ranní občerstvení v ceně\nCena zájezdu Cena zájezdu - dítě do 12 let\n03.05. - 05.05. 2 1890 1790 Rezervovat\nfascinující podívaná v jedinečném ekosystému\nV ranních hodinách přijedeme k nejznámějšímu NP Chorvatska - PLITVICKÁ JEZERA (UNESCO). Před samotnou prohlídkou se občerstvíme. Park Plitvická jezera patří k nejúchvatnějším přírodním sceneriím v Evropě. Než se vody Proščanského jezera změní v řeku Koranu a dotečou do moře, překonají výškový rozdíl víc než sto padesát metrů, protnou šestnáct jezer a vytvoří bezmála stovku vodopádů. To vše na pouhých sedmi kilometrech! Podle pověsti jezera vznikla v době velkého sucha, kdy se všichni obyvatelé modlili alespoň za jedinou kapku vody. Nad lidem se tehdy slitovala Černá královna a spolu s větrem a hromy přivolala onen vytoužený déšť. Ten pak trval mnoho dní, dokud se nevytvořila samotná jezera. Naučná stezka nás povede kolem řady kaskádovitých travertinových jezírek s průzračně čistou vodou, vzájemně propojených soustavou vodopády. Sestava krasových jezer zde udivuje svou malebností návštěvníky od nepaměti. I proto si zdejší krajinu vybrali filmaři jako dějiště filmu Poklad na Stříbrném jezeře, kdy se kolem jezer proháněl Vinnetou. Tyrkysová až smaragdově třpytivá hladina, kterou jsme mohli v tomto filmu obdivovat, tak není trikem, ale skutečnou realitou. Tu můžeme poznat na vlastní oči. Máme možnost vybrat si z několika tras různých délek. Prohlídku je možné kombinovat s plavbou lodí po jednom z jezer, část je také možné absolvovat vláčkem po silnici. Ve večerních hodinách se vydáme na cestu zpět do ČR.\nPříjezd do Brna v brzkých ranních hodinách.\ndopravu klim. autobusem, služby průvodce, 1x ranní občerstvení v autobusu vč. teplého nápoje, pojištění CK.\nvstupy do navštívených objektů – doporučená částka cca 150 HRK.\nPlánovaný odjezd z Brna - 22:00, předpokládaný příjezd do Brna 02:00. Uvedené údaje jsou předpokládané. Závazná trasa a časy budou uvedeny v pokynech na zájezd, které zašleme zákazníkovi před odjezdem.


Ústav pro českou literaturu AV ČR, v. v. i. - Za Jiřím Rambouskem\nV neděli 4. listopadu 2018 v Brně náhle zemřel literární historik Jiří Rambousek. Zemřel v nedožitých jednadevadesáti letech, tedy ve věku, kdy se obvykle o náhlých úmrtích nehovoří. Jenže jak jinak vnímat odchod člověka, který i z nemocničního lůžka uprostřed úspěšné rehabilitace po zranění (zlomenina krčku) telefonicky diskutuje o přípravě spisů Josefa Palivce a pro uši přátel „recenzuje“ nedávno přečtené tituly soudobé české prózy?\nNarodil se 26. prosince 1927 do rodiny jihlavského knihovníka Stanislava Rambouska (1897–1937), který se od konce dvacátých let jako jednatel podílel na činnosti ne nevýznamného Spolku veřejných obecních knihovníků, založeného Jiřím Mahenem. Maminka byla učitelkou národní školy, a tím jako by byla volba zájmů a cílů jejich syna předurčena: knihy a kantořina skutečně dokázaly naplnit Rambouskův život k jeho spokojenosti a radosti. Literární kořeny však byly ještě hlubší: Rambouskův dědeček (a to navzdory jménu z otcovy strany) byl šumavský a později východočeský beletrista a novinář Josef Jaroslav Janda-Bohatý (1847–1914), a otec nebyl jen knihovník, ale též divadelní ochotník, herec, režisér a organizátor. Také jeho zásluhou v Jihlavě občas hostovalo Osvobozené divadlo a lásku k dílu V+W si jeho sotva desetiletý syn odnesl do života jako součást základní výbavy.\nMládí Jiřího Rambouska nicméně zásadně poznamenala druhá světová válka. Právě v roce 1939 nastoupil do primy jihlavského gymnázia (kde jej učil mj. Dominik Pecka), setrval zde však pouze do listopadu 1941, kdy nacisté usoudili, že škola je vůči Říši nepřátelská, a ze dne na den ji uzavřeli. Protože studentům nebylo povoleno přestoupit na jiné gymnázium, vybrala rodina jako místo dalšího synova vzdělávání obchodní školu v Brně, kde se Jiří naučil těsnopis a především základy účetnictví, aniž by tušil, jak mu tato vpravdě neliterární disciplína jednou bude k užitku. Maturoval až po válce na obnoveném jihlavském gymnáziu a zvolna se začal i veřejně angažovat: vstoupil do sociálně demokratické strany, a ačkoli jeho smýšlení zůstávalo i po únoru 1948 levicové, sloučení strany s KSČ neakceptoval a „nesloučil“ se. V Novém životě publikoval jeden jediný článek, který by pak ze své bibliografie asi nejraději škrtl (ale neudělal to), avšak teorii třídní spravedlnosti ani na chvíli neuvěřil – mimo jiné proto, že mezi oběti komunistické justiční zvůle patřili někteří jeho jihlavští profesoři, shodou okolností ti, k nimž Rambousek choval značnou důvěru.\nV roce 1951 absolvoval Filosofickou fakultu UK, obor čeština-filozofie. V dobrém později vzpomínal především na Alberta Pražáka, Vladimíra Šmilauera, sociologa Josefa Krále, navštěvoval i přednášky Václava Černého. Jako hlasatele nezpochybnitelných pravd a třídní nenávisti na fakultě poznal též Arnošta Kolmana, který dlouhodobě pobýval v SSSR a údajně se osobně znal s Leninem i Stalinem; dlouho však Rambouska neučil, neboť ještě v roce 1948 upadl v nemilost, byl odvezen do Moskvy a tam na necelé čtyři roky uvězněn.\nPadesátá léta prožil Rambousek na Jablonecku, kde působil zprvu na základních, později i středních školách; publikoval spíše příležitostně a jako redaktor či autor doslovů ojediněle spolupracoval s krajskými nakladatelstvími. Na počátku let šedesátých nastoupil jako učitel do jihlavského Pedagogického institutu a na základě dobově příznačné úvahy („aby tam byli i slušní lidé“) po několika odmítnutých nabídkách nakonec vstoupil do komunistické strany. Možná mu to pomohlo při přechodu na brněnskou Pedagogickou fakultu, která byla v roce 1964 obnovena jako součást tamní univerzity, na místě samotném však zjistil, jaké poměry zde – navzdory obecnému kulturnímu „tání“ – panují. Ačkoli na bohemistickém oddělení se špatně necítil (spolu s ním zde pracovali Zdeněk Kožmín, Věra Vařejková, Oldřich Audy či lingvista Jiří Blažek, na sousední katedře pak výtvarný teoretik Igor Zhoř), škola samotná zůstávala skanzenem stalinismu, a to i za Dubčekova pražského jara. Rambousek se angažoval v Klubu mladších vědeckých pracovníků, který se snažil působit jako jistá protiváha mocnějšího stranického křídla pověstného děkana, pseudohistorika Františka Frendlovského, na půdě oboru pak spolu s kolegy prosazoval odklon od ideologického výkladu literatury a důraz na interpretaci samotných textů. Tehdy také dostal první významnější publikační příležitost: nakladatelství Československý spisovatel si u něj a kolektivu spolupracovníků objednalo slovníkovou příručku Česká literatura 1918–1945. Přestože Rambousek s přípravou neotálel, pražské jaro bylo příliš krátké a kniha vytištěná v nákladu 20 000 výtisků šla do stoupy. To už byl Rambousek vyloučen ze strany (veřejné vyjádření pochybností o historické věrnosti vzpomínek národní vdovy Gusty Fučíkové mu věru nepomohlo), a ačkoli se vyhazovu z fakulty dokázal překvapivě dlouho bránit, v prosinci 1973 následoval Kožmína i Vařejkovou a musel si hledat zaměstnání. Pracovnice fakultního kádrového oddělení mu doporučila místo provozního dispečera v továrně nedaleko fakulty, takže by chodil do práce pouze o několik dveří dál než dosud. Byl zde však odmítnut a po několikaměsíčním hledání si ze tří ponižujících možností vybral místo skladníka v družstvu Dlažba; posléze povýšil na vrátného, pak na topiče a nakonec ve funkci skladového účetního uplatnil své „náhradní“ vzdělání z protektorátních let.\nDo jisté míry se i v této době mohl věnovat oboru. Jeho jméno nebylo veřejně tolik známé, takže se mu tu a tam dařilo publikovat i pod vlastním jménem (zejména v krajském tisku vzdálených severních Čech, ve sbornících Českolipsko literární či ve zpravodaji Jonáš-klubu), častěji však pod šifrou své manželky, středoškolské profesorky Soni Rambouskové (1928–1986), anebo pod jinými propůjčenými jmény. V roce 1976 uveřejnil polemiku s Miroslavem Ivanovem na ortenovské téma dokonce v České literatuře. Své jméno mu za tím účelem poskytl absolvent brněnské pedagogické fakulty Zdeněk Grmolec, a jak se později ukázalo, podstoupil tak značné riziko. Rambousek totiž svůj text osobně konzultoval s Ortenovým bratrem Otou Ornestem právě v době, kdy režisérovi Městských divadel pražských Státní bezpečnost odposlouchávala byt. Ornest byl po několika měsících zatčen, Rambousek a Grmolec za svou odvahu zaplatili „pouze“ několikahodinovým výslechem.\nNejčastěji však Rambousek za normalizace přispíval do brněnského měsíčníku Věda a život, kde natajno působil jako externí korektor, redaktor i překladatel a kde byl po určitý čas na cizí jméno a na částečný úvazek dokonce i zaměstnán. K odborným tématům mohl zásluhou Vladimíra Šmilauera promlouvat na půdě Kruhu přátel českého jazyka; některé z jeho přednášek byly publikovány v kruhových Zprávách. Počátkem osmdesátých let ještě Jan Pilař osobně škrtl jeho jméno ze Seifertových memoárů, v roce 1986 však skladník Rambousek ke svému údivu dostal od bývalých kolegů z fakulty pozvánku na konferenci o dětské literatuře a o dva roky později byl již jako důchodce pozván dokonce na Bezručovu Opavu. V roce 1990 se vrátil na Pedagogickou fakultu MU, bylo mu umožněno obhájit kandidátskou práci (předloženou již v roce 1969), posléze se zde habilitoval a po dva roky působil jako vedoucí katedry bohemistiky.\nJiří Rambousek se v literární vědě pohyboval skromně a nenápadně. V úvodu k soubornému vydání svých studií Nesoustavná rukověť české literatury (2003) o sobě v čapkovské parafrázi píše: „...a já jsem jenom kantor, který se celý život snažil přispět k tomu, aby studenti rádi četli a našli vztah k literatuře a umění.“ Touto sebeinterpretací Rambousek sice možná vystihl své vytčené profesní cíle, těch skutečně dosažených bylo ale mnohem více. Okruh jeho odborných témat zásadně vymezil dětský zážitek druhé světové války: soustavně, podrobně a často objevně se věnoval protektorátní poezii, zabýval se ilegálním protektorátním tiskem (v České literatuře ještě docela nedávno publikoval stať o edici nazývané Detektivky), dlouhá léta pracoval na prozatím třísvazkové edici díla Josefa Palivce, předmětem jeho trvalého zájmu byla osobnost otcova přítele Jiřího Mahena. Voskovce a Wericha především poslouchal, o poezii Jiřího Suchého také psal. Zapomenout nesmíme na řadu statí věnovaných jihlavské regionální kultuře.\nCharakteristickým rysem Rambouskova psaní byla věcnost a faktografická důslednost. Lpění na faktech však nebylo jeho cílem, nýbrž pouze „stavebním základem“, který čtenářům garantoval spolehlivost Rambouskových východisek a ověřitelnost jeho soudů. Podobné kvality žádal i od kolegů: jeho recenze odborných publikací a editorských výkonů prozrazují, že uměl tolerovat omyly, netoleroval však nedůslednost, nebo dokonce lehkovážnost. Čtenáře nezdržoval spontánním či chtěným humorem, ani maximální věcností však nedokázal zakrýt zkušenostmi nabytý nadhled nad oborem i nad sebou samým. A nechyběla mu profesní odvaha: cenné jsou jeho fundované pokusy určit autory básní anonymně publikovaných v ilegálním protektorátním tisku, také však například jeho fakty podložená a přesvědčivě vyargumentovaná korektura emotivních soudů vyslovených v Pamětech Václava Černého.\nVětšina z absolventů Rambouskových seminářů zakotvila k jeho spokojenosti v učitelském povolání – mnozí jsou dávno v důchodu, ti nejmladší z absolventů Pedagogické i Filosofické fakulty MU však mohli jeho semináře navštěvovat ještě před pěti lety.\nNení nás málo, kteří vzpomínáme a ještě dlouho vzpomínat budeme.\nVyjde v České literatuře 6/2018.


