Vojenské rozhledy - Vývoj bezpečnostní politiky a strategie ČR v období 1990-2009\nAutoři: Karaffa Vladimír , Balabán Miloš , Rašek Antonín\nIng. Vladimír Karaffa, CSc., PhDr. Miloš Balabán Ph.D., PhDr. Antonín Rašek\nKaraffa, V., Balabán, M., Rašek, A., Vývoj bezpečnostní politiky a strategie ČR v období 1990-2009, Vojenské rozhledy, 2014, roč. 19 (48), č. 4, s. 5-22, ISSN 1210-3292 (tištěná verze), ISSN 2336-2995 (on line), dostupné z www.vojenskerozhledy.cz.\nBývalé Československo a ČR má od 17. listopadu 1989 za sebou dynamické dvacetiletí, tedy v podstatě stejnou dobu jako trvala první republika od skončení první světové války v roce 1918 až do svého faktického rozpadu po podpisu mnichovské dohody koncem září 1938. Vloni jsme oslavili devadesáté výročí existence naší republiky. Z toho jsme zhruba polovinu prožili v demokracii, druhou pak v nacistické totalitě a v komunistickém autokratickém režimu.\nZměny po tzv. sametové revoluci byly proto velmi komplikované, musel být transformován jak politický a ekonomický systém, tak ozbrojené složky, jejichž součástí byly i části s výrazně represivním charakterem. Nejsložitější proto byly změny v rezortu ministerstva vnitra, a to zvláště pokud jde o státní policii (kontrarozvědku), tak rozvědku.\nJednoduchá situace nebyla ani v rezortu ministerstva národní obrany, v němž bylo 290 tisíc lidí, z toho 210 tisíc vojáků (cca 40 tisíc důstojníků, 20 tisíc praporčíků a 150 tisíc vojáků v základní službě) a 80 tisíc občanských pracovníků. Armáda měla 3500 tanků, 4900 bojových vozidel pěchoty, 3400 dělostřeleckých systémů a 687 letadel, tedy v některých zbraňových systémech více než leckterá z evropských velmocí.\nArmáda měla patnáct vševojskových divizí, dvě letecké divize, dvě divize protivzdušné obrany, dělostřeleckou divizi a raketové a protiletadlové svazky. Sbor vojáků z povolání byl výrazně politicky infiltrován: všichni generálové, 82 % důstojníků a 51 % praporčíků z povolání bylo členy Komunistické strany Československa. Mít důstojnický průkaz do značné míry předpokládalo mít zároveň i průkaz stranický. Většina vojáků z povolání proto ani ztrátu svého stranického členství příliš nelitovala.\nPřes všechny svízele se armáda postupně transformovala. Zprvu i pod vedením bývalých generálů, výrazněji poté pod civilní kontrolou, a to zvláště po přijetí vojenské doktríny v roce 1991. Při rozpadu státu na přelomu let 1992-1993 se armáda velmi disciplinovaně rozdělila. Nenásledovala tak osud armády jugoslávské a do určité míry ani sovětské.\nVliv na transformaci mělo především přijetí nové legislativy, obnovení činnosti Bezpečnostní rady státu, vstup do Severoatlantické aliance a Evropské unie, účast v zahraničních misích a profesionalizace armády. V tomto procesu sehrála pozitivní roli akceptace širšího pojetí bezpečnosti a jeho prosazování v praxi.\n1. Východiska české obranné a bezpečnostní politiky\nKdyž hovoříme o východiscích současného směřování české obranné a bezpečnostní politiky, je nutné alespoň krátce shrnout její vývoj a pozadí jejího vývoje. Tento vývoj je rámován změnami legislativy, jež byla vytvořena ještě v době totality, střídáním vlád a změnami jejich programového směřování, přijímáním strategických dokumentů a jejich novelizací. Všechny tyto změny, kterými prošla oblast obrany a bezpečnosti Československa a od roku 1990 ČR, je pak třeba vidět v kontextu změn vnějších i vnitřních podmínek, v nichž se ČR nacházela.\n1.1 Hlavní faktory ovlivňující vývoj bezpečnostní politiky\nČeskoslovensko od vzniku v roce 1918 a později i ČR procházelo ve vývoji složitými peripetiemi, které poznamenaly bezpečnostní politiku státu, zejména vztah občanů k bezpečnosti. Selhání politické reprezentace v letech 1938-1939, 1948 a 1968, nesplnění závazků a dokonce okupace republiky spojenci předznamenaly odtažitý vztah občanů ke státu a k jeho bezpečnostním strukturám. Česká společnost se však v době krizí dokázala vždy obdivuhodně semknout. Katastrofy, velké tragédie nebo válečné útrapy lidí kdekoliv ve světě doma vždy vyvolaly vlnu solidarity.\nObdobí po rozdělení Československa v roce 1993 přineslo horečné hledání způsobu obrany nového českého státu. Příznivé bezpečnostní klima v Evropě vytvořilo vhodné podmínky pro rozvoj demokracie, transformaci ekonomiky a časový prostor pro hledání způsobu zajištění suverenity a územní celistvosti země. Brzy začal převládat názor, že hlavním pilířem bezpečnosti je NATO. Někdy dokonce zaznívala i naivní představa, že NATO je tou organizací, která nám dodá bezpečnost „na klíč" , tj. bez toho, že bychom pro to museli cokoliv udělat.\nTento vývoj máme za sebou, ČR je suverénním státem, plnohodnotným a platným členem Organizace Severoatlantické smlouvy a Evropské unie. Je však nutno dodat, že vztah k tzv. evropské bezpečnostní a obranné politice EU (ESDP - European Security and Defence Policy) je stále rozpačitý. ČR vstoupila do již rozjetého evropského vlaku ve kterém hledá svoje místo a bez významu není ani skutečnost, že výsledky ESDP jsou zatím více-méně jen obtížně uchopitelné.\nLéta od listopadu 1989 do rozdělení Československa na přelomu let 1992-1993 jsou pro náš nový stát již sice historií, ale zároveň i stále působící realitou. Také vývoj posledních let ČR má zahraničně politické a mezinárodní souvislosti a důsledky. Nabyté zkušenosti jsou cenné nejen pro nás, ale i pro země, které se stále nachází v podobné situaci jako Československo před dvaceti lety. To si často ani neuvědomujeme. Nekrvavá transformace totalitního státu komunistického typu ve stát demokratický a později rozdělení státu na dvě samostatné republiky jsou bezprecedentní. Vcelku úspěšně jsme zvládli transformaci totalitní armády v armádu demokratického státu a její bezproblémové rozdělení při rozdělení státu a v neposlední řadě i postupné vytváření základních předpokladů pro tvorbu a realizaci bezpečnostní politiky.\nSoučasný vývoj bezpečnostní politiky a vztah české společnosti k této politice a konečně i k vlasti bezpečnosti obecně je výrazně ovlivňován historickými zkušenostmi. To nás staví do relativně unikátní situace, přinejmenším v euroatlantickém prostoru.\nČR od vzniku samostatného Československa v roce 1918 prošla složitým vývojem od demokracie přes období fašistické a komunistické totality zpět k demokracii, něco jako „tradiční hodnoty" nebo „národní bezpečnostní zájmy" se vždy jen těžce definovaly.\nBezpečnost ČR byla vždy závislá na spojencích, kteří minimálně dvakrát totálně zklamali, proto členství v jakékoliv organizaci nebo koalici vnímá česká veřejnost vždy s nedůvěrou.\nČeská veřejnost se jen těžko přesvědčuje, že může sama v oblasti bezpečnosti něco ovlivnit, vědomí, že se nakonec vždy musíme přizpůsobit přání „velkého bratra" vyvolává u řady lidí rezignaci, falešný pacifizmus nebo odpor vůči dominantním spojencům.\n1.2 Vývoj strategických dokumentů a legislativy v oblasti bezpečnosti\nPři zajišťování obrany ČR smí stát – výrazněji než je tomu v jiných společenských oblastech – činit pouze to, co mu ukládá zákon. Jen v mezích vymezených zákonem může exekutiva hledat prostor pro formulování obranné politiky a následně pro tvůrčí rozpracování opatření nutných k jejímu uskutečnění. Parlament ČR právně vymezil a ve zkoumaném období upravoval obrannou funkci státu schválením právních předpisů pro oblast zajišťování obrany státu, stanovil její věcný obsah a vytvořil nástroje k jejímu uskutečňování.\nPro vývoj bezpečnostní legislativy v České republice byla po celé hodnocené období charakteristická určitá kontinuita právního řádu s bývalým komunistickým Československem. To je dáno zejména faktem, že po rozpadu České a Slovenské Federativní Republiky k 31. 12. 1992  se ČR stala nástupnickým státem po zaniklém Československu. Zásadní zákony, jimiž se ze začátku řídila branná a bezpečnostní politika ČR, pocházely sice z období 1949 až 1989, nicméně již v roce 1990 prošly novelizací v československém parlamentu, později došlo k nahrazení nevyhovujících zákonů zákony zcela novými.\nCílem tehdejších úprav bylo zejména odstranění odkazů na vedoucí úlohu komunistické strany, depolitizace ozbrojených sil a bezpečnostních sborů (policie, hasičů, celníků, vězeňské služby), humanizace služby v těchto bezpečnostních složkách a omezení moci zpravodajských služeb a jejich lepší kontrola. Radikální změny byly provedeny především v oblasti bezpečnostních složek.\nUrčitým paradoxem vývoje bezpečnostní politiky ČR byla dlouhodobá absence právní normy a ústředního koordinačního orgánu v oblasti bezpečnosti. Touto normou se v roce 1998 stal ústavní zákon o bezpečnosti ČR, který stanovoval základní pravidla činnosti bezpečnostního systému v různých krizových situacích a pojmenoval instituce podílející se na zajišťování bezpečnosti ČR. Zákon rovněž znovu ustanovil Bezpečnostní radu státu  jako poradní orgán vlády pro věci bezpečnosti a obrany, v jehož čele je předseda vlády.\nJiž na počátku devadesátých let minulého století byl výchozí rámec pro formování obranné politiky ČR dán základními principy obsaženými v příslušných právních předpisech :\nobrana vlasti je považována za vrcholnou povinnost a za věc cti každého občana,\npro zajištění obrany jsou budovány ozbrojené síly, stanovuje se úkol zvyšování jejich bojové pohotovosti v souladu s požadavky soudobého vojenství, předpokládají se současně opatření k obraně v národním hospodářství a opatření v krajích a okresech, včetně opatření k ochraně před nepřátelskými vzdušnými útoky, a příprava občanů k obraně,\nobrana je založena na branné povinnosti, odvodní povinnosti a služební povinnosti. pro zvláštní případy se vytváří záloha,\nzaveden je zvláštní stav „branné pohotovosti státu" – stát do branné pohotovosti vstupuje nařízením mobilizace ozbrojených sil, vyhlášením válečného stavu nebo vypovězením války,\nsoučástí obrany státu je civilní obrana zahrnující opatření k zabezpečení ochrany a obrany obyvatelstva. povinnosti ukládané zákonem v zájmu ozbrojených sil mohou být ukládány i ve prospěch spojeneckých ozbrojených sil.\nTakto formulované výchozí základní principy byly následně, v reakci na reálný společenský vývoj a v mezích zákona, postupně upravovány.\n1.3 Vývoj strategických dokumentů ČR\nČeskoslovenská a později česká politická reprezentace se snažila od začátku roku 1990 formulovat základní principy obrany státní suverenity a demokratického státu, a zároveň se zapojit do mezinárodního úsilí o globální a celoevropskou bezpečnost. Postupně se upravovalo legislativní prostředí a vznikala řada strategických dokumentů, jak je to znázorněno na obr. 1.\nObr. 1: Vznik a vývoj strategických dokumentů ČR od roku 1990 po současnost\nVojenská doktrína České a Slovenské Federativní Republiky (1991)\nPo vzniku samostatné ČR v roce 1993 byla obrana řízena podle Vojenské doktríny České a Slovenské Federativní Republiky z roku 1991 . Je nutno říct, že všechny později z těchto principů vycházely vytvořené strategické dokumenty. Jednalo se o rozpracování následujících oblastí a principů:\nvšeobecná obrana ústavního zřízení státu, jeho suverenity, jednoty a územní integrity,\npoužití ozbrojených sil k zachování či obnovení suverenity státu a jeho územní celistvosti,\npřebudování ozbrojených sil v procesu odzbrojení, v závislosti na jeho výsledcích,\nodhodlání zúčastnit se akcí kolektivní obrany více zemí, dojde-li k jejich ohrožení,\nodhodlání nevlastnit a nevyrábět jaderné zbraně, ani jiné ZHN a nepřipustit jejich rozmístění na vlastním území,\nposkytnutí ozbrojených sil v rámci akcí mírových sil OSN a v případě katastrof,\nrozvíjení civilní obrany jako relativně samostatné součásti systému obrany státu,\nrozvíjení systému hospodářské mobilizace, vytváření státních hmotných rezerv a operační přípravy státního území,\nvyužití podpory vyplývající z evropského systému kolektivní bezpečnosti.\nK naplnění základních lidských práv a svobod občanů byla zavedena civilní služba jako alternativa povinné vojenské služby.  Historický význam doktríny však spočívá zejména v deklarativním odklonu od strategických principů Varšavské smlouvy a předchozí komunistické vojenské politiky.\nNárodní obranná strategie ČR (1997)\nNárodní obranná strategie ČR schválená vládou ČR v roce 1997  formulovala zásadní systémové změny přístupu k naplňování obranné funkce státu. Byl deklarován záměr vytvořit jednotný bezpečnostní systém v rámci komplexní strategie obrany, plné členství v NATO bylo prohlášeno za prostředek ke zvýšení bezpečnosti a obranyschopnosti ČR, formulována byla možnost vyslání jednotek armády mimo území státu (se souhlasem Parlamentu ČR). Prozíravý byl záměr směřující k vytváření účelových uskupení sil, např. protiteroristických úderných skupin a byl vytyčen cíl vybudovat integrovaný záchranný systém. Význam tohoto rozhodnutí nesnižuje ani fakt, že toto opatření bylo koncipováno pro stav ohrožení státu.\nBezpečnostní strategie ČR (1999) a Vojenská strategie ČR (1999)\nBezpečnostní strategie ČR 1999  přinesla kvalitativní změny obranné funkce státu. Ty byly dále rozpracovány ve Vojenské strategii ČR 1999 . Základním nástrojem obrany se nově stalo věrohodné odstrašení, podpořené dostatečnou vojenskou kapacitou, přičemž za nástroj věrohodného odstrašení bylo považováno NATO. Znamenalo to přechod od samostatné obrany k obraně kolektivní při zachování schopnosti individuální obrany ve smyslu čl. 51 Charty OSN. ČR nově deklarovala odhodlání použít sílu při obraně území státu a spojenců jako podmínku pro odstranění jakékoli hrozby a současně předpokládala možnost přijmout spojeneckou pomoc. ČR deklarovala i odhodlání účastnit se mírových operací. K tomuto účelu, i na základě závazků vyplývající z obranného plánování NATO, ČR budovala a připravovala síly pro působení ve vojenských operacích v rámci aliančních mnohonárodních uskupení.\nBezpečnostní strategie ČR (2001, 2003) a vojenské strategie ČR (2002, 2004) , \nDalší systémové změny obranné funkce státu přinesly bezpečnostní strategie ČR 2001 a 2003,  následně rozpracované ve vojenských strategiích ČR 2002 a 2004. ČR nově deklarovala odhodlání přispívat i do mírových operací, které nevyplývají ze smluvních závazků či přímého ohrožení, ale jsou v souladu se zájmy ČR. Byla konkrétněji definována problematika preventivního působení obranného systému. Novým prvkem se stalo zapojení do společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU a v jejím rámci do ESDP. ČR deklarovala vůli vytvářet podmínky pro připojení k projektům či systémům proti ZHN. Zatímco v Bezpečnostní strategii 1999 byl deklarován záměr výstavby poloprofesionální armády, Bezpečnostní strategie ČR 2003 již vytyčila cíl výstavby plně profesionální, moderně vyzbrojené, vysoce mobilní a flexibilní armády, schopné účastnit se aliančních a případně jiných mezinárodních operací i mimo území ČR. \nVojenská strategie ČR (2008)\nAktuálně je obsah obranné funkce státu dán Vojenskou strategií ČR 2008 , v níž jsou formulovány základní principy obranné politiky. Výrazněji než předchozí strategické dokumenty zdůrazňuje skutečnost, že obrana ČR je založena na aktivním zapojení ČR do činnosti organizací, jichž je členem, zejména NATO a EU, dále OSN a OBSE. Z toho vyplývá i zvýraznění „expediční" funkce ozbrojených sil.\n2. Praktická realizace bezpečnostní politiky\nKoncepce bezpečnostní politiky Československa do roku 1989 vycházela z bipolárního rozdělení světa a jeho podřízenosti spojeneckým závazkům Varšavské smlouvy. Po listopadu 1989 se situace zásadně změnila. První kroky transformace systému obrany ČR začátkem devadesátých let byly poznamenány snahou o destrukci staré, minulostí poznamenané struktury a procesů. Nebylo to jednoduché.\nBezpečnostní systém na začátku devadesátých let minulého století tvořili lidé, kteří ve svém životě nepoznali jiný režim než komunistický. Přestože převážná většina z nich měla hned na začátku devadesátých let snahu o transformaci ozbrojených složek na instituce sloužící demokratické společnosti, chyběly jim zkušenosti. Odborníků z disentu nebylo mnoho, a navíc jejich zkušenosti odpovídaly praxi šedesátých let. Proto je logické, že obsah transformačních kroků byl v řadě oblastí poznamenán myšlením studené války a bipolarity. Tomu odpovídal i obsah prvních strategických a doktrinálních dokumentů, praktická politika a konečně i myšlení drtivé většiny české populace. Je nutno poznamenat, že podobné problémy se řešily nejen v ČR, protože procesem hledání procházely i tehdejší „zkušené" demokracie – země NATO, které se najednou a nutno říct že nečekaně, octly v nové bezpečnostní situaci.\nZákladním úkolem polistopadového období bylo vypracovat bezpečnostní politiku a z ní vycházející strategii jako syntézu mezinárodně politické koncepce, obranné koncepce a vnitřně bezpečnostní koncepce. Jen tato strategie se mohla stát východiskem, aby obrana nebyla záležitostí pouze armády a rezortu ministerstva obrany, ale celého státu a společnosti, všech občanů. \nV reakcích na bezpečnostní hrozby a rizika bylo možné identifikovat dva přístupy. První, silnější, pro který byla postupně i většina občanů, preferoval naše vztahy západním směrem, k NATO jako jedinému garantu evropské bezpečnosti. Druhý, „historický" přístup, varoval před jednostrannou orientací, poukazoval, že se nám nikdy nevyplatila: v roce 1938 pohřbily naši svobodu západní velmoci v Mnichově, v roce 1968 náš spojenec Sovětský svaz s dalšími armádami Varšavské smlouvy nás dokonce okupoval. Z toho se vyvozovaly dva závěry: abychom při zajišťování bezpečnosti byli méně závislí a více spoléhali na sebe, a dále abychom se rovnoměrněji orientovali na všechny potenciální partnery v Evropě a na již existující bezpečnostní struktury.\nPřevážila orientace k NATO. Preferovala ji politická pravice (s výjimkou krajní pravice), dále střed i část levice. Proti byla Komunistická strana Čech a Moravy (KSČM).\n2.1 Cesta ČR do NATO\nPřistoupit do NATO znamenalo splnit řadu předpokladů, a to zdaleka nejen vojenských. Předstupněm k tomu bylo přijetí podmínek aliančního programu Partnerství pro mír (PfP - Partnership for Peace). Vyžadovalo to mj., abychom měli dostatečné prostředky na transformaci armády, která by vedla k větší kompatibilitě s armádami NATO. Při naší orientaci na NATO však nebylo možné opomenout, že tato organizace nejen garantuje naši bezpečnost, ale že s ní zároveň budeme muset sdílet všechny její bezpečnostní hrozby a z nich vyplývající rizika.\nVojenská strategie z roku 1994  předpokládala, že ČR a její armáda musí být připravena čelit vojenskému napadení jakkoli silným protivníkem z kteréhokoli směru a za jakýchkoli podmínek s využitím možností mezinárodních bezpečnostních struktur a spojenců. Ukazovala se proto stále naléhavěji potřeba politicky vyjasnit úlohu, postavení a charakter armády z hlediska zájmů ČR.\nPoslanecká sněmovna parlamentu, zejména její branný a bezpečnostní výbor, se však více soustřeďovaly na omezování moci armády, personální změny a kritiku. . Východisko spatřovala jednostranně v členství v NATO, od kterého se očekávalo že nám pomůže nalézt cestu k dalšímu zaměření činnosti armády. Vedoucí představitelé předpokládali brzký vstup ČR do NATO, což se přijetím a zejména realizací projektu PfP ukázalo jako nereálné. Mylný předpoklad, že ČR rychle vstoupí do NATO, byl jednou z příčin, proč nebyly včas rozvinuty práce na přestavbě Armády ČR. I v tom se ukázalo, že je třeba stanovit politickou koncepci bezpečnostní politiky.\nSkutečné začleňování ČR do aliančních struktur se odehrávalo ve dvou základních rovinách či etapách. První z nich bylo bezesporu období příprav na členství, které bylo úspěšně završeno 12. března 1999. Tato etapa měla pro naši zemi životně důležitý význam, neboť spoluurčovala naše mezinárodně-politické směřování v období po studené válce.\nJenže, chtěli jsme být součástí „elitního" klubu, aniž jsme přesně věděli, co to ve skutečnosti obnáší. Chtěli jsme mít výhody členství v NATO, aniž bychom přesně znali povinnosti a závazky.\nDne 12. března 1999 vstoupila ČR do Severoatlantické aliance. Po rozpadu Varšavské smlouvy a odchodu sovětských vojsk šlo z bezpečnostního hlediska o další historicky klíčový krok v zajištění naší obrany. Okamžik vstupu do NATO lze v dlouhodobém horizontu považovat za skutečně zlomový bod pro bezpečnost ČR. Bylo to ovšem jen logické pokračování procesu, který začal již v době našich příprav na členství a formálním vstupem získal na nové kvalitě.\nDruhá fáze našeho vztahu k Alianci je obsahově zcela jiná. Začíná rolí řádného člena, kdy se převzetím přímé odpovědnosti spolupodílíme na každodenní existenci Severoatlantické aliance v novém bezpečnostním prostředí. Zdaleka již nejde jen o ČR, ve hře je bezpečnost našich spojenců a širšího mezinárodní společenství.\nStále zřetelněji se ukazovalo, že členství v NATO se týká nejen ministerstev zahraničních věcí a obrany, ale že se musí promítnout do celé státní správy. Bylo nutné například připravit rozsáhlou změnu našeho branného zákonodárství. Jednalo se o zákon o zajišťování obrany či o zákon o ozbrojených silách ČR a o mnoho dalších.\nFaktem zůstává, že zásadní změny se musely uskutečnit přímo v armádě, a to od základu. Z hlediska filozofie své výstavby byly ozbrojené síly ČR ozbrojenými silami sovětského typu. Tento koncept byl založen na předpokladu, že v případě mobilizace vytvoří profesionální důstojníci organizační jádro válečně vytvářených útvarů, které bude rychle doplněno branně povinnými vojáky. Tomuto konceptu odpovídalo také hodnostní složení vojenského profesionálního personálu .\nV prvé řadě bylo nutné změnit způsob uvažování důstojnického sboru i představitelů rezortu MO. Chystali jsme se vstoupit do nejúspěšnější politicko-vojenské organizace za uplynulých padesát let. Její charakter je mj. dán kolektivním způsobem zajišťování obrany, ale na základě poněkud jiné filozofie, než na který jsme si zvykli ve Varšavské smlouvě. Ta byla víceméně organizací vojenskou, s direktivním způsobem rozhodování. Rozhodovalo spojenecké velení v Moskvě, tady se pouze vykonávalo. Severoatlantická aliance je organizací politicko-vojenskou, kde se rozhoduje na základě politického konsenzu. Žádná direktiva shora, ale národní pozice s možností práva veta. Tento způsob uvažování se musel od základu změnit. Pamětníci říkají, že pro éru Varšavské smlouvy bylo charakteristické říkat „ONI" a myslelo se tím právě velení tohoto paktu, zatímco v současné době říkáme „MY" a opravdu se cítíme být součástí aliančních rozhodování.\nObjevovaly se však i další problémy – souvisely s ochranou utajovaných informací a s tím spojenými bezpečnostními prověrkami osob, s jazykovými znalostmi vojáků, které neodpovídaly aliančním standardům. Tyto problémy se řešily jen velmi těžce a některé z nich nejsou dořešeny doposud.\n2.2 Vývoj obranného rozpočtu\nJedním z faktorů, rozhodujících o životnosti jakékoliv strategie, je její ekonomické zabezpečení, jež musí být v souladu s uskutečňováním všech uvažovaných záměrů a opatření. Jde v tomto smyslu především o finanční zdroje státního rozpočtu, zbrojní akvizici, tvorbu a udržování průmyslové základny obrany a s tím spojený výzkum a vývoj.\nVývoj v této oblasti kopíroval vývoj veřejného mínění na pocit ohrožení vlastní bezpečnosti a zejména názor české populace na potřebu ozbrojených sil. Přestože oficiální politická reprezentace, bez ohledu na zastoupení politických stran ve vládě a v parlamentu, od počátku devadesátých let deklarovala svou bezpečnostní a obrannou politiku s velkou vážností, musela se potýkat s tlaky na hledání prostředků pro řešení zejména ekonomických a sociálních aspektů rozvoje českého státu, které (a často z populistických důvodů) měly vyšší prioritu. Z tohoto hlediska je realitou, že sektor obrany a bezpečnosti se postupně dostával na okraj zájmu a často sloužil jako zdroj finančních prostředků pro řešení jiných potřeb. Obsah strategických dokumentů při rozhodování o vyčleňování zdrojů na bezpečnost přitom nebyl rozhodující; naopak, tyto dokumenty se formulovaly tak, aby odpovídaly aktuální realitě a prostředkům, které je vláda ochotna uvolnit.\nVztah politické reprezentace ČR k zajištění obrany a bezpečnosti lze dokumentovat na vývoji výše finančních prostředků, které rezort MO dostal přidělené v jednotlivých letech.\nObr. 2: Rozpočtové prostředky Ministerstva obrany v letech 1993-2008 , \nZ údajů uvedených v grafu lze interpretovat následující závěry:\nČR se po vstupu do NATO snažila dodržovat platnou zásadu vyplývající z požadavků na obranné plánování v NATO, a sice obranné výdaje ve výší zhruba 2 % z HDP,\nimpulzem pro další rozvoj a modernizaci ozbrojených sil se stalo rozhodnutí o jejich v reformě v roce 2002,\npo roce 2003 vláda ustupovala od závazků a finanční prostředky z hlediska podílu na HDP postupně snižovala.\nSoučasný vývoj veřejných financí v ČR je vzhledem ke světové finanční krizi pro rozpočet rezortu MO nepříznivý. Prioritou stále zůstává plnění mezinárodních závazků v zahraničních misích. Lze očekávat omezování výdajů na modernizaci ozbrojených sil i personál. Tlak na rychlost realizace úsporných opatření však může mít nepříznivé důsledky na kvalitu některých strategických rozhodnutí a vyvolává otázky, zda rychlost přijímání úsporných opatření nezapříčiní některé nevratné změny.\nPoslední, doposud platná Bezpečnostní strategie 2003 se jeví jako více deklarativní než exekutivní dokument. Skutečnost, že doposud nebyla zahájena její aktualizace nesvědčí o skutečném zájmu politické reprezentace o systémové řešení problémů, na které společnost i politické strany oprávněně poukazují. Modernizace ozbrojených sil se ve skutečnosti zpomalila a v některých oblastech prakticky zastavila, byly a jsou sice schopny naplnit část ambicí v účasti ve vojenských operacích NATO a EU, ale ve vztahu k plnění úkolů společné obrany (podle čl. 5 Washingtonské smlouvy) však o tom panují v odborné i laické veřejnosti mnohdy oprávněné pochybnosti. Jedním z argumentů běžně používaných pro snižování rozpočtových výdajů ČR na obranu je, že Ministerstvo obrany není v praxi schopno přidělené prostředky v daném roce utratit. To je pravda jen částečně, protože to mnohdy akviziční systém platný v ČR ani neumožňuje.\n2.3 Ozbrojené síly ČR\nOzbrojené síly ČR procházejí od roku 1990 procesem permanentní reformy a transformace. Má to svoji logiku. Musely se vyrovnat s řadou společenských změn historického významu: kolapsem komunistického režimu a zahájením budování demokratické společnosti, rozpadem Varšavské smlouvy, rozdělením Československa, vstupem ČR do NATO a EU. Uvážíme-li, že se permanentně transformuje i Severoatlantická aliance, je částečně omluvitelné, že za posledních dvacet let došlo k řadě rozhodnutí, které dnes lze považovat jako pochybení. To, co je jen už stěží omluvitelné je skutečnost, že oficiálně neexistuje žádná analýza nebo studie, která by objektivně zkoumala příčiny chyb, které měly systémový charakter a které se v mnohých případech opakuji dodnes.\nRok 2003 byl pro ozbrojené síly ČR rokem k zahájení největší reformy za dobu její moderní historie. Jednotlivé kroky reformy byly rozděleny do etap až po rok 2014. Přestože se podařilo splnit řadu opatření, stále klesající zdrojový rámec způsobuje posun některých významných modernizačních programů do dalších let. To je jedna z příčin, která je velmi často uváděna odpovědnými přestaviteli rezortu MO. Nelze však neupozornit ani na vážné nedostatky ve strategickém řízení které zapříčinily, že reforma je dnes někde jinde, než se v to roce 2003 plánovalo.\nUrčitým kladem je, že ozbrojené síly v roce 2008 dostaly nejen aktualizované politické zadání ve vojenské strategii ČR, ale i v dlouhodobé vizi stanovené priority jejich rozvoje v horizontu přibližně 20 let. V obou dokumentech se zvýrazňuje jejich expediční charakter, co je českou veřejnosti kvitováno kladně, ale i kriticky. Schopnost působit v operacích mimo území státu je kladena do protikladu s její teritoriální funkci. Je fakt, že tento problém není doposud dostatečně prozkoumán a v bezpečnostním systému ČR vyřešen. Rovněž citlivě je vnímán i předpoklad, že teritoriální funkce českých ozbrojených sil jsou deklarovány jen velmi neurčitě a že státní suverenita a obrana teritoria ČR by měla být téměř 100 % garantována zejména spojenci.