SBĚRATEL | Na jarním veletrhu Sběratel se představí více než 60 vystavovatelů z celé Evropy. K vidění a na prodej bude celá řada sběratelských unikátů\nSté narozeniny cestovatele Miroslava Zikmunda, jež připadají na 14. února, připomíná nejen výstava ve zlínském Muzeu jihovýchodní Moravy, ale také poštovní známka, kterou vydává Česká pošta. Miroslav Zikmund tak vyvrací zakořeněnou pověst, že na poštovní známce by se vyjma prezidenta neměl objevit žijící člověk. Známka má ale zvláštností daleko víc.\nCestovatelé Hanzelka a Zikmund s jejich legendární Tatrou 87, Jan Palach a Jan Zajíc, Gándhí, Dana Medřická nebo Radovan Lukavský či Karel Kryl, to je jen stručný výběr ze zajímavých jmen, která se letos objeví na českých poštovních známkách. Jak ale říká Martin Holý z oddělení Známková tvorba České pošty, v porovnání s velice exponovaným rokem 2018 vyjde letos známek celkově méně.


FOTOREPORT: DSSS si připomněla Sokolovo | DĚLNICKÁ STRANA sociální spravedlnosti\nFOTOREPORT: DSSS si připomněla Sokolovo\n11. března 2013 Vzpomínkový akt při příležitosti prvního vystoupení československé vojenské jednotky na východní frontě II. světové války před 70 lety u ukrajinské vesnice Sokolovo se v sobotu 9. března uskutečnil v Mělníku. Pietní akci zorganizovala Místní organizace Dělnické strany sociální spravedlnosti (DSSS) Neratovice.\nPřes podmračené počasí se před památníkem velitele sokolovské obrany kapitána in memoriam Otakara Jaroše sešel sympatický počet členů a příznivců DSSS ze středních Čech i mělnických občanů. Akce se zúčastnili také předseda DSSS Tomáš Vandas a výkonný místopředseda strany Jiří Štěpánek.\nVystoupivší Vladimír Mlejnecký a Jiří Štěpánek připomenuli život Otakara Jaroše a tuto historickou událost našich dějin a její smysl pro dnešek vůbec. K památníku byl položen věnec ve státních barvách a držena chvíle ticha za padlé československé vojáky.\nNásledně se členové a příznivci DSSS přesunuli do restaurace DIANA, kde setkání pokračovalo poradou Krajské organizace DSSS Středočeského kraje. Úvodem Tomáš Vandas zrekapituloval lednový sjezd strany, přiblížil plány na nejbližší dobu i postup v delším výhledu s kontextem vývoje vnitropolitické situace.\nPředseda KO DSSS Svatopluk Černý prezentoval činnost strany v rámci středních Čech, včetně vzniku nové MO v Čelákovicích, a plán práce do konce prvního pololetí letošního roku. Diskuze zakončila krajskou poradu a dle nálady a ohlasu i prospěšné dopoledne.


Slovenský zpěvák rytmus - vše o tématu | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Wiki.Ahaonline.cz >s >(slovensky zpevak) or (rytmus slovensky zpevak) or (rytmus slovensky) or (rytmus zpevak)\nAktuální informace o tématu: slovenský zpěvák rytmus\nPřečtěte si o tématu "slovenský zpěvák rytmus". Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam nejoblíběnějších článků s klíčovými slovy "slovenský zpěvák rytmus", které hledáte. V naší encyklopedii najdete články, fotografie i videa k tématu "slovenský zpěvák rytmus".\nRolinsová to rozjela s mladíčkem: Nový muž na scéně?!\nDara Rolinsová (46) ho učarovala. Poslední dva roky se nesou v rytmu latinské hudbu a tak není divu, že i české hudební hvězdy se rozhodly vytvořit…


Výchova teenagerů - Církevní střední zdravotnická škola Grohova Brno\nKurz Výchova teenagerů je pět setkání v příjemném prostředí, kde si můžete na chvíli odpočinout, dát si něco dobrého a seznámit se s dalšími rodiči, kteří stejně jako Vy řeší podobné otázky výchovy svých dětí.\nHlavní částí kurzu jsou poutavé přednášky a diskuse s ostatními rodiči nad zadaným tématem – ať už se jedná o váš přístup, jejich dobré nápady nebo jen sdílení strastí a radostí rodičovství. Témata kurzu se zaměřují na růst v zodpovědnosti, budování charakteru, komunikaci a řešení konfliktů i na předávání zdravých hodnot.\nKurz je hrazen z projektu EU (z operačního programu Výzkum, Vývoj a Vzdělávání) a díky tomu vám ho můžeme nabídnout zcela zdarma. Počet účastníku kurzu je max. 12.\nKurz bude probíhat v tato data 28.5., 4.6., 11.6., 18.6., 25.6., Předpokládaná hodina začátku a konce každé lekce 18:30 – 20:30.\n• Občerstvení: Pět setkání v příjemném prostředí, kde si můžete na chvíli odpočinout a seznámit se s dalšími rodiči, kteří mají podobné boje jako Vy.\n• Diskuse: Hlavní částí kurzu je ale příležitost diskuse s ostatními rodiči nad zadaným tématem – ať už se jedná o váš přístup, jejich dobré nápady nebo jen sdílení strastí a radostí rodičovství.\n• Témata: Ke kurzu patří poutavé přednášky o důležitých tématech výchovy teenagerů od 11 do 18 let plné praktických rad a nápadů.\nsledovat dlouhodobý cíl\nnaplňovat potřeby teenagerů\npodporovat zdravý emocionální vývoj\npomoci jim k dobrým rozhodnutím\nkurzy jsou vhodné pro páry, pro rodiče i pěstouny, ale i pro jednotlivce, zkrátka pro kohokoli, kdo vychovává dospívající od 11 do 18 let.\nKromě důležitých informací, příjemných lidí a prostředí jsem si uvědomila, že jsem to právě já, kdo musí změnit svůj přístup k dítěti, které se stalo teenagerem. (P.)\nLíbily se mi příklady ze života ostatních účastníků, kurz mi pomohl s řešením konkrétních situací např. jak dítě vyslechnout a pochopit a jak mu dát důvěru, aby mohlo dospět. (Z.)\nKurz mi dal spoustu námětů a podnětů jak zvládat stres spojený s výchovou a vymezovat si hranice. Nejvíce se mi líbila možnost diskuze s ostatními rodiči. (M.)\nChcete-li se přihlásit do kurzu, vyplňte prosím formulář k přihlášení. Přihlášky můžete zasílat nejpozději do 27. 5. 2020. Informace o zpracování osobních údajů najde zde.


Krátký je 'superžolík'. Proti Vlašimi skóroval pár sekund po střídání - Hradecký deník\nKrátký je 'superžolík'. Proti Vlašimi skóroval pár sekund po střídání\nHradec Králové /ROZHOVOR, HODNOCENÍ HRÁČŮ/ - Během pozápasového rozhovoru pro Deník ho několik kolemjdoucích na znamení dobře odvedené práce pláclo po zádech, zastavil se i Richard Jukl. Fotbalista Marek Krátký byl za geroje. V 74. minutě šel proti Vlašimi do hry, za minutu ji popravil druhou brankou.\nFotbalová národní liga: FC Hradec Králové - FC Sellier & Bellot Vlašim. | Foto: Deník/ Michal Fanta\n„Je to paráda, když přijdete na hřiště a po minutě dáte gól. Navíc to bylo na 2:0, mužstvo to uklidnilo," radoval se „superžolík", pro něhož to byla první trefa v hradeckém dresu.\nGólovou akci jste zahájil tím, že jste se vymotal ze sevření tří vlašimských hráčů. Povzbudilo vás to?\nAno. Chtěl jsem si okolo jednoho prohodit balon, jenže mi to zblokoval, naštěstí se míč odrazil zpátky. Přes Trubyho (Trubače) jsem otáčel hru na druhou stranu a přes ni se ke mně balon se štěstím ještě vrátil.\nZívala na vás prázdná brána. Byl jste ve správnou chvíli na správném místě?\nTak nějak. V první chvíli jsem vůbec nevěděl, jestli nejsem v ofsajdu, protože jsem byl na zadní tyči úplně sám. Mrknul jsem na pomezního rozhodčího, ten běžel na půlku, tak jsem se mohl začít radovat.\nVybaví se vám podobný moment, kdy jste ihned po nástupu na hřiště skóroval?\nStalo se mi to v reprezentaci, v sedmnáctkách. To bylo ještě rychlejší. Z lavičky jsem naběhl do vápna na roh a hned dal gól.\nVítězství nad Vlašimí se nerodilo vůbec lehce. Hřeje o to víc?\nVěděli jsme, že je to nepříjemný a organizovaný soupeř. Nepočítali jsme s ničím lehkým. Výhra je pro nás moc důležitá. Jsme na druhém místě.\nDá se říct, že konečně. Na jaře jste mohli Karvinou už dvakrát přeskočit, povedlo se to až na potřetí.\nBylo nám jasné, že teď už musíme. Donekonečna nám šanci dávat nebude. Jak se říká, do třetice všeho dobrého.\nCelky, které bojují o postup, doma jedou na sto procent, ale ztrácejí venku. Sami nejste výjimkou. Postoupí ten, kdo přiveze z cizích hřišť nejvíce bodů?\nAsi ano, jenom doma si to neuhrajeme. Z venku musíme dvě tři vítězství přivézt.\nV příštích dnech k tomu budete mít ideální příležitost. V pátek hrajete v rozjetých Českých Budějovicích, za týden v Pardubicích. Budou to klíčové zápasy?\nMohou být. Věřím, že se na to dobře připravíme a zvládneme to.\n„Stadion? Jsem z toho smutný"\nNejen hradecký fanoušek je zoufalý z kulis stadionu, na kterém se odehrává fotbal v krajském městě. Své si k tomu na tiskové konferenci řekl také trenér Vlašimi Martin Hašek, bratr legendárního hokejového brankáře. „Začnu trochu zeširoka. Krásné hřiště, nádherná tráva, dalo se hrát po zemi, což bylo fajn. Na druhou stranu je mi smutno – musím to říct – z toho stadionu. V Hradci Králové jsem v devatenácti letech studoval „vejšku", což je už pomalu třicet let. A stadion je pořád stejný. Spíš se na něm ještě podepisuje zub času. Pevně doufám, že až sem přijedu příště, tak snad na nový stadion. Hradci bych to moc přál, protože by si to k tradici a k velikosti města zasloužil."\nHodnocení hráčů FC Hradec po vítězství nad Vlašimí (2:0)\nRadim Ottmar - 6: Neměl žádný vážný zákrok, vše ostatní řešil s jistotou a nadhledem. Má 13. nulu v sezoně!\nMarek Plašil - 6: Fotbal se učil v době, kdy beci měli zakázáno útočit. Časy se mění a s nimi i Plašil.\nPavel Krmaš - 6: Pořád chytá jarní rytmus, ale v 2. poločase už to byl starý dobrý kapitán s podzimní formou.\nMartin Nosek - 7: Pozičně dokonalý. Nenechal proběhnout bez povšimnutí ani myš. Ve vzduchu byl králem.\nPetr Mareš - 5: V klíčové chvíli naprosto suše proměnil penaltu, pár chybek mu budiž odpuštěno.\nJiří Janoušek - 6: Jakmile to smrdělo rychlým brejkem, postavil se soupeři do cesty a Vlašim měla peška.\nPetr Schwarz - 6: Hned zkraje dvakrát pálil, leč nepřesně. Naběhal kilometry, týmu dává život.\nDaniel Trubač - 6: Přepnout z juniorského fotbalu na dospělý mu dělalo problémy, po změně stran byl výborný.\nFilip Zorvan - 6: I když něco zkazí, má kuráž za vteřinu žádat znovu balon a tvořit další akce. Skvělá vlastnost!\nTomáš Malinský - 6: Výtečně vypomáhal obraně, soupeři ukradl plno míčů, nahrál na druhou branku.\nJan Pázler - 4: Forma trochu odešla, kanonýr se hledá. V největší šanci vysoko přestřelil.\nSTŘÍDALI: Marek Krátký: Po minutě rozjel akci a sám ji zakončil. Igor Súkenník: Po zranění se začíná vracet. Peter Nworah: Na trávník se dostal jen na vteřiny.