Skutečným problémem Prahy není Stropnický, ale mafiánské praktiky čelných představitelů pražské ČSSD: Nejvyšší soud už rozhodl o Březinovi. Soudce text dovolání ještě dopisuje 19.11.2015 e15.cz Jan Hrbáček Skončí sociální demokrat Karel Březina v pražské vysoké politice? Tuto otázku si v posledních dnech kladou snad všichni pražští insideři. Jak zjistil týdeník Euro, kvůli tomu, že Nejvyšší soud v Brně počátkem listopadu rozhodl o dovolání Březiny v kauze neoprávněného pobírání odměn v městské společnosti. „Ano, Nejvyšší soud ve věci rozhodl 4. listopadu. V tuto chvíli senát pod vedením soudce Michala Mikláše vyhotovuje zdůvodnění svého verdiktu. Spis tedy ještě ani neopustil Nejvyšší soud,“ potvrdil informace týdeníku Euro mluvčí Nejvyššího soudu Petr Tomíček. Podle informací z justičních kruhů senát brněnského soudu rozsudky nižších instancí zásadněji nerozporoval. Soud by mohl v Březinově případ případu nařídit nové projednání, ale i rozsudek zrušit. Pokud se potvrdí informace z justičních kruhů, Březinovo odsouzení by mělo být definitivní. Pražský politik na otázku týdeníku Euro ohledně rozhodnutí Nejvyššího soudu nezareagoval. Březina byl odsouzen za to, že od března 2007 do srpna 2011 pobíral neoprávněně plat jako předseda dozorčí rady pražského dopravního podniku. Funkci ale podle soudu vykonávat nesměl, protože působil také v dozorčí radě firmy Porcela Plus, na jejíž majetek byl vypsán konkurz. Na odměnách tak podle soudu neoprávněně získal 290 tisíc korun. Mluvčí brněnských arbitrů Petr Tomíček odůvodňuje informační zdrženlivost tím, že se s rozhodnutím a jeho odůvodněním musí nejprve seznámit účastníci řízení. „Obecně má soudce lhůtu třiceti kalendářních dnů na to, aby po rozhodnutí verdikt řádně písemně zdůvodnil. Poté je kompletní spis odesílán na prvoinstanční soud, v tomto případě Obvodní soud Praha 9. Tento soud bude obesílat jednotlivé účastníky. Teprve, až se na soud vrátí doručenky, můžeme oficiálně informovat,“ dodal Tomíček. Březinu odsoudila soudkyně Obvodního soudu pro Prahu 9 Kateřina Radkovská, která poté povýšila. Radkovská, už jako předsedkyně senátu pražského Městského soudu, v těchto dnech otevírá proces údajného tunelování společnosti Oleo Chemical, kde na lavici obžalovaných usedl i lobbista Ivo Rittig. Konec v politice? Verdikt nad Březinou, který byl v tomto sledovaném případu už pátým prvoinstančním rozhodnutím, potvrdil následně pražský Městský soud. Březina posléze podal dovolání k soudu Nejvyššímu. To však už nemělo takzvaný odkladný účinek. Pokud se potvrdí, že Březina s dovoláním skutečně neuspěl, logicky to snižuje jeho možnost být otevřeně aktivní ve vrcholné politice hlavního města. Nejde ale o jediný aktuální problém Karla Březiny. Týdeník Euro před časem zveřejnil nahrávky, na nichž se šéf pražského dopravního podniku Jaroslav Ďuriš účastní podivných machinací s veřejnými zakázkami. Na veřejné chodbě před výtahem u advokátní kanceláře Brož, Sedlatý se domlouvalo například rozdělení zakázek pro spřátelené firmy. Na sérii nahrávek se postupně objevují kromě ředitele dopravního podniku, advokát Jiří Brož, Karel Březina a další lidé. Videa, a s nimi související dění, prověřuje policie.


Rychlejší vyhrává - Časopis Vesmír\naneb Jak rostliny fotosyntetizují ve světelných skvrnách\n| Vesmír 87, 23, 2008/1\nZelené rostliny nezbytně potřebují světlo a to se k nim dostává různými cestami. Pohyb listů ve větru může rostliny stínit v sekundových intervalech, pohyb oblaků v intervalech minutových či hodinových. Přitom rozdíl mezi intenzitou světla v přímém slunečním světle a v hlubokém stínu v zápoji lesní vegetace může být až tři řády. Na spodních listech proto kolísá světlo od hodnot, kdy fotosyntéza sotva stačí vyrovnávat dýchání a rostlina neroste, po plný sluneční svit, který nepřipravený list poškozuje. A právě fotosyntetické připravenosti listu si všimneme blíže.\nList přenesený ze tmy na sluníčko nezačne hned fotosyntetizovat naplno, trvá to půl hodiny i více. Toho si prvně všimnul již W. J. W. Osterhout v roce 1918. Může za to několik procesů, které se rozbíhají současně, ale nikoli stejně rychle:\nSvětelnými reakcemi se regeneruje substrát potřebný pro vázání oxidu uhličitého, ribulóza-1,5-bisfosfát (1–2 minuty).\nAktivuje se enzym rubisco,1 který váže CO2 na tento substrát (5–10 minut).\nOtevírají se průduchy, které v uzavřeném stavu brání difuzi CO2 do listu (20 minut i déle).\nPro rostliny otevřených stanovišť neznamená ztráta času při otevírání průduchů velký problém. Slunce na ně svítí skoro celý den. Fotosyntéza ráno naběhne a není-li omezována například suchem nebo zamračenou oblohou, běží s plnou rychlostí až do večera. Zato v podrostu tropických deštných lesů je po většinu dne „fotosyntetická tma“, která je prozařována jen prchavými světelnými skvrnami. 2) Přestože trvání všech prchavých světýlek dohromady je proti trvání hlubokého stínu často zanedbatelné, jsou až tisíckrát intenzivnějším zdrojem světelné energie než nepřímé světlo pronikající přes listovou mozaiku. Přinášejí tak 30–90 % z celkového množství světelných kvant dopadajících na lesní podrost. Rostlina v podrostu je na využívání energie těchto záblesků světla závislá, a proto i drobné zdokonalení v rychlosti „nabíhání fotosyntézy“ pro ni může znamenat velkou výhodu.\nBylo napsáno mnoho prací o tom, jak podrostové druhy a semenáčky využívají drobné a pomíjivé flíčky slunečního světla. Na jednu stranu se ukazuje, že rostliny vyrůstající v kolísavém světle jsou přizpůsobeny tak, aby aktivaci fotosyntézy urychlovaly, a naopak si tuto aktivovanost déle udržely i ve stínu a byly připraveny na další světelný flíček. Na stranu druhou je zjevné, že jejich znevýhodnění je zčásti „vrozené“ a zdá se být nepřekonatelné. Evoluce, jak známo, nepracuje systematicky. To, co vytvořila, je dílem náhody a zachovalo se to proto, že to ještě v celistvosti nebylo překonáno něčím úspěšnějším.\nV tomto okamžiku se přesto nabízí otázka, proč zmíněné tři procesy neprobíhají rychleji, ačkoli by to bylo evolučně výhodné. Odpovědi na ni jsou v současnosti bohužel spíše spekulativní. Přesto se u těchto spekulací trochu pozastavíme.\nPrvní (nejrychlejší) proces závisí na energii potřebné pro vytvoření substrátu, na který se naváže CO2. Z množství substrátu vyplývá energetický požadavek, a tedy čas potřebný k aktivaci. Toto množství je většinou takové, že vystačí na pokračování fotosyntézy dalších 10 až 20 sekund po zhasnutí. Vidíme tedy, že vytváření zásob trvá déle, než na kolik následná fotosyntéza vystačí. Tato asymetrie je zajímavá, ale nikoli nevysvětlitelná. Souvisí s dalšími dvěma faktory, které se teprve aktivují. Po jejich pochopení se nám logický kruh uzavře.\nDruhým, složitějším a variabilnějším faktorem je otevírání a zavírání průduchů. Průduchy jsou pro přežívání suchozemských rostlin klíčové, protože umožňují regulovat výpar vody z listu (transpiraci). Zároveň s omezením ztráty vody se však omezí i příjem CO2. Většina rostlin zavírá průduchy nejen při nedostatku vody, ale také při nedostatku světla. Logiku to má. Bez světla není fotosyntéza, tak proč zbytečně ztrácet vodu… A právě v tom je ten problém! Světlo může přijít velmi rychle, ale průduchy se otvírají 20 až 90 minut 3) a u většiny rostlin pulzují i při dostatku vody. Existují sice tropické podrostové druhy, které ve stínu průduchy nezavírají úplně, nechávají je pootevřené. V tropickém pralese bývá při zemi téměř 100% vlhkost vzduchu, což znamená nulovou transpiraci. Nadměrný výpar zde rostlinám věru nehrozí. Proč tedy nenechají průduchy „dokořán“, aby byly připraveny na krátkodobý záblesk slunce? Nevíme. Přitom pomalé pulzování průduchů (právě proto, že je dlouhotrvající) způsobuje největší ztrátu potenciálně získatelného CO2, a tedy nenarostlé biomasy rostliny.\nZajímavá je jedna adaptace, která staví průduchy během fotosyntetické indukce „mimo hru“. Nedávno se zjistilo, že se v tropickém podrostu vyskytují rostliny, které otevírají průduchy na noc a vážou CO2 do organických kyselin. Ve dne jej odbouráním skupiny COOH (již se zavřenými průduchy) uvolňují a pomocí slunečního světla definitivně vážou do organických látek. Tak to dělají mnohé sukulenty. U kaktusů v poušti to znamená značnou úsporu vody (v noci je tam zima a vlhko, takže výpar otevřenými průduchy je minimální). U podrostových druhů, např. ananasovníku (Ananas comosus) či bromélie (Bromelia plumieri), se zase využije vysoká koncentrace CO2 v listu způsobená uvolňováním CO2 z kyselin při zavřených průduších. Hned se ovšem nabízí otázka, proč tedy takto přizpůsobené rostliny v tropickém podrostu nepřevládají. Může to být tím, že jejich energetický metabolizmus je méně účinný (potřebuje větší množství světla na stejné množství získaného CO2).\nJeště větší záhadou je role enzymu rubisco. Jeho regulace světlem je sice potřebná k ochraně před biochemickými nerovnováhami, ale časový horizont už tak samozřejmý není. Protože mechanizmus aktivace rubisco je poměrně složitý, je pravděpodobné, že jde o evoluční pozůstatek. Rubisco je vůbec velmi nemoderní enzym. Jeho molekula je velká a katalytická rychlost velmi pomalá (proto ho v rostlinách musí být takové množství, že je považován za nejrozšířenější bílkovinu na Zemi), a navíc si „plete“ oxid uhličitý s kyslíkem. Proč tedy nevěřit, že i jeho pomalá aktivace je pozůstatkem ze starých časů, kdy bylo ve vzduchu mnohem více CO2, a tak to tolik nevadilo? Období, kdy je obsah oxidu uhličitého ve vzduchu menší než řekněme 0,1 %, je evolučně poměrně krátké, přibližně posledních 5 milionů let. Vidíme, že zmíněné tři složky fotosyntetické indukce spolu úzce souvisejí a dohromady způsobují velké znevýhodnění podrostových rostlin. Uzavírá se nám tak slibovaný logický kruh – díky nízké počáteční aktivitě rubisco a zavřeným průduchům je pomalá i počáteční syntéza substrátu pro vázání CO2, která trvá mnohem déle (1–2 minuty) než pokračující plná fotosyntéza po zhasnutí (10 až 20 sekund).\nProměnlivý světelný režim omezuje fotosyntézu a produkci nejen lesních společenstev, ale i společenstev nelesních, polních plodin, a dokonce vodních řas. Pěstovali jsme čtyři bylinné druhy v růstovém boxu jednak při stálém světle, jednak při střídající se silné a slabší ozářenosti. Přitom silná ozářenost byla desetkrát intenzivnější než slabá (v souladu se světelným klimatem v nelesních společenstvech). Světelné skvrny byly různě dlouhé (1–10 minut) a bylo jich během dne asi 100. Důležité je, že světelný program byl nastaven tak, aby jak při stálém světle, tak při světelných skvrnách rostliny obdržely během dne stejné množství světla. Kdyby tedy rostliny dokázaly využívat proměnlivé světlo stejně efektivně jako středně intenzivní stálé, byly by jejich růst a průměrná fotosyntéza v obou režimech vyrovnané. Ve skutečnosti je mezi nimi velký rozdíl (viz obrázek 4). V lesních porostech s hlubšími obdobími stínu bývají někdy extrémy ještě větší. Tady mohou být ve výhodě například mechorosty a lišejníky (obrázek 1) a v nevýhodě naopak rostliny s koncentračním mechanizmem CO2 (obrázek 3). Téma využívání proměnlivého světla, které je v přírodě tak běžné, není tedy aktuální jen pro základní výzkum, ale hlavně pro zemědělce a lesníky, kterým snižuje výnos. A možná brzy zaujme i genetické inženýry, kteří se pokusí vytvořit výnosnější plodiny (nebo i dřeviny) s lepší efektivitou využívání světlených skvrn. Obávám se však, že to bude cesta trnitá (odhlédnuto od otázky, zda je eticky správná). Udělat „lepší“ rubisco usiluje již mnoho let několik pracovních skupin na světě, zatím bez valného úspěchu.\n1) Základní enzym pro fixaci CO2 autotrofy je ribulóza-1,5-bisfosfátkarboxyláza, zkráceně rubisco, skládající se z několika malých a několika velkých podjednotek. O tomto „elixíru života“ viz Vesmír 84, 156, 2005/3; 75, 27, 1996/1; 77, 463, 1998/8 či 83, 130, 2004/3.\n2) V anglicky psaných vědeckých článcích se pro tyto skvrny používá termín sunfleck.\n3) Proč se nevyvinuly rychlejší průduchy, to se neví. Nabízejí se dvě vysvětlení: Buď otevírání průduchů není zadarmo, stojí to metabolickou energii a rychlejší průduchy by se ve většině situací nevyplatily – ztráta energie by byla větší než zisk energie rychlejším náběhem fotosyntézy. Nebo jde o evoluční pozůstatek z dob, kdy bylo ve vzduchu hodně oxidu uhličitého a i malé pootevření průduchů stačilo nasytit „fotosyntetický hlad“ po něm.\nJAK SE MĚŘÍ FOTOSYNTÉZA A PRODUKCE\nV ekologii a fyziologii se s potřebou měřit krátkodobou i dlouhodobou rostlinnou produkci (fotosyntézu i hromadění biomasy) setkáváme velmi často. Biomasu vyčíslíme bez složitých a drahých přístrojů. Rostlinu (nebo její sledované části) sklidíme, sušíme při 105 °C tak dlouho, až se hmotnost nemění, a pak hmotnost zapíšeme. Pro měření fotosyntézy potřebujeme složitější techniku, například přístroj pro měření plynové výměny LI-6400 (viz obrázek 2). Princip je jednoduchý. Do komory umístěné v rukojeti se uzavře list, svítí se na něj a měří se koncentrace CO2 a vody před vstupem do komory a po výstupu z ní. Fotosyntetizující list odebírá CO2 a vypařuje vodu. Přístroj měří tyto rozdíly a také průtok vzduchu komorou, což už stačí pro výpočet rychlosti fotosyntézy a transpirace listu. LI-6400 však dokáže měřit a počítat řadu dalších veličin, např. ozářenost, teplotu listu a vzduchu, vodivost průduchů, koncentraci oxidu uhličitého v listu. Je to velmi užitečný a všestranný pomocník fotosyntetického výzkumu. Jeho cena přesahuje v přepočtu na naši měnu 1 milion korun.\nčlánek v souboru pdf [382,11 kB]