\n2.4 Vyzbrojování a průmyslová základna obrany\nZáměr vyjádřený Bezpečnostní strategii ČR 2003 o podpoře „obranně průmyslové základny", se daří v praxi realizovat jen s obtížemi. ČR průmyslovou základnu obrany (defence industrial base), jak je chápána ve „starých" evropských zemích, zejména u členů bývalé Západoevropské unie (ZEU), a prosazována v evropském integračním projektu EDTIB (European Defense Technology and Industrial Base), nemá. Taková základna je založena na úzké součinnosti státu a vybraného průmyslového sektoru, vycházející z příslušné státní průmyslové politiky a koordinované vojenské akvizice. Ani takto koncipovanou průmyslovou politiku ČR stále nemá. V dosavadní praxi se v případech naléhavé potřeby přijímaly na vládní úrovni dílčí usnesení k armádnímu nákupu jednotlivých položek značného finančního objemu, převážně ze zahraničí. Tato mnohdy improvizovaná a sporná rozhodnutí neznamenají žádný koncepční akt a vývoj obranného průmyslového sektoru nijak neovlivňují. Důsledkem je roztříštěný průmyslový sektor, založený převážně na malých a středních společnostech, s limitujícími možnostmi rozvoje. \nVzhledem k neuspokojivému vývoji českého zbrojního sektoru a současným nepočetným českým ozbrojeným silám zanikla v domácím průmyslu řada oborů. Navíc podniky ztratily své postavení finálních dodavatelů a podíl zbrojní produkce v jejich podnikatelských aktivitách stále klesá. Při armádních akvizicích v zahraničí jsou tak domácí zbrojní výrobci odkázáni na podružné kooperace a nahodilé technologické transfery, přitom jejich spoléhání na offsetová plnění je v měnícím se evropském prostředí stále problematičtější.\nDosavadní zbrojní vývoz byl donedávna živen převážně prodejem nadbytečné techniky a materiálu z likvidovaných armádních zásob do tzv. rozvojových zemí. Tento zdroj byl v podstatě vyčerpán a vývoz do zemí EU, který by svědčil o zapojování do evropské spolupráce je (s výjimkou Slovenska) marginální. Nic na věci nemění ani úspěchy, které v oblasti obchodu s vojenským materiálem byly zaznamenány v roce 2008.\n2.5 Obranný výzkum a vývoj\nČR zdědila po Československu relativně rozsáhlou výzkumnou a vývojovou základnu integrovanou do rezortu MO. Tato základna byla později reorganizována s cílem oddělit ji od přímého financování ze státního rozpočtu, umožnit její financování prostřednictvím příjmů získaných vlastní činností a umožnit ji nabízet své kapacity na trhu.\nČinnost těchto rezortních zařízení byla doplňována činností zařízení mimorezortních, šlo-li o projekty obranného výzkumu a vývoje, které si vyžadovaly spolupráci s kapacitami obranného průmyslu. Tyto kapacity byly postupně v průběhu devadesátých let 20. století zprivatizovány, čímž stát ztratil svůj monopol na realizaci obranného výzkumu a výzkumu. Vlastní základna rezortu MO pro obranný výzkum a vývoj pak byla v důsledku rozpadu těchto tradičních vazeb a některých nesystémových strategických rozhodnutí postupně redukována. Kapacity pro technický výzkum a vývoj a zkušebnictví představované sítí vojenských technických ústavů si zachovaly svoje funkce, byť omezeně. Kapacity pro bezpečnostní a operační výzkum byly nejprve reorganizovány (např. bývalý Výzkumný ústav generálního štábu nebo Ústřední vědecko-informační středisko ČSLA) na nové instituce (Institut pro strategická studia, Institut pro výzkum operačního umění, potom Ústav obranných studií a Institut strategických studií Univerzity obrany) a na konec všechny, prakticky bez náhrady, zrušeny. \nRedukcí prošly i kapacity vojenských škol, když na půdorysu tří vojenských vysokých škol, Vysoké vojenské školy pozemního vojska ve Vyškově, Vojenské akademie v Brně a Vojenské lékařské akademie Jana Evangelisty Purkyně v Hradci Králové, vznikla Univerzita obrany.\nZatímco v devadesátých letech byly prostředky pro obranný výzkum a vývoj přidělovány nesystematicky, od roku 2000 nastal obrat k lepšímu, každoročně bylo vyčleňováno zhruba 500 mil. Kč, a to pro všechny subjekty v tržním prostředí, které jsou schopny realizovat požadavky na výzkum a vývoj jednotlivých uživatelů, tzv. správců schopností ozbrojených sil ČR. Výše přidělovaných prostředků v posledních osmi letech v podstatě stagnuje.  Počet projektů ve vojenství se proto snižuje a v širším konkurenčním prostředí se uplatňují jen zřídka.\n2.6 ČR a mírové operace\nČR se výrazně angažuje při řešení krizí ve světě v místě jejich ohnisek. Ve srovnání s velkými zeměmi, se může zdát náš příspěvek k udržení míru a bezpečnosti malý. Vzhledem k počtu obyvatel a ekonomické síle státu je však v mnoha ukazatelích nadstandardní. Od počátku devadesátých let minulého století se demokratické Československo a po svém rozdělení ČR aktivně zapojovaly do mezinárodního úsilí o řešení krizí na Balkáně, ale i na Blízkém východě a jinde. Stručný přehled o této angažovanosti je uveden v následující tabulce. \nTab.: Účast ozbrojených sil ČR ve vojenských misích od roku 1990\nZdroj: www. army.cz\nKromě účasti v humanitárních a stabilizačních operacích na řešení krizí mimo území ČR působili a někde dosud působí příslušníci ozbrojených sil ČR ve funkcích vojenských pozorovatelů OSN a OBSE: UNGCI (Irák), UNMOP (Chorvatsko), UNOMIG (Gruzie), UNAMSIL (Sierra Leone), MONUC (Kongo), UNMEE (Etiopie-Eritrea), UNMIK (Kosovo), UNMIL (Libérie), UNAMA (Afghánistán) v průměrném počtu asi 13-20 osob.\nPozornost si při posuzování vojenských výdajů zaslouží operace, tvořící významnou součást české účasti při plnění závazků vůči NATO a úkolům v ESDP. Následující graf shrnuje náklady vynaložené z kapitoly Ministerstva obrany na vojenské operace v zahraničí. ČR vynaložila za deset let na tyto operace 13,6 mld. Kč. Vynaložené prostředky vzrostly v roce 2008 ve srovnání s rokem 1999 o 178 %. Celkové výdaje ve srovnání roku 1999 a 2008 vzrostly o 227 %, přičemž výdaje na uvedené operace tvořily v roce 1999 celkem 3,8 %, v roce 2008 byl podíl necelé 3 %. V uvedeném desetiletí se ČR zúčastnila 26 operací, nejnákladnější byla účast AČR v SFOR (2,7 mld. Kč), KFOR (5,5 mld. Kč), „Trvalá svoboda" a ISAF (2,6 mld. Kč).\nObr. 3: Celkové výdaje státního rozpočtu v kapitole ministerstva obrany na vojenské/mírové operace , \n3. Veřejná diskuze o bezpečnostní politice\nVstup do NATO v roce 1999 a v roce 2004 do EU uzavřel vnější rozměr transformačního období a změnil postavení ČR v politickém a bezpečnostním prostředí de iure. Naše bezpečnost se tím zvýšila, zvýšila se i naše odpovědnost za tvorbu a realizaci takové bezpečnostní politiky, která ovlivní v krátkodobém i dlouhodobém horizontu nejen bezpečnost a obranyschopnost ČR, ale i jejích spojenců. Nutno dodat, že jsme se ocitli, aniž bychom si to v době vstupu do NATO v roce 1999 dokázali až tak jasně představit, mezi mnoha „mlýnskými kameny", které přinesl mj. dynamický světový a evropský vývoj. Ten se zrychlil v poslední dekádě minulého století, a zvláště v prvních letech století současného. Tato dynamika nás přitom překvapila, překvapuje, a někdy trochu i zaskočila. V takové situaci se těžko bezpečnostní politice vtiskává jasná a silná myšlenka. Měli bychom se o to ale nicméně pokoušet.\n3.1 ČR ve vztahu k evropské bezpečnostní a obranné politice \nBezpečnostní strategie EU (BS EU) je příležitostí k otevření širšího diskurzu o evropské bezpečnosti, kterého by se v ČR mohla ujmout bezpečnostní komunita, neboť BS EU představuje základ důležité debaty o strategické orientaci EU a jejích priorit. V centru pozornosti by mohly být např. otázky, zda BS EU může přispět k překonání bezpečnostní politiky definované národními zájmy, perspektiv přenášení odpovědnosti za bezpečnost na nadnárodní model nebo ke sdružování stávajících evropských obranných zdrojů a jejich účinného využívání. Stranou pozornosti by neměla být ani možnost přípravy evropské vojenské doktríny, vojenských aspektů evropské politiky sousedství a vytvoření strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie (vnitřní bezpečnost v unijní strategii absentuje).\nPři hodnocení hrozeb bychom neměli podléhat jakémusi automatismu či strnulosti. Neměly by být jednostranně zdůrazňovány pouze některé hrozby, jako jsou např. terorismus, hrozba rozšiřování ZHN, bez náležitého vyhodnocení dalších sílících hrozeb, jako jsou např. podceňování diktátorských režimů, sociálně-ekonomické hrozby (extrémní chudoba), působení organizovaného zločinu,  korupce, technologické katastrofy, environmentální hrozby (globální oteplování), kulturní hrozby (růst nacionalismu, fundamentalismu), informační bezpečnost, zranitelnost finančních trhů apod.\nReakce na zmíněné hrozby otevírá problém adekvátní reakce. Např. se to týká pochopení faktu, že asymetrické hrozby ze strany teroristických organizací vůči státům, infrastruktuře, občanům, ale také ozbrojeným silám vyžadují i asymetrické reakce. Komplexnost vnějších i vnitřních bezpečnostních hrozeb, které mohou ohrožovat stabilitu společnosti, nastoluje potřebnost zdokonalovat systém komplexního řízení bezpečnosti země. Jedině takový systém může zajistit obranu proti útoku, který není primárně veden na území státu (v tradičním teritoriálním pojetí), ale na jeho infrastrukturu, podstatu jeho společnosti, fungování institucí a i na životní styl občanů.\nJedná se o složitý cíl, který má u nás historickou, politickou, ekonomickou, právní, i psychologickou dimenzi. Poslední dvě dimenze přitom mají v době respektující dodržování lidských práv klíčový význam – musí se hledat rovnováha mezi zajištěním bezpečnosti občanů a státu a zachováním občanských práv a svobod. To platí zejména v souvislosti s implementaci evropského pojetí tzv. lidské bezpečnosti (human security).\n3.2 Účast ČR v mírových misích , \nÚčast ozbrojených sil ČR při řešení krizových situací v zahraničí nebyla a doposud není veřejností chápana jednoznačně. Na jednu stranu si občané ČR uvědomují nezbytnost podílet se na kolektivním úsilí ke zvyšování globální světové a tím nepřímo i vlastní bezpečnosti. Na druhou stranu některé skupiny obyvatel a politické strany poukazují, že přílišná angažovanost v konfliktech mimo území ČR je možným zdrojem rizik pro vnitřní bezpečnost. Druhým argumentem je ekonomické hledisko, kdy se zvýrazňuje, že zdroje vynaložené na úhradu nákladů spojených se zahraničními misemi lze uplatnit lépe. Existuje i méně významná skupina aktivistů, kteří odmítají jakékoliv formy použití násilí i samotnou existenci ozbrojených sil.\nOficiální zahraniční politika ČR až do roku 2008, přes změny politické reprezentace ve vládách od počátku devadesátých let minulého století a změnu rétoriky po přechodu do opozice, byla v podstatě konzistentní a kompatibilní s obecnými trendy. Znepokojivý vývoj jako důsledek vnitropolitické konfrontační politiky mezi vládní koalicí a opozicí vznikl v roce 2008. Za závažný precedens s negativními důsledky lze považovat parlamentní diskuzi o účasti ozbrojených sil v zahraničních misích. Souhlas se záměrem dalšího působení ozbrojených sil ČR v zahraničních misích byl podmíněn ústupky v marginálních otázkách souvisejících s reformou zdravotnictví.\nPo celé hodnocené období je u nás preferován humanitární akcent misí. Českou veřejností je tradičně lépe hodnoceno vyslání českých vojáků k mírovým než k bojovým misím. Proto převládá vysílání zdravotníků, vojenských policistů nebo strážních a výcvikových jednotek zabezpečujících stabilizaci a další mírový rozvoj v krizových oblastech. Plnění bojových úkolů ofenzivního charakteru, přes relativně dobrou úroveň vycvičenosti jednotek, bylo a je ojedinělé.\nPlnění úkolů v misích je jedním z hlavních faktorů růstu prestiže ozbrojených sil v očích české veřejnosti. Jsou oceňovány zejména případy humanitárních aktů jako pomoc uprchlíkům, ochrana civilistů, pomoc při výstavbě škol nebo záchraně životů civilistů a dětí působením českých polních nemocnic. Je kladně hodnocena i vzrůstající schopnost příslušníků ozbrojených sil spolupracovat se spojenci v rámci mnohonárodního systému velení a řízení.\n3.3 Praxe řízení české bezpečnostní politiky \nV souvislosti s potřebností systému komplexního řízení bezpečnosti země je na místě otevřít i problém pojetí „lidské bezpečnosti". Jsme zřejmě na počátku přechodu mezi dvěma přístupy k jejímu zajišťování. V dosavadním „tradičním" modelu, kdy občan jako základní entita společnosti plní své povinnosti, přičemž stát má právo vyžadovat jejich plnění. Modernější pojetí počítá s občanem nejen jako se zákazníkem, jehož požadavky plní stát, nýbrž jako s partnerem, který nese odpovědnost za bezpečnost, ta se v daném případě stává veřejnou službou. Dvacet let po listopadu 1989 je takové konstatování možná malou revolucí, která bude vyžadovat hlavně posun v myšlení občanů. V konfrontaci s profesionalizací armády, která má z tohoto hlediska i své stinné stránky, se jedná o složitý úkol.\nPřesto základní otázkou v tvorbě a realizaci bezpečnostní politiky zůstává schopnost promítnout její složitost do rozhodovacích procesů orgánů strategického řízení tak, aby bylo možné naplňovat hlavní cíl: v co největší možné míře zajistit bezpečnost země. V popředí stojí kapacity a kvalita rozhodovacích procesů v bezpečnostní politice, kam vstupuje celá řada subjektů – především vláda a parlament a dále politické strany, a do jisté míry, i když stále ještě ne dostatečně, bezpečnostní komunita.\nVývoj ukázal, že z tohoto hlediska klíčový význam má komunikace mezi subjekty, které se na tvorbě a realizaci bezpečnostní politiky přímo podílejí (vláda, ministerstva, parlament, politické strany). V našich podmínkách je schopnost dosahování politického konsenzu velmi složitou záležitostí, což proces tvorby a realizace bezpečnostní politiky negativně ovlivňuje.\nJe možné vyjmenovat mnoho faktorů zapříčiňujících a stále ovlivňujících tento stav, z nichž je nutné zvýraznit následující:\nabsence české „bezpečnostně-strategické kultury" která je daná především historicky,\nbezpečnostní politika, její tvorba a realizace je zatím nevýraznou součástí veřejné politiky a veřejné služby, její tvorba a realizace je determinována nižší mírou profesionality jejích aktérů a realitně nízkou mírou participace občanské veřejnosti,\nrozpolcenost české společnosti ve vztahu k bezpečnosti státu, která se projevuje pacifistickými postoji k opatřením a rozhodnutím ve vnitřní i zahraniční politice s bezpečnostní dimenzí, tyto postoje, které silně ovlivňují média jsou následně reflektovány i některými politiky a promítají se negativně do konkrétních politických postojů a rozhodnutí,\npolitické spory o strategických prioritách bezpečnostní politiky mezi politickými stranami a uvnitř nich mají nejen politický a bezpečnostní, ale i ekonomický rozměr,\nabsence kvalifikované odborné i veřejné diskuze o bezpečnostní politice a o jejích prioritách, což vede k tomu, že se problematika bezpečnostní politiky stává předmětem pouze (často i ad hoc) úzkého politického rozhodování,\nrezortismus v tvorbě bezpečnostní politiky, který se často projevuje v soupeření silových rezortů i uvnitř nich o kompetence při tvorbě bezpečnostních dokumentů a při realizaci bezpečnostní politiky,\nabsence reálného civilního řízení ozbrojených sil, která nemůže být vnímána pouze skrze její formální projevy (civilista jako ministr obrany), ale především skrze reálné vstupy politické reprezentace do procesu strategického řízení obrany a ozbrojených sil, \nv soustavě a v tvorbě bezpečnostní dokumentů jsou značné rezervy jak v teoretickém rozpracování problematiky, tak v jejich praktické aplikaci.\nUvedené faktory vedou k tomu, že jednotlivé subjekty podílející se na rozhodovacích procesech v bezpečnostní politice často postupují při rozhodování o bezpečnostních otázkách nejednotně a nekoordinovaně. V souvislosti se současnou bezpečnostní situaci ve světě, aktuálními hrozbami a riziky je pozitivní, že se začalo s vytvářením základů koncepce komplexního systému bezpečnosti země.  Zřetelně stojíme na začátku komplikované cesty k vytvoření takového systému.\nV současnosti platná Bezpečnostní strategie např. řeší problematiku obranné politiky pouze v kontextu prosazování bezpečnostních zájmů a stanovuje pouze její zásady. Není tak koncepčně rozpracována celková problematika obrany státu, a to jak po věcné stránce, tak jejího řízení.\nRozpačitý start reformy ozbrojených sil v roce 2003 (zejména pro podcenění reálné ekonomické kalkulace jejích nákladů a dopadů) ukázal důležitost i dalšího prvku v procesu tvorby a realizace bezpečnostní politiky, kterým je často diskutované „politické zadání". Primární odpovědnost za formulaci politického zadání leží na politicích. Limitem je však časová omezenost politického mandátu (poslanci i vláda ve čtyřletém cyklu) a tím i reálné možnosti zabývat se do hloubky danou problematikou. Z tohoto důvodu vlastně odpovědnost za přípravu a v konečném důsledku i formulování politického zadání tak v nemalé míře leží na vojácích, policistech a státních úřednících.\n3.4 Bezpečnostní komunita a její úloha v teorii a praxi bezpečnostní politiky\nPři diskuzi o politickém konsenzu a politickém zadání, není možné obejít působení bezpečnostní komunity jako významného faktoru ovlivňujícího tvorbu bezpečnostní politiky. Po téměř patnácti letech od počátků jejího konstituování, je bezpečnostní komunita již více méně respektovaným partnerem především státní správy v diskuzi o bezpečnostně-politických otázkách a v procesu tvorby bezpečnostní politiky. Její současnou podobu můžeme charakterizovat jako dobrovolné, neformální a relativně ustálené společenství zástupců odborné i laické veřejnosti, neziskového sektoru, univerzit, vědeckých a výzkumných institucí, aktivně se vyjadřujících k otázkám bezpečnosti státu a problémům bezpečnostní politiky.\nBezpečnostní komunita může být přirozeným spojencem vojáků, policistů a dalších státních úředníků usilujících o co nejvyšší efektivitu při zajišťování bezpečnosti země. V této souvislosti je nejvyšší čas uvažovat o zřízení relativně nezávislého analyticko-výzkumného pracoviště pro potřeby strategického řízení bezpečnostního systému ČR, které by spolupracovalo s vládou a bylo by vládou spolufinancováno. Takové analyticko-výzkumné pracoviště by nemělo nahrazovat struktury strategického rozhodování v rezortu ministerstev obrany a vnitra, toto pracoviště by je výsledky své práce podporovalo propracovanými podklady, které ministerstva, jako centrální orgány státní správy, v záplavě operativních úkolů objektivně nemohou připravit.\nBezpečnostní komunita by měla být ve větší míře i odbornou základnou pro řešení problematiky bezpečnostní politiky v Parlamentu resp. pro poslance a senátory. Úzce to souvisí s ochotou a připraveností politických stran k modernizaci jejich vnitřního fungování, které mj. zahrnuje i zefektivnění činnosti expertního zázemí, které bude schopné vygenerovat nejen schopné a kompetentní politiky, ale i jejich poradce a asistenty. Po skončení mandátu politiků – poslanců, resp. jejich aktivní politické kariéry, by tak představitelé různých politických proudů mohli působit v zájmu společné věci: zvyšování občanského vědomí důležitosti bezpečnosti. To by mohl být účinný nástroj, jak ovlivňovat postoje decizní sféry k bezpečnosti na všech úrovních vládnutí.\nBezpečnostní komunita by měla být i platformou, která by sloužila k utváření většího konsenzu v oblasti bezpečnostní politiky. V každém případě jde i o to, aby se diskuze a spory o obsah a směřování naší bezpečnostní politiky neodehrávaly pouze v politické a ideové rovině, v níž se díky politické realitě může vytratit samotný předmět diskuze ve své věcné podobě - tj. skutečná efektivnost bezpečnostního systému a jeho jednotlivých součástí, ale aby fungovaly i standardní mechanismy, které budou schopny postihnout reálný stav a skutečné potřeby bezpečnostního systému.\nPosledních dvacet let rozvoje demokracie v mírových podmínkách lze hodnotit jako příležitost, která je z pohledu historie české státnosti, relativně vzácnou příležitostí a která se v budoucnu již nemusí opakovat. Jen větší časový odstup ukáže, zda jsme při zajištění naši bezpečností udělali právě to, co bylo v daném okamžiku možné a pro budoucnost potřebné.\nJsme respektovanou součástí evropského, euroatlantického i celosvětového systému kolektivní bezpečnosti a máme v něm příležitost prosazovat svoje zájmy. Samozřejmě, úměrně naši velikosti a ekonomické síle. Zda v mezinárodním prostředí při prosazování ujasněných bezpečnostních zájmů dostatečně využíváme intelektuální potenciál naších lidí, to ponechávám na čtenářích.\nFaktem je, že se od základu změnila armáda, policie i hasičský záchranný zbor. Zvýšila se důvěra občanů v tyto složky – někde více a někde méně. Bylo by však nesprávné hodnotit dosavadní vývoj pouze z hlediska současnosti. Jejich úkolem, stejně jako i úkolem celého bezpečnostního systému ČR je připravenost pro adekvátní řešení bezpečnostních hrozeb budoucnosti.\nBudoucí politický a bezpečnostní vývoj ve světě a v České republice bude zřetelně vyžadovat větší důraz na kvalifikovaný přístup k tvorbě a realizaci bezpečnostní politiky. Klíčovým přístupem při tvorbě nových bezpečnostních dokumentů by mělo být perspektivní myšlení (long term thinking). Takový typ myšlení vyžaduje širší a hlubší odbornou diskuzi mezi subjekty, které se na tvorbě a realizaci bezpečnostní politiky podílejí, a uvnitř těchto subjektů. Vysokou prioritu má i nutnost výrazněji se zapojit do diskuze v rámci mezinárodních struktur, včetně akademické. Opak by evidentně znamenal pokles naší schopnosti aktivně a efektivně vstupovat do procesu politické komunikace a rozhodování o bezpečnostních otázkách na nadnárodní úrovni, samozřejmě především v EU, ale i v NATO.\nVe stručnosti je možné shrnout a zvýraznit nejdůležitější podněty pro tvorbu a realizaci naší bezpečnostní politiky:\nJe zjevné, že nejde nadále pokračovat ve zpracování takových koncepcí a strategií, které jsou pro rozhodovací procesy v bezpečnostní politice příliš obecné, a stejně tak je nefunkční vypracovávat zcela konkrétní reformní koncepce, např. ozbrojených sil, bez obecnější představy o celkové podobě bezpečnosti.\nNovelizace Bezpečnostní strategie ČR je výzvou nejbližšího období. Měla by být primárním úkolem nejen Ministerstva zahraničních věcí, ale i podstatně širšího fóra odborníků z ostatních, nejen relevantních rezortů a bezpečnostní komunity. Jako klíčová se ukazuje strategicko-koncepční a koordinační role Úřadu vlády a kvalifikovaných pracovníků, které zde působí.\nAktuálním úkolem pro příští Bezpečnostní strategii ČR je bezesporu plnohodnotná reflexe nové verze Bezpečnostní strategie EU o potřebě jejíhož přijetí se nyní vede politická a expertní diskuze v rámci EU a nové strategické koncepce NATO, která má být přijata na summitu NATO v Lisabonu v prosinci 2010 a úkolů, které z ní pro tvorbu a realizaci naší bezpečnostní politiky vyplývají.\nKlíčovou prioritou je dosažení stavu, kdy budou přijímána kvalifikovaná rozhodnutí v bezpečnostní politice. Jednou z možností, jak toho dosáhnout, je iniciovat dva důležité kroky: vznik relativně nezávislého analyticko-výzkumného pracoviště působícího pro potřeby strategického řízení bezpečnostního systému ČR, které by spolupracovalo s vládou a bylo by vládou spolufinancováno, a vytvoření systému odborného vzdělávání aktérů bezpečnostní politiky, které zatím v ucelené podobě v ČR neexistuje.\n Na přípravě studie pro konferenci se podíleli i další spoluautoři: doc. PhDr. Jan Eichler, CSc., Ing. Josef Fučík, Ing. Vladimír Krulík, Ing. Vladimír Kváča, Ph.D., pplk. Ing. Bohuslav Pernica, Ph.D.\n Název Česká a Slovenská Federativní Republika byl zaveden 23. dubna 1990 po tzv. pomlčkové válce. Název je pravopisně nesprávný, část slovenských představitelů po listopadu 1989 požadovala také velké písmeno „S" u „Slovenská", coby kompromis byl nakonec název „Česká a Slovenská Federativní Republika" schválen Federálním shromážděním jako ústavní zákon o změně názvu Československé federativní republiky, i když odporoval pravopisu obou jazyků.\n Původní Rada obrany státu byla zrušena v roce 1992 (v souvislosti se zánikem Československa), což později bylo uznáno jako chyba.\n Podrobnosti upravují příslušné zákony.\n Vojenská doktrína České a Slovenské Federativní Republiky, http://www.psp.cz/eknih/1990fs/slsn/usneseni/u0122.htm.\n Institut civilní služby byl využíván do roku 2004, kdy byla zrušena povinná vojenská základní služba.\n Národní obranná strategie ČR, http://www.army.cz/scripts/detail.php?id=5195.\n Bezpečnostní strategie ČR (1999, 2001, 2003), http://www.army.cz.\n Vojenské strategie ČR (1999, 2002, 2004), http://www.army.cz.\n Bezpečnostní strategie ČR 2003 je novelizací Bezpečnostní strategie ČR 2001.\n Vojenská základní služba byla v ČR zrušena 31. 12. 2003.\n Vojenská strategie ČR (2008), http://www.army.cz/scripts/detail.php?id=5195.\n RAŠEK, A. Nelehká přeměna armády a zrod bezpečnostní politiky. In Bezpečnostní politika ČR – výzvy a problémy. Sborník statí ke konferenci, Praha: MO ČR-AVIS, 2004.\n PERNICA, B. Profesionalizace ozbrojených sil: Trendy, teorie a zkušenosti. 1. vyd., Praha: AVIS, 2007. ISBN 978-80-7278-381-6.\n Přílohy k zákonu o státním rozpočtu na jednotlivá léta, státní závěrečné účty o plnění státního rozpočtů v jednotlivých létech, www.mfcr.cz.\n SIPRI Military Expenditure Databases, http://www.sipri.org/.\n FUČÍK, J. Možnosti a limity využití dat o rozpočtových výdajích na obranu při analýze obranného potenciálu státu a strategickém plánování. In Bezpečnostní politika ČR – výzvy a problémy. Sborník statí ke konferenci, Praha: MO ČR-AVIS, 2004.\n MIKA, J., HREBÍČEK M. Výzkum strategie ve vojenských vědeckých a výzkumných ústavech v kontextu bezpečnostní vědy v Československu a České republice. Obrana a strategie 2/2006, Univerzita obrany-Ústav strategických studií, Brno.\n Základní ukazatele státního rozpočtu, kapitoly ministerstva obrany 1993-2004, www.army.cz.\n Vojenské výdaje podle druhů nákladů a směrů určení, www.czso.cz/csu.\n RAŠEK, A. a kol. Polistopadový vývoj armády a bezpečnostní politiky ve vztahu k Evropské unii. Praha: UK FSV CESES, Agentura VPK, 2004, 165 str.\n Mezinárodní povaha, rozsah a schopnost organizovaného zločinu podvracet řízení státu činí z něj pro každou demokratickou zemi skutečný problém národní bezpečnosti. Prorůstání organizovaného zločinu do politiky a společnosti je minimálně srovnatelné se samotným terorismem.\n ZŮNA, J. Operace NATO na podporu míru. Brno: Vojenská akademie v Brně, 2002. s. 127, ISBN 80-85-960-37-0.\n ZŮNA, J. Mírové operace. Vojenské rozhledy, květen 2007, č. 2., s. 41-45. ISSN 1210-3292.\n BALABÁN, M. Tvorba a realizace bezpečnostní politiky – historická reflexe a současné výzvy. In Bezpečnostní politika ČR – výzvy a problémy. Sborník statí ke konferenci, Praha: MO ČR-AVIS, 2004.\n Za 20 let se v čele rezortu Ministerstva obrany vystřídalo šestnáct ministrů, tj. v průměru byl jeden ministr v úřadu necelých jeden a půl roku, bylo přijato a (většinou jen částečně) realizováno celkem osm transformací a reforem.\n Není jistě bez významu, že jeden z impulzů pro takový krok přišel i z akademické komunity vypracováním tzv. strategického tahu „Systém komplexního řízení bezpečnosti ČR" v roce 2002 v rámci CESES FSV UK (Centrum pro sociální a ekonomické strategie je součástí Fakulty sociálních věd Univerzity Karlovy) v Praze.\nFUČÍK, J. Filozofie a vývoj rozpočtových výdajů na obranu ČR v létech 1993-1997. Praha: Ústav mezinárodních vztahů, 2000.\nJANOŠEC, J. Potenciál obranného výzkumu v letech 1993-1997. Vojenské rozhledy 1/1998, Praha: AVIS.\nPERNICA, B. Reformy ozbrojených sil a jejich omezení reformami veřejných rozpočtů na příkladu vybraných zemí. Praha: VŠE, ISBN 80-245-0677-7.\nTŮMA, M.; PROCHÁZKA, J.; JANOŠEC, J. Překonání důsledků studené války v některých oblastech obranné politiky Československé a ČR. Brno: Univerzita obrany / ÚSS, 2007.\nBezpečnostní politika ČR – výzvy a problémy. Sborník statí ke konferenci, Praha: MO ČR-AVIS, 2004.\nVyvoj_bezpecnostni_politiky.pdf (2672 Stáhnutí)