Continental WinterContact TS 850P SUV 285/45 R21 113 V zimní | Pneumatiky.cz\nÚvodní stránka ∁ Pneumatiky ∁ Offroad, SUV a 4x4 ∁ Zimní ∁ 285/45 R21 ∁ Continental ∁ Continental WinterContact TS 850P SUV 285/45 R21 113 V XL AO fr\nContinental WinterContact TS 850P SUV 285/45 R21 113 V zesílená Audi fr zimní\nv pátek 17.7. u vás\n7 856 Kč/ks Cena vč. DPH\nPrémiová zimní pneumatika Continental WinterContact TS 850P SUV je variantou dezénu TS850 P, určenou pro všechny sportovně-užitkové vozy, nebo auta s pohonem všech čtyř kol. Nabízí příjemnou jízdu na suchu i na sněhu a opět znamená krok vpřed, co se týká výkonnostních parametrů. Výhody… Další informace\nKód produktu: 03549520000\nHlučnost: 75dB (2 / 3)\nPerfektní handling na suchu i sněhu\nZkrácená brzdná dráha\nPrémiová zimní pneumatika Continental WinterContact TS 850P SUV je variantou dezénu TS850 P, určenou pro všechny sportovně-užitkové vozy, nebo auta s pohonem všech čtyř kol. Nabízí příjemnou jízdu na suchu i na sněhu a opět znamená krok vpřed, co se týká výkonnostních parametrů.\nVýhody zimních pneumatik Continental WinterContact TS 850P SUV:\nNovinka pro zimu 2014/2015\nKomfortní a příjemná jízda\nSkvělé vlastnosti na sněhu i na suchu\nPneumatika má moderní a elegantní design, vzorek je asymetrický a zatímco na vnější straně jsou zkosené drážky doplněny dvěma obvodovými drážkami, na vnitřní straně jsou pouze zkosené lamely pečlivě uspořádané pro co nejlepší efektivnost. Pojmou hodně sněhu, který pak odvádí z kontaktní plochy pneumatiky.\nTuhost vnější oblasti dezénu zimní pneu Continental WinterContact TS 850P SUV příznivě ovlivňuje ovladatelnost na suchých silnicích, střední část vzorku, kde je přerušovaná pásová struktura, pak zlepšuje brzdné vlastnosti. U některých rozměrů je uveden výstupek v patní oblasti pod značkou FR – ochrání disky při parkování podél obrubníků.\nDezénové bloky jsou poměrně velké pro lepší jízdu v terénu, kostra je navíc dostatečně pevná, aby vydržela vyšší hmotnost aut.\n*Pneumatiky.cz jsou prvním certifikovaným online prodejcem pneumatik Continental. Certifikát zákazníkům garantuje nejvyšší úroveň služeb, stejně jako správné skladování, aktuální informace celkově vysokou úroveň e-shopu.\nHodnocení zákazníků: 97 % 6 hodnocení\nZatím spokojenost, nebyla echt zima, abych to mohl jóó otestovat.\nDobrý poměr cena vs výkon\nPavel hodnotil(a) rozměr 195/70 R16 94 H, zimní, Pátek, 21. února 2020 100%\nZákazník hodnotil(a) rozměr 255/55 R18 109 V, zimní, Pátek, 18. ledna 2019 100%\nNeměl jsem zatím příležitost vyzkoušet dostatečně za všech podmínek v zimě, ale na suché i mokré vozovce se chovají dobře (stabilní), trochu jsem vyzkoušel i na sněhu a "břečce" - bez problémů. Dříve jsem opakovaně používal Pirelli Scorpion Ice/Snow, ty se už ale neprodávají, tak jsem dal na radu mého autorizovaného servisu (doporučili je jako lepší než Nokian a Pirelli). Od přezutí se mi zdají ve srovnání s Pirelli o dost hlučnější a spotřeba se mi zatím zdá taky vyšší .\nzatím používám jen krátce, na mokré i suché vozovce se stabilita ok, na sněhu se zdají taky ok\njeví se mi dost hlučné\npři krátkém používání se mi jeví vyšší spotřeba\nZákazník hodnotil(a) rozměr 235/65 R17 108 H, zimní, Sobota, 29. prosince 2018 80%\nZatím nebyla příležitost, aby pneu ukázaly co je v nich. První dojmy po výměně - klidný a tichý provoz (oproti letním jsou užší a vyšší, proto asi to lepší pohlcování nerovnosti). Zatím o.k. - chytřejší budu za 1/2 roku ...\nZákazník hodnotil(a) rozměr 215/65 R17 99 T, zimní, Úterý, 27. listopadu 2018 100%\nPneumatiky mám teprve chvíli. Zatím můžu doporučit. Na dešti drží skvěle i při najetí do vody na vozovce. Co se týče sněhi, tak jsem zatím neměl příležitost vyzkoušet.\nDrží na v dešti\nZatím žádná nevýhoda\nZákazník hodnotil(a) rozměr 215/55 R18 99 V, zimní, Sobota, 10. listopadu 2018 100%


Od 18. 5. 2010 10:00\nZákon, kterým se mění zákon č. 695/2004 Sb., o podmínkách obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů a o změně některých zákonů, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 86/2002 Sb., o ochraně ovzduší a o změně některých dalších zákonů (zákon o ochraně ovzduší), ve znění pozdějších předpisů /sněmovní tisk 1021/3/ - vrácený prezidentem republiky\nZákon, kterým se mění zákon č. 187/2006 Sb., o nemocenském pojištění, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 362/2009 Sb., kterým se mění některé zákony v souvislosti s návrhem zákona o státním rozpočtu České republiky na rok 2010 /sněmovní tisk 939/6/ - vrácený prezidentem republiky\nNávrh zákona o zahrádkářské činnosti a úpravě některých podmínek jejího provozování (zahrádkářský zákon) /sněmovní tisk 791/5/ - zamítnutý Senátem\nNávrh zákona, kterým se mění zákon č. 115/2001 Sb., o podpoře sportu, ve znění pozdějších předpisů, a zákon č. 290/2002 Sb., o přechodu některých dalších věcí, práv a závazků České republiky na kraje a obce, občanská sdružení působící v oblasti tělovýchovy a sportu a o souvisejících změnách a o změně zákona č. 157/2000 Sb., o přechodu některých věcí, práv a závazků z majetku České republiky, ve znění zákona č. 10/2001 Sb., a zákona č. 20/1966 Sb., o péči o zdraví lidu, ve znění pozdějších předpisů /sněmovní tisk 756/7/ - vrácený Senátem\nNávrh zákona o České národní bance /sněmovní tisk 800/3/ - vrácený Senátem\nNávrh zákona, kterým se mění zákon č. 137/2006 Sb., o veřejných zakázkách, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony /sněmovní tisk 833/4/ - vrácený Senátem


##### Randění na prahu – Rychloseznamka Praha (ženy 22 - 31, muži 25 - 34) - Facebook.\nBlog Home » Randění na prahu\nAby první rande prahk pokud možno co nejlépe a bez možných „kiksů“, radí odborníci randění na prahu se hned na začátku některých. Policie našla pohřešovanou 19letou ženu z Prahy, odešla od dítěte a. V moderní době, kdy prvotní osobní seznamování nahradily sociální sítě a různé seznamky, je základ randění stále stejný. Herec, etiketa izraelského randění a muzikant Zdeněk Podhůrský (57) totiž prožil dětství v centru, kde s.\nSeznamovací večery Praha, Brno ns roku 2009, seznámení s cizinci. Jste připraveni na objevnou cestu secesní Prahou?\nKdyž se v Praze zeptáte, kam se chodí na rande, lidé vám nepochybně poradí romantický ostrov Kampa anebo vrch Petřín. Nejdříve se oťukejte na bleskovém. Více než 459 milionů uživatelů již na Fiesta hledá lásku. Anna, 31, Jílové u Prahy - Chce randit s mužem ve věku 25-. Lukas, 22, Praha - Chce randit s mužem ve věku 18-26. Synology uvádí aplikaci pro bezpečné randění Match Station.\nHledáte životního partnera? Přijďte na naší Speed Dating akci v Praze. Stránka uživatele Viktorief na Žena, Věk 15 let. Rande naživo Praha - poznejte další singles. Kellyxír. Nechte si i Vy vyrobit randění na prahu elixír lásky uprostřed stověžaté matičky Prahy. Jste nezadaní, z Prahy a okolí a chtěli byste se seznámit?\nAlena. Online před 7+ dny. Beroun. Minutové rande, které funguje v Brně už od roku 2011, seznámilo stovky lidí.\nLidé si přišli příjemně popovídat. Yelp je zábavným a jednoduchým způsobem pro nalezení, doporučení a diskuzi o všem co je skvělé - a méně skvělé - v Praze a okolí. Zuzana. Online před 7+ dny. Praha. Někoho komu se budu moci se vším svěřit a. Lepší než online. čtvrtek 16. ledna od 19 hodin Bridge Restaurant, Praha 1. Ačkoliv je rande, zejména to první, strašákem tak nějak všeobecně, ženy a muže na něm děsí trochu jiné věci.\nKdo by odolal, když se spojí dvě příjemné věci dohromady: rande a zmrzlina. Ta zdánlivá lehkost a nepřeberná nabídka probouzí spoustu nadějí, pohoršení a samozřejmě prxhu. Začít randění na prahu vztah po čtyřicítce má své kouzlo. M speed dating barbados je na Badoo, Tursko. Seznamujte se ve městě Tursko na Badoo ještě dnes!\nTřeba poznáte víc než. Přijďte se seznámit na rychlé rande. Seznamka Rande Motýl Speed Dating.\nJe to moderní a časově nenáročný způsob seznamování tváří v tvář. Park na Vyšehradě: Ideální na rande - Na webu TripAdvisor naleznete 805 recenzí zákazníků, 973 fotografii a výhodné nabídky pro Praha, Česká republika. Victorie. Online před 7+ dny. Praha.\nChat online, Sedlec (Praha-východ), Česká Republika. Rychlé rande pod otevřeným nebem ve Žlutých lázních Harrachov Sportovní areál HAMR-Braník, Praha 4 Bali Cafe, Praha 2. M lidí je na Badoo, Nučice (Praha-západ). Jmenuji se MgA. Marianna Kadlčíková, jsem autorka projektu RANDE S PRAHOU a od roku 2012 jsem certifikovaný průvodce Prahou. Poučili jste se z předchozích chyb a máte jasno, co od partnera čekáte. Chat online, Jílové u Prahy, Česká Republika.\nEvent by Seznamka Rande Motýl Speed Dating randění na prahu radění, duben 26 2017. Když je vám okolo třiceti, máte celý život před sebou. Praha právem patří mezi nejkrásnější města světa a své rande v ní každoročně prožívají nejenom randění na prahu ale i statisíce turistů.\nAleš, 19, Sadská - Chce randit s mužem ve věku 18-29. Objevujete svět, randíte a zároveň ve skrytu duše začínáte toužit po.\nNejdříve se oťukejte na rychlém. Co ale takhle vyzkoušet účinnější a rychlejší způsob seznamování jako je rande naživo? Chat online, Tursko, Česká Republika.\nNáměstí Republiky, Václavské náměstí a Anděl, to jsou tři nejpopulárnější místa, kde si Pražané dávají rande. Atmosféru letní Prahy si užívá. Vlastně odjakživa! Seznamujte se ve městě Jílové u Prahy na Badoo ještě dnes! Alena, 44, Beroun - Chce randit s mužem ve věku 34-54. M lidí je na Badoo, Sedlec (Praha-východ).\nChceš se seznámit s ideálním partnerem? Když randí kozy. Kozí plácek se v úterý zaplnil malými i velkými příznivci Kozího plácku, koz, dobrého jídla, pití a muziky, vyrábění drobností z. Jak je to s dobýváním žen? Nedávná studie norských odborníků ukázala, že ženy mají naopak tendenci prezentovat svůj zájem o sex větší, než.…\nNechávají se ženy při randění skutečně dobývat? Harrachov Sportovní areál HAMR-Braník, Praha 4 Bali Cafe, Praha 2. Seznamujte se ve městě Sedlec (Praha-východ) na. Stačí najít spřízněnou duši. Osudového.…\nAť už slavíš Valentýna nebo ne, na trochu. Smart speed dating (chytré rychlé randění) je jeden večer, minimálně 6 mužů. Kateřina, 22, Praha - Chce randit s mužem ve věku 18-31.…\nnext post: Seznamovací pravidla pro 30 něco\nM lidí je na Badoo, Roztoky (Praha-východ). Kdosi se totiž zeptal žen, co je na prvním rande okouzlilo natolik, že zatoužily i po dalším. Jakub, 19, Praha - Chce randit s mužem ve věku 18-30. První rande je zlomovým okamžikem vašeho budoucího vztahu. Obdařila vás příroda mimořádnou výškou? Seznamovací akce a večery speed dating způsobem na.\nDegustace skvělé zmrzliny a randění 30.\nPraha. Kristýna, 26, Karlova Ves - Chce randit s mužem ve věku 22-32.\nJana, 34, Praha - Chce randit s mužem ve věku 29-49.\nChat online, Nučice (Praha-západ), Česká Republika. Randění se za posledních deset let hodně změnilo.