Orlický.net: Infobus prezentoval nabídku Orlických hor a Podorlicka opět na hlavní Jiráskově magistrále Orlický.net :: zpravodajství pro Orlické hory a Podorlicko\nhash tag #mojeorlickehory #infobus\nI toto léto zval do turistické oblasti Orlických hor a Podorlicka speciálně upravený infobus, který byl všem návštěvníkům k dispozici od července do konce srpna, denně mimo pondělí. Infobus je originálním mobilním informačním centrem.\nTen prezentuje na jednom místě nabídku celé turistické oblasti, která zahrnuje území od Nového Hrádku u Náchoda na severu až po Choceň či Lanškroun na jihu.\nV čase letních prázdnin zajímavou formou rozšířil síť stávajících informačních center, kterých je v regionu přes léto v provozu dvacet. Infobus byl umístěn i letos v jednom ze strategických míst destinace, neboť Panské Pole, jedno z hlavních sedel Orlických hor, je nejen výchozím místem k Tvrzi Hanička, kterou ročně navštíví až 20.000 návštěvníků, ale leží také na oblíbené Jiráskové hřebenovce, orlickohorské magistrále hojně vyhledávané turisty i cykloturisty. Lokalita je rovněž zastávkou jízdního řádu cyklobusů.\nNejvětší zájem byl již tradičně o mapové podklady (trhací mapy, cyklo mapy) a turistické noviny, ale také o propagační materiály zámků a měst jako je Rychnov nad Kněžnou, Kostelec nad Orlicí, Letohrad, Opočno, Dobruška, Žamberk, Lanškroun či Rokytnice v Orlických horách.\nAktivitu realizovala Destinační společnost Orlické hory a Podorlicko, zájmové sdružení právnických osob, jejímž cílem je podpora cestovního ruchu a propagace turistické oblasti Orlických hor a Podorlicka, a to za finanční podpory Královéhradeckého kraje (individuální dotace na projekt Infobus Orlických hor a Podorlicka 2017), firmy AudisBUS s.r.o. Rychnov nad Kněžnou a města Rokytnice v Orlických horách.


HTC dnes představí nový model One: Na jaké novinky se můžeme těšit?\nDomů » Články » HTC dnes představí nový model One: Na jaké novinky se můžeme těšit?\nJiří Hrma 25. 3. 2014\tČlánky 7 komentářů 2 minuty čtení\nDen D pro HTC je tady. Právě dnes bude představen nástupce oblíbeného modelu One, který si ponechá stejné jméno, ale přijde s větším displejem a dalšími novinkami.\nSpolečnost HTC dnes odpoledne na tiskové konferenci v Londýně představí novou vlajkovou loď pro letošní rok, model One (2014). Výrobci se bohužel informace o novince nepodařilo uhlídat, a tak veškeré specifikace, produktové fotografie i snímky & video reálného zařízení unikaly na internet téměř s každodenní pravidelností.\nNový HTC One na produktových fotografiích\nMoje maličkost se dnes také přesouvá do Londýna, abychom pro vás novinku mohli natočit a přinést vám první dojmy, tak nás nezapomeňte sledovat, aktivní budeme také na Twitteru, kde budeme publikovat průběžné informace z tiskové konference. HTC by tiskovku mělo streamovat online.\nHTC One (2014) vychází z designu loňského modelu, přesto zde pár odlišností najdeme. Opět se ale můžeme těšit na hliníkové tělo a dvojici stereoreproduktorů na přední straně. Oproti staršímu modelu s displejem o velikosti 4,7 novinka nabídne pětipalcový panel, Full HD rozlišení zůstává. Hnacím motorem se stal quad-core čip Snapdragon 801 s taktem 2,3 GHz pro každé jádro, který doplňují 2 GB RAM, 32GB interní úložiště a slot na microSDXC karty.\nNepodařilo se uhlídat ani vzhled prodejního balení, takhle vypadá krabička pro amerického operátora Verizon\nOperační systém Android 4.4.2 je doplněný novou verzí uživatelského prostředí HTC Sense 6.0. Nezapomnělo se ani na infraport, NFC, světelné čidlo, proximity senzor, gyroskop či akcelerometr, který nově doplní krokoměr.\nKolegové z ruského serveru PDAplaza.ru už na Twitteru zveřejnili několik fotografií pořízených novým One\nNejvětší zvláštnost se nachází na zadní straně – zde najdeme dvojici fotoaparátů s rozlišením 4 + 2 Mpx, respektive „UltraPixely,“ jak HTC svou technologii označuje. Nad displejem se pak nachází „třetí“ fotoaparát pro videokomunikaci s 5Mpx rozlišením. Jasno o tom, k čemu přesně duo fotoaparátů na zádech slouží budeme mít po tiskové konferenci, nicméně podle dosud publikovaných informací budou sloužit k pořizování fotografií s možností pozdějšího zaostření na požadované objekty.\nAll New HTC One (M8) vs HTC One (M7) - Full Comparison\nVideosrovnání: Nový HTC One vs. loňský HTC One (anglický komentář)\nDočkat bychom se měli i kvalitnějších snímků za horších světelných podmínek, což samozřejmě otestujeme hned, jak budeme mít novinku k dispozici. A to by mělo být poměrně brzo – z pokynů, které jsme k tiskové konferenci obdrželi je zřejmé, že bychom telefon na testování měli obdržet přímo na tiskové konferenci. Rozhodně se těšíme, jaké další funkce HTC One nabídne. Po hardwarové stránce může směle konkurovat Samsungu Galaxy S5 a doufejme, že to výrobce nepřežene s cenou.\nAndroid HTC\t2014-03-25\n25. 3. 2014 v 6:10\nNechápem prečo HTC nedá poriadny foťák. Stále budú vymýšľať.\n25. 3. 2014 v 6:54\nJj,misto dvou jeden poradny fotak.Tak jak foti HTC delsi dobu je ostuda,kdejaka no name cina to predci..\n25. 3. 2014 v 7:00\nNevim, že tam musí bejt 3 prdele lidi u toho. Jeden pořádnej livestream a redakce po celým světě ať si to komentujou jak chtěj z tepla domova. :-)\n25. 3. 2014 v 8:00\nJe super,chci ho jen doufám,že bude mít taky dual mikrofon jako one..Ten nahrává nejlepší video s audio stopou na koncertech co jsem slyšel. Žádný zkreslení jako na samsung,sony atd..\n25. 3. 2014 v 11:03\nZda dual značí to samé jako dva, tak to mají dnes všechny? přístroje, druhý mikrofon se při hovoru užívá pro odfiltrování. Min. iPhone pak má 3 mikrofony.\nBTW. nebylo HTC ze strany Nokia žalováno právě pro mikrofony? Pak by to docela znamenalo, že asi nebudou mít možnost užít stejné….:)\n25. 3. 2014 v 12:16\nNo o to je to horší,že ani jeden ze zmiňovaných nenahrava audio tak jako one..maximálně nokia ,ale ta je orezana na vyšších frekvencích. Je to vyzkouseny. A mám za to,že se htc a nokia domluvili..\n25. 3. 2014 v 13:05\nsolo (neregistrovaný): Nevím, na mobil jsem natočil tak hodinu záznamu za svůj život… Mnohem větší prioritu dávám např. akumulátoru, kterou na daném zařízení užívám min. 50% času nebo více.


Ski Klostertal - ubytování, Rakousko - TIXIK.cz\nTIXIK.cz » Ski areály » Rakousko » Vorarlberg » Okres Bludenz » Ski Klostertal\nSki Klostertal - ubytování\nSki Klostertal: Hlídač pokojů\nMapa hotelů Ski Klostertal\nSki Klostertal: Fotografie\nDoporučené hotely Ski Klostertal\nDanöfen 122b, Klösterle am Arlberg, 6754\nDanöfen 122, Klösterle am Arlberg, 6754\nHaus 103, Wald am Arlberg, 6752\nBahnhhofweg 3, Wald am Arlberg, 6752\nSki Klostertal: Turistický průvodce - tipy na výlety, turistika, nejlepší restaurace\nNejlepší hotely poblíž, Penziony poblíž, Apartmány, Hostely a ubytovny, Nejlevnější ubytování poblíž, Luxusní hotely poblíž, Kempy, Mapa hotelů poblíž, Satelitní Google mapa, Turistická mapa regionu, Cyklotrasy, Plánovač výletů, Ski Klostertal a doprava, Čerpací stanice, benzinky\nSki Dalaas Wald Ski areály 4km\nSki Klösterle Ski areály 3km\nSki Silbertal Ski areály 6km\nSki Stuben Ski areály 8km\nHochjoch Ski Area Ski areály 8km\nSki areál Lech-Zürs Ski areály 10km\nSki Schruns Ski areály 12km\nSt Christoph am Arlberg Ski areály 12km\nKategorie: Ski areály, Alternativní názvy: Lyžařský areál Klostertal, Aktuální čas: 10:45:16, Nadmořská výška: 1769m, Adresa: Wald am Arlberg 143, 6752 Wald am Arlberg, Rakousko\nSki Klostertal je údolí a lyžařská oblast v Rakousku nacházející se ve spolkové zemi Vorarlbersko. Najdeme ji cca 20 km východně od města Bludenz . Oblast Ski Klostertal byla dlouhou dobu opomíjena pro lyžařské aktivity. Lidé tuto oblast většinou jen projížděli do vyhlášenějších středisek St. Anton am Arlberg nebo do Lechu. V dnešní době oblast Ski Klostertal obsahuje především středisko Sonnenkopf. Je to klidnější středisko vyhledávané rodinami s dětmi. Najdeme tu celkem 39 km sjezdovek spíše lehčích. Je tu 12 km modrých, 26 km červených a pouze 1 km nejtežší kategorie. Sjezdovky jsou pěkně upravované ale najdou se tu i svahy hlubokým sněhem pro freeride. Z vrcholu Glattingrat vede do údolí krásná sjezdovka měřící 11 km. Obtížnější sjezdovky v oblasti Ski Klostertal najdeme na kopci Sattelkopf. Celkem nás na sjezdovky vyveze 10 vleků či lanovek a lyžuje se až do výšky 2.300 metrů. Pro běžkaře jsou tu upravovány dva okruhy v celkové délce 10 km. Pro nejmenší jsou tu lyžařské školičky. Ceny za ubytování v oblasti Ski Klostertal jsou velice příznivé zrovna tak jako ceny skipasů. Za jeden den lyžování zaplatíte 32 EUR, za 6 dní potom 135 EUR.\nGPS: 47.112, 10.0587\nDatum poslední aktualizace: 11.10.2012 16:37:06\nSki Klostertal: Recenze\nSki Klostertal prozatím nikdo nehodnotil. Vlož svoji recenzi jako první, děkujeme!\nWald am Arlberg (2.5km)Klösterle (3.3km)Dalaas (4.9km)Silbertal (6km)Stuben (8km)Innerberg (9km)Schruns (11km)Bartholomäberg (12km)Zürs (10km)


Římskokatolická farnost děkanství Jablonec nad Nisou - ODVOZ VARHAN\nPublikováno: Úterý, 01.06. 2021 - 09:02:09\nA bylo pondělí – den D nebo spíš den V.\nNo a je to tu, tedy spíš není. A o čem je řeč? Varhany. Ačkoliv bylo připraveno vše již dříve, korunu tomu totiž nasadil covid a trochu se to natáhlo. Ale hurá, podařilo se. A jak to probíhalo?\nPřípravu na cestu provedl pan varhanář firmy Eule. V podstatě rozebral varhany na jednotlivé součásti a díly. No, je to takové 3D puzzle o několika tisících dílech. Dohromady bych to nechtěl skládat, některé díly mají i přes pět metrů a některé jen pár centimetrů a každý tento dílek má své přesné místo.\nProtože covidová situace to dovolila, v pondělí 17. května ráno přijeli zaměstnanci zhotovitelské firmy Eule z Budyšína, kteří se ihned vrhli do práce. Chvíli na to přijelo i velké auto pro odvoz. Den před tím jsme museli umístit prosbu před parkovací místa u kostela, aby zde v pondělí nikdo neparkoval. Velké poděkování patří panu sousedovi od naproti z Q Burgeru, který naši prosbu četl a nechal svá tři auta stát na těchto místech, aby je přeparkoval, jakmile to budeme potřebovat. Sám od sebe, nikdo mu nic neříkal. I v drobnostech je vidět Boží působení. Automobil pro odvoz měl přijet v 9.30, podíval jsem se na hodinky, a bylo 9.30 – a auto? Vjíždělo ke kostelu. Na minutu přesně. A následně začal koncert pro oko. Jednotlivé komponenty našich varhan začaly plnit připravené krabice a bedny a ty pak vnitřek vozu.\nV poledne jsme pozvali pracovníky na oběd, děkují jedné naší farnici Evě M. za super oběd. V neděli jsme s ní ještě ladili detaily – kolik porcí, bude pět pracovníků, tak šest, no raději osm. Pracovníků bylo pět, porcí nakonec osm – a? Nezbylo nic.\nOdpoledne se začala blížit největší akce – musel se dostat z kůru hrací stůl. To je ono zařízení, které není zrovna nejmenší a hlavně není nejlehčí – odhadem půl tuny. Kromě třech klaviatur je zde opravdu velké množství trubiček a rozvodů z měkkého a tvárného kovu, který ale svou hustotou způsobuje velkou váhu i menšího množství materiálu. Ano, je to olovo. Jeden z pracovníků německé firmy šest a půl hodiny připravoval takové dvě podesty v místě, kde obvykle stojí náš regenschori. Musel udělat vše velmi bytelné, neboť hrací stůl i po částečném odstrojení vážil pořád několik set kilogramů. Kolem třetí hodiny to pak přišlo, v sedmi lidech jsme tento nelehký předmět posunuli k zábradlí, pak nahoru na zábradlí, otočit a pomalu spustit na první podestu, posunout o půl metru, spustit na podestu č. 2 o asi 30 centimetrů nižší, přiblížit ke kraji balkonu a uvázat, pomocí elektrického vrátku spustit hák. Ten poté připevnit k úvazům, zkusit vyvážení a pak už jen kousek nahoru, opatrně vyrovnat a už jede dolů. Dole následně na paletu, do ochranného obalu a je připraven k odvozu na obnovu. Následovala krátká pauza, to jsme potřebovali všichni, spíš k odpočinku psychickému než fyzickému. Zbývalo už jen odnést vše do vozu a zabezpečit. Poslední kus do vozu byl ten hrací stůl. Aby se tam tento nemalý nelehký předmět, který s ochrannou bednou měřil víc jak dva metry na výšku a tři na délku a asi 120 cm na šířku, vešel, muselo být auto postaveno hezky „česky“ řečeno naštorc a tak se zablokoval vjezd na parkoviště. Tedy zavolat na městskou policii a požádat o pomoc. Za chvíli přijela hlídka, zablokovala „úředně“ vjezd na parkoviště včetně modrého majáčku a se slovy: „jak dlouho potřebujete“, se vše mohlo dokončit. Děkujeme městské policií za tuto pomoc. A po 20. hodině večerní jsme autu s částí našich varhan zamávali. A teď budeme čekat na brzký návrat. Byla to krásná akce, chvílemi až dojemná. Fotoreportáž ze stěhování varhan s působivým videem si můžete prohlédnout na stránkách Nadačního fondu (www.jabloneckevarhany.cz).\nČást varhan (píšťaly některých manuálů) se budou opravovat u nás. Tyto prvky + varhanní skříň pak můžeme pod odborným dohledem očistit (červen–srpen), tím ušetříme část financí. Budeme vás informovat, jak to probíhá. K tomu se potřebujeme zbavit červotoče v některých dřevěných součástech mobiliáře kostela (lavice, zpovědnice apod.). V následujících dnech (polovina června) budou dokončeny stavební práce a bude zahájena výmalba interiéru, samozřejmě po dokončeném průzkumu barevnosti a barevné zkoušce několika odstínů. Pak už jen vše zkoordinovat a za několik měsíců (snad už v září), kostel opět otevřeme. Po výmalbě tak bude připraven na osazení opravených varhan. Bohužel však z důvodu covidového zpoždění nyní nevíme přesně v jakém termínu. O něm vás budeme informovat. Jen pozor – interiér bude trochu jinačí, snažíme se o návrat k původnímu ideálu pana arch. Josefa Zascheho. Možná to bude pro někoho pak uvnitř nezvyklé, někdo má třeba jiné představy o interiéru kostela, přesto se nesmíme bát a najít správnou cestu. Pokusíme se vám zprostředkovat nějakým způsobem (internet, fotografie) průběh dalších prací. Děkujeme za vaši podporu.\nTento článek si můľete přečíst na webu Římskokatolická farnost děkanství Jablonec nad Nisou