Pardubice opět na bruslích | Chrudimka.cz\nPardubice opět na bruslích\nNeděle, 5.9.2010 Čtvrtek, 16.11.2017 redakce\tbruslení, Pardubice, sport\nMilovníci in-line bruslích si opět přijdou v pondělí 6. září 2010 na své. Budou moci projet Pardubice nejen po stezkách, ale hned po hlavních silnicích, kde je nebudou v onu dobu ohrožovat auta. Akce Pardubice na bruslích začíná v 18 hodin na parkovišti u ČEZ Arény.\nKomu by se jízda zalíbila tak poslední Pardubice na bruslích se budou konat ještě 4. října 2010.\nVíce informací můžete zjistit na www.pardubicenabruslich.cz.\nKrasoakvabely z Pardubic bojovaly o účast na mistrovství světa\nVstupenky v AFI Paláci i při hokeji\nSestavy týmů pro basketbalové utkání hvězd odtajněny\n← Chrudimské obžinky – folklorní festival\nSting – Symphonicities →


Recenze: Herbacos Rybilka NEO 100ml - Mamadodeste.cz\nMamadodeste.cz\t2. 1. 2019\nProti opruzeninám dokáže pokožku ochránit pouze mastný krém, což řada krémů na opruzeniny nesplňuje. Rybilka patří mezi kvalitnější kosmetiku, a i když se může na první pohled zdát, že bude zapáchat po rybím oleji, není tomu tak.\nKde krém seženete?\nNa zadeček stačí nanést velmi tenkou vrstvu. Pokud má dítě již opruzeniny, buď kvůli tomu, že mu nesedla plenka, má zadeček zapařený, nebo mu nevyhovovala používaná kosmetika, mohla by na opruzeniny Rybilka pomoci. U nás obstojí velmi dobře. Myslela jsem si, že krém bude zapáchat rybinou, ale nezapáchá. Pokud si čichnete k tubě, tak nemá žádnou vůni.\nPři kontaktu s pokožkou cítíte mírnou vůni, kterou není snadné identifikovat. Je způsobena kombinací panthenolu, mandlového a rybího oleje. Krém představuje výborný poměr ceny a kvality. Není dobarvován, složení je na výbornou skvěle reaguje s citlivou pletí. Složení: Petrolatum, Lanolin, Zinc oxide, Prunus amygdalus Dulcis oil (Mandlový olej), Aqua purificata, Panthenol, Cadus Morhua Liver oil (Rybí olej), Tocoferyl acetate (Vitamín E).\nHerbacos Rybilka NEO 100 ml – ukázka krému\nKrém měli v minulosti v akci v drogerii Teta, ale už to dávno neplatí. Nejlevněji koupíte Rybilku v lékárně.\nHerbacos Rybilka NEO\nMastný krém na opruzeniny nezapáchá rybinou a při kontaktu s pokožkou mírně voní. Je vhodný na citlivou pokožku a proti opruzeninám skutečně pomáhá.\nOchrání proti opruzeninám.\nNespotřebuje se jí tolik (pokud porovnám například s Hipp nebo krémem Babydream z Rossmannu).\nZOO Malá Chuchle: Skvělá zábava pro celou rodinu úplně zadarmo\nVyrábíme doma: Jak na prstové barvy - 5+1 kreativních tipů pro rodiče (II. díl)


