naléhavé, aby církev znovu objevila tuto mezigenerační perspektivu a aby pak působila jako kvas ve společnosti.”\nKromě italského arcibiskupa dnes v newyorském sídle Spojených národů promluvili argentinský rabín Abraham Skorka a katarský vyslanec při OSN, Muslim Nassir Abdulazis al Naser. Mons. Paglia citoval z ustavující rezoluce Mezinárodního dne rodiny, která rodinu definuje jako základní jednotku společnosti.\n”Rodina předchází sociální organizaci a musí tudíž společenské uspořádání inspirovat. Velmi mne těší, že Spojené národy chtějí prostřednictvím Mezinárodního dne rodiny tlačit vlády jednotlivých států k tomu, aby rodinu stavěly do středu své politiky. Nepřítomnost rodiny totiž oslabuje samotný chod dějin. Svatý stolec si je vědom naléhavosti tohoto problému a chce poukázat na rodinu jako na nejdůležitější společenský zdroj. Míním tím většinu rodin, tvořených otci, matkami, dětmi, prarodiči a vnuky, díky kterým se rozvíjí lidský rozměr naší společnosti.”\nRodině se budou věnovat příští dvě vatikánská synodální shromáždění a také Světové setkání rodin, které bude v září budoucího roku hostit filadelfská arcidiecéze. Z dosavadních osmi obdobných setkání jich pět zažilo přítomnost papežů Jana Pavla II. a Benedikta XVI. Papež František dosud svou účast ve Filadelfii nepotvrdil, avšak zajisté souzní s mottem setkání, které zní Love is our mission: the family fully alive, Láska je naše poslání, rodina žije naplno.


Prodej rodinných domů Bakov nad Jizerou\nProcházejte nabídku nemovitostí v kategorii - Prodej rodinných domů Bakov nad Jizerou. Podařilo se nám nalézt celkem 3 nabídek nemovitostí v kategorii Prodej rodinných domů Bakov nad Jizerou, které odpovídají Vašim požadavkům.\nProdej rodinného domu, 156 m², Bakov nad Jizerou, ul. Husova\nNabízíme k prodeji dvougenerační rodinný dům v obci Bakov nad Jizerou o celkové užitné ploše 156 m². V přízemí se nachází tři pokoje s kuchyňským koutem, samostatnou koupelnou, toaletou a spižírnou. V patře se nachází čtyři pokoje s kuchyňským koutem, koupelnou, toaletou a balkónem. K domu náleží prostorná...\nProdej RD, 128 m2, pozemek 813 m, Bakov nad Jizerou\nNabízíme k prodeji řadový rodinný dům o celkové ploše 104 m2 s garáží 24 m2, který se nachází v Bakově nad Jizerou. Jedná se o krajní řadovku, ke které patří pozemek o ploše 813 m2. Dispozice domu: v přízemí se nachází kuchyň, obývací pokoj, koupelna, toaleta, chodba. V patře jsou pak 2 místnosti a...\nProdej ubytovacího zařízení 421 m2 Smetanova, Bakov nad Jizerou\nprodej ubytovací prostory Bakov nad Jizerou\nPřemýšlíte nad podnikáním v oblasti ubytování? Rádi byste koupili nemovitost poblíž Mladé Boleslavi? Nebo spíše hledáte prostorný vícegenerační dům? V každém případě se díváte na ten správný inzerát. Nabízíme k prodeji tento prostorný rodinný dům, který sloužil mnoho let jako restaurace s ubytováním,...\nProdej rodinného domu v Bakově nad Jizerou\nNabízíme Vám ke koupi rodinný dům v žádané lokalitě obce Bakov nad Jizerou. Dům je udržován v původním stavu, prošel částečnou rekonstrukcí, koupelna, rozvod vody a ústředního topení, plastová okna. Dispozice přízemí- kuchyň, jídelna, obývací pokoj, ložnice, koupelna s WC. V patře se nachází 4 pokoje,...