Zlomená ruka? Jen v určitou hodinu - Deník.cz\nZlomená ruka? Jen v určitou hodinu\nMariánské Lázně - Například chirurgická ambulance je nyní pacientům k dispozici pouze v pondělí, v úterý, ve středu a v pátek od 8 do 15. 30 hodin a ve čtvrtek od 7 do 17 hodin.\nOd čeho máme nemocnici? Kdy nás vlastně někdo ošetří? Kam máme jet? Takové otázky padají nyní v Mariánských Lázních. Důvodem jsou změny ordinačních hodin v mariánskolázeňské nemocnici. Nejvíce pacienty zřejmě vytočily změny na chirurgii.\n„Když přestala být v nemocnici nepřetržitá chirurgická ambulance, skřípali jsme zuby," kroutila nechápavě hlavou Dana Navrátilová z Mariánských Lázní. „Jenže po uveřejnění ordinačních hodin mi začala vřít krev. Nohu nebo ruku si zlomit mohu, ale jen v určitou hodinu."\nNapříklad chirurgická ambulance je nyní pacientům k dispozici pouze v pondělí, v úterý, ve středu a v pátek od 8 do 15. 30 hodin a ve čtvrtek od 7 do 17 hodin. O víkendu a v podvečerních hodinách či v noci mají pacienti prostě smůlu. „Lidem prostě nezbude nic jiného než počkat do rána nebo jet někam jinam," uvedl František Marek z Mariánských Lázní.\nSituace kolem nemocnice se nelíbí ani současnému vedení mariánskolázeňské radnice. Město je sice jen částečným vlastníkem zařízení, přesto radnice slíbila, že se pokusí udělat všechno pro to, aby nemocnice fungovala tak, jak má.


Inspirace pro váš interiér! | www.coolbrnoblog.cz\nZář 18 2019 by Míša\nInspirace pro váš interiér!\nŘešíte aktuálně design a vzhled vašeho interiéru – ať už domova, kanceláře, zkrátka jakéhokoliv prostředí, které vás obklopuje? Pak by vás možná mohl inspirovat můj dnešní článek, který právě na “téma design” bude! Chci vám dát tip na jeden brněnský showroom a obchod – Barvy San Marco – kde si můžete vybrat a nechat zrealizovat opravdu dokonalé stěrky, barvy, nebo tapety na zdi. Mají neskutečný výběr! V článku vám ukážu i celou třadu jejich realizací – stojí opravu za to. ;)\nMožná si řeknete, že vzhled stěn není pro celkový design interiéru až tolik zásadní. To se ovšem mýlíte! Naopak, zajímavé provedení vzhledu stěn může dojem z prostředí umocnit, podtrhnout… Navíc, v dnešní době existuje tolik způsobů, jakými stěny dekorovat a obzvlášnit – ať už to jsou třeba designové stěrky, zajímavé barvy, nebo tapety, díky kterým si vykouzlíte v interiéru naprosto jedinečné prostředí.\nNavíc, já věřím, že pokud máte v určitém výrazném designu stěny interiéru, není potřeba už tolik nábytku, doplňků, dekorací… Jedinečně dekorované stěny inteiréru dodají vlastní a specifický vzhled. ;)\nA pokud právě design interiéru řešíte a uvažujete třeba právě nad stěrkovou stěnou, nebo zajímavou barvu – třeba s určitým plastickým vzorkem, mám pro vás zajímavé doporučení!\nDostala jsem tip na brněnskou firmu Barvy San Marco (jsou na ulici Čechyňská 360/4), kde se právě na povrchy stěn specializují. Tato firma má opravdu velice širokou nabídku italských materiálů, které jsou určené právě pro vzhled a design stěn.\nBarvy San Marco se zaměřují na dekorační omítky jako benátský štuk, travertino (marmo antico), marmorino, imitace betonu a mnoho dalších. Nabízí tu opravdu velice širokou škálu dekoračních nátěrů a omítek, mimo to pak také tapety (i velkoplošné, s potiskem – jsou opravdu jedinečné!).\nSama jsem se tu byla podívat a výběr mají přímo obrovský!\nZákazníkům tu ochotně poradí, pomohou s výběrem, navíc vám tu mohou pomocí speciálního počítačového programu ukázat, jak by tyto designy stěrek, barev, tapet…mohly vypadat v reálném interiéru.\nKromě toho vám tu zajistí kompletní realizaci s vámi vybraným materiálem. Pokud ovšem o zařízení realizace nestojíte, není problém zakoupit si jen matierál a vybavit si realizaci po vlastní ose.\nV showroomu si můžete prohlédnout vzorky mnoha barev, stěrek, jsou tu i katalogy – třeba s tapetami, můžete tu vybírat – věřím, že rozhodně nebude těžké najít to, co se vám bude líbit. ;)\nNa více fotek realizací s produkty z Barev San Marco se podívejte také do fotogalerie. ;)\nBarvy San Marco najdete v Brně na ulici Čechyňská 360/4.\nODKAZ: BARVY SAN MARCO / web\nODKAZ: BARVY SAN MARCO / facebook\nODKAZ: BARVY SAN MARCO / instagram


Prázdniny pubertální (Kolobajda) | Písmák.cz\ndatum / id 13.11.2014 / 450244 Vytisknout |\nupřesnění kategorie Mírně humorné, mírně poučné\nDnes tady někdo zmiňoval výrok "pussy". Při mé hlavě, už nevím, kdo to byl. Ale vzpomněl jsem si, že někdy před pěti léty jsem popisoval průběh mého dětství, a tam kupodivu výraz pussy se nachází. Ale je to jen výňatek, snad to není příliž vytrženo z kontextu...\n….. Na každé škole se každým rokem opakuje nejkrásnější období, a to jsou dva měsíce prázdnin. Tedy pokud postoupíte do dalšího ročníku. A to se mi naštěstí pokaždé povedlo. O prázdninách se dozrávalo daleko lépe, radostněji a rychleji.\nSamozřejmě jsem většinu času všech prázdnin nemohl prožít cestováním, takže hlavní program na vyplnění volna spočíval v návštěvách místního koupaliště Eldorádo. A tam bylo kromě sportovního vyžití vždy o zábavu postaráno. A hlavně - bylo se na co dívat. Zvlášť když se dostavily a svlékly do plavek sestry Papířákovy. Ty sice chodily, nebo už vyšly ze zvláštní školy, ale byly to sexbomby. Stačilo pár pohledů a jejich vyzývavé pohyby a úsměvy nás donutily okamžitě padnout na břicho. Když vlezly do vody, tak nastalo takové hemžení, že to vypadalo jako by ta voda vařila. A když po létech se objevila v televizi dívčí skupina Pussycat (slaďák Mí-ísisíípíí aj.), vždycky jsem si na ně vzpomněl. Řekl bych, že ani vhledem, ani inteligencí se moc nelišily.\n(poznámka: v té době pojem pussy ještě neměl přídomek pejorativní)\nNa koupališti z ampliónu v jednom kuse omílali tehdejší naše „šlágry“ od Jiřího Vašíčka, Josefa Zímy a Simonové s Chladilem. Tu hudební produkci obstarával správce koupaliště - vysloužilý havíř Jakub Řepecký.\nJednou náš kamarád Jarda Břuska (byl o 2 roky starší) donesl na koupaliště kufříkový cívkový magneťák Sonet duo (vážil 12,5 kg), na kterém měl nahrány první dvě elpíčka od Beatles a nějaký výběr od Rolling Stones. Abychom mohli vůbec něco poslouchat, museli jsme uprosit správce pana Řepeckého, aby nám půjčil prodlužovačku a dovolil použít erární zásuvku. Ale správce byl v podstatě hodný a všechny nás znal, takže Jarda mohl spustit svoji produkci. Sice jsme už o bigbítu něco četli v týdeníku Mladý svět a něco málo slyšeli v rádiu (pořad Dvanáct na houpačce), ale takhle bezprostředně a jednu pecku za druhou… Seděli jsme kolem, hubu otevřenou, no bylo to něco jako svaté přijímání, nebo jako… To bylo energie, to byly vibrace, to byl adrenalin! Řekl bych, že v té době jen málokdo z nás měl nějaké sexuální zkušenosti, ale právě jsme zažívali erekci stupně nejvyššího… V tu chvíli nás přestaly zajímat i sestry Papířákovy.\nPak si to přišel se zájmem poslechnout i Jakub Řepecký: „Tuž syncy, co to tudyk posluchate?“ … „Bigbít - Beatles a Rolling Stones!“ Chvíli poslouchal a pak z něho vylezlo: „Tuž to sem ešče neslyšel, ale je to fajne - take rytmicke…“\nTak to nás překvapil, načež jsme ho začali přesvědčovat, že by to mohl zkusit pustit do místního ampliónu, ať si to užijí všichni. – „No syncy, ja nevim…“ Ale jak říkám, pan správce byl hodný, tak se nechal ukecat a do toho ampliónu to pustil. Návštěvníci koupaliště zpozorněli, ti co spali se vzbudili. Ani ne za deset minut přišli ke zdroji nějací dva uvědomělí soudruzi. „Ty - Jakub, jesli to hned nevypneš, tak tě nahlasime na Narodni vybor! Dyť je to kapitalisticka propaganda!!!“\nA jelikož Jakub nechtěl mít žádné problémy a chtěl dělat správce na koupališti i nadále, tak to vypnul. A za chvíli se už zase z ampliónu ozývalo obligátní: „My dva a čas…“ Ale tu prodlužovačku nám ještě znovu půjčil a mohli jsme opět vibrovat. Od této chvíle mi už bylo jednou provždy jasné: S bigbítem na věčné časy a nikdy jinak!\nA tak jsem zase trochu dozrál.\n15.11.2015 16:42:05 Gora\nKolobajdo, já naopak oceňuji detaily jmenované ve výše zmiňovaných kritikách. Kdo tyto věci prožíval osobně, má jiný vhled...nic zatuchlého, jen vzpomínka...i když za mé éry řádila Bartošová místo Simové.../T.\n17.04.2015 14:33:41 Dept\npro mě je to dobrý pokus přiblížit dobu ve které se to odehrávalo... mě to ještě trochu olízlo a tak právě ten zatuchlý nádech se mi líbí... a Kolobajdo, kdyby ses místo bigbeatu více věnoval češtině, nemusel jsi se dnes potýkat s podobnou kritikou jako od Tangens_Omega_36 :), což je i můj případ... bigbeat forever!!!\n12.12.2014 00:17:47 Tangens_Omega36\nPěkná nostalgická povídka, ale měl bych celkem dost připomínek:\n1. Časté A na začátku věty či v souvětí. Něčím nahradit, jedna ze základních prozaických chyb. Př.: a to jsou dva měsíce, A tam bylo, A hlavně, A když po létech...\n2. Pokud to není nutné, nepsat závorky.\n3. Jak už správně uvedl StvN, moc nespecifikovat. Není důležité, jak těžký byl magneťák, o kolik let byl starší brácha, dokonce ani to jméno správce koupaliště není úplně esenciální... A když už, tak dvanáctiapůlkilový magneťák, o dva roky starší brácha apod. Ať to nepůsobí příliš ukecaně.\n4. Řekl bych, že ani vhledem, ani inteligencí - že vzhledem ani inteligencí - bez čárky. Naopak třeba ti, co spali, se vzbudili - na obou místech čárky doplnit. Neznám úplně dokonale ostravský dialekt, ale syncy s y po c se mi zdá trochu moc. S měkkým i by to vypadalo rozhodně líp. ;-)\n5. Na povídku hodně krátké, spíše bych dal do miniatur. A pointa také nic moc, z tématu se dalo vytěžit mnohem víc. Závěr ničím nepřekvapil, ale aspoň je příběh dostatečně autentický.\n6 (mimo hru). Stones snad jo, ale Beatles, myslím, nebyl bigbít ani ve své době. Ale to hodnotím optikou dnešní doby, plné mnohem "nabušenějších" kapel a skladeb. Třeba takoví Olympici a další (u nás) se jim v pohodě vyrovnali, takže o nějaký hudební nářez až taková nouze nebyla, ale znám to jen zprostředkovaně. Takže proto mimo hru. :-)\nCelkově tedy docela milé, občas i zábavné čtení, ale do hodnotné povídky tomu ještě něco (nemálo) chybí.\n03.12.2014 23:44:29 Evženie Brambůrková\nJe to o věku toho, kdo to čte. Pro někoho se vynoří konkrétní vzpomínka na podobné zážitky, pro jiné to je dávná minulost. Také jsem v té době byla hodně mladá a bylo to krásné mládí.*\n28.11.2014 13:10:38 ogoti\n19.11.2014 07:21:28 StvN\nZatuchly nadech. To je asi jako kdyz jdes k babicce do bytu. Clovek by si rekl: obleceni, normalni, nabytek, normalni, tak proc proboha citim ten zatuchly nadech? No jo, jenze kdyz je to vsechno desitky let stare, tisickrat preprane, tak to proste zatuchne. Jen upresnim, ze nejde o to, ze jsou ty veci stare, to je normalni, vsechno starne, ale jde o to, ze stare veci se nepouzivaji stejne, jako kdyz byly nove.\nAbych byl konkretni, tak napr. detaily tohoto typu vnasi do textu takovy zvlastni nadech, ktery je pro jisty typ vypravecu typicky:\nkufříkový cívkový magneťák Sonet duo (vážil 12,5 kg)\nVsiml sis, ze by napriklad kazdy autor, ktery dnes zmini v povidce mobilni telefon, uvadel znacku a parametry? Je to jedna z veci, ktera mi vadi z toho duvodu, jaky jsem napsal.\n16.11.2014 18:32:04 blacksabbath\nuž zato " S bigbítem na věčné časy a nikdy jinak!".....velké T\n( ale nejen zato)\n15.11.2014 10:55:03 Vigan\nKámo, nedal jsi avíza, tak ti nikdo neodpovídá..:-)\nDole se kliká, na jména, jimž chceš odpovídat, mluvit s nimi.\nJá nevím no, odstup, to je špatné slovo. Asi to nejde, omlouvám se, nemyslela jsem to zle.\nMně to připadlo jako v muzeu, že se nesmí ničeho dotknout, ale je to jen můj názor, neber to tak vážně.\n14.11.2014 14:50:23 Kolobajda\nJá už v záhlaví (vlastně prologu) zmiňuji, že ke zveřejnění tohoto příspěvku mě inspirovaly dnes propírané "pussy". A také, že je to vytrženo z kontextu jiné povídky. A pro mě je nejpřjatelnější a nejpochopitelnější hodnocení Tucciho. A Vigan, promiň, ale jak já od toho mohu mít odstup, když pro mě to je právě ta nostalgie. A zatuchlý nádech? Nechápu...\n14.11.2014 09:54:18 Vigan\nNo jo, prach na tom je, chybí tomu asi trošku nadhled, odstup, nevím jak to nazvat. Ale četlo se mi to dobře. (Pussycat Dolls, to znám zase já)