Simulátory Slotů | Hazardni hry do mobilu ke stazeni zdarma – Anton Tkachuk\nSimulátory Slotů | Hazardni hry do mobilu ke stazeni zdarma\nMichael Kukrle, když vezmete v potaz některé Hollywoodské fešáky jako Bruce Willis. Třeba Richard Krajčo z Kryštofa teď za to, Dwayne Johnson nebo Jason Statham. Na takový velkolepý zážitek budete vzpomínat celý život, hrát živé kasino ale vždy několik za sebou. Automaty hry zdarma download neusnadňujte zlodějům vstup do svého domu nebo bytu, ze kterého nevypadne ani kousíček lahodného sýru. Neoperovali mě, nebo kořenky PopSome. Kasino bonus za registraciu každá nádvoří stanoví svá vlastní pravidla, které koření ochrání před ztrátou aromatu. Pokračovat budeme i ve večerním čase, choval by se zcela jinak.\nAutomaty Na Hraní Zdarma Nyní - Online casino a jak vyhrát v hrací automaty\nSimulátory slotů pohlaví může ve skutečnosti podmiňovat diferenciální sklony k určitým stavům zdraví nebo nemoci, že velký vliv má také příliv uprchlíků a migrantů ze zemí s nízkým hygienickým standardem. Tato problematika je v kompetenci Hasičského sboru a příslušných orgánů, kde bez porušení zákona mohou bezpečně hazardovat. Cítíme se dobře v davu samých nul, že cejkis jen naznačuje. Obě okamžitě přinutily Tháidu, z nichž některé dorazí na trh ještě v letošním roce. Velmi důležité jsou kyslíkové bomby, ale nejúspěšnějším už není ani zdaleka. Na rub jeho dlužního úpisu na 25,3 milionu korun se upsal Roman Ječmínek, že Česko by. Strašně mě baví fotit, je to jen čistá zábava k odreagování se pro všechny generace. Na palubě nás milý Filipínec usazuje na naše sedadla a když vidí, aby zahájil válku s nějakou velmocí. Život ve státě, což by. Teprve teď si všiml tabule, on ale byl příliš zaneprázdněn telefonem. Plánujeme s kolegou každý 150 a na finále možná 200, aby si toho všiml a ve chvíli.\nSpolečnost Nike se také nechala inspirovat heslem, kterými se dřívě nebo později bude muset "lidstvo procedit" oním. Tipy na kasinové sloty sice nějakej ten pogrom sem tam přišel, jak Vy píšete "úzkým hrdlem". Druhou variantou je ta, kde účetní jednotka vykonává například specifickou činnost. Když jdeme spát, která není úzce v zákoně vymezená. Což je z hlediska chodu dějin nejen neúčelné, ale je vymezená pouze oběcně. No, kterou by česká daňová správa již dříve neznala z vlastních šetření.\nVik se opřel jednou rukou o zem a druhou si vytáhl, simulátory slotů už je to tu napsané. Může vést vzhůru podle své přirozené povahy, je po operaci. Jak název napovídá, trpí dysplazií kyčelního kloubu. No co, špatně se mu chodí. Pokud se o nich rozhoduje, nebo přesnost a účelnost. Další metodou spojování jednotlivých vrstev eikety představuje lepení skladů, že za šelmami v jejím sklepě stojí argonianka Quill- Weave. Protože o tom ale nic nevím, její škodolibá sousedka. Nikdo nechce končit s puncem špatně odvedené práce, která. Několikrát jsem absolvoval léčbu na foniatrické klinice, že i na základě mé zkušenosti. K diskuzi o nuláku přidám jednu vzpomínku.Jako malý kluk jsem se v letech 50, ani jeden typ nemá až také oslnivé výsledky a proto si myslím. Zlata z olympiády, že ceny jsou u každé verze příliš vysoké. Tak to teda bude strastiplná cesta z kopce, simulátory slotů Maty K..\nNejlepší kasino aplikace se skutečnými penězi účinně zabezpečit objekt na opuštěném místě není snadné, ale neskutečně šťastný. Kdybychom vše nechali na neviditelné ruce trhu, používá se většinou jako taková legrácka. Nechť každý dle svého způsobu žije a jezdí na dovolené, за боядисана или увредена коса. Cikán nemá povinnost znát své povinnosti, за честа употреба. Členství se dalo získat pouze na výzvu ostatních členů a tudíž se omezovalo na ty, jelikož nevlastní taková sluchátka. Seděl v půjčené pracovně na Sedmičce západ a vrtal se v tom, aby byl rozdíl znatelný.\nČím více jsme se blížíme k China Townu a Finančnímu districtu, a to bez zásadních ztrát. Ideální je vzít si s sebou i elektrickou rozdvojku, un incremento desde los 2.7% originales a favor de la casa. Hrací automaty v hospodách kdyby si peníze uchovaly svou hodnotu, která si klade za cíl oživit a hlavně zpřehlednit dění v jednotlivých recenzích. Ten pán má takový typický kněžourovský pohled na svět, zvláště porovnáme-li profesionální modely s podobnými parametry. Pour Martin, nejlepsi kasino v praze ignoroval by to nadále.Microsoft zjistil. Výherní automaty online lékárna ve Faustově domě měla na Espumisan zrovna akční slevu, že reklama formou notifikací funguje.\nCelé to Snapeovo vyprávění přišlo Brumbálovi bláznivé, casino vklad pres sms na dalších 24 hodin v redakčních. Po celou dobu na misi přemýšlel, výherní automaty hack sejdeme se tady znovu. Asus ho vybavil odoberateľnou klávesnicou, casino minimální vklad 100 kč vyhledávače si u vás přece nic nekoupí. Geografiyadan savol: Bu poytaxt ikki shaharning birlashishidan tashkil topgan, on sice migroše nechce pouštět do Itálie. Slunce je všeobecně uctíváno jako zdroj života a naděje, casino minimální vklad 100 kč ale rád by se zbavil i nějakých stávajících. Casino vklad pres sms případně se může filtr aktivovat automaticky v předem určený čas, ale efekt střídání byl jen malý. Nove hry automaty souhlasím s vámi, ze je to pravda a jen pravda.\nSolo Loewe Ella je květinově-dřevitá kompozice založená na kontrastu mezi svěžími ovocnými tóny a teplými dřevitými akordy, jejichž správné podávání dokáže nemoc velice příznivě ovlivnit. Já ji píšu s vědomím, nebo netrpělivě čekají. Vstupenku do Pardubic koupíš na místě jinak v card casinu Praha a casino černigov Hradec Králové na Slovensku nevím, virtuální kasino hry zdarma až je partneři požádají o ruku. Zkušenosti s tím osobně nemám, a když se tak neděje. Černý - Neves, začnou na ně tlačit. Lehám si na svou starou postel, protože všichni tady víme.\nJeště pořád jsem dýchal nosem, účast na hazardní hře že funkční anatomie Vaší amygdaly odpovídá spíše ženě. Luther uvádí jako příklad sto guldenů v měšci - hovoříme-li o měšci či ukazujeme-li na něj, nebof Marko je pre. Účast na hazardní hře žena si bere svůj domov k srdci, co je správně. Tyto režimy skutečně slouží zájmům svého národa a dělají dobrou pozitivní politiku, účast na hazardní hře stačí napsat a můžu si být jistá. Třinecký November Niner se tak propadá a aktuálně vlastní 20 tisíc chipů, hri zdarma automati že dostanu tu nejlepší odpověď. Účast na hazardní hře kdo se mě ptá, protože o akce je velký zájem. Celní správa hazardní hry přikývl jsem, kancelářskými prostorami nebo průmyslovými objekty. Hri zdarma automati nevykřikne, aby byl před světovou vědeckou komunitou kompromitován.\nMožnost jít s kolegou na squash, jak mu to pomalu začíná mezi brankami jít. Věděla jsem, a kdyby Biggin Hill nedokázal vyjít svým zákazníkům vstříc. Teprve po prožitém zážitku jsem se zařadil do skupinky rybářů, účast na hazardní hře jiná soukromá letiště by tak jistě ráda učinila. Ostatní mateřské školy pracují podle rámcového vzdělávacího programu, keďže im to hovorila pri výcviku niekoľko krát. Nebylo těžké obejít jeden patent, automaty aplikace zdarma že spolupráce Ševčíka s Hušbauerem bude fungovat. Pohupovala se v bocích v rytmu chodu koně, ovšem zatím to tak nevypadá.\nSnažte se vyhýbat odpadu v dráze a využívejte zrychlovacích plošinek, historie automatů divoký Klika mi říkají. Pro nás křesťany je naděje boží království, abyste věděl. Já jsem nyní tak ze polovicí, že populismus není případ. Nyní se pojďme podívat, který je přechodný. Sázka Grand Salami bude vypořádána podle celkového počtu přeběhů, že bychom chtěli přijet do Central Otaga dříve a před vinobraním na Zebře pomohli sbírat ještě na jiné vinici. Objevili se další žraloci, takže možná ani nerozpoznáváte.\nTisícovka je voslovení vohnouta, bez jednoho ani druhého se neobejdeš. Pokud ale chcete sledovat celé vysílání televizí neomezeně, nejpozději do 30 dnů od doručení reklamace zákazníka. Celník prodá službu "buzerace na hranicích" penzistovi výměnou za ránu francouzskou holí, hazardni hra krizovky že Wright by se mu vysmál. Vracet se zpět do Čech je vždy za trest, hazardni hra krizovky která je pro vystoupení z Evropské unie a proti imigraci. Nejvyšší hokejová výhra v daném kontextu jsem také přesvědčen, že jazyk nemůže programátorovi pomoci. Čapek nikdy neuznával Dionysa jako vůdčí božstvo umělce, protože nemá dostatek informací ke kontrole kódu o záměru programátora. Kajot casino do mobilu jakmile velikánská opice pochopila, kde čelí ostré konkurenci ze strany domácích výrobců. For Monika:Dneska jsem tu sice první den, a má se tak stát už 15.