Hry zdarma a tajemství vaší babičky - iDNES.cz\nHry zdarma a tajemství vaší babičky\nPátrání po tajemství rodinných předků, obrana prasečí galaxie či vizuální novela se silným příběhem, ale minimem grafiky.\nHeritage – hra na schovávanou s duchy\nDědictví aneb... Štěstí v neštěstí. Tak se asi musí cítit protagonistka hry Heritage, která po odchodu své babičky na onen svět zdědila její poměrně velký dům. Co by to ovšem bylo za zápletku, kdyby byl dům zcela obyčejný, že? Samozřejmě v něm straší, jak jinak. Tedy ne přímo straší, je jen trošku podivný. Svoji babičku musí hlavní hrdinka milovat. Zdědila dům, s čímž se váže slušný majetek. Ovšem samotný fakt, že pro ni mrtvá babička různě po domě zanechává podivné stopy a vodítka k odhalení toho, jak zemřela, ji pravděpodobně nenechává na pochybách, že musela být tak trošku "duševně výjímečná". Od jednoduchých stránek z notesu, přes podivné hádanky a tajemné klíče, vše ukazuje, že její stařecký život nebyl o krmení holubů, vynášení bažantů a luštění osmisměrek. Ani v nejmenším.\nPlasmaPigs - braňte prasečí galaxii\nPrvním zvířetem ve vesmíru byl sice pes, dnešní hra je však simulací, jak by to asi dopadlo, kdybychom místo něj vyslali párek inteligentních čuníků. Právě ti jsou hlavními hrdiny a tentokrát to bude kolonie jejich planet, jež se ocitá v nebezpečí před invazí nepřátelským mimozemšťanů. PlasmaPig patří do kategorie her, které stačí ovládat jedinou klávesou. To automaticky neznamená nižší kvalitu, i když jde často o příspěvky z vývojářských soutěží. Na hře se to tentokrát projevuje pouze tím, že nabízí jen několik kol. Křivka obtížnosti však roste exponenciálně, takže už po třetím kole přijde vhod žínka na osušení potu.\nPoměrně originální arkáda. Tak se Rogue Moon už na první pohled jeví. Ve hře se zhostíte role malého měsíce, přirozeného satelitu bezejmenné planetky, který dá se říct, zběhl. Odtud název. Skutečnost je však mnohem složitější. Existence takového zběhlého měsíce je limitována časem, který stráví tím, k čemu byl takříkajíc určen, tedy obíháním planet a planetek. Doba, kterou stráví mimo sféru vlivu jejich gravitace je pro něj nebezpečná, nebo minimálně nepřirozená. Jak ale hlavní hrdina Rogue Moon (pokud se mu tak dá vůbec říkat) ukazuje, utéct z vlivu své domovské planety není sice nijak jednoduché, ale ne nemožné.\n.heartbeats – srdeční záležitosti\nHra, která je na bázi grafických (či vizuálních) novel, ale neobsahuje vlastně žádnou grafiku. Místo toho obsahuje poměrně velkou dávku originálního konceptu s netradiční tématikou. Pokud to myslíte s hraním alespoň trošku vážně a máte rádi hry, které obsahují emocionálně cosi navíc, je .heartbeats hra přesně pro vás. Sledujeme příběh chlapce Xaviera, který píše velmi emocionálně vypjatý dopis své matce, kterou díky studiu na vysoké škole již velmi dlouho neviděl. Zničehonic se objeví postava jakéhosi opilce a povaleče, kterého opustila jeho dlouholetá láska, a nakonec staré nemocné ženy, která umírá na nemocničním lůžku. Všechny postavy jsou od sebe vzdáleny mnoho let. Ačkoliv je příběh celkem zamotaný, je pro chytré hlavy postřehnutelný. Ony tři osoby totiž mají mnohem víc společného, než se může zdát.\nSkvěle umělecky pojatá adventura od českého týmu Amanita Design poodhaluje neúprosný mikrosvět přírody. celý článek\nHry zdarma a arkáda s odkazem na legendární předky\nSpojení dvou stařičkých arkád se dokázalo přetavit ve svěží originální novinku. Dále se pokusíme o záchranu lidstva a... celý článek\nHry zdarma a pomocník malého vědátora\nHra jako editor pro malé kutily a vědce, simulátor tvorby světa či povedená retro arkáda z dob televizních obrazovek. celý článek\nHry zdarma a téměř dokonalá vesmírná arkáda\nBravurně zvládnutá arkáda s prvky her na hrdiny, hromadou originality a v grafickém kabátě, jaký se vidí jen málokdy. celý článek