18. 12. | Vltava\nJoel Xavier & Ron Carter: In New York|foto: AFP\nJoel Xavier & Ron Carter: In New York Sen natočit společné album s americkým jazzovým basistou Ronem Carterem se portugalskému kytaristovi Joel Xavierovi splnil ve třiceti. Poslal Ronovi své skladby a brzy na to za ním přijel do New Yorku. Pak v legendárním manhattanském studiu natočili během tří hodin akustické album "In New York", ze kterého vyzařuje vlídná a poklidná pohoda.\nNejdříve z něj ochutnáme skladbu "Maria". 1. Maria 3:21\n2. Moments 3:27\nDvaatřicetiletý Joel Xavier je samouk, na kytaru začal hrát v 15 letech. Rok na to uzavřel kontrakt s BMG a natočil pod touto značkou dvě sólová alba. První se neslo příznačný název "18" . V devatenácti letech Joel vyhrál kytarovou soutěž v Los Angeles a v třiadvaceti byl vybrán mezi elitu latinskoamerických kytaristů a natočil s nimi album "Palabra de Guitarra Latina". Joel Xavier účinkuje na prestižních jazzových festivalech, spolupracoval s jazzmany zvučných jmen: Herbie Hancockem, Chucho Valdézem, Chanem Dominguezem a dalšími. S basistou Romem Carterem začal spolupracovat před dvěma lety. Z alba "In New York", které spolu natočili si poslechneme skladbu "Ticho." 3. Silence 4:39\n4. Dream 3:17\nPo natočení alba "In New York" Joel Xavier prohlásil: "I přes značný věkový rozdíl, který je mezi námi, mě Ron přijal jako rovnocenného partnera. během natáčení vládla skvělá atmosféra, v našem hudebním dialogu jsme odkrývali další a další možnosti hraní. Ron byl jedinečný spoluhráč." A jak na společné natáčení s kytaristou Joelem Xavierem vzpomíná legendární jazzový basista Ron Carter? ." absolvoval jsem stovky nejrůznějších natáčení, ale žádné nebylo tak zábavné jako s Joelem Xavierem."\n5. Destiny 3:29


nesouhlasím ani v jednom. nicméně rusům se to již vymstilo když Čína kdysi dávno koupila od Ukrajiny SU-27, nicméně pro rusi to byl obchod aspoň pro ty motory, který stále pokračuje, pač Čína je stejnak neumí vyrobit.\nS tou elektronikou jsi žertoval, v otázce REB jsou rusové nejlepší na světě v avionice podobně jako USA. Čína nemá na co navazovat tohle tvrzení je pouze právě zbožné přání US trollů, že Čína udajně už je na stejné urovní jako Rusko - podle mně jsou tak 20-30 let pozadu.\nDnes nejde už tako kopírovat jak si myslíš, protože jak Rusko tak Čína jsou ve WTO to je jedna věc a druhá věc, že tyhle věci si rusové ošetřili ve smlouvě.... A mohu tě ujistit, že to co si Čína mohla dovolit v před 10-20 lety, už dnes nejde\nRusové nejsou hloupí. RUsko bude vždycky technologicky před Čínou a budou to Čína co vždycky bude muset chtít nakupovat od rusů pokud bude chtít jakžtakž udržet krok


Noma: restaurace, která vrátila do gastronomie lidskost - Jídlo a radost\nNoma: restaurace, která vrátila do gastronomie lidskost\n28. srpna 2018 Autor: Klára Kvitová\nSedíte v restauraci, ve které se na rezervaci čeká měsíce. Přímo v akci vidíte jednoho z nejuznávanějších kuchařů světa a na stole vám přistávají jídla, jaká jste nikdy ani neviděli. A přece máte pocit, jako byste seděli u Reného Redzepiho v obýváku. Vítejte v Nomě!\nNa konci června zahájila dánská Noma letní sezonu zeleninovým menu. Po mořských plodech je to druhé menu, které René Redzepi představil v nových prostorách. Jako vždycky se strhla virtuální bitva o každou volnou židli. Báře Karpíškové se podařilo získat pár míst hned na den, kdy mělo menu premiéru. Vzali s sebou šéfkuchaře Honzu Všetečku a Martina Štangla a společně se vydali na jednu z nejlepších večeří svého života.\nČlověk by si řekl, že restaurace, která je už léta považována za jednu nejlepších na celém světě, nemůže mít při rekonstrukci žádné velké organizační potíže. Opak je pravdou. I tady se jede na minuty, a tak se může stát, že v časové tísni vezme lux do ruky i šéfkuchař – jak jsme viděli ve videu zachycujícím poslední chvíle před otevřením. „I ten největší restauratér je jen člověk, který se snaží uskutečnit svůj sen. I přes to, že má ke své práci optimální podmínky, řeší při otevírání nové restaurace velmi podobné problémy jako my,“ říká Tomáš Karpíšek a dodává, že byl sám překvapen tím, že okolí podniku nepůsobilo dokonale. Bylo zřejmé, že spousta věcí ještě čeká na dotažení.\nOvšem přístup k hostům má René pevně pod kontrolou. „O každém, kdo usedne v Nomě ke stolu, si pečlivě zjišťují, co je zač. To ve vás vyvolá dojem, že vám chtějí ukázat restauraci o trochu důvěrněji, jako svým známým,“ vzpomíná Tomáš Karpíšek.\nV Nomě 2.0\nTomáš Pavlík večeřel v dánské restauraci Noma. Tady jsou jeho dojmy.\nKuchařský sbor hned za dveřmi\n„Začalo to venku, na chodníku před vchodem do zahrady, kde se nás ujala šéfkuchařova manželka Nadine Redzepi. Ta nás velmi neformálně a vřele uvítala – jako by čekala jenom na nás. Pokračovali jsme s Alim, který nám ukázal cestu do restaurace. Necelý tým kuchařů, asi pětadvacet lidí v čele s Reném Redzepim, nás přivítal hned ve vchodu do restaurace. To nás naprosto odzbrojilo. Všechny to ohromně pozitivně naladilo a až do odchodu jsme se nepřestali usmívat,“ vypráví Tomáš Karpíšek.\nV době návštěvy kolegů z Ambiente byla v Nomě na tříměsíční stáži Katka Jakusová, kuchařka z Esky. Den před návštěvou se všichni sešli. Katka poodhalila zákulisí, které rozhodně není vždycky nabité entuziasmem. „I když jsme od Katky věděli, že zrovna vítání u dveří nemají kuchaři v oblibě, protože je vytrhne z práce, druhý den jsme na všechno zapomněli a nechali jsme se unést atmosférou,“ vzpomíná Tomáš Karpíšek.\nNoma není ten typ podniku, kde se člověk jen tak staví, když jede kolem, a nic moc od toho nečeká. Právě naopak: každý si předem vytvoří určitou představu a má velká očekávání, stejně jako Tomáš Karpíšek: „Všichni sledujeme Instagram Nomy a Reného Redzepiho, a proto jsme si mysleli, že to bude něco velkého, extravagantního a sofistikovaného. Byl jsem zvědavý, jak se člověk, o kterém se nejčastěji říká, že je nejlepší na světě, popere s novým menu. Umím si trochu představit, jak byl asi nervózní, protože v očích veřejnosti musí být pořád lepší, než se od něj očekává. Celou dobu byl v restauraci s námi, a tak jsme mohli pozorovat, jak premiéra nového menu probíhá. V jeho tváři bylo znát napětí, ale jak večer pokračoval, bylo vidět, že je šéfkuchař spokojený a že nervozita opadá.“\nJídlo, jaké jste nikdy ani neviděli\nRené Redzepi je známý tím, že většinu pokrmů vymýšlí od základu – žádné vylepšené interpretace jídel, která si můžete dát leckde. Na stůl vám servírují jídla, která jste nikdy nejedli a mnohdy není na první pohled vůbec zřejmé, co obsahují.\n„Dalo by se říci, že jídla byla v zásadě jednoduchá. Nejvíc mi utkvěl hlavní chod, který byl překvapivě variací na známé a velmi prosté mexické jídlo tacos al pastore. Místo masa ale Redzepi použil celer a opékal ho jako maso. Vůbec jsme nevěděli, co čekat, navíc na talíři vypadalo jídlo docela obyčejně. Podle menu měl být dalším chodem chléb. Dostali jsme jen krajíc chleba. K tomu nám nechali kastrůlek se zbytkem omáčky, kterou předtím servírovali k hlavnímu chodu. Trhali jsme si chleba, posílali si kastrůlek a vymazávali omáčku. A to stačilo k tomu, abychom prožívali kulinářskou extázi.“\nNa stáži v Nomě: Banány, stres a skvělý lidi\nJaká je práce v jedné z nejlepších restaurací na světě a co si odtamtud přivezla Katka Jakusová?\nLidskost a neformálnost se promítala i do chování personálu. Číšníci a servírky musí naprosto přesně odprezentovat každý chod, jelikož host asi v nejmenším netuší, co ho čeká, nikdy to však není na úkor srozumitelnosti. Nemáte tak pocit, že nevíte, která bije; dozvíte se i to, jak se jídlo připravovalo.\n„Tohle je v podstatě to nejdůležitější, co jsem si z návštěvy odnesl. Jakmile lidé jídlu v restauraci nerozumějí, je to vždycky špatně a je jedno, o jak luxusní podnik jde. Sáhodlouhým a sofistikovaným popisem už dnes nikoho neohromíte,“ říká Tomáš Karpíšek. Jednoduchost podtrhuje i fakt, že k většině chodů z degustačního menu nedostanete příbor. Jíte prostě rukama.\nCo si z Nomy odnášejí šéfkuchaři?\n„Když jsem se dozvěděl, že máme rezervaci v Nomě, kterou sleduju všude, kde se dá, bylo to splnění velkého snu. Kuchyň byla jen pár metrů od nás, takže jsme pořád koukali na Reného Redzepiho. Je pro nás něco jako kuchařský bůh,“ vzpomíná kreativní šéfkuchař Ambiente Honza Všetečka s nadšením.\nSpolu s Honzou byl v Nomě i šéfkuchař Esky Martin Štangl: „Byl jsem strašně hrdý na naši Katku! Jsem rád, že s ní můžu spolupracovat. I díky ní vím, že jednotlivé chody v Nomě připravují klidně několik dní a že je za nimi neskutečné množství práce. Potkáte tu lidi, které opěvuje celý svět, a oni jsou přitom úplně normální,“ shrnuje Martin.\nManažer není dozorce, ale řidič