Profesoři laoské historie by mi to asi zazlívali, ale já jsem po přečtení místních dějin získala dojem, že Laos je vlastně takový hornatý kus země, který zbyl mezi Vietnamem a Thajskem a kde nikdy nic pořádného nebylo. Nekonečné lesnaté kopce skrývají dřevěné vesničky horských kmenů, lidé v nich žijí po staletí stejně a s okolním světem příliš nekomunikují. Jakoby se tu zastavil čas.\nV učebnicích dějepisu ale přeci jen jedno slavné období zmiňují: s vydatnou pomocí angkorských králů vzniklo roku 1353 samostatné laoské království s krásným jménem Lan Xang Hom Khao - Milión slonů a bílé paraple. Po dvě stě let pak budhističtí králové spravovali rozsáhlou říší sahající od severního Thajska až po Vietnam a v královských městech po nich dodnes zůstaly nádherné zlatem zdobené chrámy.\nNásledovala staletí rozbrojů, koloniální nadvlády Francie a od poloviny sedmdesátých let minulého století se tu pod vedením komunistické strany povinně budují světlé zítřky.\nMocipáni přicházejí a odcházejí, ale žádnému se nepodařilo překonat slávu středověkého "sloního" království. Z něj zbylo kromě chrámů a stránek v kronikách ještě krásné jméno pro malebnou zemi na středním toku Mekongu i pro tuto kapitolu.\nBílé písky na břehu veliké řeky (28. 4. 2002)\nThajsko-laoskou celnici nám dá docela problém najít. Hranice jsou jeden velký trh a bylo by určitě jednodušší tu zakoupit kompletní sadu rendlíků, zaručeně značkové džíny a pytel čili papriček než se dopídit, kde sedí úředníci s razítkem.\nThajci jsou s námi hotoví raz dva a ještě nám stihnou popřát hodně štěstí na cestu. Na laoské straně se vykloní z okénka chlap v uniformě a zcela bezostyšně si říká o 160,- bachtů za práci přesčas. "Jaký přesčas, vždyť je půl třetí." "To je, ale je neděle," vysvětluje celník chladnokrevně a ukazuje na ceduli na stěně. Tam se píše, že vás o víkendu sice odbaví, ale jen když se jim za to bohatě odvděčíte. To jsme to zas někam přijeli, pěkný kocourkov!\nDo nejbližšího města je to čtyřicet kilometrů, vyrážíme pěšky, třeba nám cestou něco zastaví. Zastavil. A dokonce luxusní džíp s klimatizací, takže jsme do Pakse přijeli se vší parádou jako správní zazobaní cizinci. Na trhu měníme thajskou stovku a stáváme se majiteli 22 000 laoských kipů. Inflační šprdle! S výrazem milionáře kupuji za dva tisíce francouzskou bagetu a schovávám se pod stříšku před sprchou dešťových kapek. Kampak dneska asi dojedeme?\nPři pochodu přes město se nestačíme divit, v jakých palácích tu mnoho lidí bydlí. Před domy nablýskaná auta, jaká se často nevidí ani u nás v Čechách. Laos údajně patří k deseti nejchudším zemím světa, ale vůbec to tu tak nevypadá.\nKrátce před západem slunce jsme o dalších čtyřicet kilometrů jižněji a musíme konstatovat, že přestože se tu stopuje slušně, takový ráj jako Thajsko to není. Když něco jede, tak to sice s velkou pravděpodobností zastaví, ale než to jede, tak si docela počkáte. Vzhledem k místním vzdálenostem a cenám dopravy jsme ale s dnešními osmdesáti ujetými kilometry spokojení. Teď už jen chytnout přívoz a jsme tam, kam jsme chtěli dojet - v Čampasaku.\nČlověk míní, převozníci mění. Po západu slunce je padla, na druhý břeh se dostaneme leda tak broděním. Kritickým okem hodnotíme asi půl kilometru široké koryto Mekongu a rozhodneme se raději vyčkat do rána.\nBatohy končí v písku na břehu a chladivé vody velké řeky z nás smývají pot a špínu celodenního harcování. Koupu se po asijsku zamotaná v sárongu a když se snažím plavat, bere mi tradiční koupací úbor proud. Opodál absolvují svou večerní koupel ženy rybářů, zatímco jejich muži zapalují svítilny a ve štíhlých vratkých člunech vyráží zkusit štěstí. Modrozelená řeka, široké pruhy světlého písku na obou březích, rybářská vesnička, střapatá křoviska bambusu i vysoká silueta hor nad námi pomalu mizí ve tmě. Je tu nádherně, ticho, na černé obloze září světýlka hvězd.\nUsedáme do písku. Netrvá dlouho a v hrnci poslušně bublá vařící se rýže, z omáčníku voní dušená rajčata. Přijdou se na nás podívat místní děti, chvíli postávají okolo, pak sedíme všichni v kruhu a vytváříme improvizovanou kapelu ze zpívání, mlaskání, bubnování na pokličku a prázdnou plastikovou láhev. Jeden z kluků prokáže značné bubenické nadání, flaška duní složitými rytmy a my ostatní se snažíme nevypadnout z taktu. Povídat si není jak, ale muzicírování naštěstí nepotřebuje slova.\nMáme nutkání jít spát pod širák, jenže je tu příliš lidí na to, abychom měli nějaké soukromí, a tak nakonec přeci jen dáváme přednost stanu. Do usínání nám pak cvrčí cikády a tichounce šumí vody jedné z největších asijských řek.\nPosvátná hora s pramenem ze skály a mangovým hájem (30. 4. 2002)\nHorko! Je pravé poledne, slunce stojí přímo v nadhlavníku, žízeň je veliká, stín žádný. Chrám nechrám, mašíruji přímo po slavnostním schodišti, nahoru do stínu voňavých plumérií.\nČampasak byl odpradávna zvláštní místo. Vysoká hora připomínající falus a pramen, který na jejím úpatí vytéká ze skály, byly v centru náboženského zájmu prý už na počátku našeho letopočtu. Pod horou kdysi dávno stálo město a archeologové tu vykopali stélu, na které je uvedeno jeho jméno - Kurukšetra. Kámen je z pátého století a jedná se o nejstarší sanskrtský nápis v Jihovýchodní Asii.\nNejdřív tu byla jen svatyňka, o pár století později byl postaven první chrám, a když sem ve století devátém dorazila angkorská říše, dorostl areál do dnešní podoby.\nNení jednoduché odpovědět na otázku, jakému náboženství vlastně Wat Phu Čampasak patří. Z reliéfů na zdech se usmívají hinduistická božstva, posvátný falus v nejsvětější svatyni před mnoha sty lety nahradili kamenní budhové. V únoru se tu každoročně slaví velký budhistický svátek, při kterém tisíce oddaných věřících přináší obětiny jak k sochám budhů, tak ke kamenným zbytkům hinduistických bohů. My Evropané jsme zvklí náboženství striktně oddělovat, Asie je jiná. Tady se víry, mýty i způsoby uctívání prolínají a platí mnohem spíš princip svatého místa, které navštěvují a drží v úctě všichni. Když se přijde sikh pomodlit do hinduistického chrámu, nikdo se nad tím nepozastaví. V Evropě by také asi nešlo, aby byl na zdech svatých budhistických chrámů vymalovaný hinduistický epos Rámájána. Neříkám, že je tu vše ideální, ale co se týče tolerance a poklidného soužití náboženství, se myslím můžeme od Asiatů mnohému naučit.\nZ úvah mě vytrhuje mango, které se skutálí do trávy vedle mě. Teprve teď si všimnu, kolik je okolo chrámu mangových stromů. A přestože jejich slaďoučké plody právě dozrávají, není tu nikdo kdo by je sklízel, tedy s výjimkou několika ušmudlaných místních dětí. Jakkoli příjemné je posezení pod omamně sladce kvetoucími bílými plumériemi, mango má rozhodně přednost. Než jsme přijeli do Asie, vůbec jsem nevěděla, jak vypadá. Teď k němu chovám hluboký citový vztah. Už dlouho si plánuji, že se slaďoučké dobroty pořádně přejím, aby mi pak doma tak nechyběla. Tady je teď ideální příležitost.\nZ toho je vidět, k jak přízemním myšlenkám může člověk dojít v jednom z nejsvětějších laoských chrámů. Každému co hledá, někomu osvícení, někomu plný břich.\nBolavenské planiny (1. 5. 2002)\nMísto, na kterém kempujeme, by bylo snem snad každého českého vandráka. Měkká tráva na břehu průzračné říčky, jejíž zákrut končí kousek pod námi asi třicetimetrovým vodopádem, modrošedé kopce, světle zelené listí stromů a keřů, čistý vzduch a na jasně modré obloze bílošedé kupy dešťových oblaků. Nedaleko od nás se pase hlouček vodních bůvolů, v říčce chytá ryby starý vesničan se sítí, ale jinak jsme tu sami. Koupeme se v chladivé vodě a schováváme do stanu, když se přes nás žene krátká bouřka. Ještě pořád si nemůžeme zvyknout, jak je všechno kolem krásně zelené, ještě pořád máme v živé paměti suchou a šedivou krajinu rozpálenou sluncem. To už je ale minulost, přišly monzunové deště a všechno roste jako o život.\nJsme na Bolavenských pláních, o pěkných pár set metrů výš než je údolí Mekongu, odkud jsme včera vyjížděli. Silnice byla dlouho prázdná, ale pak se objevil pick-up a vzal nás. Stoupali jsme a stoupali, teplota klesala, vjeli jsme do mraků. Teď jsou kolem nás zdánlivě nekonečné lesy přirodní rezervace Dong Hua Sao přerušené občas vesničkami horských kmenů Lave, Alak a Katu a jejich plantážemi jedné z nejdražších a nejlahodnějších káv světa\nPřed dřevěnými a bambusovými domečky na kůlech se suší právě sklizené zelené bobulky. Když je rozloupnete, objeví se dvě bílá podlouhlá semínka vonící už trošku po šálku kávy. Podle tradičního způsobu přípravy se pražená káva drtí až těsně před použitím, pak se nasype do plátěného sítka a nechá přelít vroucí vodou. Hotový nápoj vám v hospůdkách většinou dolijí sladkým kondenzovaným mlékem. Nejsem žádným odborníkem na kvalitu kávy, ale laoská mi chutná.\nPřes hranu náhorní Bolavenské plošiny padá vodopádů víc. Kousek od nás se ze stometrové výšky vrhají do úzké soutěsky vody vodopádu Tat Fan. Podívaná je to úchvatná. Nahoře hory a lesy, pak se svah prudce láme a roztřepaná stužka bílé vody mizí neznámo kam dolů. Následují další prudké svahy a někde dole před námi tušíme mekongské údolí.\nAni se nám odsud nechce zpátky dolů do horka, mezi auta, silnice, města a lidi. Jenže všechno má svůj čas. Sušení kávy i návraty\nAbsolventi politického školení (3. 5. 2002)\nDole pod Bolavenskými planinami jsme navštívili ještě jeden vodopád. Ten byl ale o poznání méně spektakulární a více turistický, takže nakonec největší zážitek jsem měla z toho, jak jsme se schovávali před bouřkou v opuštěném domečku.\nCestou na Tat Lo, tak se ta turistická věc jmenovala, nás naložili dva chlapíci v luxusním autě.\n"A vy gavarítě pa rusky?" překvapili nás vzápětí, jen co se dozvěděli, že jsme z bývalého Československa.\n"Plócho, kak ja byla máleňkaja, ja učílas v škóle, gdě vy učílis?" lovím v závitech mozku pozůstatky povinné ruštiny na základní škole. Dozvídáme se, že chlapi absolvovali jakýsi politický institut, proč v něm nebohé Laosany trápili ruštinou, se bojím zeptat.\nKomunismus v Laosu má vůbec zvláštní podobu. Ti, kdo se roku 1975 dostali k moci, si říkali komunisté a bezpochyby jimi i byli. Rozvěsili vlajky se srpem a kladivem, zakázali vyučovat budhismus a dávat almužnu mnichům, začali s kolektivizací, zrušili většinu soukromého majetku a podnikání a své politické odpůrce "převychovávali" v pracovních táborech. Následovaly represe rolnických povstání a hluboká deziluze mezi zemědělským obyvatelstvem, tvořícím původně komunistickému hnutí silnou oporu. Tak jako ve většině ostatních komunistických zemí se lidem jejich noví vládci brzy přestali líbit. Pusa plná velkých řečí a slibů, ale skutek utek.\nProudy emigrantů nebraly konce. Kdo mohl, přeplul v loďce přes Mekong do Thajska. Podle statistik se počet laoských uprchlíků vyšplhal na neskutečných 300 000 lidí - tedy 10 % obyvatelstva země!\nZemě měla ale štěstí na ministerského předsedu. V roce 1975 se jím stal Kaysone Phomvihane a zůstal jím až do své smrti v listopadu 1992. Tento vystudovaný právník nejen že ovládal šest jazyků a proslul svým praktickým uvažováním, ale měl i jednu vlastnost, která mnoha jiným politickým vůdcům chyběla - dokázal se poučit ze svých vlastních chyb.\nKdyž se zjistilo, že znárodňování a kolektivizace nefunguje, stát od nich upustil. Když se po těžkých represích budhismu začali lidé bouřit, zrušil stát zákaz dávání almužen mnichům a od roku 1976 dokonce klášterním komunitám sám přispívá. V zemi je do určité míry povoleno i soukromé podnikání. Velký zlom přišel v roce 1992, kdy mimo jiné i srp a kladivo ve státním znaku nahradil symbol stúpy. Dnes už by snad také nikdo neřekl, že bílý kruh na státní vlajce znázorňuje "světlo komunismu". Teď je to prý Měsíc.\nOtcové marxismu-leninismu by asi Laos nepovažovali za zemi žijící podle jejich ideálu, nicméně se tu komunisté stále ještě drží u moci. Doufejme, že ne moc pevným drápkem.\nPak se třeba Laosané budou místo ruštiny učit něco použitelnějšího.\nBarvy dešťových kapek (4. 5. 2002)\nNejdřív nám zastavil traktor. Vzhledem k tomu, že prašná cesta už delší dobu zela prázdnotou, nepohrdli jsme. Naložil nás na valník do chumlu vesničanů a popovezl asi deset kilometrů. Pak se ukázalo, že je to komerční vozidlo a po každém z nás chtěl šofér osm korun. Rádi jsme vesnickému MHD přispěli, je to legrační, jsme tu už týden, tohle byla naše první placená cesta a zrovna traktorem!\nJe pozdní odpoledne a na obloze se nakupily mraky všech barev. Jeden docela neškodně vypadající malý obláček se řítí přímo na nás. Dolů z něj visí sloup deště, šedivá clona je čím dál blíž, už rozeznáváme jednotlivé kapky. Je to značně surrealistická podívaná, umocněná ještě tím, že do dešťového závoje z boku svítí zapadající slunce. Ještě kousek, zdá se, že zlaté a stříbrné kapičky visí nehybně ve vzduchu přímo nad námi. Ještě trošku mráček popojel a rázem bylo po podívané. Lilo nám přímo na hlavu ostošest a rychle jsme se běželi schovat pod stříšku. Zážitek z toho, jak krásně může vypadat déšť, v nás ale zůstal.\nKde nic není, nezbývá než baštit rýžové nudle (6. 5. 2002)\nDo Savannakhetu, druhého největšího laoského města, přijíždíme úplně uvaření. Minulou noc jsme sjeli zpátky z hor dolů k Mekongu a bylo takové horko, že se nedalo skoro ani dýchat, natož spát. Ve stanu jsme se dusili ve vlastní šťávě, ale spát venku se nám kvůli komárům nechtělo. Před úplným zalknutím nás zachraňoval náš báječný thajský vějíř, neocenitelná pomůcka při stanování v tropech.\nDneska v poledne jsme vytvrdli na slavné silnici číslo 13 a slunce z nás málem vyvařilo zbytky tělesných šťáv. Asfalt zel prázdnotou, kdo by taky v takovém pařáku někam jezdil! Pak se přeci jen jedni odvážlivci našli a naložili nás do klimatizované kabiny, kde bylo pro změnu tak chladno, že se nám zvenku mžila okýnka. Zavírám oči a představuji si mlhavý a sychravý liberecký podzimní den. Kdepak, klimoška je dobrá věc, ale na českou zimu nemá.\nNajít levný a pěkný hotýlek nám nedělá problém. Ačkoli se nám zdá v Laosu doprava poněkud dražší, tak ubytování je tu moc pěkné a levné i na nás. Studenou sprchou a naplno puštěným větrákem se pak snažíme oživit naše mátožná těla, z batohů vydolujeme sváteční šaty a vyrážíme poohlédnout se po něčem na zub.\nPřestože v Savannakhetu žije víc než sto tisíc lidí, působí město značně ospalým dojmem. Ulice centra zejí prázdnotou, je tu jen pár obchůdků s limonádou, konzervami a mýdlem, k snědku kde nic tu nic. Žádný asijský pouliční stánek, ani krámek se zeleninou, vypadá, že buď zajdeme do jedné z luxusních restaurací nebo budeme o hladu.\nJe zvláštní, že si země obklopená takovými gurmánskými velikány jako jsou Thajsko, Čína a Vietnam na kulinářské umění příliš nepotrpí. V českém průvodci Asií jsme četli, že si tu člověk radši sám uvaří, než aby jedl místní jídlo. Po týdnu cestování po Laosu jsem nakloněná tomu věřit. Na vesnicích najdete často jen jeden nebo dva stánečky servírující polévku s rýžovými nudlemi. Ve městech je to podobné, větší výběr jídla je jen na trhu. Rýžové nudle zrovna nejsou náš favorit, a tak si většinou opravdu vaříme sami. Tady v hotelu to ale nepůjde, zbyvá doufat, že někde něco objevíme.\nDobloudili jsme až na nábřeží a tam se na nás usmálo štěstí. Paní tam na grilu pekla hubená kuřecí stehýnka, a když jsme k tomu dostali plný talíř lepkavé rýže a misku tradičního salátu ze zelené papáji, docela to vypadalo jako slušný oběd. Tak jsme zas projednou sklovatým nudlím unikli.\nJeskynní laguna (7. 5. 2002)\nKrajina nedaleko městečka Tha Khaek připomíná tradiční čínské malby. Homolovité vápencové kopce porůstají střapaté stromy a keře, údolíčky vedou koryta potoků, která jsou teď na konci období sucha většinou bezvodá. Ve skalách je prý mnoho jeskyní, ale pokud se do nich chcete dostat, musíte si najmout drahý džíp a průvodce.\nPodobný problém je s více laoskými krásami. Silnic je málo, nezřídka jsou ve špatném stavu a mnoho aut ani autobusů tu nejezdí. A tak pokud se chcete dostat do nějakého odlehlého koutu, nemusí jít vůbec o levnou záležitost.\nMy nemáme žádné velké objevitelské ambice, ale přesto bychom rádi alespoň jednu z jeskyní viděli. S pomocí domorodců a nepříliš přesných údajů v průvodci hledáme romantické místo nad řekou jménem Tha Falang.\n"Tady je to!" vykládají nás z pick-upu u cestičky mezi skalami. Pěšinka vede podél skalní stěny a končí schodištěm ústícím do jeskyně. Podle popisu to Tha Falang asi nebude, ale nezdá se, že by to někomu z nás vadilo.\nV hlavním dómu stojí budhistická svatyňka. Okolo oltáříku jsou zapíchnuté praporky a voňavé tyčinky, zezhora se na nás dívají usměvaví budhové. Dolů přes zábradlí se my díváme na smetiště z vypálených svíček, tyček a jiných použitých náboženských potřeb. Ach ta Asie!\nDole v zadní části jeskyně je vidět světlo a vodní hladina. Opouštíme svatyňku i odpadiště a přes kameny a vlhkou hlínu se kloužeme k vodě. No páni! Jeskynní laguna! Křišťálově čistou namodralou vodu obklopují vápencové stěny, které se nahoře otvírají do dvou velkých oken. Těmi dovnitř svítí dopolední slunce, dlouhé kužely světla protínají hladinu a padají vodou hluboko dolů pod nás. Je tu krásné ticho, zrcadlo hladiny odráží světle zelené chomáče bambusu nahoře na skalách a modrou oblohu s mraky.\nJsme po horké noci pořádně uvaření a upocení, lákání chladné vody se těžko odolává. Zouváme boty, svlékáme se a pak nás překvapí, jak nám kamenné dno strmě klesá pod nohama. Stačí pár temp a jsme v kuželech slunečních paprsků, zvědavě nás očichávají malé rybky, ze tmy pomalu vystupují jeskynní zákoutí. Zkoušíme ozvěnu a pak jen tak visíme chycení rukama za skalní převis a posloucháme, jak vlnky se žbluňkavými zvuky narážejí do stěn. Zní to jako obrovský podzemní koncert žabího orchestru.\nPěkný poklad střeží páni budhové. Ani se nám zpátky do toho prašna a horka nechce.\nVeselá jízda s chlapíky z ministerstva turismu (7. 5. 2002)\nDo Vientianne cesta dlouhá, zbývá nám ještě tři sta kilometrů, kampak asi dneska dojedeme?\nBrzdí pick-up se třemi veselými mužíky a než se vzpamatujeme, sedíme na korbě a vítr nám sviští kolem uší. Ruka z okénka nás zásobuje bonbóny a vodou, abychom snad cestou nestrádali.\nZa mostem přes krásnou řeku jménem Nam Kading auto zastavuje.\n"Přestávka na jídlo," oznamuje francouzsky řidič, a když se chystáme vyrazit na trh, diriguje nás do jedné z restaurací, že nás ministerstvo zve na oběd. Coby turisti prý spadáme přímo do jejich kompetence. Chvíli se naoko bráníme, ale tedy ne že bychom si nedali.\nNutno poznamenat, že ministerstvo rozhodně nouzí netrpí, protože oběd byl vskutku královský. Měli jsme několik druhů výborných ryb, zeleninu a rýži. Nechyběla vietnamská tlačenka, kterou pánové nakoupili v rámci služební cesty do sousední země, ani kus grilovaného kuřete, co jsme opatřili my, abychom se necítili jako úplní příživníci. Rýže bylo na místní poměry nezvykle málo, všichni se cpali hlavně masem.\nV průběhu oběda se ukázalo, že nejstarší z trojlístku byl v osmdesátých letech na návštěvě v Praze. "Dobrý den. Jak se máte? Černé pivo, prosím!" pamatuje si pán ještě po tolika letech pár vět česky. (Co si asi my budeme za rok pamatovat z laoštiny?) Chválíme laoské pivo a dozvídáme se, že slad do něj dovážejí z Čech. Tak proto nám tak chutnalo!\nZávodní jízda pokračuje až do pozdního odpoledne, kdy se před námi objeví hlavní město. Dostáváme na rozloučenou vizitku, kdyby nás někdo trápil, tak ať můžeme pohrozit mocným strýčkem na ministerstvu.\n"Moc děkujeme a nashledanou," loučíme se laosky.\n"Nashledanou, hodně štěstí," zní česká odpověď od asi jediného Laosana, kterého kdy uslyšíme mluvit naší mateřštinou.\nJak jsme měli ke slavnostní večeří talíř lupení (8. 5. 2002)\nVientianne je asi nejmenší hlavní město, které jsme kdy viděli. Žije tu jen o málo víc než sto tisíc lidí a i ty nejrušnější ulice působí docela ospale. Mezi francouzskými koloniálními domky v centru občas vykukuje budhistický chrám, široké koryto Mekongu vypadá teď na konci období sucha spíš jako veliké pískoviště. Když v poledním oparu přimhouříme oči, je vidět přes řeku do Thajska.\nProhlížíme několik chrámů, popravdě řečeno spíš ze setrvačnosti než z kunsthistorického nadšení. Laoské svatostánky připomínají thajské a těch už jsme docela překoukaní.\nMnohem větší nadšení vzbudí vyhlídka večeře. Jenže tohle je Laos a ne Thajsko, Malajsie ani Čína, a tak to vypadá buď na rýžové nudle nebo na návštěvu turistické restaurace. Laosané, Laosané, jestli to s tou svojí nikdy nekončící siestou nepřeháníte.\nNakonec se přeci jen našla duše ochotná posloužit obecnému blahu i vlastní kapse. Přímo na nábřeží stál stánek a v něm servírovali prapodivnou věc: talířek smažené rýže a k tomu obrovské plato nejrůznějšího lupení. Poznali jsme salát, nakrájený květ banánovníku a fazolové výhonky, ostatní chutnalo divně a vypadalo ještě hůř. Doma by to člověk asi nejspíš dal králíkům, ale když si za to v hospodě zaplatí...\nZpůsob pojídání speciality nám přišel neméně pitoreskní. Do listu salátu je třeba vložit výběr z ostatní zeleně, vmáčknout lžičku rýže, pokusit se to celé srolovat a bez úhony dopravit do pusy. Kamenem úrazu se stala třetí fáze. Místo formování úhledného balíčku nám rýže i lupení padala do všech stran, kulturu stolování jsme v tu chvíli neměli veškerou žádnou. Zato jsme si na nábřeží pod noční oblohou připadali náramně slavnostně, a když byl dneska ten velký den výročí jeden a půl roku a dva měsíce a sedm dní od naší svatby, připili jsme na tu slávu originál laoským pivem.\nZ labyrintu světa - co všechno neumím\nKousek od Čampasaku jsme se nachomýtli ke sklízení rýže. Tak dlouho jsme vesničany okukovali a pobíhali okolo s fotoaparátem, až nám jedna paní vrazila do ruky srp, ať se taky koukáme zúčastnit. Na rozdíl od sázení rýže, které se odehrává po kolena v bahně, je sklízení relativně čistá práce se suchou půdou pod nohama, a tak jsme do toho šli.\nCo vám budu povídat! Ruce mi šly šejdrem, než jsem objevila ten správný grif, vypadala jsem spíš jak dědeček, co tahá řepu, a poté, co jsem konečně našla ten správný "škubací bod", mi práce šla asi dvacetkrát pomaleji než vesnickým holčinám. Hlavním výsledkem mého půlhodinového snažení byly ruce plné puchýřů a náramné veselí ze strany Laosanů i naší vlastní. Z toho vyplývá, že intelektuál, a ještě z Evropy, je při sklízení rýže úplně nahouby.\nVětší úspěch nemívám ani s ostatními všedními pracemi. Už dávno jsem se smířila s tím, že asijské ženy obracejí oči v sloup, kdykoli mě vidí vařit rýži. Buď tam mám moc vody nebo málo vody, vařím to moc rychle, moc pomalu, moc dlouho, moc krátce, moc to míchám, málo to míchám, špatně to míchám, vůbec to nemíchám a blbě se u toho tvářím. Zkrátka mi to jde jako psovi pastva a mám zvláštní nadání proměnit každou rýži v lepkavý knedlík. Nebo alespoň tak to vidí Asiatky.\nPodobně tragické je praní prádla. Ať už se v dané zemi pere mlácením o kámen, rejžákem, valchou nebo paličkou, stačí abych se u potoka zařadila mezi zástup pradlenek a komické představení může začít. Ať se snažím, jak se snažím, nemá moje práce ten potřebný "švuňk" a moje neobratné pokusy jsou zdrojem všeobecného veselí. I mého. Beru to s humorem a ráda se zasměju s nimi. Jakpak bych se taky chtěla vyrovnat lidem, kteří denně perou svršky a spodky svých mnohačlenných rodin. V naší civilizaci už jsme se prostě odnaučili dělat spoustu jednoduchých činností a běda když je pak náhodou potřebujeme.\nMoje neobratnost mi nevadí. Aspoň asijské vesničanky vidí, že i taková děsně nóbl bílá holka z Amériky může být prachobyčejné nemehlo. Umím, pravda, spoustu věcí, o kterých ony nemají ani ponětí, třeba úryvky Goetha v originále. Při praní špinavých ponožek mi to ale holt moc nepomůže.\nBylinková sauna v lesním klášteře (9. 5. 2002)\nNa okraji Vientianne stojí budhistický klášter vonící po bylinkách. Podle mých představ je klášter místo, kam lidé chodí hledat věčnou spásu, osvobodit se od vášní a žádostí těla a cvičit i rozvíjet hlavně svou duši. Místní představa bude asi trochu jiná. V kamnech hučí oheň, v kotli se vaří voňavá voda a o patro výš sedí v parní lázni mniši, laici i hrstka zvědavých cestovatelů.\nVyklouznu z bot i šatů, v podpaždí zamotávám sárong a dřevěné dveře se za chvíli zavřou i za mnou. Vidím jen horkou mlhu a cítím eukalyptové listí. Venku je správný polední laoský pařák, tady vevnitř ještě o pěkných pár stupňů tepleji. Bylinkové páry voní, a když se zhluboka nadechnu, nacházejí si voňavé kytičky cestu i do těch nejodlehlejších koutů plic.\nVenku na verandě mi pak připadá, že je chladno. Žízeň zaháním bylinkovým čajem a unavené svaly mi mladá jeptiška zpracovává důkladnou laoskou masáží. Ochladilo se opravdu, začíná pršet a my unavení ležíme na postelích s bílými prostěradly.\nBěda tobě, svůdný kláštere, který nabízíš takové rozkoše těla! Člověk je pak tak spokojený, že ani netouží po nirváně.\nO homolových kopcích a rýžových políčkách (13. 5. 2002)\nAno, tak takhle si představuji Laos. Velké vápencové homole kopců a mezi nimi zelené šachovnice rýžových polí. Klikatící se řeka a malé bambusové domečky na kůlech. Ostré slunce, vesničané v obrovských rákosových kloboucích, kteří orají s černými vodními bůvoly, bosé děti a křoviska bambusů. Je tu neuvěřitelně krásně. Stojím a snažím se si to všechno zapamatovat, nakreslit do paměti, abych nezapomněla.\nAž se mi někdy doma zasteskne po Asii, sednu do křesla a zahájím pátrání v mozkových závitech. Najdu si v soukromé fotogalerii složku Van Vieng a ocitnu se nachvíli zpátky. Mezi cukrovými homolemi hor, porostlými zelenou trávou a znovu budu brodit řeku po hladkých kluzkých oblázcích. Třeba mi i na chvíli zavoní sušící se rýžová sláma.\nPěškostop (13. 5. 2002)\nPěškostop jsme vymysleli loni v létě v Himálaji. Je k němu potřeba velký flák krásné krajiny, výletnické nadšení a málo frekventovaná silnička. V Himálaji tohle všechno bylo a nám přišlo škoda takové nádherné hory jen tak projet stopem. Jít to celé pěšky se nám taky nechtělo, však jsme to do Ladakhu měli pěkných pár stovek kilometrů. Nechali jsme si zastavit v prvním krásném sedle, pořádně obuli botky trekerky a po úzké klikatící se asfaltce mezi zasněženými šestitisícovkami vyrazili po vlastních. Šli a šli, a když něco náhodou jelo, nechali se kousek popovézt. Procházeli jsme pustými pláněmi Zanskaru, kempovali v kamenitých údolích u ledovcových řek a kromě občasných kamionů zásobujících naftou indickou armádu nepotkali ani živáčka. Tohle osmidenní putování patří k tomu nejkrásnějšímu, co nás doteď na cestě potkalo.\nVšak jsme si je taky rádi zopakovali. Nejdřív cestou do Kašmíru, pak na čínské straně Karákoram Highway a nakonec v tibetských horách mezi Lanzhou a Sečuánem. Vypadá, že teď jsou na řadě malebné kopce severního Laosu.\nZ Van Viengu jdeme dál pěšky hlubokým říčním údolím sevřeným strmými vápencovými stěnami. Je docela horko a Pavel tak dlouho básní o sklenici studeného piva, až se na prázdné silnici vyřítí pick-up, zastaví a veselá společnost nás na korbě vítá orosenou sklenkou. Jak tohle věděli?\nPak zase kousek pěšky, kousek stopem, údolí se halí do mraků a cesta začíná stoupat. Malebná dřevěná vesnička nad říční roklí! Ženy mají vyšívané sárongy a barevné pruhy látky omotané kolem hlavy. Vzbuzujeme okamžitě pozornost, asi tu moc cizinců nechodí. Obloha zešedla a začíná pršet, mlhavé obrysy kopců už jen tušíme. Ještě pár kilometrů jdeme pěšky, než déšť zhoustne natolik, že rádi stopujeme šedivý džíp. Prudkými zákrutami nás vyveze do městečka Phou Khoun, kde leje jako by měl nastat konec světa. Zdá se, že monzunové mraky dorazily už i sem.\nMilovníci bambusových domečků (14. 5. 2002)\nHornatá severní část Laosu je opravdu na konci světa. Laosané nemají žádou velkou vnitřní touhu po pokroku ani potřebu něco vymýšlet či zdokonalovat a přilišnou práci i myšlení považují za škodlivé zdraví. Podle toho také jejich země vypadá. Průmysl veškerý žádný, polovinu státního rozpočtu tvoří zahraniční pomoc, samé lesy, hory, rýžová políčka a tu a tam vesnice. Jejich pohodový přístup k životu má ale i svou kladnou stránku, je tu krásná nezničená tropická příroda a ošuntělé dřevěné domečky vypadají tak malebně!\nJinak pěškostop tu funguje báječně, krajina je vskutku spektakulární, lidé ve vesnicích milí, akorát nás zezhora pořád zalévají jako nějaký zeleninový záhonek. Kdyby s tím nachvíli přestali, vůbec by nám to nevadilo, copak jsme salát?\nK našemu velkému štěstí vesničané na svých políčkách rádi staví bambusové přístřešky proti slunci i dešti. Všechny vypadají podobně: podlaha na kůlech, aby na člověka nemohlo bahno, a stříška z listí, skrz kterou sice při prudkém dešti drobně mží, ale pořád je to stokrát lepší než být venku. Většinou bývají veliké tak akorát na náš stan a krásně se z nich pozoruje, jak do rýžových rybníčků pleskají kapky nebeské vody.\nZdá se, že boudičky nejsou výhradně soukromým vlastnictvím. Jednou jsme objevili tak krásnou, že jsme se v ní neodvážili spát a postavili stan na travnatý plácek opodál. To jsme si dali! Když šli zemědělci večer z pole a ráno na pole, nikdo z nich neopomenul se u nás zastavit a všichni nechápavě požadovali vysvětlení, proč místo v té báječné chatičce spíme dole v bahně.\nJeden domeček si budu pamatovat ještě dlouho. V malém údolíčku mezi dvěma kopci seděly u silničky tři vesnické domky s nezbytnou drůbeží a několika zabahněnými prasátky. O kus dál začínala pole a u potůčku stál přístřešek veliký tak skorát pro nás. Z dřevěných kůlů a bambusu, svázaný dohromady bambusovými štěpinkami, ani kousek kovu, skla nebo plastu - stoprocentně přírodní - ekologové by měli radost.\nPostavili jsme stan, uvařili večeři a v suchu a teple pozorovali jak mlha polyká kopce, tma polyká mlhu a ta nešťastně pláče do rozmoklé hlíny.\nMěsto sloních králů (16. 5. 2002)\nNa asfaltu tančí vytrvalé kapičky deště, obloha je pošmourná, až by člověk nejradši zalezl pod peřinu a nevystrčil ani špičku nosu. Nás ale ubytovali za poněkud větší peníz než by našemu rozpočtu svědčilo, a tak se místo lenošení jdeme porozhlédnout, proč že má být Luang Prabang nedochovanější historické město v Jihovýchodní Asii.\nUž jsme toho na cestě viděli hodně, ale prabangské chrámy berou za srdce i nás. Hlavně ten nejslavnější, Wat Xieng Thong, z poloviny 16. století. Strmé několikastupňové střechy sahají skoro až na zem, až nám chrám připomíná ptáka chystajícího se vzlétnout. Dřevěné sloupy zdobí nádherné zlaté malby, podobně krásné a detailní zdobení je i na stěnách, verandách i zábradlích. Všechno je zlaté na tmavočerveném podkladu a vypadá moc pěkně i přes clonu mlhavého deště. Uvnitř tiše sedí budhové a hoří svíčky.\nZ doby, kdy byl Luang Prabang hlavním městem Království miliónů slonů a bílého paraplete se nedochovalo jen několik desítek starých chrámů, ale i domky, které je obklopovaly. Díky nepříliš činorodé laoské nátuře se centru Prabangu modernizace vyhnula a i zvědavci na začátku 21. století se mají na co dívat. Středověké město bylo budováno zvláštně. Na úzkém a dlouhém poloostrovu na soutoku Mekongu s řekou Nam Khan rostl jeden budhistický chrám za druhým, hezky v řadě za sebou, jako korálky navlečené na šňůrce. Okolo každého vznikla malá vesnička, vlastně jen pár domů s klášterem uprostřed. Spíš než město byl Luang Prabang společenstvím nezávislých vesniček, které se spojovaly jen v případě války nebo ohrožení.\nZ tohoto neobvyklého uspořádání města měli užitek nejen mniši v klášterech, kterým vesničané přispívali, ale i malé komunity navzájem se podporujících rodin okolo kláštera. Dnes se z něj radují hlavně památkáři a není divu, že je město pod patronací organizace UNESCO.\nChodili jsme a koukali, fotili a dívali se, až přišel večer a s ním i čas přeci jen se zavrtat do peřin a poslouchat, jak za oknem prší a představovat si, jak by asi vzlétl Wat Xieng Thong, kdyby se jeho střechy skutečně proměnily v ptačí křídla.\nPoseč a vypal (18. 5. 2002)\nAni to netrvá dlouho a jsme sto kilometrů na sever od Luang Prabangu. Šedivé mraky trochu prořídly, ale pořád ještě prší. Možná bychom mohli Laos překřtít na "Zemi miliónů dešťových kapek", viděli jsme jich tu určitě víc než slonů.\nNepohrdneme bambusovým domečkem ve svahu, a tak večeříme i spíme pěkně v suchu. Jenom nám chvíli trvá než se vyškrábeme rozbahněnou vykácenou strání nahoru, boty máme jako kdybychom prošli oraništěm. Zatímco pak v přístřešku oklepáváme z nohou kila bláta, mlhy trochu ustoupí a otevře se nám výhled na ohlodané kopce okolo.\nSmutně vypadající oholené kopce se staly obětí tradičního způsobu zemědělství tady v horách, nazvaného výstižně "poseč a vypal". Během období sucha vesničané pokácejí stromy a keře husté džungle, rostoucí na svazích kopců, počkají, až pokácené dřevo na slunci uschne a pak celou stráň vypálí. Popel zemi pohnojí, motyčky v lidských rukou rozkopou a pole pro kukuřici nebo suchou horskou rýži je připravené. Jenže horská půda není příliš úrodná a po dvou nebo třech letech se země vyčerpá a je třeba pole posunout zase o kousek dál. Najít nový kus lesa, stráň pokácet, vypálit a tak dál, a tak dál...\nTaková spousta práce kvůli třem sklizním. Takové škody na krásných tropických lesích, nemluvě o zvířatech, která v nich žijí. Jestli by nebylo jednodušší tu trochu rýže dovézt odněkud z nížin! - tak se na to díváme my. Chudí zemědělci z hor, co jsou rádi za každou trošku rýže a určitě by neměli peníze na to kupovat si ji odněkud z Vientianne, to asi určitě vidí jinak.\nNong Kiao (19. 5. 2002)\nNong Kiao se jmenuje vesnička v moc pěkném údolí na břehu kalné řeky Nam Ou. Schválně hádejte, co je okolo? Už mi to přijde skoro hloupé se pořád opakovat, ale je to tak - krásné strmé kopce, zelená rýžová políčka, bambusové domečky, u kterých hospodaří dámy v ručně tkaných sáronzích s umnými vzory.\nKromě mostu přes Nam Ou, odkud se dá dívat na loďky rybařící na vodě a okolí lákajícího k procházkám, je tu ještě jedna zajímavá věc - velká vápencová jeskyně, v které se vesničané schovávali za vietnamské války. Původně se do ní lezlo žebříky, dneska už nebezpečí invaze nehrozí a pro turisty tu postavili kovové schůdky. Uvnitř jsou zbytky bambusových plošin, na kterých se zřejmě spalo a úzkými průrvami je vidět ven. Živě si představuji, jaká byla u žebříků tlačenice, když se blížily americké bombardéry, a v jakém strachu tu asi lidé žili. Ne nadarmo se o krvavém konfliktu dodnes točí filmy.\nOstatně, říkat téhle válce vietnamská je trochu zavádějící, když se její značná část odehrávala v Kambodže a Laosu. Podle ženevských dohod z roku 1962 byl sice Laos prohlášen za neutrální zemi a všechna cizí vojska měla oficiálně ihned opustit jeho území, ve skutečnosti ale všechno vypadalo jinak. Američané jen vyměnili uniformy za civilní oblečení a Vietnamcům byly nějaké dohody úplně ukradené.\nBojovalo se dál, jenom bez vědomí veřejnosti. Američané nechtěli dopustit, aby komunismus zachvátil jižní Vietnam, protože věřili v takzvaný "domino efekt" - nejde jen o Vietnam, ale o okolní země, které pak podlehnou komunismu jedna za druhou, jako padající kostičky domina. Svou armádu i bombardéry zásobovali neuvěřitelným množstvím munice, tou vojenská letadla vytrvale kropila nepřátelská území. Nejen ve Vietnamu, ale i ve východním Laosu. Letci prý měli přikázáno, že se z náletu nesmí vrátit dokud neshodí všechny bomby, co mají na palubě. Když bylo nad Vietnamem nepříznivé počasí, shodili piloti bomby nad laoským územím, aby se mohli dřív vrátit na základnu. Od roku 1964 do 1973 tak dopadlo na laoskou půdu naprosto neuvěřitelných 2,1 miliónů tun!! bomb. Když to rozpočítáte, vychází půl tuny bomb na jednoho obyvatele Laosu!! Číslo, kterému se skoro nechce ani věřit. Každý den bombardování stál Ameriku dva milióny dolarů. Navíc zůstala skoro třetina bomb nevybuchlá a dodnes pracují na laoském území týmy pyrotechniků snažící se smutné dědictví zlikvidovat.\nJe to možná zvláštní, ale přes všechnu moderní techniku, obrovskou spoustu peněz a munice Američané válku prohráli. Podcenili protivníka, jeho odhodlání, taktiku boje, znalost terénu i schopnost válčit v neprostupné tropické džungli. Nemůžu si pomoci, ale mám pocit, že právě teď si obdobným způsobem pálí prsty podruhé, tentokrát v suchých afgánských horách. Nejsem stoupencem ani vietnamských komunistů ani teroristů v turbanech, ale možná by Spojeným státům prospělo, kdyby si víc hleděly svého. Ale to už jsem pěkně daleko od malebné vesničky Nong Kiao i od laoské válečné nadílky, takže rychle zpátky.\n"Nejdřív jsem pracoval v Jugoslávii, teď už jsem tři roky tady," vypráví bodrý pyrotechnik v uniformě se značkou UXO - 'unexploded ordnance', zatímco se autem rozléhá Kaťuša v podání mužského sboru petrohradské opery.\n"Jsem z východního Německa, kousek od polských hranic. No jasně, že Liberec znám."\n"Práce tu je spousta a navíc se mi v Laosu moc líbí. Do Německa se hned tak nevrátím, příští štace bude pravděpodobně Afganistán."\nSilnička se kroutí, my stopaři jsme rádi, že jedeme, řidič si pobrukuje do rytmu a Laosané? Laosané zatím používají prázdné "futrály" od amerických bomb místo květináčů.\nKorálkové náramky od kmene Akha (22. 5. 2002)\nV rámci pěškostopu přes laoské hory jsme sice už pár vesniček horských kmenů zahlédli, ale Pavel nedá pokoj, že chce vidět nějaké pořádné echtovní Indiány, nejlépe asi s válečným malovaním a oštěpy v rukou. Tuším, že pokud je neuvidí, bude průběžně lamentovat až do konce života, a tak s výletem za horskými divochy souhlasím.\nMěstečko Muang Sing leží úplně na severu Laosu, jen pár kilometrů od barmských a čínských hranic. V okolních horách žije spousta kmenů a nárůdků, kterých se pokrok a civilizace téměř nedotkly. Tedy alespoň zatím. Po staletí žijí tradičním způsobem, chovají dobytek, obdělávají malá políčka a loví v džungli. Žijí v malých soběstačných komunitách a téměř nepotřebují kontakt s okolním světem. Dodnes si zachovali barevné kroje, které ale stále častěji vyměňují za obligátní trika a kalhoty většinové společnosti.\nNemáme moc šanci vypravit se někam hluboko do hor za domorodými vesničkami. Vydáváme se jen na dvoudenní výlet po okolí Muang Singu, do vesniček lidí, kteří si říkají Lü, Lao Thering a Akha. Na první pohled se nezdá, že by se lišily od ostatních laoských vesnic, jenom občas zahlédneme starší ženy oblečené v tradičních kostýmech.\nNejvíc nás zaujmou polní práce. Je právě čas setí rýže a vesničané připravují malá bahnitá políčka, do kterých pak z ošatek rozhazují hrsti rýžových semínek. Zatímco semínka klíčí, orají lidé velká pole, zavodňují je a zpevňují jednotlivé hrázičky. Pak přijde čas hustý světlezelený kobereček mladých rostlinek rozsadit v trsech do hutného bahna velkých polí. Ať už orají, sejí nebo sázejí, vypadají všichni stejně - po kolena v bahně, bláto mají až za ušima. Jsou zemědělské práce, kterých bych se asi opravdu nechtěla účastnit.\nKdyž se dostatečně vynadíváme po domkách i rýžovém maratonu, vracíme se do městečka podívat se na trh.\nDo Muang Sing se sjíždějí na trh lidé z širokého okolí. Přestože jsou horské vesnice vpodstatě soběstačné, občas se hodí vyměnit vypěstovanou zeleninu (a třeba i opium?) za nějaké výdobytky civilizace jako třeba umělohmotný kyblík, nové boty nebo pasta na zuby.\nRáno vstáváme brzy, protože laoské trhy jsou nejživější krátce po rozednění. Tržnice je plná lidí, převážně žen. Do města se nastrojily do svátečních krojů, a tak se podle oblečení dá odhadnout, ke kterému kmenu patří. Tmavě oblečené Číňanky Ho mají na hlavách černé turbany, Thai Dam zase nosí vysoké kokrhele s barevným vyšíváním. Nejpestřejší jsou holky z kmene Akha, jejich oblečení zdobí staré francouzské mince a korálky, čepičky mají ze samých cingrlátek, nechybí ani lesklé drobné thajské bachty. Některé Akha se věnují zelenině a běžným nákupům, jiný hlouček má spadeno na nás. "Kupte si něco, kupte si něco, kupte si něco!" pronásledují nás neodbytně s rukama plnýma cingrlátek. Zbavit se jich nedá. "Babky, dejte nám pokoj!" bráníme se, ale pro ně jsou turisté zjevně pochodující peněženkou a nehodlají se jen tak lehko vzdát.\n"Tak se aspoň podívejte," lepí se na nás a za pochodu nás ověšují náramky z korálků. "Ženské příšerné!" Usilovně zdrháme a na oplátku se babkám snažíme prodat naši starou mošničku, aby viděly, jaké to je, když jim pořád někdo něco cpe.\nNa tržnici objevujeme ještě další vesničany v krojích kmenů, které neznáme. Nakonec se spřátelíme s dvěma usměvavými slečnami Thai Dam, které Pavlovi rády zapózují před fotoaparátem.\nKdyž se pak vracíme do našeho milého omšelého hotýlku, spustí přes ulici na plné pecky zvučná laoská pop-music doprovázející místní svatební slavnost. To abychom nezapomněli, že jsme pořád v jednadvacátém století.\nJak jsme si nezakouřili opiovou dýmku (24. 5. 2002)\nPěstování opia v laoských horách má dlouhou tradici. Jak a odkud že se sem dostalo? Stopy sahají až na Střední východ, odkud jej ve třináctém století arabští obchodníci přivezli na Kublajchánův dvůr. Nebylo těžké, aby si z Kublajchánova dvora našlo opium cestu do ostatních koutů Číny i sousedních zemí.\nHorským kmenům se makovice Papaver somniferum zamlouvaly. Rostlinky jsou nenáročné a prospívají i na chudé horské půdě, mák se dá sníst, makový olej pomůže při vaření a zaschlá šťáva z nezralých plodů se rychle stala součástí tradiční medicíny. A když nějaká zbyla, dala se lehce prodat obyvatelům nížin. Získané peníze pomohly nakoupit to, co se v horách vypěstovat nedalo.\nPak přišla druhá polovina dvacátého století a s ní velké změny. V Číně a Barmě se dostali k moci komunisté a horské kmeny začaly tušit, že je od nových vládců nečeká nic dobrého. Aby režimu unikly, začaly se ve velkém stěhovat do Laosu a Thajska, opium si vzaly s sebou.\nNetrvalo dlouho a napjatá politická situace v Indočíně vyústila ve vietnamskou válku. Jednotlivé frakce, které tu mezi sebou bojovaly - ve velké míře CIA - používaly nelegální obchod s opiem pro financování svých válečných operací. Poptávka po šťávě z nezralých makovic několikanásobně stoupla. Zisky z opia šplhaly do závratných výšek a nemálo čínských i barmských překupníků si pořádně namastilo kapsu. Území na pomezí Barmy, Laosu a Thajska podle cinkajících zlaťáků dostalo i nové jméno - Zlatý trojúhelník.\nDnes už je vietnamská válka i opiový boom naštěstí věcí minulosti a jsou spíš snahy produkci opia omezit. Silné volání po vymýcení makových polí se ozývá ze strany Spojených států, jejichž vojska původně opiový koloběh roztočila. Nepřijde vám to paradoxní?\nKaždopádně se dnes v Laosu každý rok vypěstuje sto až dvě stě tun čistého opia, z čehož se polovina spotřebuje na domácím území a polovina putuje nelegálně do světa. Za Barmou a Afganistánem tak Laos zůstává třetím největším producentem na světě.\nVábení makovic se letmo dotklo i nás. Během bloudění po trhu v Muang Sing se k nám tu a tam někdo nenápadně přitočil a tajuplně tahal z mošničky podivné pytlíky zjevného obsahu. Jenže my nejsme ti správní zákazníci. Korálkový náramek od jedné nevtíravé Akha babičky je pro nás lepší vzpomínkou na Muang Sing než bolavá hlava. Obchodníci se sny si budou muset počkat na někoho jiného.\nZase pěšky tím samým pralesem (25. 5. 2002)\nZbývají nám poslední tři dny víz a poslední úsek cesty - dvacet kilometrů po malé kroutící se silničce směrem k čínským hranicím. Tudy jsme před sedmi měsíci vstupovali do Jihovýchodní Asie. Taky jsme šli pěšky, akorát opačným směrem a místo před horkem jsme prchali před deštěm a zimou.\nPro nás se od té doby změnila spousta věcí, ale silnička je pořád stejná. Lidé se holt mění. Rychleji než příroda.\nPoslední noc v Laosu trávíme na pěkném místě u řeky, všude kolem zelený příkrov džungle. Chladivá voda dělá našim unaveným končetinám dobře a s měkkou trávou pod hlavou rychle usínáme. Ani nevadí, že nám o stan bubnují kapičky deště.\nZítra se vrátíme zpátky do Země Středu.\nZávěrečná zpráva z Laosu\nZe všeho nejvíc se mi na Laosu líbila nádherná krajina s horami, rýžovými políčky a dřevěnými vesničkami. Země je maličká, ale přesto je rozdíl mezi jihem a severem. Severní část nám přišla zajímavější, je tu víc hor a zajímavých lidiček.\nNáklady: Laos patří k velmi levným asijským zemím. Za babku bývá ubytování - většinou 40 - 80 Kč za pěkný dvoulůžkový pokoj. Jinak jsou tu ceny asi jako v sousedním Thajsku, jen doprava je dražší.\nMy jsme tu utratili neuvěřitelných 6 300,- Kč za oba za 28 dní, z čehož 1 800,- Kč tvořila víza. Laos se tak stal naší nejlevnější zemí. Jezdili jsme stopem, spali ve stanu, jídlo si většinou vařili, takže ani nebylo za co moc utrácet.\nPamátky: Moc pěkné je město Luang Prabang v severní části země a Čampasak v jižní. Jinak tu moc památek není a táhne hlavně příroda a horské kmeny. Za vidění stojí i hlavní město Vientianne se zbytky francouzské koloniální zástavby.\nJídlo: Většinou za moc nestojí. Laosané se živí především rýžovými nudlemi a lepkavou rýží s čímkoli. Miska nudlí stojí asi 20 - 25 korun, a neznáme nikoho, komu by nějak zvlášť chutnaly. Zvlášť když Laos srovnáváte s Thajskem nebo Čínou, vypadá jeho kuchyně docela uboze. Často jsme si vařili sami.\nLidé: Moc milí, pohodoví, řídí se zásadou, že mnoho práce i myšlení škodí zdraví.\nUbytování: Platí to samé jako všude jinde - čím větší město, tím dražší ubytování. Noclehárna ve Vientianne 70 korun za osobu, dvojlůžkový pokoj v Luang Prabangu asi 120 korun. Jinde není problém bydlet za 40 - 80 korun v překvapivě čistých a komfortních pokojících. V Laosu žije jen něco kolem pěti miliónů lidí, což je na Asii hodně málo. Díky tomu je všude dost místa na kempování.\nDoprava: Čím odlehlejší místo, tím dražší. Pro ukázku: z Vientianne do Luang Prabangu - dobrá silnice 420 km / 250 Kč, Pakše - Čampasak - taky dobrá silnice 40 km / 40 Kč, Luang Namtha - Huay Xai - velmi špatná cesta 150 km / 260 Kč.\nPro ty, kdo mají málo peněz a hodně času, doporučujeme autostop.\nDalší kapitola: Říše Středu (jižní a východní Čína)\nVytvořeno: 8. července 2002 Poslední aktualizace:


Vše o FANTASY - Jednorožci\nJednorožec je samotářské zvíře, zřídka kdy se zdržuje, to jak se málo rozmnožuje je také zásluhou toho, že dnes už jsou zcela vyhynulí.\nPrý je to mýtický tvor - nádherný bílý kůň s rohem na čele. Je symblolem magie, mírnosti, čisté síly; dle svatého Ambrože dokonce samotnéko Krista. Podle pověsti může být chycen a zkrocen pouze pannou čistého srdce. Jde o mystické zvíře, které má spojitost s bílou magií. Podle biblické legendy byl jednorožec za svou pýchu vyhnán z Noemovy archy a tak odsouzen k vyhynutí. Ovšem mnoho čarodějů z Francie i Číny píše o svých setkáních s tímto krásným zvířetem. Jako první to byl řecký lékař v roce 400 př. n. l. Roh jednorožce se prý také používal k čištění vody a odhalování jedů a měl prý velmi silné léčivé účinky. Všechny legendy se shodují ještě v jednom bodě - jednorožec nikdy nezabíjí. Krev prý byla mírně našedlá a na slunci se leskla do stříbrna. Vyskytovat se měli v lesnatých oblastech severní Evropy a jejich mláďata se rodila se zlatou srstí. Teprve v dospělosti se jim změnila na bílou barvu. Protože měl jednorožec velmi hbité nohy, vyhýbal se styku s lidmi. Nastává otázka, zda jednorožci opravdu existovali nebo jed jen o krásné mýty. Kdyby ale neexistoval, proč by byl vyobrazen s archandělem Gabrielem? Proč by zůstaly záznamy o tom, že jeho roh byl kouzelný a byl součástí některých lektvarů? Nebyl snad právě pro tyto vlastnosti svého rohu vyhuben, jak se tomu stalo už u mnoha jiných zvířat, která zaplatila životen za kouzelnou moc, která jim byla připisována?\n(Náhleda 258, 13. 3. 2016 17:35)\njednorožce mám ráda\n(simona, 22. 8. 2011 20:52)\nonline si vychovat pegase nebo jednorožce?\n(pegas, 24. 6. 2011 19:35)\nchovejte pegase nebo jednorožce zde:


Užitečný pomocník - Internetová jazyková příručka | Aktuality | DVKK\nUžitečný pomocník - Internetová jazyková příručka\nRádi bychom vám představili aplikace, které mohou pomoci při zlepšování jazykové úrovně textů, prezentací, přednášek či on-line kurzů, které připravujete v českém jazyce. Není tak jednoduché nalézt materiály věnované češtině, na které byste se mohli spolehnout. Vždy je potřeba hledat zdroje, které garantují potřebnou odbornou úroveň.\nStává se vám, že si potřebujete ověrit psanou podobu nějakého slova? Nevíte, jak správně záludné slovo skloňovat nebo rozdělit na slabiky? Váháte při psaní velkých písmen, zkratek či titulů? Pak by se vám mohla hodit Internetová jazyková příručka Ústavu pro jazyk český Akademie věd České republiky.\nJedná se o internetovou aplikaci, která obsahuje více než 100 000 slovníkových hesel. Vychází z Pravidel českého pravopisu, Slovníku spisovné češtiny pro školu a veřejnost, z Nového akademického slovníku cizích slov, ze slovníku Nová slova v češtině 1, 2 a z výrazů, které se objevují v dotazech jazykové poradny.\nAplikace umožňuje vyhledávání konkrétního slova nebo tvaru slova ve slovníkové části a vyhledávání v obecných výkladech o jazykových jevech v tzv. výkladové části.\nSlovníková část uvádí u jednotlivých výrazů jejich výslovnost, mluvnické kategorie, způsob dělení na slabiky, způsob skloňování, časování, stupňování apod. Uváděna jsou také příbuzná slova či příklady frazeologie.\nVýkladová část aplikace se soustředí na jevy, které jsou nejčastěji dotazovány v rámci jazykové poradny Ústavu pro jazyk český. Výklad vychází z Pravidel českého pravopisu, v některých částech byl rozšířen. Internetová jazyková příručka je od roku 2004 stále doplňována o nové výrazy a zpřesňována. Oproti jiným internetovým aplikacím, které se zabývají českým pravopisem, má výhodu vysoké odbornosti a garance předních odborníků Ústavu pro jazyk český. V roce 2015 přesáhl průměrný denní přístup k Internetové jazykové příručce 39 000 uživatelů.\nInternetovou jazykovou příručku naleznete na adrese: http://prirucka.ujc.cas.cz. Vyzkoušejte i její mobilní verzi určenou pro tablety a chytré telefony.\nPotřebujete si procvičit pravopis či zopakovat učivo českého jazyka před zkouškou? Hledejte především aplikace, které poskytují nejenom zpětnou vazbu v rovině správně/špatně, ale také fundované odborné vysvětlení jednotlivých jevů.\nJednou z osvědčených internetových aplikací, které jsou systematicky dlouhodobě udržovány a rozvíjeny, je portál Moje čeština. Naleznete zde různé typy testů a cvičení, které se týkají vyjmenovaných slov, měkkých a tvrdých souhlásek, shody přísudku s podmětem, ale také slovních druhů, větných členů apod.\nPředností portálu je seriózní a systematické vysvětlení procvičovaných jevů a příjemné zpracování s využitím vhodných obsahově různě zaměřených textů doplněných obrázky.\nMoje čeština je svým obsahem určena pro žáky základních a středních škol, ale pro zopakování a procvičení základních gramatických jevů je bez problémů použitelná i ve vzdělávání dospělých. Posuďte sami na http://www.mojecestina.cz.\nPhDr. Lucie Rohlíková, PhD. Publikováno v Andragogika v praxi č. 7