Pozitivní zprávy Začíná advent a s tím rostou možnosti pomoci druhým | Pozitivní zprávy\nV předvánočním čase myslíme na ostatní víc než kdy jindy, což z něj dělá skutečně to nejštědřejší období v roce. A to i proto, že neobdarováváme pouze své nejbližší, ale také neznámé lidi v nouzi či nelehké životní situaci.\nJežíškova vnoučata, Krabice od bot, Strom splněných přání nebo Milý Ježíšku. To je jen hrstka z mnoha projektů, které před Vánocemi běží online a nabízejí tak jednoduchou a pohodlnou cestu k dárcovství. Jsou nicméně jen jednou z možností, jak lze v adventu pomoct dobré věci.\n„Během Vánoc jsou lidí rozhodně štědřejší, je to krásné a velmi si toho vážíme. Stejně důležité je však soustředit se na pomoc znevýhodněným dětem nejen během Vánoc, ale například v jejich nelehkých situacích, což většinou bývá odchod do samostatného života,“ zdůrazňuje Gabriela Judasová z organizace Dejme dětem šanci, která stojí za zmíněným Stromem splněných přání. Češi loni touto cestou splnili přes tisíc přání dětem v dětských domovech. Jde o ukázkový případ organizace, která před Vánoci pomáhá skrze konkrétní projekt.\nPrávě na děti cílí projekty nejčastěji. O ducha Vánoc se přitom starají nejen v dětských domovech, ale také v nemocnicích. V Olomouci se například pomáhá skrze prodej adventních věnců, hmotná či finanční pomoc je ale žádoucí všude.\nV předvánočních dnech se nezapomíná ani na seniory. „Nejvíc potřebují pomůcky, jako jsou inhalační pomůcky, fyzioterapie, ergoterapie nebo zdravotní křeslo. Vším se ale prolíná jedna důležitá věc. A to je blízkost člověka,“ vysvětluje Denisa Ratajová z organizace Sue Ryder. Ta letos v adventní kampani nabízí možnost právě na tyto pomůcky přispět.\nMožností a oblastí darování je ale mnohem víc. Podpořit lze zvířata i přírodu. Nebo oblíbenou neziskovku jako takovou. A pokud vás nelákají velké celorepublikové projekty, doporučujeme oslovit některé zařízení ve vašem okolí – dost možná také nějakou menší akci pořádá, a i pokud ne, nabízenou pomocnou ruku bezpochyby neodmítne.\nadventcharitainspiraceneziskové organizaceneziskový sektorpomocpomoc dětempomoc druhýmsociální pomocVánocez domova\n14. 2. 2019 | 1 minuta radosti\n28. 11. 2021 | 3 minuty radosti\nSportem ku zdraví! Adventním běháním navíc pomůžete handicapovaným\n14. 12. 2021 | 5 minut radosti\nNesem vám noviny, poslouchejte: Vánoce přinesly do Česka spoustu dobra