Prodloužit záruku o 3 roky. Nejvýhodnější varianta. 462,-\nZrcadlovka Canon EOS 5D Mark IV podá špičkový výkon pro dokonalé snímky\nUvolněte svůj tvůrčí potenciál s fotoaparátem 5D Mark IV\nCanon EOS 5D Mark IV pořizuje inovativní RAW s dvojitými pixely\nKaždý pixel snímače se skládá ze dvou fotodiod, díky tomu fotoaparát Canon EOS 5D Mark IV pořizuje soubory ve formátu RAW s dvojitými pixely, které obsahují dvojici snímků pořízených ze dvou mírně odlišných úhlů pohledu. Při následném zpracování snímků pak lze provádět speciální úpravy jako je přizpůsobení roviny zaostření, horizontální posunutí rozostřených objektů nebo eliminace výskytu artefaktů včetně odlesků a závoje.\nVypilovaná ergonomie digitální zrcadlovky Canon EOS 5D\nUmístění ovládacích prvků na základě zkušeností fotografů zaručí výborné ovládání jednotlivých funkcí a rovněž vynikající ergonomii při pořizování snímků. Speciální tlačítka pro funkce poskytují okamžitý přístup k předdefinovaným nastavením. Spolu s rychlým zpracováním obrazu a pohotovou reakcí digitální zrcadlovky Canon EOS 5D budete mít více času na fotografování bez nutnosti dlouhého procházení nabídek v menu.\nDíky 3,2" LCD obrazovce s vysokým rozlišením a intuitivním dotykovým ovládáním je fotografování se zrcadlovkou Canon EOS 5D doslova potěšením. Klepnutím lze vybírat příkazy z nabídky a potažením prstem vlevo nebo vpravo prohlížet fotografie. K dispozici je rovněž inteligentní hledáček s přibližně 100% pokrytím, který umožňuje spatřit celý obsah záběru až k okrajům a okamžitě zobrazuje nastavení snímání.\nPřesedlejte na filmové rozlišení 4K díky Canon 5D Mark IV\nKromě pořizování fotografií dokáže Canon 5D Mark IV nahrávat kvalitní videa ve 4K rozlišení rychlostí 24 nebo 30 fps. Ve Full HD rozlišení je možné rychlost snímání nastavit až na hodnotu 60 fps a u HD dokonce 120 fps. Rychlejší snímková frekvence přináší nové a zajímavé příležitosti, jak diváka vtáhnout do zachyceného okamžiku a zachytit i velmi rychlé děje, které lze následně efektivně zpomalit.\nFunkce snímání s časovačem umožňují zrcadlovce Canon EOS 5D Mark IV pořizovat časosběrné záznamy událostí s mimořádnou precizností. Pořiďte až 3 600 statických snímků v rozlišení Full HD a vytvořte dynamický film zachycující rozdíly s dobou přehrávání přibližně 2 min.\nFotoaparát EOS 5D Mark IV má vyšší přesnost automatického zaostřování\nOdolnost a spolehlivost zrcadlovky Canon EOS 5D Mark IV\nZrcadlovka Canon EOS 5D Mark IV je vysoce odolná proti povětrnostním vlivům a má pevnou konstrukci ze slitiny hořčíku, abyste mohli fotografovat i za zhoršených podmínek. Tento model se vyznačuje maximální spolehlivostí, delší výdrží baterie a v porovnání s fotoaparátem 5D Mark III je také lehčí.\nFotoaparát Canon EOS 5D nabízí možnost bezdrátového přenosu fotografií\nVestavěná rozhraní WiFi a NFC můžete použít pro připojení ke svému smartphonu, tabletu nebo notebooku. Tato funkce je ideální pro odesílání fotografií klientům a zveřejňování na sociálních sítích. Integrovaná GPS označuje jednotlivé fotografie aktuální polohou a aktualizuje vnitřní čas fotoaparátu Canon EOS 5D. Navíc je funkce energeticky úspornější, takže budete moci fotografovat déle.\nKlíčové vlastnosti digitální zrcadlovky Canon EOS 5D Mark IV\nCanon EOS 5D Mark IV reprodukuje barvy přesně a přechody tónů jsou jemné a přirozené\nZrcadlovka Canon EOS 5D skvěle vyrovnaná ostrost a světlost snímků (61bodové AF, měření RGB+IR se 150k px)\nInteligentní hledáček se 100% pokrytím záběru + velký dotykový LCD\nFotoaparát Canon EOS 5D Mark IV nahrává 4K video @ 24 nebo 30 fps, Full HD @ 60 fps, HD @ 120 fps + technologie proti blikání\nOznačení akumulátoru Canon LP-E6, Canon LP-E6N\nProd. číslo: Nadpoložka


Kolekce Fendace / Dva rivalští módní giganti Fendi a Versace si skládají nečekanou poklonu – Selectedmag\nKolekce Fendace / Dva rivalští módní giganti Fendi a Versace si skládají nečekanou poklonu\nDatum zveřejnění 2. 10. 2021\nMilánský Fashion Week tento týden zakončila přísně utajená společná kolekce dvou věčných italských rivalů, a to luxusních módních gigantů Versace a Fendi. Revoluční spolupráce v módních kruzích již překřtěná na Fendace budí zaslouženou pozornost. Vrací se do nesmiřitelných módních vod mír a láska?\nSpojením Fendi a Versace, dvou ikonických módních domů, nastává ve světě módy jedinečný okamžik. Je to jednak oslava italské módy, ale zároveň i odvážné narušení zavedeného pořádku. Není to jen kolaborace dvou předních značek z odlišných polí působnosti jako třeba zimní propojení Gucci a North Face. Ani jarní propojení do společné kolekce v případě Gucci a Balenciaga – tyto luxusní domy totiž pochází ze stejné „stáje“, a to koncernu Kering. Kdežto Fendi (LVMH) a Versace (Capri Holdings) jsou na poli prémiové fashion těžkými protivníky. Alespoň tedy na papíře.\nPravdou je, že návrháři Fendi Kim Jones a Silvia Venturini Fendi jsou s Donatellou Versace dobrými přáteli. Do jejich nejužšího okruhu známých patří supermodelky Naomi Campbell, Kate Moss či Amber Valetta, které se ostatně pod rouškou „Fendace“ vydaly na milánskou ranvej.\n„Poprvé v historii módy vedou dva návrháři skutečně kreativní dialog postavený na vzájemné úctě a přátelství. Při tvorbě těchto dvou kolekcí jsme si vyměnili úlohy,“ uvedla ke kolekci Donatella Versace, kreativní ředitelka domu Versace. Společná kolekce čítá padesát kousků. Pětadvacet looků připravili Jones a Fendi pro Versace, druhou pětadvacítku zase Donatella Versace pro Fendi. Spíše než spolupráce je to tedy klasický swap skládající současně úctu jeden druhému.\nHranice mezi vyhrazenými zónami luxusních konglomerátů jsou smazány a inspirace vychází ze vzájemného přátelství a profesionálního respektu. Donatella Versace a Silvia Venturini Fendi se poprvé odpoutaly od svých rodinných domů a inspirovaly se vzájemnými vizemi, přičemž průvodce na cestách jim dělá Kim Jones, ostřílený návštěvník a inovátor domů jiných tvůrců.\nKolekce Versace od Fendi se inspiruje atmosférou miamské vily Versace od poloviny do konce devadesátek, zkoumá se v ní myšlenka duality, která je nejzřetelnější ve sloučení monogramu Fendi s motivem řeckého klíče Versace. Oděvy procházejí metamorfózou, zjišťujeme, že mnohé kousky jsou oboustranné, obsahují skryté kódy a vystavují na obdiv neskutečné mistrovství dílny Fendi, jako je například tkanina vyrobená z kůže připomínající kroužkovou košili.\nHravá kolekce Fendi od Versace má výraznější punkové ladění a Donatella v ní staví do popředí kontaminaci a narušení zažitých kodexů. Všudypřítomné spínací špendlíky Versace protínají znaky a symboly Fendi. Tkanina připomínající kroužkové košile se kombinuje s krajkou a monogram F vykládaný křišťálem nabízí nové ztvárnění monogramu módního domu. Hedvábný ryps imituje džínovinu a zastřižená jehněčina vnáší do světa Fendi špetku mladistvého rebelství. Let’s be Fendace!


Vanilmix smícháme se dvěma lžíceme kapučína, zalijeme vodou a krátce prošleháme. Necháme cca 10 minut ustát. Smetanu promícháme s\ndalšíme dvěma lžícemi kapučína a ušleháme dotuha. Smetanu s ustátým vanilmixem smícháme (podle chuti můžeme přisladit). Želatinový ztužovač připravíme podle návodu na sáčku (ruční metličkou rychle šlehat půl minuty se 100 ml vody). Vmícháme do něj 2 lžíce kapučínové hmoty, pak smícháme se zbytkem, můžem krátce prošlehat elektrickým šlehačem.\nŽloutky utřeme s vanilkovým cukrem a 20 g moučkového cukru. Do vzniklého krému vmícháme prosátou mouku a maizenu. Z bílků a zbylého cukru vyšleháme pevný sníh, který nakonec zlehka zapracujeme do těsta. Těsto rovnoměrně rozetřeme na plech vyložený pečicím papírem a pečeme při 180 °C asi 10 až 15 minut. Upečený korpus překlopíme na utěrku poprášenou moučkovým cukrem a opatrně odstranímepečicí papír.


PČR, PS 2010-2013, 19. schůze, část 123 (10. 6. 2011)\n(Stále k poloprázdnému sálu poté, co odešli poslanci ODS, TOP 09 a VV.) Je potřeba klást si otázky, zda lidé, kteří se dopouštěli této činnosti, kteří mají být tímto zákonem oslavováni, nenaplňovali skutkovou podstatu vlastizrady, a jak by proti takovýmto lidem bylo postupováno v jakékoli jiné zemi světa včetně oněch proslulých západních demokracií, na něž se dnes v návrhu zákona odvoláváte.\nTřetí odboj nebyl reprezentován vládou v exilu, neměl vlastní bojující armádu ani vojenskou podporu cizích států. Skupina poslanců Federálního shromáždění, kdysi klub KDU a Ing. Lux se svým kolektivem, podala už 14. listopadu 1991 návrh na vydání zákona o protikomunistickém odboji. Návrh nebyl schválen. Jeho obsah však má význam právě pro onu podstatu pochopení antikomunistické posedlosti, kterou dnes je zachvácena znova Česká republika právě v souvislosti s neschopností zvládnout aktuální současné problémy, sociální problémy v České republice a narůstající odpor s touto vládou.\nUzákoněním odporu proti režimu jako odboje by se znevážil nejen skutečný odboj statečných vlastenců, který byl veden za existenci našeho státu a národa, ale byl by také znevážen podstatný kus historie a historické pravdy o dějinách naší České republiky.\nMožná je symbolické, že demokracie dnes lidem v České republice příliš neříká a že neříká ani ono slovo demokracie řadě vládních poslanců. Kdyby tomu tak bylo, pak by se nemohlo stát, že tento týden zde na půdě Poslanecké sněmovně v úterý zazněla slova předsedkyně ústavněprávního výboru paní Karolíny Peake, která řekla - cituji: "To jsem zase jednou omylem řekla pravdu, proč se chceme sejít jako poslanecký klub, proč chceme jako poslanecký klub pauzu. Všichni včetně členů ústavněprávního výboru za sociální demokracii věří, že nás tlačí čas v zákoně o třetím odboji. Nebudu to už rozmazávat. Beru zpět svoji žádost, beru zpět svou žádost o pauzu na kluby. Ano, podotýkám, o pauzu na kluby. Nebude tedy zasedat ústavněprávní výbor. Odešlu všechny, kteří na tento výbor byli pozváni, zpět." Ústavněprávní výbor se po skončení poslanecké schůze sešel, aniž o tom byli vyrozuměni poslanci za Komunistickou stranu Čech a Moravy. Můžu si klást otázky, nakolik věrohodně o to stála paní poslankyně Karolína Peake a nakolik se hodilo, aby komunističtí poslanci nemohli být přítomni schůzi ústavněprávního výboru. Nic na tom nezmění skutečnost, že možná paní předsedkyně výboru v době, kdy už byl tento sál poloprázdný, byla dávno ukončena schůze Poslanecké sněmovny, zde od mikrofonu řekla, že by se přece jenom mohl ústavněprávní výbor sejít.\nVážené kolegyně a kolegové, návrh zákona o protikomunistickém odboji se snaží vytvořit hrdiny doby minulé, glorifikovat tváří v tvář narůstajícím hospodářským problémům nové hrdiny, kteří možná ve své podstatě, jako v případě Mašínů a jiných lidí, byli sprostými vrahy. Možná, že v této souvislosti je právě symbolické, že by měl být projednán tento zákon dnes a že by jim také v té nadcházející velice tíživé situaci mělo být přilepšeno na jejich důchodech, právě tváří v tvář tomu, že je kráceno na důchodech jiných.\nMožná že je vhodné zopakovat zde také jiná slova, která učinil předseda vlády na pohřbu jednoho člena ze skupiny vrahů Mašínových Milana Paunera: Za svobodu je právo bojovat jakýmikoli prostředky. Domnívám se, že vezmeme-li tato slova v potaz, tak i dnes má občan legitimně bojovat za svobodu, právo a hrdost. Lidé bránili s přesvědčením svou zem v celé poválečné historii. Někteří lidé, kteří se s tím neztotožnili, vyjadřovali proti tomu nesouhlas. Jestliže se dopouštěli někteří lidé protiprávního jednání, jestliže se dopouštěli trestných činů proti lidskosti, nedemokratických principů, nechť tyto věci posoudí justice. Obávám se, že příliš důkazů nemáte. Rychlost a bystrost dnešní justice i dvou inkvizičních úřadů ukazuje, že nemáte argumenty. Vytvořit si je přijetím nového zákona je zcela nepřijatelné.\nMožná že chcete zastrašit společnost, možná že chcete vytvořit takový předpoklad, kdy skloní hlavu nejen opozice, ale zejména komunisté. Možná že se vám to zčásti může dařit. Ale Komunistická strana Čech a Moravy vždy respektovala právní řád České republiky. A přestože s řadou věcí nesouhlasíme, budeme jej respektovat i nadále. Budeme hájit i základní demokratické principy. Navrhovaný zákon o třetím odboji, o tzv. protikomunistickém odboji, je plivnutím do tváře všech poctivých lidí.\nDovolte, abych navrhl zamítnutí tohoto zákona. Komunistická strana Čech a Moravy hlavu před vámi neskloní. (Potlesk poslanců KSČM.)\nPředsedkyně PSP Miroslava Němcová Další přihlášenou do rozpravy je paní poslankyně Marta Semelová. Ale předtím jsou ještě tři faktické poznámky. První z nich je pan poslanec Jan Husák, poté Viktor Paggio a Marek Benda jako třetí.\nPoslanec Jan Husák: Vážená paní předsedkyně, vážené kolegyně, vážení kolegové, že pan Grospič neskloní hlavu... mě to nutí k tomu, abychom hlavu zvedli a ohradili se proti jeho návrhu na zamítnutí tohoto zákona.\nPan Grospič nás tady v úvodu zahltil jakousi statistikou účelově vybraných komodit, jejich zdražení. Mrzí mě vždycky, že k tomu nepřidá statistiku z doby vlády komunismu o délce front na banány, na pomeranče, na toaletní papír, na pračky, na televize. Bylo by to spravedlivé. Rovněž nesdělí, za kolik platů si koupil tyto běžné věci, jako je pračka, a kolik si jich může koupit dnes z jednoho nebo dvou platů. Takže vždy zavádějící slova.\nMusím se ohradit proti tomu, když tady hovořil o třetím odboji jako odboji, který byl řízen západními centrálami. Měl jsem pocit, že se vracíme do doby, kdy toto byly jejich hlavní argumenty.\nJá si nedovedu představit, kdyby naše moderní společnost se chovala tak, jak se chovali komunisté v 50. letech, v dnešní době. Myslíte si, soudruzi, že byste seděli v této Sněmovně? Pokud by to bylo tak jak za vás, tak s každým takovým, kdo se nějakým způsobem snažil opozičně vyjádřit, jste zametli tak, že skončil ve vašich kriminálech. Nedívali jste se na to, že to byli rodiče od dětí, že to byli živitelé rodin, že to byli živnostníci, kteří zaměstnávali další zaměstnance. Okradli jste je a nechali jste je splácet půjčky za to, co jste jim ukradli. Nehovořím o řadě lidí, kteří byli vlastenci (předsedající upozorňuje na čas)... pardon, už to dokončím.... kteří byli vlastenci a vy jste je zavírali do kriminálu. Styďte se! Nezbývá, než odejít z tohoto sálu. (Potlesk skupinky přítomných stojících poslanců z pravé části Sněmovny.)\nPředsedkyně PSP Miroslava Němcová To byla faktická poznámka pana poslance Jana Husáka. Další faktická poznámka pan poslanec Viktor Paggio. Po něm faktická poznámka Marka Bendy, Stanislava Grospiče, Pavla Kováčika.\nPoslanec Viktor Paggio: Já bych chtěl poděkovat panu Grospičovi za fascinující exkurs do cen. Velmi mě zaujalo mléko 15,4 % a kakao 16,3 %. Rád bych zde zmínil právě tu kupní sílu. A faktem je, že ekonomie komunistům nikdy moc nešla. Kupní síla českého obyvatelstva se samozřejmě zvýšila. Průměrný český občan si za svůj průměrný plat v dnešní době koupí víc rohlíků, víc televizí, víc toaletních papírů, víc kakaa a víc mléka, než tak bylo před rokem 1989.\nTaké bych se rád vyjádřil k tomu druhému číslu, které zaznělo, a to je, že 80 % lidí nesouhlasí s touto vládou. Prosím vás, to je právě ta nádhera, že se může dělat tento průzkum, že ti lidé můžou říct, že s tou vládou nesouhlasí. Dovedete si představit tento průzkum před rokem 1989? Jak by asi dopadl? Děkuji.\nPředsedkyně PSP Miroslava Němcová To byl pan poslanec Viktor Paggio. Nyní faktická poznámka pana poslance Marka Bendy. ***