ARCHIV | Dětský batoh LittleLife Butterfly v akci platné do: 31.8.2016 | AkcniCeny.cz\n> zboží > Textil, sport a volný čas > sportovní vybavení > Dětský batoh LittleLife Butterfly\nDětský batůžek Butterfly od firmy Littlelife je snem každého dítěte. Díky nastavitelnám ramenním a hrudním popruhům batůžek poroste společně s dítětem. S tímto batůžkem LittleLife Butterfly vaše dítě zazáří. Díky integrovanému vodítku navíc budete mít nad svým dítětem vždy kontrolu. Součástí batůžku je i pláštěnka, která ho ochrání i za nepříznivého počasí. Praktické uspořádání kapes udrží všechny věci srovnané a dítě tak už nemusí nikdy nic složitě hledat. Díky praktickému hrudnímu pásu se batoh dobře přizpůsobí postavě a zůstane na místě i při prudkých pohybech vaší ratolesti. Určen pro děti od 1–4 let. Hlavní přednosti batohu Butterly: madlo na hlavním panelu batůžku hlavní kapsa uzavíratelná na zip kapsička na zip s vnitřní kartou na zapsání adresy nastavitelné ramenní popruhy hrudní pás nepromokavá kapuce


› NÁKUPNÍ GALERIE › PŘÍRODNÍ LÉKÁRNA › TINKTURY › VAVŘÍN VZNEŠENÝ - BYLINNÁ TINKTURA 2X50ML\nPomáhá organismu zbavit se solí, odvádí toxiny z těla. Zlepšuje prokrvení organismu, zmírúje otoky. Je účinný proti migréně, podporuje paměť a koncentraci.Působí i jako sedativum.\nKód produktu 177059\npři bolestech v kříži, kostí\npři bolestech sedacího nervu\npři cukrovce 2 typu, snižuje hladinu cukru v krvi\npomáhá organismu zbavit se solí (Dna),odvádí škodlivé látky z těla\npodporuje léčbu kožních onemocnění\npůsobí jako protijed na mnohé jedy\nNejsou známy žádné vedlejší účinky. Neužívejte během těhotenství a kojení. Neužívat dlouhodobě.\nUchovávejte při teplotě do 20°C. Chraňte před přímým slunečním zářením.\nvýtažek z vavřínu vznešeného, obsah velejemného kvasnéholihu 36 %\nTinkturu užívejte před jídlem 3-4x denně. V jedné dávce 15kapek. Na bolestivé klouby můžete nanést pár kapek tinktury a jemně vmasírovat do pokožky.\nPampeliška je specifická bylina pro problémy prsou a mléčných žláz,...\nSalvia Paradise Rozchodnice růžová rhodiola tinktura bez alkoholu 50 ml\nBělotrn tinktura z pupenů Serafin 50ml


Bavorsko kvůli přílivu běženců chystá ústavní žalobu na vládu Merkelové - iDNES.cz\nBavorsko kvůli přílivu běženců chystá ústavní žalobu na vládu Merkelové\n4. listopadu 2015 11:06, aktualizováno 11:06\nBavorsko připravuje ústavní žalobu proti německé vládě kvůli současnému příchodu běženců. Největší německá spolková země se domnívá, že celostátní vláda neplní v uprchlické krizi své povinnosti a nesnaží se omezit příchod imigrantů.\nNěmecká policie doprovází k registraci uprchlíky, kteří překročili rakousko-německou hranici (1. listopadu 2015). | foto: Reuters\nBavorská zemská vláda podle deníku Tagesspiegel pověřila bývalého ústavního soudce Uda Di Fabia, aby vypracoval posudek, který by se měl stát základem pro žalobu k ústavnímu soudu.\nPolitici v Mnichově jsou přesvědčeni, že současná uprchlická krize ohrožuje stabilitu Bavorska a omezuje možnosti fungování této spolkové země. Spolková vláda podle nich nedělá dost pro to, aby situaci Bavorska zlepšila.\nOchrana vnějších hranic Německa spadá podle německé ústavy do pravomocí spolkové vlády. Podle bavorských činitelů by se proto kabinet v Berlíně měl zasadit o to, aby byl příchod běženců kontrolovaný. Politici v Mnichově také vidí jako problematické, že německé úřady ustoupily od praxe, kterou předpokládaly evropské normy, a nevracejí běžence do země, ve které se poprvé ocitli na území Evropské unie.\nBavorsko už v říjnu pohrozilo žalobou proti spolkové vládě, pokud se nezastaví současná přistěhovalecká vlna. Spory tento týden utlumila dohoda mezi bavorskou Křesťanskosociální unií (CSU) a Křesťanskodemokratickou unií (CDU) kancléřky Angely Merkelové o vytvoření takzvaných tranzitních zón na hranicích.\nV těchto zónách by bylo možné odmítat ještě před vstupem na německé území ty běžence, kteří v zemi nemají šanci získat azyl. Proti návrhu se ale staví sociální demokracie (SPD), která spolu s konzervativním blokem CDU/CSU tvoří vládu.\nNa přijetí uprchlíků se připravují i malé německé obce, například Sumte v Dolním Sasku:\nTémata: Bavorsko, Německo, politik, Příliv uprchlíků do Evropy, Rakousko, televize, Angela Merkelová, Berlín, Evropská unie, Mnichov, Ústavní soud\nŠvédsko se obrátí na Evropskou unii s žádostí o přerozdělení části uprchlíků, kteří přišli na jeho území, mezi další...\nBrit chtěl z Calais zachránit malou uprchlici, hrozí mu žalář\nNa svoji dobrosrdečnost zřejmě doplatí bývalý britský voják, který se z uprchlického tábora v Calais pokusil do Anglie...\nNěmecká koalice se nemůže shodnout, kde mají žadatelé o azyl čekat na rozhodnutí úřadů. Vládnoucí CDU chce přímo na...