Život podle Mayského kalendáře, Life in line with the Maya calendar: 25.7.2018 5 Iq´\n25.7.2018 5 Iq´\nPROBOUZENÍ SEBEVYJÁDŘENÍ, HLEDÁNÍ SPRÁVNÉ CESTY Z BLUDIŠTĚ ZA POMOCI VEDENÍ INTUICÍ DLE PLÁNU NAŠÍ DUŠE, ZMĚNY KE SJEDNOCENÍ SE SVÝM STŘEDEM, PŘEBÍRÁNÍ ZODPOVĚDNOSTI\nJaký jste měli rok 2017? Od února 2017 do února 2018 převažovala energie 5 Iq´, tedy jako dnes. Rok byl o chaosu, možných krizích, destrukci. V této energii ovšem nejde o destrukci, neočekávané krize a zmatek, ale o to probudit v nás vlastní sílu, opravdovost, pravdivost, zapracovat na vlastní ceně. Energie na první pohled těžká a bouřlivá, ale na druhý pohled vlastně veskrze pozitivní, protože nás donutila přes potíže najít svoji sílu a přesvědčivost. Ovšem jen tehdy, pokud jsme věřili tomu, co jsme vnímali zevnitř, věřili v dobro a lepší časy, věřili svému vedení a Zdroji. Iq´ je síla severu a seveřanů, učí nás jak přežít ve sněhové bouři.\nJá osobně jsem měla velmi těžký minulý rok. Dnes se při pohledu zpět usmívám a jsem vděčná, protože vidím, co všechno jsem dokázala, dokázala přežít, najít svoji sílu. Jednou vám možná na nějaké přednášce tento příběh povím :-)\n5 Iq´ je v trecéně Tijax. Tijax odřezává vše, co není opravdu naše, vše cizí, nepravé, nepravdivé, nezákonné, falešné. A tak pomáhá, aby se vylouplo naše skutečné Já.\nPo včerejším záblesku Duše, pochopení sebe, vhledu do toho co chceme (zároveň se můžeme otočit zpět na svoje dění v roce 2016) dnes přichází energie proměny. Mezi starým a novým je vždycky období chaosu, proměny, neuspořádanosti. Teprve poté nastane nové uspořádání.\nDnes se tedy probouzí naše sebevyjádření, vnímáme vlastní cenu, pochopili jsme svoji zodpovědnost za myšlení, slova a činy minulé i budoucí a nastupuje síla přesvědčivé, opravdové a pravdivé prezentace světu. Vnímáme vnitřní bouři a tak bychom si měli dát pozor na čistou a efektivní komunikaci. Udržet klid mysli a rovnováhu v emocích a proměnit tu vnitřní bouři na pravý a tvůrčí dech života. Pracujeme na vlastní ceně a hranicích pro sebe a ve vztazích. Osvobozujeme se z překonaných hranic oběti a podřizování dogmatům směrem k vlastní síle. Nalézáme své potřeby a chceme je naplňovat.\nKdyž už tedy jsem naznačila větší perspektivu v rocích, tak si zkusme uvědomit vývoj všeho od r. 2016. Následně co se nám dělo vloni a zda a jak to letos potvrzujeme a jak to roste. Poté si představme na vnitřním plátně ten příběh dál. Příští rok bude totiž v energii 7 E´, což znamená konec staré cesty :-)\nPro výpočet Životního plánu pro sebe, nebo pro své dítě, mě kontaktujte na email zivotniplan@gmail.com.\nZnamení Iq´ představuje vítr či bouři co přináší změny skrze slova, inspiraci, tvorbu či destrukci, je to dech života, komunikace se zdrojem. Iq´je velmi mocné a může být jak velmi spirituální, tak potenciálně velmi nebezpečné. Může být manipulativní a sílu slova použít k agitaci a svedení lidí z jejich pravé cesty. Je o myšlenkách a změnách.\nIq´ nese sociální a vztahovou citlivost, proměnlivost nálad, nese hněv a depresi, nebo je naopak může léčit. Představuje vítr či hurikán, blesk, bouři a obnovu života.\nIq´posiluje tělo, mysl a ducha. Je to vzduch, který dýcháme a dech, který používáme při mluvení. Ve svém nejzákladnějším významu představuje architekta, tvůrce.\nZvířecím představitelem je kolibřík, protože jeho rychlé kmitání křídel skrývá obrovskou energii. Kolibřík je také agresivní pták, kterému se i větší ptáci vyhýbají.\nIq´ tedy zřetelně představuje polarity a tvorba není nic jiného, než souhra polarit. Iq´ je především velký tvůrce, když je správně uchopen.\nZnámé osobnosti narozené ve znamení Iq´ jsou např. Michael Jackson, Elizabeth Taylor, Hillary Clinton, Al Pacino, George Lucas.


LEGO Legends of Chima: Laval's Journey | PSVITA Hry | PlayStation\nRovnováha Chimy je ve tvých rukou.\nPřidej se ke lvovi Lavalovi a jeho kamarádům a prozkoumejte společně Eagle Spire (Orlí vížku), Gorilla Forrest (Gorilí les), Croc Swamp (Krokodýlí bažinu) a další.\nVyužij všechny dovednosti CHI a skákej, sekej, létej a bojuj v 15 úrovních plných intenzivní akce.\nObjev a zpřístupni si více než 60 postav, přičemž každá z nich má jedinečné schopnosti.\nLEGO Legends of Chima: Lavalovo dobrodružství tě zavede do tropického světa Chima, ve kterém po dlouhá léta žilo osm zvířecích kmenů v harmonii.\nKlíčem k jejich existenci je záhadná Chi, přírodní energie, kteří živí zemi, napájí stroje a umožňuje zvířatům předvádět neuvěřitelné kousky. Chi je nezbytná pro správné fungování světa Chima, ale zároveň je také velmi vzácná. Pokud si jeden z kmenů tuto podivuhodnou zářící substanci zabere všechnu pro sebe, pak může vzniknout katastrofická nerovnováha.\nNaštěstí však vznešení lvi berou vážně svoji roli strážců Chi a snaží se o to, aby všechna zvířata – od majestátních orlů až po nezbedné havrany – dostala podíl, který si zaslouží. Takže když chtivý krokodýlí kmen podvodem zvítězí v mezikmenovém turnaji, a získá tak posvátnou (a neuvěřitelně mocnou) Golden Chi (zlatou Chi), musí se lví princ Laval pustit do rozkrytí hanebného krokodýlího plánu, aby je zastavil a zabránil jim zničit křehký mír ve světě Chima.\nStrhující originální příběh, který představuje všechny klíčové postavy ze série LEGO Chima, je odvážný, chytrý a až po střechu nacpaný úžasnými zvířecími postavami. Zápletka je plná překvapivých zvratů, díky kterým nikdy nebude vědět, jak to dopadne. Výsledný zážitek připomíná skok rovnýma nohama do slavného kresleného sci-fi dobrodružství. Tohle dobrodružství ale můžeš i ovládat!\nHře se nádherně podařilo zachytit kouzelný chaos Chimy. Je to ráj plný parných tropických džunglí, rozbořených chrámů a impozantních vrcholků. I zvuk je úžasný: poutavá hudba je doplněná špičkovými hereckými výkony dabérů. Samozřejmě tomu napomáhají i vtipné hlášky, které přilétají zleva i zprava.\nDíky celé řadě filmových prostřihů plných vtipných hlášek ti Lavalova parta přijde jako skupinka starých známých. Budeš tak o ně mít i pořádnou starost. Všechno je krásně animované a ovládání ti rychle přejde do krve (navíc je výborně vysvětlené). Výsledkem je pěkně vyladěný zážitek, který klade důraz na napětí, akci a dobrodružství plné Chi.\nKrokouš je borec\nStředem každého dobrodružství je vždy princ Laval, vlídný lev tak zvědavý, že se s ním nikdy nebudeš nudit. Když Laval vyrazí do džungle, aby odhalil zlovolné plány krokodýlího kmene, je to právě jeho zvídavá nátura, která může jeho i Chimu zachránit.\nKrokodýlí princ Cragger sice býval Lavalovým nejlepším přítelem, ale jinak nemají společného vůbec nic. Laval je šupinatý plaz s pěkně nepříjemným pohledem na svět. Je ambiciózní, což z něj dělá nelítostného nepřítele, a jeho touha po moci ho dovedla ke spojenectví s nejchamtivějšími zvířecími kmeny, které se teď společně snaží připravit lvy o Chi. Celá hejna havranů a smečky krvežíznivých vlků jsou připraveny stát za Craggerem až do konce. Spojence má naštěstí i Laval, například orlici Eris and její okřídlené kamarády…\nCelkem na tebe čeká 60 hratelných postav, které si můžeš zpřístupnit, přičemž každá z nich má jedinečnou osobnost. Zajímavé je, že čím dále v příběhu pokročíš, tím více zvířecích bojovníků (s vlastními zbraněmi a jedinečnými bojovými dovednostmi) na svou stranu získáš. Nakonec ale bude osud Chimy v Lavalových rukou. Právě on se má totiž stát králem džungle... nebo je snad jen dalším neškodným koťátkem, které si na tomhle úkolu vyláme zuby?\nOhromně příjemná zábava\nLEGO Legends of Chima: Laval's Journey začíná bleskově rychlým duelem mezi Lavalem a Craggerem – a od toho okamžiku ani na chvilku nezpomalí.\nLaval umí sprintovat, skákat a šplhat přesně tak dobře, jak by se dalo čekat. Navíc má ale k dispozici celý arzenál úžasných zbraní a nástrojů – mnohé z nich jsou napájeny zářícími orby Chi.\nAle ani přesto se nemůžeš čekat, že osamocený lion prince (lví princ) porazí celé tlupy nebezpečných krokodýlů, pokud na ně nepůjdeš hlavou. Bujné džungle Lavalova domova jsou plné pastí a jiných smrtelných nebezpečí: jen co se mu podaří uniknout z krokodýlí pasti, hned stojí před rozeklanou trhlinou plnou naostřených kůlů. Přesně v těchto okamžicích je třeba zapojit hlavu a vyhnout se překážkám pomocí plošinek z LEGO, hledáním ukrytých pák a roztáčením rumpálů, které ti pomohou dostat se dál. Dokonce dostaneš příležitost svézt se v jednom z vozů napájených Chi (také známé jako Speedorz), což jsou v Chimě oblíbená zvířata.\nLEGO Legends of Chima: Laval's Journey přináší vzrušující a rozmanitou směs kreslených soubojů, zvířecí mrštnosti a zajímavých logických úkolů, jejichž vyřešení tě potěší – to všechno je doplněno víc než jen špetkou humoru. Čeká tě spousta památných okamžiku a celá řada speciálních dovedností, schopností a postav, které můžeš objevit. Začít hrát je navíc snadné a ještě snazší je ztratit se v tomhle naprosto úžasném světě.