Tiskové zprávy ČKA — Česká komora Architektů\nTiskové zprávy ČKA\nARCHITEKTURA A KVALITNÍ PROSTŘEDÍ JAKO DŮLEŽITÉ TÉMA V KRAJÍCH\nSÍDLO FIRMY LASVIT VÍTĚZNOU REALIZACÍ ČESKÉ CENY ZA ARCHITEKTURU 2020\nJAKUB WIESNER Z UMPRUM VÍTĚZEM 21. ROČNÍKU PŘEHLÍDKY DIPLOMOVÝCH PRACÍ\nVYHLÁŠEN 6. ROČNÍK ČESKÉ CENY ZA ARCHITEKTURU\nDOPORUČENÍ ČKA PRO SAMOSPRÁVY A STÁTNÍ ORGÁNY V PANDEMICKÉ SITUACI\nNOMINUJTE SVOJI OSOBNOST DO POCTY ČESKÉ KOMORY ARCHITEKTŮ\nJAN KASL POKRAČUJE VE FUNKCI PŘEDSEDY ČKA\nStanoviska a vyjádření ČKA\nADMINISTRATIVNÍ BUDOVA VE STRANČICÍCH VÍTĚZEM ČESKÉ CENY ZA ARCHITEKTURU 2018\nNa slavnostním galavečeru České ceny za architekturu (ČCA) byly v pondělí 19. listopadu ve Foru Karlín vyhlášeny výsledky 3. ročníku této soutěžní přehlídky České komory architektů (ČKA). Hlavní cenu si převzal David Levačka Kraus za realizaci Administrativní budovy ve Strančicích. Ve finále letošního ročníku České ceny za architekturu porota vybírala mezi osmi stavbami. Vítěz i finalisté se etablovali ze 33 nominovaných prací, které ČKA představila na konci května tohoto roku. Celkově se o Českou cenu za architekturu ve 3. ročníku ucházelo 145 děl dokončených v posledních pěti letech.\nIGOR MACHATA Z UMPRUM VÍTĚZEM 19. ROČNÍKU PŘEHLÍDKY DIPLOMOVÝCH PRACÍ\nMísta na pokraji zájmu, přiměřené a invenční zásahy do problémových částí městského organismu, provokativní výzva k otevření zakonzervovaného areálu v historickém centru, poetické oživování krajiny, ale i syrové útočiště pouliční mládeže – taková byla témata diplomových prací finalistů 19. ročníku Přehlídky diplomových prací. Tu každoročně pořádá Česká komora architektů se záměrem porovnávat úroveň kvality studia na vysokých školách architektury a příbuzných oborů. V letošním ročníku se o ocenění ucházelo 98 diplomantů. Vítězem se stal Igor Machata s projektem OKDR 2.0 obhájeným na Vysoké škole uměleckoprůmyslové v Praze. Jeho práci vedli Ivan Kroupa a Jana Moravcová.\nČKA KE KOMUNÁLNÍM VOLBÁM 2018\nČeská komora architektů (ČKA) upozorňuje v souvislosti s nadcházejícími komunálními volbami na klíčová témata v oblasti rozvoje kvalitního vystavěného prostředí. Jsou určena kandidujícím politickým stranám či uskupením, občanským iniciativám i samotným občanům, stejně jako nově zvoleným zastupitelům a představitelům měst a obcí.\nKONCEPČNÍ ŘEŠENÍ LETNÉ DOPORUČUJE ČKA HLEDAT FORMOU ARCHITEKTONICKÉ SOUTĚŽE, ZADÁNÍ FORMOU VÝBĚROVÉHO ŘÍZENÍ NEPOVAŽUJE ZA VHODNÉ\nMédia přinesla v úterý 4. září 2018 zprávu o vypsání výběrového řízení na pořízení projektové dokumentace na revitalizaci Letné na místě bývalého Stalinova pomníku. Česká komora architektů (ČKA) považuje takový postup za krajně nevhodný.\nČKA PODPORUJE REKONSTRUKCI LIBEŇSKÉHO MOSTU\nČeská komora architektů (ČKA) nadále sleduje vývoj dění kolem Libeňského mostu. Jednoznačně se vyslovuje pro zachování stávající podoby mostu a stojí na straně odborníků přinášejících konkrétní návrhy dokazující, že rekonstrukce je možná. ČKA nesouhlasí s tvrzeními, že Libeňský most je neopravitelný a je nutné jej nahradit mostem novým.