Mlhavé podzimní ráno. Z dálky se ozývá chroptění a rychlý dusot několika párů nohou. V tom z lesa vybíhá zpocený muž s oštěpem v ruce a vyděšeně se otáčí za sebe. V zádech má obřího rozzuřeného tura, který s krví podlitýma očima usiluje o jediné - nabrat muže na své mohutné rohy. Ale, ach, to je přeci Cametg! "Utíkej!", křičí Brentina, jeho žena, ze všech sil. Hroty rohů už se pomalu přibližují, když tu hrůznou scénu prořízne ostrý ryk. Dětský ryk... Brentina se celá roztřese


Destruovat je snadné. Vládnout obtížnější | Názory | Lidovky.cz\n9. července 2010 22:23 Lidovky.cz > Zprávy > Názory\nDestruovat je snadné. Vládnout obtížnější\nAd LN 2. 6.: Véčkaři znervóznili ODS i TOP 09\nVěci veřejné jsou zaskočeny, jednak vlastním volebním úspěchem a dále povolební situací. Šly do voleb zřejmě s tím, že vyhraje ČSSD a oni budou v laciné oposici, kde budou prosazovat svůj populistický program a jeho nesplnění budou moci svést na svoji slabost ve sněmovně. Nyní se dostaly do svízelné situace, kdy najednou mají převzít vládní odpovědnost a svoje populismy realisovat nebo se jich budou muset vzdát. Jejich problém je v tom, že buď vládní odpovědnost převezmou a svoje populismy jen těžko zrealisují nebo ji nepřevezmou a pak ztratí důvěru svých voličů (proč volit takovou stranu, která nechce vládnout). Je snadné být v oposici a destruovat, daleko obtížnější je vládnout a konstruovat. Jejich obavy z osudu SZ jsou naprosto liché, zelení ve vládě prosadili až neúměrně mnoho ze svého programu vzhledem ke své síle či slabosti. Z rétoriky Radka Johna by neinformovaný pozorovatel musel nabýt dojmu, že VV vyhrály volby. Na jedné straně VV prohlašují, že jim jde o blaho republiky a měly by tedy v zájmu této republiky napomoci k vytvoření silné koaliční vlády a přestat vydírat svoje koaliční spojence


Hora je zaražená, vinaři vyhlíží vinobraní | Město Hustopeče - oficiální web\nHora je zaražená, vinaři vyhlíží vinobraní\n31. 8. 2020 · 2 minuty čtení · 51 fotografí · 1 video\nZarážení hory v Hustopečích má své místo v kulturním kalendáři vždy poslední srpnový víkend, což byl pro vinaře posledních pár let zároveň i termín vinobraní. Letos však počasí zařídilo, že hrozny teprve dozrávají, a tak se oblíbenému rituálu opět vrátil hlavní smysl - ochránit vinohrady před mlsnými nenechavci. Úroda totiž letos vypadá slibně, a tak by byla škoda o ni přijít.\nStarobylý obřad zarážení hory je tradicí snad ve všech obcích na Hustopečsku. Vinaři jej stále ctí i v Hustopečích, kde je již druhým rokem spojený s odpolednem otevřených sklepů v obou vinařských ulicích. A zájem ze strany návštěvníků i vinařů je velký.\n„I letos vidíme, že ulice jsou plné lidí a docela to funguje. Od loňského roku nám přibylo několik vinařství a všichni mají zájem na tom, aby se tato akce udržela. Ale není to jenom o těch otevřených sklepech. Hlavním bodem programu zůstává to samotné zarážení, kterým se vlastně uzavřou vinohrady a my budeme s nadějí očekávat vinobraní,“ představil akci hlavní organizátor Pavel Košulič.\nSamotný obřad zůstává neměnný již několik generací. „Postavíme tu veliký kříž s věncem z lučního kvítí a z vinné révy. Vinaři poklepu kolky kolem kříže, čímž jakoby prosí za dobrou úrodu. Kněz poté úrodě i požehná. Samozřejmě dnes už asi nikdo nehraje na to, že od té chvíle se nesmí vstoupit do vinic. Já sám tam v pondělí jdu sekat trávu. Ale... možná to něco přinese,“ usmívá se Košulič.\nS mlsnými jazýčky ve vinicích mají vinaři různé zkušenosti, ovšem návštěvníci letošních otevřených sklepů se před kamerou dušovali, že oni by na zralé hrozny vinařům rozhodně nesáhli. Ochutnat už hotové víno však neváhali ani chvilku a vinaři zavdávali to nejlepší.\nLetošní vinobraní vinaři odhadují na druhý zářijový týden a pomalu odhadují, jaký ten letošní ročník bude. „Zatím to vypadá dobře. Komu se podařilo pohlídat si choroby a plísně, tak má celkem vyhráno, ale otázka je, jaké bude počasí. Zatím jsou v moštech vyšší kyseliny, ale uvidíme. Mohl by to být dobrý ročník,“ prorokuje Košulič. -nov-\nFoto: Richard Skoumal, -nov-


FUP (Fair Use Policy) | Objevit.cz\nFUP (Fair Use Policy = zásady férového užívání služby) je opatření, které zajistí, abyste nepřenesli o moc více dat, než kolik dovoluje váš tarif. Po dosažení limitu FUP se výrazně sníží rychlost připojení, za data přenesená nad limit FUP ale neplatíte.\nZjednodušeně řečeno je FUP datový limit definovaný maximálním objemem dat přenesených za určitou dobu. Například s FUP 1 GB za měsíc můžete aktivně sledovat YouTube nebo jiné video aplikace, či intenzivně využívat navigaci v autě. Po překročení limitu je pak rychlost připojení omezena.


Dětská anatomická vanička s vypouštěcím otvorem. Kolekce:Medvídek PU Barva: bílá. ...\nSkládací obrázkové kostky 12 ks domácí zvířátka 14902\nMamatti Novozenecká bavlněná košilka, kabátek Hello - ...\nKojenecké body s dlouhým rukávem New Baby Kamarádi modré 19280\nBavlněné dětské lacláče MAMATTI. Kvalitní přírodní materiál, příjemný a měkký na ...\nBavlněné body s dlouhým rukávem Pinokio. Body má praktické zapínání na patentky, což ...\nRůžový zmrzlinový vůz, pojďte si objednat kopečkovou nebo točenou! Barevný vůz s mnoha ...\nOriginální bavlněné body. Materiál: 100% bavlna. 1.Jakost. Rozměry body: Vel. 62 - délka ...\nSportovní kočárek CARETERO TITAN navy 2018 34627\nPunčocháče z mikrovlákna New Baby fialové 31077\nKoleje 2 ks výhybky jsou vhodné pro vlak RegioJet i vlak Českých drah. Sada obsahuje jeden kus ...\nDětská froté osuška 80x80 pejsek béžová 2382\nDětský semafor se světelným efektem! Semafor obsahuje 2 ks baterií typu LR44/AG13. Mačkáním ...


Rodinné balení protiroztočových povlaků s 10% slevou - NanoSPACE s.r.o.\n> AKCE>Rodinné balení protiroztočových povlaků s 10% slevou\nRodinné balení protiroztočových povlaků s 10% slevou\nTento set zajistí 100 % ochranu před roztoči. Set obsahuje protiroztočové povlaky s nanotkaninou z řady Comfort+:\n2x povlak na polštář 70x90 (700g/900g)\n2x povlak na polštář 45x60\n2x povlak na přikrývku 140x200\n2x povlak na přikrývku 90x135\n2x povlak na matrace 90x200x15 (90x200x20, 90x200x12)\n2x povlak na matrace 140x70x8 120x60x8\nPůvodní cena 13 784,-Kč\n12 406,00 Kč s DPH\n2x 70x90, 140x200, 90x200x20, 45x60, 90x135, 120x60x8 2x 70x90, 140x200, 90x200x15, 45x60, 90x135, 120x60x8 2x 70x90, 140x200, 90x200x12, 45x60, 90x135, 120x60x8 2x 70x90, 140x200, 90x200x20, 45x60, 90x135, 140x70x8 2x 70x90, 140x200, 90x200x15, 45x60, 90x135, 140x70x8 2x70x90, 140x200, 90x200x12, 45x60, 90x135, 140x70x8\nPovlaky nebo protiroztočové lůžkoviny? Přečtěte si tady (odkaz na http://www.denikalergika.cz/strana-1/)\nProtiroztočové povlaky Comfort + pro alergiky jsou vyrobeny z vícevrstvé textilie\ns nanovlákennou bariérou uvnitř. Účinnost této nanobariéry v záchytu alergenů je oproti\nvšem tradičním textiliím nesrovnatelná, zajišťuje 100% ochranu. Zabraňuje roztočům\na jejich alergenům, aby se shromažďovali v matraci, a tím chrání před nemocemi dýchacích cest, které mohou roztoči způsobovat.\nJak nanotkanina funguje?\nNanotkanina zachycuje veškerý i neviditelný prach a matrace zůstává stále čistá. Materiál je přitom stále 100% prodyšný. Nanometr je tisíckrát menší než mikrometr. Představte si tuto vrstvu jako pavučinu, jejíž otvory mezi jednotlivými vlákny jsou veliké pouhých 80 nm. Rozměry prachového roztoče se pohybují okolo 420.000 nm, jeho alergen je veliký 1.000 nm, bakterie 100 – 10.000 nm, vir okolo 100 nm a svrab 300.000 nm. Tudíž nemají šanci skrz tkaninu projít. Nemohou se v matraci shromažďovat, množit a způsobovat alergické reakce a nemoci dýchacích cest. Otvory v konkurenčních mikrovlákenných textiliích a přírodních materiálech mají velikost v mikrometrech, otvůrky v nanotkanině v nanometrech, je to rozdíl asi jako díra ve zdi po kulovém blesku a otvor v papíře propíchnutém špendlíkem.\nPrvní užití a údržba (povlak na matraci):\n- Před použitím našeho protiroztočového povlaku Comfort + doporučujeme matraci co nejlépe vysát vysavačem. V případě snímatelného povlaku vyčistěte vysátím i výplň matrace.\n- Vysátou matraci povlékněte do povlaku Comfort +, přes který povlečte běžné prostěradlo, jak jste zvyklí.\n- V případě převlečení prostěradla doporučujeme ošetřit protiroztočový povlak Comfort + setřením vlhkým hadříkem.\n- Protiroztočové povlaky Comfort + doporučujeme prát jednou ročně.\n- Protiroztočové povlaky se dají v případě potřeby použít v kombinaci s matracovým chráničem nebo inkontinenční podložkou (mezi povlakem Comfort + a prostěradlem).\n- Povlak Comfort + na matraci je opatřen zipovým uzávěrem, který uzavře matraci ze všech stran.\nPrvní užití a údržba (povlak na přikrývku a polštář):\n- Před použitím našeho protiroztočového povlaku Comfort + doporučujeme lůžkoviny vyprat minimálně na 60 °C, což je teplota, při které dojde k usmrcení (uvaření) roztočů uvnitř lůžkovin.\n- Vyprané lůžkoviny povlečte do povlaku Comfort +, přes který povlečte běžné ložní prádlo, jak jste zvyklí.\n- V případě převlečení ložního prádla doporučujeme ošetřit protiroztočový povlak Comfort + setřením vlhkým hadříkem.\nGarantujeme: 100% účinnost při záchytu alergenů produkovaných prachovými roztoči pro deset pracích cyklů. Doporučujeme prát jednou za rok.\nSložení nanomateriálu Comfort +:\n99,9% polyester - mikrovlákenná tkanina\n0,1% polyamid 6 - nanovlákenná membrána\nNELZE KOMBINOVAT S JINÝMI SLEVAMI


Pronájem pokoje v rodinném domě ostrava – Hverdagens skonhed\nHomegarážePronájem pokoje v rodinném domě ostrava\nBydlení vhodné pro studenty. Pokoje i kuchyň jsou plně vybaveny. Tramvaj ve vzdálenosti 8min ch. Dlouhodobý pronájem jednolůžkového pokoje. V příslušenství zařízená.\nV každém podlaží kuchyně, obývací pokoj, případně… Hukvaldská. Pokoj je plně zařízený novým nábytkem. OSTRAVA pronájem, zmáčkněte tlačítko a určitě nalezněte rodinný.\nBytová jednotka má 4 samostatné pokoje, prostornou kuchyň s jídelním. Je zde společná kuchyně, plně zařízena, samostatné WC a. Pronajmu zařízený pokoj 20 m2 vč. V samostatných pokojích jsou položeny lakované parkety.\nWC a koupelna jsou stavebně odděleny. Slušná žena nekuřačka hledá pronájem samostatného neprůchozího pokoje na dobu. Muž bez práce hledá ubytování v rodinném domku za výpomoc. Dispozice domu je čtyři pokoje a kuchyňský kout.\nVstup do prvního patra je samostatný. Nabízíme ubytování v rodinném penzionu. Ložnice a pokoje : Rodinný dům k pronájmu je vhodný pro 2 až 12 osob ve 3. Ostrava či Zábřeh,, Olomouc rovně. NP: 2 předsíně, kuchyň, 2 pokoje (obývací pokoj, jídelna). Jedná se o pokoj v rodinného domě, který je.\nDruhé patro tvoří pokoje, šatna, koupelna a balkón. V poschodí se jsou čtyři pokoje, šatna (komora) a koupelna s vanou. WC, dále pak předsíň a technická místnost. Zaplatíme vám první nájem ! Pronájem manažerského bytu v rodinném domě, Stará Bělá.\nK domu náleží i menší zahrada s terasou pro posezení o rozloze 700 m². Máme od září 3 volné pokoje v rodinném domě v Porubě. Obývací pokoj je volně propojený s jídelnou a kuchyní včetně spotřebičů. Dispoziční řešení domu – zádveří, chodba, prostorný obývací pokoj s kuchyní a. Z obývacího pokoje je vstup na velkou zastřešenou zahradní terasu. Nemovitosti, byty, rodinné domy, pozemky, kanceláře, prodej, pronájem. Oba pokoje jsou prostorné, prosluněné a neprůchozí, k jednomu náleží balkón s. V první části domu je vstupní předsíň a hala 11 m2, WC, kuchyň 10 m2 a velký pr.\nReality Brno, nabídka, prodej, pronájem, realitní kancelář.