Gay dupla penetração porn - CockDude.com\ndupla penetração Gay Sex\nTakže jste do dvojité penetrace porno, mám pravdu? To je skvělá zpráva, protože jsme měli spoustu práce, abychom se ujistili, že najdete přesně to, co se vám líbí. Není snadné najít vynikající duplicitní videa zdarma. Ale dokázali jsme to, takže si je můžete užít, aniž byste se prokopávali tisíci zbytečnými klipy. Pomocí značek na CockDude můžete najít velmi specifická témata, jako je dupla penetração, což je úžasný způsob, jak filtrovat, co se vám líbí. Může se ale stát, že tam není jeden oblíbený, kterého jste hledali. Co dělat, když se to stane? Použijte náš vyhledávací panel, který má funkci k navrhování podobných témat na základě vašeho vyhledávacího dotazu. Není to úžasné? Tímto způsobem můžete najít jiné relevantní dotazy k duplikaci penetração téma. V CockDude se snažíme udělat vše pro to, aby vám hledání gay porna bylo snazší. Nyní procházejte stránku dupla penetração a vyberte si klip, díky kterému budete spurtovat!


O2 Sázavafest 2009 - Reporty - ABYSS - hudebně-kulturní magazín\nStředa 26.02.20 | Svátek má Dorota\n30.07. – 02.08.09\nStředočeský Kácov se na několik dní proměnil v útočiště kulturního dění. V jeho exteriérech, a to doslova, probíhal jeden z největších nejen hudebních festivalů České republiky. Hrálo se v ohraničeném festivalovém městečku, ale též v nedalekém kácovském zámku, který se romanticky vypíná nad řekou Sázavou.\nHlavní stanoviště se linulo podél malebné řeky, jejíž jméno se lehce vydedukuje z názvu akce. Zčásti jsme dokonce měli možnost do zmíněné bezbarvé kapaliny vstoupit, což umožňovala písečná pláž v kempu. Tuto možnost využilo velké procento lidí, a i když byla voda ledová, krásné počasí, které celou hudební přehlídku doprovázelo, její nevlídnou teplotu zastřelo. Vedlejší hudební projekci hostil na svém nádvoří v úvodu jmenovaný zámek.\nÚčast tohoto ročníku byla nakonec rekordní. Na multižánrovou podívanou dojelo přes dvacet tisíc fanoušků, což je oproti minulým ročníkům, které se pohybovaly kolem tisíců patnácti, velký krok vpřed. Že se s tímto číslem až tak nepočítalo, ukázal kemp, který byl přeplněný už během prvního dne. Následovalo rozšíření kapacity podél příjezdové cesty, posekána byla i další přilehlá pole a i poté držely stany v obležení opravdu každý metr zatravněné plochy.\nZajímavé bylo subkulturní složení posluchačů. Víceméně zde nebyli k vidění zástupci punku, metalu, hip-hopu a když ano, tak velmi ojediněle. To, co je u festivalů v těchto žánrech bráno jako samozřejmost, tedy přítomnost stánků labelů s deskami i merchandise, na tomto festivalu úplně chybělo. Jejich místo zde vystřídaly obchody se značkovým oblečením či firmy propagující své výrobky, a to dokonce i zahradní sekačky. Lidé se však chovali naprosto normálně jako všude jinde a celou dobu se nad areálem nesla výborná atmosféra. K vidění nebyli ani pijáci bez alkoholového stropu, které často vídáme na metalových akcích zvracet a následně ve vlastních výtvorech usínat.\nCo se týče organizace, neshledal jsem žádné problémy. Na všechny podněty tým pružně reagoval. Kdekoli se začaly vytvářet povrchové defekty, byl vnějšek země ihned zakryt gumovými plásty nebo slámou. V rizikových místech byla zem dokonce překrytá nadstavbou už preventivně. O osobní hygienu jsme se v areálu také nemusili bát, stály zde lavory s tekoucí vodou a velkokapacitní budovy se sprchami, kde jedna pojmula naráz i padesát lidí. Chvílemi se sice tvořily fronty do ženské části sprch, to se ale ve výsledku ukázalo jako kladný atribut – dívky totiž místo čekaní zvolily k umytí svých nahých těl mužské prostory.\nProblém nenastal ani s občerstvením – nudle, halušky, grilované potraviny, palačinky, bagety, hamburgery, sýry a mnoho dalšího. Kdo zatoužil po nějaké zelenině či ovoci, mohl navštívit městské kamenné obchody. Jako hlavní pivovar se zabydlely Krušovice (místní pivovárek by to asi neutáhnul), jako alternativa se točil Heineken, škoda jen že stál téměř dvakrát více (šedesát korun za půllitr). Vedle chmelových tekutin byl k mání i vynikající mix coly, citrónové šťávy a absintu či rumu.\nCelkově se na sedmi pódiích ukázalo přes sto padesát účinkujících. A že bylo z čeho vybírat. Zazněly popové, metalové, punkové, taneční či rockové formace. Z reproduktorů se linul i drum'n'bass, trance nebo elektronické covery známých radiových hitů, o které se postarali nejen čeští DJové. Velmi početně byla zastoupená i etnická hudba, reggae či jeho modernější nadstavba ska. Opomenutá nezůstala ani hip-hopová scéna nebo z opačného soudku jazz, soul či blues.\nZ mimohudební kulturní sféry zahrálo mnoho divadelních spolků (komedie i naučné hry s historickým sdělením). Tančilo se v africkém rytmu nebo se poslouchaly úryvky z nové povídkové knihy Michala Viewegha. Časopis Instinkt pořádal vínové a fotografické přednášky a workshopy. Chvilku odpočinku si člověk mohl i užit při čtení Mladé fronty, kterou vám přímé pod nos přinesly mladé slečny v červeným mundúrech.\nHlavní stage pojmenovaná "Main O2 Stage" byla bohužel nejmrtvější části festivalu, když prostor před ní dokázali naplnit vždy jen na večerní headlineři. Odpolední sety kapel byly kvůli neaktivnosti a roztroušenosti lidi úplně bez emoci a to i když účinkující byli kvalitnějšího rázu. Například legendární jazzový YANDIM BAND lidé proseděli jen s mírným potleskem po dohrání skladeb. Podobně na tom byl i vedlejší a o maličko menší "HP Pavilon".\nNaopak výbornou atmosféru měly ostatní uzavřené "Report Tent" nebo "Salla Terrana Tent". Za absolutní vrchol festivalu ale považuji "Balbínku", v níž se shromaždovaly ty nejzajímavější kapely a písničkáři. K tomuto stanu jsem se stále vracel rád a téměř vždy mě vystupující kapely nadšením přikovaly k zemi.\nPopisovat každou kapelu by nebylo příliš čtenářsky vděčné, navíc stíhat poslouchat sedm stanovišť, která se navzájem překrývají, je nemožné. Proto jsem zvolil jednoduchý výčet a rozřazení kapel do třech kategorii. V první jsou kapely, které si zaslouží velký respekt a jejich vystoupení patřilo k tomu nejlepšímu na letošním festivalu. Do druhé skupiny jsem vložil spolky, které neurazily, ale ani nijak nevybočily z průměru. Následuje pár tipů na to, jak si zkazit den.\nPrecizní souhra Dana Bárty a kapely ILLUSTRATOSPHERE. Zazněly hity z nového alba jako například klavírní "Vlčák", vždy s objasňujícím komentářem frontmana. Škoda jen nezajímavé projekce v pozadí.\nNávrat na festivalová pódia se konal v čase vystoupení Mobyho, ale přeci byl sál plný. Většinou skalními fanoušky v kapelních tričkách. Výborná temná atmosféra.\nZe Slovenska přijel výborný jazzový a bluesový zpěvák. Čirá genialita.\n"Jakub Ryba se svým orchestrem", říkal pan Balbín. Jeden z nejlepších českých baskytaristů si střihl trio s bubeníkem STA ZVÍŘAT a vynikajícím saxofonistou. Je trochu smutné, že si ho v zahraničí lidé váží více než vlastní lid. Který ho z větší části ani nezná, nebo se pletu?\nEnergický set jedné z nejlepších českých alternativně elektronických skupin. Krásná zpěvačka, osmibitový zvuk a nevlezlé sklady.\nHardcorové znásilnění šumu, drum'n'bass a opravdu stylově zakončený páteční line-up.\nŠvýcarský projekt se stal vítězem soutěže "European Reggae" a posunul časový harmonogram téměř o půl hodiny.\nŽivelná tvrdě elektronická hudba publikum dostala i několik hodin po půlnoci.\nEtnické vystoupení bubeníků, do jejichž rytmů tancovaly slečny v čele s rodinnou Afričankou.\nVarhany, piano, basa a bicí. A to vše bez zpěvu. Už toto je originální (v rámci stylu, ve kterém kapela hraje) a stejně osobitá byli i jejich produkce a show.\nVelká louka a otevřené nebe prostě taneční hudbě nesluší. Dokonce i výborné nové album "Wait For My" nemělo venku tu správnou atmosféru. Moby patří do klubů a velkých hal.\nStejné jako u Mobyho, funky se lépe tráví v klubech. Venku ztrácí své kouzlo.\nSlabý odvar výborné show, které normálně Norman Cook zvládá.\nČasy se mění. Atmosféra dřívějších koncertů ta tam a místo toho se kapela snaží jít s dobou. To ale kytarové legendě příliš nesluší.\nNetypická agro mužská kapela s aspiraci na nejdebilnější texty, hudbu a show roku.\nHudba plná klišé. Snaží se hrát pro mladší publikum, ale ztroskotává na absenci nápadů.\nNepíše se mu to lehce, ale vystoupení této nizozemské dříve hudební špičky patřilo u mě k největším průšvihům festivalu. Nová zpěvačka je sice velmi charismatická, ale skladby, které se od podia linuly, v sobě měly spíše uspávací účinek než nádech svěžesti a pestrosti.\nPrimitivní, a to mam jednoduchou hudbu rád. Co ale dokáží členové kapely složit a zahrát je až zarážející. Přehlídka hudební prázdnoty.\nTRABANT (Divadlo o Masarykovi)\nSLÁVEK JANDA - BEST OF\nLidé a atmosféra\nfoto: Jan Škop\nmelvin 06.08.09 | 23:26:49\nJan Škop 10.08.09 | 15:00:03\nlůma 06.08.09 | 22:06:37\nNettle 07.08.09 | 10:56:55\nJan Škop 09.08.09 | 15:49:39\nLexa 23.08.09 | 22:59:20\nDejff 06.08.09 | 14:17:36\nJan Škop | 04.08.09\nVULTURE INDUSTRIES - The Malefactor's Bloody Register | 26.09.10\nKouzlo metalových obálek V | 20.09.10