Domácí müsli tyčinky s datlemi a oříšky - Elikatesy\n19 května, 2020 od elikatesy\nMyslím, že mít doma v zásobě nějakou zdravou svačinku je vždycky výhra. Přijde hlad či chuť a nespráskáte první věc, co vidíte (třeba, v mém případě, nezaboříte lžíci do arašídového másla). Protože víte, že ve spíži na vás čeká jiná, lepší dobrota. Já si teď proto připravila tyto vynikající datlovo-ořechové domácí müsli tyčinky. A upřímně, tyčinky jsem chodila uzobávat pořád. Ani jsem nemusel mít hlad nebo chuť. Protože jsou prostě tááák dobré. 🙂\nJsou samozřejmě úplně jednoduché… Prostě se vše jen zamíchá, nechá hodinku nasáknout, upeče, nechá vychladnout a nakrájí. A máte připraveno zdravé zobání. Tyto domácí müsli tyčinky jsou bez cukru, slazené jsou jen banánem a datlemi. Datle jsou ve formě datlového sirupu a kousků šťavnatých medjool datlí.\nMohou být snadno bezlepkové a to v tom případě, že použijete certifikované ovesné vločky. Krom vloček, banánů a datlí obsahují ještě semínky a ořechy. Chia, lněné, mandle, pekany (nebo vlašské) a kokos. A pro doladění chutí špetka skořice a trocha pomerančové kůry. Já většinou volím úspornější kombinace chutí, ale tentokrát jsem se trochu odvázala a byla moc příjemně překvapená. Vše spolu dokonale ladí a tyčinky chutnají skvěle. Skoro se mi o ně nechtělo dělit… 🙂\nAle podělila jsem se, vzala jsem je domů na Moravu a byly schváleny i dětmi a muži. Což myslím znamená, že jsou fakt dobrý. 🙂\nMůžete samozřejmě použít i jiné ořechy nebo i další semínka, třeba dýňové či slunečnicové. Nebo místo datlí použít třeba rozinky, brusinky nebo sušené meruňky či švestky. Ale tato verze se tak povedla, že doporučuju vyzkoušet v nezměněné podobě. A určitě nevynechávejte chia a lněná semínka, pomáhají vše držet pohromadě.\nTyto domácí müsli tyčinky nejsou moc sladké, obsahují spoustu vlákniny, zdravých sacharidů a tuků. Perfektně vás zasytí a hodí se na rychlou snídani, zdravou svačinu i na dobytí energie na výletě.\nVe vzduchotěsné krabici vydrží určitě týden, nejspíš i dva, případně je můžete zamrazit.\nPočet porcí: 12 tyčinek\n30 g drceného lněného semínka\n50 g datlí medjool\nkůra z půlky pomeranče nemusí být\nPokud chcete, můžete začít tím, že ořechy a mandle opečete nasucho v troubě předehřáté na 160°C. Zintenzivní se tím jejich chuť. Trvá to jen pár minut, často kontrolujte, ať se nespálí. Nechte vychladnout a nasekejte nahrubo. Datle vypeckujte a nakrájejte na menší kousky.\nPřipravte si menší pekáček velikosti zhruba 25x15cm a vyložte pečicím papírem. Ve větší míse rozmačkejte banán, přidejte datlový sirup a kokosový olej a prošlehejte. Přidejte všechny ostatní ingredience a důkladně promíchejte. Přendejte do pekáčku, povrch uhlaďte a nechte hodinu odpočinout, aby se vločky a semínka nasákly.\nMezitím si předehřejte troubu na 160°C a pečte zhruba 40minut, dokud nejsou okraje zlatavé. Po upečení nechte zcela vychladnout. Ostrým nožem nakrájejte na 12 tyčinek.\nRubriky: Recepty, Sušenky, cukroví a drobné sladkosti, Vegan a raw Štítky: banány, bez cukru, bezlepkové, chia, datle, lněné semínko, mandle, ovesné vločky, pekanové ořechy, semínka, vlašské ořechy\nPředchozí článek « Chřestový salát s hráškem a mátou\nDalší článek: Chřestová polévka se špenátem »


Ministerstvo zdravotnictví upravilo opatření pro návrat ze zahraničí do České republiky – Cysnews\nHome » CESTOVÁNÍ » Ministerstvo zdravotnictví upravilo opatření pro návrat ze zahraničí do České republiky\nSoučástí opatření zůstává také povinnost podstoupit PCR test, a to nejpozději 5 dní po návratu do České republiky. Do té doby musí být dotyčná osoba v samoizolaci. Zůstává také povinnost vyplnit před návratem příjezdový formulář.\nTyto povinnosti neplatí jen pro zelenou kategorii zemí.\nCelé znění opatření naleznete ZDE


Policie viní z vraždy dva muže, i když se neznali a přiznal se jen jeden - iDNES.cz\n22. ledna 2015 10:53, aktualizováno 10:53\nJaroslav Š., který byl ve vazbě za vraždu na ústeckém sídlišti Dobětice, stále zůstává obviněný, přestože se k činu v prosinci přiznal někdo jiný. Vyšetřovatelé přitom už nyní prověřili, že se oba muži neznali.\n„Lze vzít za prokázané, že se neznali. Bylo to vyhodnoceno z výpovědí osob známých, příbuzných či lidí žijících v dané lokalitě, dále z neexistence vzájemných telefonních kontaktů a z výpovědí obou mužů,“ řekla dozorující státní zástupkyně Hana Řeháková.\nJaroslav Š. strávil ve vazbě 16 měsíců. Po přiznání druhého muže státní zástupkyně stáhla jeho obžalobu a propustila ho. Přesto kriminalisté Jaroslava Š. za vraždu dál stíhají.\n„Dosud nejsou provedeny všechny důkazy vyvracející pochybnosti,“ zdůvodnila žalobkyně Řeháková.\nPolicie nyní v rámci pokračujícího vyšetřování čeká na vyjádření znalců. „Musíme zajistit znalecké posudky z odvětví psychiatrie a psychologie. Zkoumán bude duševní stav druhého obviněného muže,“ podotkla Řeháková.\nJaroslav Š. se po propuštění z vazby vyhýbá médiím, zvrat v případu zatím nechce komentovat. „Když bude považovat za potřebné se k té věci vyjádřit, tak vyjádření učiní sám. V současnosti tu potřebu nemá,“ sdělil jeho advokát Vlastimil Tauber. „Nejsem s ním v častém kontaktu, ale předpokládám, že si snaží zařídit své osobní věci,“ dodal ke stavu Jaroslava Š. advokát.\nObžalobu Jaroslava Š. už projednával soud\nVražda se stala v únoru 2013. Vrah v bytě ubodal 24 ranami čtyřiašedesátiletého seniora, který byl otcem bývalé partnerky Jaroslava Š. Poté se pokusil čin zamaskovat tím, že chtěl byt vyhodit do vzduchu. Zapnul plynový sporák a dal k němu pájku, exploze však nenastala.\nNa Jaroslava Š. původně ukázalo několik nepřímých důkazů, na místě byly například jeho pachové stopy. Stál už dokonce před soudem, od začátku však tvrdil, že je nevinný.\n„Pokud moje expartnerka tvrdí, že jsem to udělal z pomsty, není to pravda. Proti jejímu otci jsem nic neměl,“ řekl u soudu.\nNový soud by měl začít letos\nKoncem loňského roku ukázalo zpětné vyhodnocení stop DNA za nehty oběti na jiného muže, kterého policie zadržela 15. prosince.\n„Podezřelý muž se pod tíhou důkazů k vraždě přiznal,“ sdělila tehdy policejní mluvčí Veronika Hyšplerová.\nPolicie 41letého muže obvinila z vraždy a obecného ohrožení ve stadiu pokusu, tentokrát soud kvůli obavě z útěku poslal do vazby jeho. Nyní sedí ve věznici v Litoměřicích, hrozí mu až 20 let vězení.\n„Ukončení přípravného řízení lze očekávat do poloviny roku 2015,“ sdělila žalobkyně Řeháková. Soud by tak mohl začít případ opět projednávat v druhé půli roku.\nTémata: Dobětice, Litoměřice, Veronika Hyšplerová, Ústecký kraj, policie, Ústí nad Labem, vražda, Věznice


Quick Pie - 8 jednoduchých a chutných receptů na šlehání\nDomů Recepty Dezerty a pečení Quick Pie - 8 jednoduchých a chutných receptů na šlehání\nQuick Pie - 8 jednoduchých a chutných receptů na šlehání\nVýroba jednoduchých koláčů je vzrušující zážitek! Jsou připraveny z nejběžnějších produktů, ale zároveň každý rychlý dort zaujme svou chutí a vůní. Náš výběr vám umožní vybrat si recept na vaření a sladké pečivo a zcela uspokojit maso, ryby nebo zeleninu.\n1 Rychlý kefírový koláč se zelím\n2 Šlehání Apple pečení\n3 S konzervovanými rybami\n4 Rychlý čajový dort „není snazší“\n5 S marmeládou\n6 Vaření s tvarohem\n7 Jemný a rychlý banánový koláč v troubě\n8 Se sýrovou náplní\nRychlý kefírový koláč se zelím\nS nádivkou zelí se ukazuje skvělá volba k večeři. Tento dort vám nedělá starosti o další libry, protože je připraven ze zdravých nízkokalorických potravin.\nPodobný recept:zelný koláč\nprémiová mouka - jeden a půl šálku;\n1 lžička jakýkoli prášek do pečiva;\nsůl, sezamové semínko.\nJemně nasekejte zelí, přidejte trochu soli, drtěte rukama, dokud nezměkne. Podle chuti přidejte bylinky a pepř. Nenechte se unést solí, nechte trochu v těstíčku.\nSmíchejte rychlost mouky, sody a kefíru (jogurt), přidejte špetku soli. Beat vejce s vidličkou nebo mixér samostatně.\nNamažte vybranou pekáčku jakýmkoli olejem. Těsto jemně kombinujte s vejci.\nNalijte polovinu hotového těsta do formy, nasaďte na něj celé zelí a zbytek těsta kefíru.\nZbývá posypat horní část obrobku sezamovými semínky. To není nutné, ale jeho přítomnost způsobí, že rychlý zelný koláč bude obzvláště krásný.\nTento recept je vhodný pro provádění s jakoukoli náplní: brambory, ryby, mleté maso, houby. Pokaždé vařte něco nového!\nŠlehání Apple pečení\n340 g mouky;\npůl balení smetanového margarínu;\n2 lžičky jakýkoli prášek do pečiva;\n5 až 6 jablek;\nskořicový prášek - ½ lžičky.\nChcete-li upéct rychlý čajový koláč, potřebujete kulatý tvar o průměru 25 cm. Nejprve ho musíte pro pečení zakrýt pergamenem.\nPoté můžete těsto hnětit moukou, margarínem, práškem do pečiva, cukrem a vanilinem. Rozemelte ingredience na drobky pomocí vidličky nebo mixéru.\nPřidejte vejce a hnětejte rovnoměrné těsto. Sbalte ji do koule, zabalte ji do fólie a vložte ji do chladničky.\nZatímco se těsto ochladzuje, loupejte jablka, nakrájejte je na čtvrtky a nakrájejte semena. Vložte ovocné plátky do hrnce, přidejte skořici a nechte je mírně zahřát, dokud nezměknou. Čas od času musí být smíšené. Pokud jsou jablka velmi kyselá, přidejte cukr.\nDále je třeba troubu předehřát. V tuto chvíli by se měla polovina těsta rozvalovat a položit na dno formy. Nahoře naskládejte jablka a přikryjte je zbytkem těsta.\nPosíláme polotovar do trouby na půl hodiny. Když je připraven, jablečný koláč lze posypat práškem.\nJablka s pozdní kyselostí se nejlépe hodí pro takový koláč. Můžete je nahradit jablečným džemem nebo džemem.\nRybí konzervy v konzervách jsou ideální pro sousto k jídlu nebo večeři. Ukázalo se, že je to vydatné, velmi voňavé.\njednu a půl sklenice prémiové mouky;\npůl balení oleje (pomazánka);\n½ lžičky cukr\n3 lžíce. l chlazená voda;\nčást konzervovaných ryb;\nProšijte mouku do mísy jemným sítem, přidejte sůl, granulovaný cukr, vezměte špachtli a vše promíchejte. Vložte mouku do mouky. Nyní musíte rozdrtit ingredience na drobky. Když se máslo rozpadlo, nalijte do studené vody. Vytvořte kouli, zabalte ji do fólie a vložte do chladničky na půl hodiny.\nZatímco těsto vychladne, jemně oloupejte a nakrájejte cibuli. Pokud je to žádoucí, může být nasekán mixérem. Přidejte cibuli nakrájenou petrželku a šťouchané konzervované jídlo.\nVyjměte těsto, oddělte ¼ horní část. Vyvařte dort ze zbývající hmoty a položte jej do mastné formy tak, aby okraje tvořily strany.\nRozložte rybí výplň a po nasekání přidejte sůl podle chuti. Srovnejte se lžičkou.\nZe zbytku těsta najeďte tenkým bičíkem. Rozdělením na proužky připravte dort s elegantní rybí sítí.\nPředehrejte troubu a vložte tam koláč asi půl hodiny.\nPečené zboží nakrájejte na porce a podávejte v mírně chlazené formě ke stolu.\nRychlý čajový dort „není snazší“\ntřešeň nebo jiné bobule.\nBeat cukr s chlazenými vejci v pěně. Chcete-li proces zrychlit a usnadnit, předchlaďte je.\nNalijte postupně celou mouku. Díky tomu získáte hmotu jemného dotyku.\nVýslednou směs položte na namazaný plech na pečení a vyrovnejte horní část.\nTřešně oddělte od semen rukama nebo pomocí speciálního zařízení, bobule v těstě utopte rukama.\nPečeme péct, dokud se nevaří.\nChuť pečení je úžasná! Je těžké uvěřit, že takový dort se připravuje velmi rychle.\n0,5 šálku džemu nebo džemu;\n1,5 lžičky jakýkoli prášek do pečiva;\njednu a půl sklenice prémiové mouky.\nNalijte kefír do mísy, přidejte do ní džem a smíchejte složení špachtlí, abyste získali homogenní hmotu. Přidejte sodu nebo prášek do pečiva.\nNalijte prosévanou mouku a dobře promíchejte.\nBeat vejce s cukrem a vanilkou zvlášť. Výslednou hmotu přidejte do těsta.\nJemně promíchejte kompozici, poté ji můžete rozložit do formy.\nPečte obrobek na růžový top asi půl hodiny. Doba vaření závisí na schopnostech trouby.\nTvaroh dobře promíchejte špachtlí se syrovým vejcem, přidejte cukr a měkké máslo. Po hnětení získáte elastickou tvarohovou hmotu. Pokud si přejete, můžete do ní dát trochu vanilky pro chuť.\nProsít mouku, kombinovat s práškem do pečiva. Nalijte to po částech do tvarohu a postupně hněte husté, ale ne těsné těsto.\nDejte jej do podoby s pergamenem, hladkou a mastnou s žloutkem.\nKoláč příliš nestoupá, protože tvaroh se v důsledku teploty taví. To však nemá vliv na chuť. Na vrcholu je dezert dobře opečený.\nKoláče s náplní tvarohu lze připravit s cukrem nebo bez cukru, v závislosti na osobních preferencích.\nJemný a rychlý banánový koláč v troubě\nkrém - 3,5 lžíce. l.;\ncukr 125 g;\nmouka - 375 g.\nRychlost oleje roztavte v parní lázni, ochlaďte a nalijte do krému. Nalijte veškerou mouku a množství cukrářského prášku.\nBeat cukr s vejcem rychle se šlehačkou. Kombinujte šlehanou hmotu s těstem a jemně promíchejte.\nPolovina výsledné směsi se položí na plech s pergamenem.\nNakrájejte banány, položte je na vrstvu těsta a přikryjte je zbytkem.\nPokud si přejete, můžete jednoduše nalít těsto do formy, položit na horní plátky banánů a rozdrtit je práškem nebo skořicí.\nsýr - čtvrt kilogramu;\nlístky koriandru nebo jiné zelené;\nmargarín - ⅔ balíčky;\nprémiová mouka - dvě nekompletní sklenice.\nZ měkkého margarínu, vajec, zakysané smetany, soli a mouky, hnětícího elastického těsta. Hmota se snadno mísí, absolutně se nelepí na ruce.\nRozdělte jej na 2 identické části, každý zabalte do celofánu a ochlaďte uvnitř mrazničky.\nKdyž je těsto v lednici, nastrouhejte sýr na hrubém struhadle, nakrájejte zelení a vše promíchejte. V případě potřeby přidejte němou sůl.\nRozvařte dort a položte na plech s pergamenem. Umístěte sýrovou náplň na vrchol a přikryjte druhou tortilou. Hrany upevněte, horní část nasekejte vidličkou.\nTrouba, dokud se nevaří při střední teplotě.\nJe chybou věřit, že pečení je složitá záležitost. Dnes, k vytvoření jednoduchého koláče, nejsou potřeba žádné speciální znalosti. Stačí si vybrat kompetentní recept a zakoupit kvalitní výrobky. Trochu tréninku - a kulinářské experimenty určitě uspějí!