\nSTANOVISKO ČKA K SITUACI NA ÚŘADECH ÚZEMNÍHO PLÁNOVÁNÍ\nČeská komora architektů (ČKA) reaguje na aktuální situaci na úřadech územního plánování vzniklé po novelizaci stavebního zákona. Navrhuje co nejrychlejší přijetí tří opatření. Prvním je navrácení posuzování souladu záměrů a staveb s územním plánem na obecné stavební úřady, druhým omezení obsahu závazných stanovisek a třetím metodické usměrnění zpracovatelů závazných stanovisek.\nMEZINÁRODNÍ POROTA ČESKÉ CENY ZA ARCHITEKTURU NOMINOVALA DO PRESTIŽNÍHO VÝBĚRU 33 DĚL\nČeská komora architektů (ČKA) zveřejnila na nominačním večeru 3. ročníku České ceny za architekturu (ČCA) 31. května 2018 v pražském Divadle Archa třiatřicet děl, která mezinárodní porota nominovala do prestižního výběru. Jméno držitele Hlavní ceny i ostatních finalistů se veřejnost dozví 19. listopadu 2018 na slavnostním galavečeru ve Foru Karlín.\nČKA VYHLÁSILA 19. ROČNÍK PŘEHLÍDKY DIPLOMOVÝCH PRACÍ\nČeská komora architektů (ČKA) vyhlásila další ročník své již tradiční akce, Přehlídky diplomových prací. Jejím cílem je porovnání úrovně kvality výuky na českých vysokých školách zaměřených na architekturu, zvyšování standardu architektonického školství v neposlední řadě propagace architektury směrem k široké veřejnosti.\nPŘEDSEDOU ČESKÉ KOMORY ARCHITEKTŮ NADÁLE IVAN PLICKA\nPředstavenstvo České komory architektů si na svém prvním zasedání po dubnové valné hromadě zvolilo jako svého předsedu opět architekta Ivana Plicku. Jedná se o jeho již páté volební období. Prvním místopředsedou se stal Jaroslav Šafer, druhým David Hlouch. Volby do vedení Komory potvrdily nastavené směřování a snahu kontinuálně pokračovat v prioritách prosazovaných v předchozím období. Patří mezi ně servis členům, veřejné správě a samosprávě nejen při zadávání veřejných zakázek, prosazování architektonických soutěží a upevňování pozice městského architekta. Další úlohou Komory je také propagace kvalitních výsledků práce architektů prostřednictvím České ceny za architekturu.\nPŘEDSEDOU POROTY ČESKÉ CENY ZA ARCHITEKTURU 2018 JE ROGER RIEWE\nPorotci 3. ročníku České ceny za architekturu (ČCA) si ze svého středu zvolili předsedu, kterým se stal Roger Riewe, německý architekt s neobvykle širokým záběrem. Kromě vlastního navrhování staveb se věnuje také územnímu plánování a rozvoji vzdělávání a výzkumu nejen v Rakousku, ale třeba i v Polsku, Koreji či Rwandě.\n< Předchozí 1 2 3 4 5 6 7 ... 19 Další >


Napadení dítěte dospělou osobou - jak dále postupovat? - Trestné činy a přestupky - PRÁVNÍ PROBLÉMY\nMoje starosti.cz PRÁVNÍ PROBLÉMY Trestné činy a přestupky Napadení dítěte dospělou osobou - jak dále postupovat?\nTéma: Napadení dítěte dospělou osobou - jak dále postupovat?\nchtěla jsem se zepatat, jak máme postupovat v případě, že náš 10letý syn byl napaden zezadu nevlastním otcem jeho spolužáka. Stalo se to mimo školu, kdy syn šel na autobus a nikdo u toho nebyl. Tento dotyčný ho zezadu začal brutálně škrtit, vulgárně mu nadávat a dokonce s ním smýknul o zem.\nSyn se bránil, že nic neudělal a útočník mu řekl, že ho to nezajímá, ať toto vyřídí dalším.\nStránka otevřena 4424x Předchozí téma\t| Další téma\nPůvodní název příspěvku před úpravou administrátorem: napadení nezletilého\n05.10.2012 07:39\tUživatel: Racek\nA to jen tak z ničeho nic? Jestli jo, tak bych to asi oznámila na policii.\n05.10.2012 12:35\tUživatel: Julie\nA co tomu předcházelo? Tedy jestli víte.....\n05.10.2012 13:51\tUživatel: sorbonos\nJá si myslím, že to byla nepřiměřená odplata, jako pomsta, za jeho syna.\nProtože zcela jistě pro nic za nic by nezaútočil. Zjisti, co tvůj syn tomu druhému provedl.\nJá si totiž dokážu představit situaci, kdy bych si počkala na spolužáka své dcery a vzala spravedlnost do svých rukou. Tedy ne ovšem fyzické napadení.\nTakže tady toto bude něco podobného.\nAle je třeba brát v úvahu i to, že děti mají velké oči. ale pokud má na těle nějaké modřiny, tak bych to řešila okamžitě.\n05.10.2012 13:52\tUživatel: Medvěd\nJá to také vidím na odplatu... Hlavně ta poznámka o tom, ať to vyřídí ostatním... Trošku to zavání předchozí šikanou a někomu tady ruply nervy...\n05.10.2012 15:39\tUživatel: Dany\nPod pojmem brutální škrcení si představuji takové fyzické napadení, které zanechá nějaké více či méně fyzické stopy. Tedy bych, pokud napadení proběhlo tak, jak píšeš, bezprostředně po té kontaktovala policii a syna nechala ošetřit - vyšetřit u lékaře. Protože k takovému popisovanému fyzickému napadení otcem spolužáka by podle mě docházet nemělo. Jinak se ale také přikláním k názoru Sorbonos a Medvěda - tedy bych také po té se synem řešila co, proč a jak...\n05.10.2012 17:47\tUživatel: Julie\nNo a nakonec si budeš škrtit synka sama..... Hlavně to řeš, nikomu se nesmí ubližovat.\n05.10.2012 20:18\tUživatel: budgie\nUdivuje mne že to řešíte zde přes internet, čekajíc názory lidí. Co takhle zajet se synkem k lékaři, udělat výšetření zda nemá nějaké zranění a vše oznámit policii, které můžete poskytnout lékařskou zprávu?\nNa co vůbec čekáte?\n06.10.2012 07:25\tUživatel: sorbonos\nMožná že klučík nemá žádné viditelné zranění, jen to trošku zveličil, což v očích dítěte jde velmi snadno. Proto maminka se ptá, co dělat.\nJá to vidím tak, že táta ho chytil zezadu za krk, stejně jako to dělal náš učitel na ZŠ klukům a potom s ním třeba smýknul, když ho chytil za bundu či rukáv. Děcko bylo vyklepané hrůzou a vzniklo z toho toto.\nJá si pamatuji, jak jsem došla za jedním spolužákem od dcery do šatny, kdy už tam byl on a moje holka, drapsla jsem ho za ruku a řekla mu, že pokud ještě jednou jí jakkoli ublíží, že z něho udělám čtyři malé do školky.\nTen drobek s hrůzou utíkal ven za babičkou. Beztak ji líčil, že ho terorizuji.\nAle rozumná žena se mi ještě omluvila, že ví, že to s ním není snadné.\nTudíž je třeba se dopátrat pravdy, než budeme kohokoli obviňovat.\n15.10.2012 12:34\tUživatel: Avatárek\nJe to sice slovo proti slovu, ale doporučuji kontaktovat Policii ČR a na dospělého účtočníka podat trestní oznámení. Útočník by měl vědět, že toto si nesmí dovolit. To, že ho budou navštěvovat příslušníci Policie mu alespoň znepříjemní život.\nJe škoda, že u toho nikdo nebyl\nReagujete na téma: Napadení dítěte dospělou osobou - jak dále postupovat?\nVýslech u policie, co mne čeká - rady, diskuze\t 1\t 498x 09.09.2019 13:28:45\nNeplacení výživného na dítě - má cenu podávat trestní oznámení na Policii nebo OSZ?\t 3\t 892x 10.01.2019 06:37:30\nRozmočený pokutový lístek za stěračem - jak zjistit jestli mám pokutu a komu ji uhradit?\t 5\t 783x 03.11.2018 10:26:47\nTýrání hmyzu - jde o trestný čin a hrozí mi pokuta nebo vězení?