Brusel omezuje používání antibiotik. Bakterie jsou vůči nim čím dál odolnější - Aktuálně.cz\n20. 1. 2019 20:15\nEvropská unie má v oblasti zdravotnictví omezené kompetence, může ale vydávat podpůrná opatření. Jedním z nich je akční plán "Jedno zdraví". Jeho cílem je sběr dat a snaha o snížení množství antimikrobiálních rezistentních bakterií u hospodářských zvířat a zajištění efektivnějšího užívání antibiotik u lidí.\nPlán obsahuje 75 kroků, které chce Evropská komise v následujících letech rozvinout. Tématem se zabývá i Evropský parlament, který plán "Jedno zdraví" podporuje. Apeluje na členské státy, aby se problematikou začaly zabývat a informovaly o něm veřejnost.\nAntimikrobiální léky jsou aktivní látky syntetického nebo přírodního původu, které zabíjejí mikroorganismy nebo znemožňují jejich růst. Zahrnují antibiotika, antivirotika, antifungální a antiprotozoální léky.\n12 tipů na přírodní antibiotika: Jak můžete podpořit imunitu nebo vyléčit zánět\nVideo: Doba, kdy antibiotika přestanou zcela účinkovat, může nastat za deset let i zítra, říká Štěpánek\nEvropský parlament Aktuálně.cz Evropská unie (EU) Evropská komise Brusel zahraničí léky antibiotika


matrace Purtex OLIVIA VISCOFOAM 200x80 - prodej matrací, postelí, roštů a doplňků pro kvalitní a zdravé spaní | Nejmatrace-postele.cz\nmatrace Purtex OLIVIA VISCOFOAM 200x80\nKód: 02946 Novinka Doprava zdarma\nKvalitní sendvičová oboustranná matrace se stranami o různé tuhosti. Matrace je rozdělena do tří vrstev. Pro zvýšení komfortu je horní část tvořena viscoelastickou „paměťovou“ pěnou VISCOFOAM®, která je profilována do sedmi anatomických zón. Střední vrstva matrace je tvořena deskou z pojené Visco pěny, spodní část matrace tvoří polyurethanová pěna profilovaná do sedmi anatomických zón.\nTvrdost: dvojí tuhost


Pytlované, balené uhlí Oslavany - doprava ZDARMA po celé ČR - Uhli-pytlovane.cz\nPytlované, balené uhlí Oslavany\nBALENÉ UHLÍ, PYTLOVANÉ UHLÍ Oslavany\nSpolečnost Optimtop se zabývá prodejem a rozvozem pytlovaného uhlí po celé České republice. Nejsme tedy klasické uhelné sklady a v obci Oslavany nemáme pobočku. V oblasti pytlovaného uhlí vám jsme schopni nabídnout minimálně takové služby jako uhelné sklady. Ceník uhlí je jednotný pro celou Českou republiku a zboží Vám dovezeme zdarma až domů! A zboží si tak můžete v klidu vybrat v pohodlí vašeho domova. Akce „doprava zdarma“ platí již od jedné palety i do obce Oslavany. Uhelné sklady v případě baleného uhlí plně zastoupíme a vybrané zboží Vám dovezeme domů – a to zdarma!\na v neposlední řadě Vám palivo dovezeme až domů do obce Oslavany\nHnědé uhlí Oslavany\nČerné uhlí Oslavany\nKovářské uhlí Oslavany\nProdej uhlí Oslavany\nPokud se rozhodnete pořídit si u nás balené uhlí, nemusíte již navštívit žádné uhelné sklady. Prodej uhlí zajišťujeme po celé České republice. Pytlované uhlí zavezeme i k Vám domů do obce Oslavany. Prodej uhlí do obce Oslavany včetně akce doprava zdarma platí do odvolání.


Centrum pro bezpečný stát z.s. – „Co dělat …“\nEvropská tísňová linka 112\nBezpečnost nejen na silnici\nZtráta, krádež dokladů\nDesatero řidiče v zimě\nPrůjezd vozidel IZS kolonou\nNepřímá masáž srdce\nŠok a pravidlo 5T\nÚžeh (sluneční úžeh)\nOČMU (Ochrana člověka při mimořádných událostech)\nPříprava na zvládání krizových situací způsobených nepříznivým počasím, zejména sněhovými kalamitami, které mohou zablokovat vozovky i na mnoho hodin. Proto zejména při zimních cestách dodržujte následující pravidla:\nMějte v nádrži svého vozu vždy dostatečnou zásobu pohonných hmot.\nVybavte sebe i spolucestující teplými oděvy (kabáty, silné svetry, popř. deky).\nPřipravte si na cestu přiměřenou zásobu nápojů, popřípadě i potravin a potřebných léků pro řidiče i spolucestující.\nNezapomeňte mít přiměřený obnos peněz v hotovosti pro případ potřeby nákupu pohonných hmot, nápojů, potravin apod.\nPřed cestou ověřte, zda máte svítilnu plně funkční, dostatečně výkonnou a s čerstvým zdrojem elektrické energie.\nVe výbavě by neměla chybět lopata se zkrácenou násadou, popř. i hrablo na sníh, dále sněhové řetězy odpovídajícího rozměru, vhodné prstové rukavice pro jejich montáž ve vlhkém a chladném prostředí a propojovací startovací kabely. Dobré je mít s sebou i zásobu písku ve vhodné nádobě.\nZimní pneumatiky musejí mít dostatečně hluboký vzorek.\nNevyjíždějte s vozidlem, které není v dobrém technickém stavu, dbejte na dobrou kondici akumulátoru a nezapomeňte na dostatečnou zásobu nemrznoucí náplně do ostřikovačů.\nZvykněte si před delší cestou vždy plně nabít akumulátor mobilního telefonu a pro větší jistotu si k němu pořiďte i autonabíječku.\nPři cestě v nepříznivém počasí mějte zapnuté autorádio a poslouchejte stanici, která podává pravidelné informace o dopravní situaci na komunikacích. Před delšími cestami sledujte předpověď počasí. V případě velmi nepříznivé prognózy zvažte odložení cesty, zejména berete-li s sebou děti.\nNaše e-learningové kurzy\nZákony - vyhledávání\nPodání tr. oznámení\nÚnik chemické látky\nankara en iyi dershane\nPodnět k instalaci kamer\nNález nebezp. látky\nStátní podpora při MU


Hape Bulli chodítko (červené) E0379 | pinkorblue.cz\nHape Bulli chodítko (červené) E0379\nVšechny varianty Hape Bulli chodítko (červené) E0379\nČíslo výrobku: A215461\nToto klasická červené dětská chodítko v klasickém stylu Volkswagen Bulli je ideální pro dobrodružná batolata a statečné děti! Bez ohledu na to, zda se učí chodit nebo jen tlačí své oblíbené hračky kolem, vaše dítě bude tímto elegantním chodítkem nadšené!\nPomozte svému dítěti naučit se chodit tím, že mu ho zamáváte a budete počítat jeho kroky, když tlačí autobus směrem k vám. Tak budete podporovat motoriku, rovnováhu a jazykový rozvoj.\nRozměry: 48 x 47 x 37 cm\nNávrh na změnu popisku produktu A215461.


Maláčová své miliardy nezískala. Jednání se Schillerovou trvalo pět hodin, bude pokračovat - Echo24.cz\nMaláčová své miliardy nezískala. Jednání se Schillerovou trvalo pět hodin, bude pokračovat\nJednání ministryň práce Jany Maláčové (ČSSD) a financí Aleny Schillerové (za ANO) o podobě rozpočtu resortu práce na příští rok skončilo bez výsledku. Vyjednávání, které mělo trvat původně hodinu a protáhlo se na pět hodin, bude pokračovat v dalších dnech. Novinářům to bez dalších podrobností řekla mluvčí ministerstva práce Barbora Hanousek Eckhardová. Maláčová požadovala o 11,7 miliardy korun víc, než navrhlo ministerstvo financí.\n„Jednání ministryň bylo přerušeno z časových důvodů. Trvalo víc než pět hodin. Bude pokračovat v následujících dnech. Prozatím se pozdržíme komentářů,“ řekla mluvčí. Podobně se vyjádřil i mluvčí resortu financí Michal Žurovec. „Jednání jsou blízko dohodě, budou pokračovat v následujících dnech,“ uvedl.\nAni jedna z ministryň se k výsledkům schůzky nevyjádřila. Jednání začalo v 08:00 a mělo trvat hodinu. Maláčová si na 9:30 svolala do svého úřadu novináře, po 13:00 pak své vystoupení bez omluvy zrušila. Z ministerstva financí odjela bočním vchodem. Už dopoledne škrtla svůj odpolední program s návštěvou v centru sociálních služeb Tloskov.\nSchillerová měla mít od 11:00 schůzku s další členkou kabinetu, ministryní pro místní rozvoj Klárou Dostálovou (ANO). Ta na ministerstvo financí dorazila v 11:30 a na jednání tam čekala.\nMaláčová má vysoké požadavky\nRozpočet ministerstva práce hraje roli nejspíš i při řešení nynější vládní krize kolem obsazení postu ministra kultury. Šéf ČSSD Jan Hamáček několikrát zopakoval, že jeho strana chce ve vládě zůstat, pokud se bude dodržovat Ústava a koaliční smlouva a rozpočet umožní fungování pětice resortů sociálnědemokratických ministrů. Ti se nechali slyšet, že jim dohromady chybí kolem 20 miliard. Se Schillerovou se už dohodli na posílení sumy vnitra o 1,7 miliardy, zemědělství o miliardu, kultury o 440 milionů a zahraničí o 253 milionů.\nVyjednávání se mohou ale vést i o dalších požadavcích. Mezi nimi je růst platů ve veřejném sektoru, navýšení životního minima či výraznější zvednutí minimální mzdy.\nČtěte také: Souboj o rozpočet vrcholí. Maláčová chce rovnou 11 miliard navíc\nJana Maláčová Alena Schillerová ČSSD ANO


V Praze vrcholí výstava děl Celníka Rousseaua, už ji navštívilo přes 40 tisíc lidí | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nV Praze vrcholí výstava děl Celníka Rousseaua, už ji navštívilo přes 40 tisíc lidí\nVýstavu ve spolupráci s pařížským Musée d'Orsay připravila Národní galerie. autor: ČTK\n10. 1. 2017 01:20 / 2 minuty čtení\nPoslední týden mohou Češi vidět výstavu francouzského malíře Henriho Rousseaua přezdívaného Celník.\nNárodní galerie v pražském paláci Kinských prodloužila otevírací dobu expozice.\nTa začala v polovině září, do pondělí ji navštívilo přes 40 tisíc lidí.\nNárodní galerie na poslední týden prodloužila otevírací dobu výstavy francouzského malíře Henriho Rousseaua. Lidé mohou do paláce Kinských chodit do neděle vždy až do 20 hodin. Galerie to uvedla na svém webu.\nDíla slavného umělce přezdívaného Celník jsou v tomto rozsahu v Česku představena poprvé. Výstava začala v polovině září a do pondělí ji navštívilo přes 40 tisíc lidí. Bude se tak pravděpodobně řadit k divácky nejúspěšnějším výstavám v tuzemsku.\nExpozice připravená ve spolupráci s pařížským Musée d'Orsay představuje Rousseauovy obrazy v dialogu se slavnými jmény světového umění jako Pablo Picasso či Frida Kahlo i významnými českými tvůrci.\n"Z pařížské výstavy jsme přenesli podstatnou část děl, která jsem doplnila díly českých autorů. Rousseaův vliv byl v Čechách velmi silný především ve 20. letech 20. století," řekla při zahájení výstavy její kurátorka Kristýna Brožová.\nExpozice v Národní galerii představuje scény z pralesa (Zaklínačka hadů, Boj tygra s buvolem, Džungle s opicemi) vedle exotických motivů Maxe Ernsta, Toyen či Emila Filly.\nFotogalerie Národní galerie vystavuje francouzského malíře Henriho Rousseaua, výstava Celníka přijela z Paříže a z Benátek\nRousseauovy krajiny s domky, továrními komíny, stromy, rybáři a chodci (Lávka v Passy, Chodci v parku, Alej v parku v Saint-Cloud) visí vedle krajin Paula Signaka, Georgese Seurata, Kamila Lhotáka a Jindřicha Štyrského. Jeho ženy doplňují zase portréty Fridy Kahlo nebo Picassa.\nSlavný autoportrét Já, portrét-krajina ze sbírek Národní galerie, který v roce 1923 koupila československá vláda, na výstavě doplňují díla Jiřího Koláře a Giorgia de Chirica.\nCelník hrál důležitou roli pro českou avantgardu. "V druhé polovině 20. století vznikla v duchu slavného autoportrétu představa stylizovaného, trochu podivínského umělce s baretem, který neumí příliš malovat. Rousseau se stal archetypem pro českou populární kulturu," uvedla kurátorka Brožová.\nVýstava Celníka Rousseaua splácí daň. Takovou koncentraci proslulých obrazů Praha dlouho neměla - čtěte ZDE\nVýstava Celníka bez Celníka: Bude se ještě v Národní galerii někdy malovat? - čtěte ZDE\nNárodní galerie vystavuje francouzského malíře Henriho Rousseaua, výstava Celníka přijela z Paříže a z Benátek - čtěte ZDE