\t 6\t 966x 06.10.2018 08:45:20\nNěkdo mi dal kočičí trus do pití v práci - mám podat trestní oznámení?\t 5\t 1011x 13.07.2018 19:37:52\nPřekročení rychlosti v obci, řidič si toho není vědom - řešit to správním řízením?\t 3\t 1217x 22.06.2018 19:20:48\nJak zjistit své přestupky v databázi přestupků a pokut - postup, návod\t 2\t 1335x 09.06.2018 14:25:21\nStalking, stalkování rodiče potomkem - jak se bránit?\t 34\t 2139x 13.04.2018 18:48:57\nVýzva k podání vysvětlení podle § 158 odst. 7 trestního řádu\t 1\t 2384x 22.03.2017 15:59:35\nOpakovaná krádež dítětem v obchodním domě - jaký hrozí trest, postih?\t 2\t 1277x 10.01.2017 19:51:08\nSamstav s.r.o 5418x\nJan Kraus IČO: 87635194 z Podluh 2140x\nMilan Dočkal z Brna 2002x


White Elephant - Spánek - ŽENY s.r.o. eshop\nDomů / Co mám ráda / Poslední kusy / White Elephant - Spánek\nV dnešní době je bohužel standardem, že většina populace trpí nedostatkem kvalitního spánku. Přibližně třetina populace vyspělých zemí trpí pravidelnou nespavostí a další miliony lidí pravidelně užívá sedativa.\nSpolečnost White Elephant vyvinula silný přírodní preparát. Meduňka lékařská má unikátní kombinaci aktivních látek (především terpeny), díky čemuž má pověst rostliny na dobrou noc. Kozlík lékařský je doporučován v případě neklidu, úzkosti a nervozity. Kozlík podporuje přirozený spánek a duševní výkonnost. Mučenka má prokazatelné sedativní účinky, čehož se již po celá staletí využívá k léčbě napětí, úzkosti a nespavosti. Chmel se rovněž používá již více než 1000 let k léčbě úzkosti a nespavosti. Šišák přispívá k normální psychické činnosti, pomáhá navodit fyzickou i psychickou pohodu. Maca se používá při vyčerpanosti a únavě ke zlepšení fyzické i psychické výkonnosti. Žen-šen přispívá k normální psychické činnosti, podporuje duševní aktivitu ve stresu. Třezalka je doporučována při lehkých depresích, nervové únavě a poruchách spánku. Avokádový olej je bohatý na steroly a antioxidanty, které pozitivně ovlivňují krevní tlak. Ostropestřcový olej je silným antioxidantem, čistí organismus.\nSpolečnost White Elephant pro vás připravila bylinnou alternativu k sedativním lékům. Účinnost přípravku je velice dobrá a na rozdíl od léků se na něj nevytváří závislost.\nMeduňka lékařská (Melissa Officinalis) bylina 380 mg 11,4 g\nKozlík lékařský stand. extrakt (Valeriana Officinalis) 240 mg 7,2 g\nŠišák bajkalský stand. extrakt (Scutelaria Baicalensis) 150 mg 4,5 g\nChmel otáčivý plod (Humulus Lupulus) 100 mg 3 g\nMučenka (Passiflora sp.) 60 mg 1,8 g\nMaca horská stand. extrakt (Lepidium Meyenii) 60 mg 1,8 g\nTřezalka tečkovaná stand. extrakt (Hypericum Perforatum) 10 mg 300 mg\nAvokádový olej surový 2,67 ml 80 ml\nOstropestřec olej LZS 0,67 ml 20 ml\nSložení: Glukózo - fruktózový sirup, avokádový olej surový, ostropestřcový olej LZS, meduňka lékařská standardizovaný extrakt, kozlík lékařský standardizovaný extrakt, šišák bajkalský standardizovaný extrakt, chmel otáčivý standardizovaný extrakt, třezalka tečkovaná standardizovaný extrakt, mučenka standardizovaný extrakt, maca horská standardizovaný extrakt, Panax Ginseng standardizovaný extrakt.\n1 polévková lžíce přibližně 30min před spaním, před použitím důkladně protřepat! Případný zákal, nebo závoj není kvalitativní vadou přípravku.