LifeByReal | Jaké BMX kolo?\n15 Lis Jaké BMX kolo?\nPosted at 16:48h in Motivace\tby\tBarbora\nJAK VYBRAT BMX?\nPři koupi nového kola si dejte pozor na následující věci.\nNejlevnější kolo nebude pochopitelně to nejkvalitnější. Dnes se už dají koupit, ale i kvalitní levná kola od 6 – 7 tisíc korun, většinou to poznáte hned na první pohled a to následovně. Prosím berte na vědomí, že toto je doporučení bmx kol na skákání ze schodů, v parku a na hlíně. Pokud chcete kopit bmx kolo čistě na ježdění bez úmyslu jakéhokoli skákání výše uvedené, je koupě bmx libovolné.\nVyhýbejte se koupi bmx kol s obchodních center nebo se sportovním náčiním.\nVětšinou se prodávají s plastovým krytem na řetěz, odrazkami na pedálech a výpletech,mají šroubovací pegy (přední a zadní brzda). To správné bmx kolo se dneska prodává většinou v cyklo-bike obchodech, je buď s jednou brzdou a nebo bez. (tzv. brakeless) a s výběrem by měl pomoci prodavač. Měl by se ptát na výšku, jakou nohou jezdíte v před (kvůli umístění převodníku) a jak dlouho jezdíte.\nJAK SESTAVIT BMX?\nPři stavbě kola je nejužitečnější stojan, na který upevníte rám a můžete se k němu libovolně dostat ze všech stran. Následuje natlučení nebo zatáhnutí středových ložisek do středového otvoru rámu.\nDále postupujete vložením hlavového složení následující vsunutím vidlice do otvoru hlavy, na krk vidlice umístíte podložky a představec, který v zápětí zašroubujete a zamezíte tím případné vyklouznutí vidlice.\nDo představce vložíte řidítka, srovnáte je zároveň s vidlicí, aby byli v přimce. Představec utahujete postupně křížem. Následuje v sunutí sedla se sedlovkou do sedlového otvoru rámu a nasazení předního a zadního kola. Pak vsunete kliky do střed. ložisek rámu, přidáte potřebný počet podložek. Utáhnete. Našroubujete pedály. Zbýva jen nasadit řetěz, a brzdu. Toto vše a ostatní se dozvíte v podrobném video návodu níže.\nJAK NASADIT BRZDU?\nSpousta začínajících jezdců v dnešní době začína jezdit hned brakeless a její funkce je jim prakticky neznámá. Umístění brzdy záleží v prvé řadě na poloze přední nohy.\nOd začátků věku bmx se vždy brzda vozila na stejné straně co přední noha, ale jezdci z Austrálie nebo bývalí motokross jezdci přinesli styl umístění páčky na opačné straně. Já jsem vozil páčku na stejné straně co je přední noha několik let, postupem času když jsem si jí přehodil na druhou stranu zjistil jsem, že je to pro nás jezdce v parku mnohem lepší a to z jednoho prostého důvodu, že chytací ruka při barspinu chytí místo páčky jako první, tudíž jí máte dříve pod kontrolou než v opačném případě.\nToto téma může být, pro každého začínajícího jezdce nepochopitelný, systematický úkon. Je to jen otázka chvilky, kdy si osvojíte postup nasazóvání drátů a centrování ráfku do přesné roviny. Poradíme vám i jaká velikost drátu je potřeba na určitou nábu. Toto vše a ostatní se dozvíte v podrobném video návodu níže.\nPíchlá duše je pro každého nepříjemná záležitost, hlavně když nemáte po ruce jiný dopravní prostředek než vaše kolo. Budete se divit, ale i na prázdném kole se dá dojet dost daleko.\nKdyž nemáte po ruce náhradní duši nebo lepéní, stačí jen zout plášť z paty ráfku a nechat ho volně okolo. Při jízdě máte umístěn rafek u prostřed pláště, kde samovolně obíha kolem. Prosím berte na vědomí, že tento způsob je vhodný jen v kraji nouze. Toto vše a ostatní se dozvíte v podrobném video návodu níže.


Re: Behringer Truth B3030A - šumí pouze jeden\nOk, děkuji. Už jsem si sehnal číslo na "bastlíře" v sousedním městě. Zítra mu brnknu a uvidím, jestli mne vezme . Dám vědět jak to dopadne...\n3. 9. 2017 18:37\nTéma: Behringer Truth B3030A - šumí pouze jeden\nDěkuji za reakci. Bohužel v záruce již nejsou. Mám je 4 roky. Na reklamaci jsem je posílal, když jsem je měl 2,5 roku (záruka na ně byla 3 roky) Poslali je ale zpátky, že jim nic není. Ta závada je zkrátka sporadická.\nZřejmě to tedy opravdu přenechám na někom zkušeném. Pokud mi někoho doporučíte, b...\n3. 9. 2017 11:56\nBehringer Truth B3030A - šumí pouze jeden\nVlastním soustavu Behringer Truth B3030A. Pouze u jednoho z monitorů začal zlobit výškový reproduktor. Šumí! Někdy ano, někdy vůbec, někdy více někdy méně. Nemá žádný vliv, jestli je k němu něco připojeného. Bohužel jsem nikde nenašel servisní schéma. Jsem laik, ale co můžu to rozebru a opravím si s...\n3. 9. 2017 09:58\nRe: po výměně MB nejde ve WIN klávesnice ani myš\nVYŘEŠENO! BIOS byl nastaven správně. Musel jsem OS spustit v nouzovém režimu - to už klávesnice i myš reagovaly. Přes flashku jsem nainstaloval USB ovladače pro novou MB. (zajímavé bylo, že když jsem Pc spouštěl v nouzovém režimu s prací v síti, tak se myš ani klávesnice nechytily)\n2. 10. 2015 08:44\nTéma: po výměně MB nejde ve WIN klávesnice ani myš\nAno, tam mám všechno povolené...\n1. 10. 2015 20:36\npo výměně MB nejde ve WIN klávesnice ani myš\nMěnil jsem v PC MB (asus Z97). PC naběhlo myš i klávesnice v BIOSu ještě reagují. Jakmile naběhne OS reagovat přestanou.\nŘekl jsem si fajn, přeinstaluji systém, jenže když se mi z flasky přes USB nabootuje instalační "CD" klávesnice a myš též přestanou reagovat...\n1. 10. 2015 20:30\nJakou TV na flash videa a přehrávání z NASu?\nVybírám televizi. Měla by mít:\numět přehrávání flash videí zejména na Youtube a webu ČT\numět přehrávat videa z PC bo NASu přes LAN propojení...\ncena do 30K\nsatelitní příjem, ani 3D nepožaduji\nLíbí se mi LG 55UB850V\nNějaké zkušenosti, bo typy? Díky za reakce\n8. 4. 2015 14:36\nTéma: Jakou TV na flash videa a přehrávání z NASu?\nRe: Nová Led TV do 20,000\nTak mne zaujala tato TV: http://www.exasoft.cz/lg-50lb671v_d109135.html\nCo si o ni myslíte? Doporučili byste ji?\n29. 10. 2014 21:46\nTéma: Nová Led TV do 20,000\nNová Led TV do 20,000\nVybírám novou televizi, která bude primárně sloužit k přehrávání filmů z PC, bo (Nasu) a hraní her na konzoli.\nMám vybírat TV která podporuje DLNA, anebo stačí když má zdířku na Lan kabel? Celkem si s tím lamu hlavu a hledám na netu nějakou jasnou odpoved :-)\n28. 10. 2014 20:24\nRe: BlueScreen - poradíte co se stalo?\nděkuji, bohužel se v tom nevyznám\n23. 9. 2014 22:44\nTéma: BlueScreen - poradíte co se stalo?\nBlueScreen - poradíte co se stalo?\nMohu poprosit někoho znalého o rozkodování BlueScreenu?\n23. 9. 2014 21:46\nPassat B6 - vibrace\nKoupili jsme si B6ku. Hned druhý den po koupi jsem zjistil, že auto vyluzuje zvláštní zvuk. Jde zepředu a někdy se mění pokud mám nautrál a sešlápnu spojku. Jindy není zvuk žádný. Někdo mi říkal, že pokud auto dlouho stálo, tak je se spojka zavzdušní, jelikož má hydlaulické štelování. Je to tak prav...\n3. 9. 2014 13:08\nTéma: Passat B6 - vibrace\nHerní mašina, 25.000k\nUCEL PORIZENI SESTAVY - Gamesy 80%, kancelářská práce 20%\nFINANCNI LIMIT - 25.000 +-\nOPERACNI SYSTEM - bez OS\nSESTAVITE SI PC SAMI? - ano, sám\nMONITOR? - Ne, mám LG W2220 s nativním rozlišením 1680 x 1050\nPERIFERIE, NEBO JEN HOLA BEDNA? - jen...\n25. 8. 2014 00:06\nTéma: Herní mašina, 25.000k\nA nějaké jiné doporučení na SSD m.2 - zkrácenou verzi?\n10. 7. 2014 11:30\nDěkuji za osvětlení Jaký je váš názor na značku adata? http://www.alza.cz/adata-premier-pro-sp ... 892529.htm\n10. 7. 2014 10:00


Želvy Ninja aneb těšíte se na reboot příběhu o...\nPříběhy, které nikdy neomrzí\nŽelvy Ninja od svého prvního uvedení na scénu ušly už pořádný kus cesty. Někdy jsme mohli obdivovat animáky, jindy zase pokusy o herecké ztvárnění příběhu o těchto neohrožených hrdinech. Zatímco podoba nebo zpracování se mění, želvy se stále objevují ve stejném věku. I když by dnes byly již vousatými kmety, na stárnutí to zatím nevypadá a želvy se opět ukážou v té nejlepší formě a při plné síle. Kdo si je tentokrát vezme na starosti a proč se nebude jednat o klasiku?\nJsme zvědaví, co z této spolupráce vzejde. Jisté je jen to, že se rozhodně můžeme těšit na pořádně ujetou verzi dobrodružných příběhů. Filmové studio totiž oznámilo, že se chystá čistý CG animák. Ale když se dozvíte, kdo je za něj zodpovědný, bude vám jasné, že o klasiku rozhodně nepůjde. Režie se totiž ujme Jeff Rowe, který má na svém kontě například Městečko Záhad, a scénář k animáku bude psát Brendan O´Brian. Jsme zvědaví, co tato verze přinese.\nTvůrci Seth Rogen a Evan Goldberg zatím neoznámili, kdy přesně se nové Želvy objeví, ale soudě podle výše zmíněných jmen to bude rozhodně jízda!\nicon-tag Created with Sketch. Rodinné filmy icon-tag Created with Sketch. Pohádky icon-tag Created with Sketch. Animované filmy\nŠtítky: Želvy Ninja, reboot, Brendan O´Brian, Jeff Rowe


Je absolutně svůj. Snad i proto se mu podařilo dostat se na vrchol. Fotografoval hvězdy showbyznysu, dokumentoval ty nejkrvavější válečné konflikty. Ještě před rozhovorem si listuje Koktejlem a jakmile spatří článek z míst, která navštívil, hned se mu zablýskají oči. Slyšel jsem, že jste zažil poměrně perné chvilky při focení nosorožců v Angole… Málem mě nosorožec zabil. Fakt? Zrovna jsem se vrátil z války, už nevím z který, a moje žena se vždycky ptá: „Bude to nebezpečný?“ Tak jsem řekl, že nebude, protože je to o nosorožcích, který v Namibii u angolskejch hranic chrání nějaká nadace. A žena říká, že to je dobrý, že to je „sejf“. Hovno. Na týhle mission jsem málem neutekl. Bylo to nebezpečnější, než jsou občanské války? Je to zlomek vteřiny, než tě tím klem nabere. Ale podělal to můj stopař. Nepoznal, odkud jde nosorožec? Myslel, že je všechno o.k. Byli jsme v závětří, takže nás necítili. Nosorožci špatně vidí, ale mají dobrej čich. Bylo to na otevřený planině, stopovali jsme jednoho nosorožce asi dvě hodiny a přibližovali se k němu. Fotím za keříčkem a najednou slyším ránu. Můj stopař Simpson, kterej měl starou kameru a drtil to vedle mě, jenom zařval „Utíkej!“. Takže se i při fotografování přírody člověk může dostat do nebezpečné situace... Zvíře je nebezpečný, protože tomu to nevymluvíš. Když řekneš „I‘m a journalist“, tak to nic neznamená. Číhají tu ale i další nebezpečí. Třeba pytláci. Ti si neberou servítky v ničem. Ti se na tebe vyserou, ti nechtějí zastřelit bílýho muže, měli by z toho jenom problémy. Doba se změnila a novináře střílejí v Somálsku, v Súdánu… Ale to nestřílejí pytláci. I když já jsem jednou dělal příběh o válce proti pytlákům ve Východním Tsavu, parku v Keni. Richard Leakey si tam na konci padesátých let udělal armádu, aby chránil slony, které tam jezdili lovit Somálci. Pytláci zastřelili slony, sebrali kly, ale protože je nemohli všechny pobrat, šli do vesnice a odvedli muže. Ti jim nesli slonovinu a když došli k somálský hranici, tak je pytláci zastřelili. Podařilo se vám pytláky najít? My jsme je stopovali na přelomu 80. a 90. let, létali jsme nad savanou, měli jsme otevřený okna. Mrtvýho slona totiž cítíš. Je to takovej podivnej pach. Pytláci je vždycky přikryli, takže jsi je neviděl ze vzduchu, ale cítil jsi je. Já byl s vojáky v helikoptéře, pytláky jsme dohonili a začali na ně střílet z kulometu. Všichni padli, ale jeden se ještě hýbal. Po zemi se k nim blížili vojáci, kteří mysleli, že jsou všichni pytláci mrtví. Nestačili jsme jim říct, že jeden z nich ještě žije. Bum. A odpráskl jednoho z ochránců.Myslíte, že fotografie z podobných akcí dokážou promluvit k lidem, kteří každý den vidí násilí v televizi? Co je vyburcuje k nějaké reakci? Lidi spíš probudí mrtvej slon, kterej tam leží a nemá kly. Mrtvej člověk už lidi nějak moc nezajímá, pokud mu nedáš jméno. Takže musí mít jméno? Tenhle pytlák jméno a tedy i příběh měl. Našli jeho deníček psaný ve svahilštině. Nechali jsme si to přeložit. Psal tam třeba mamince, že je v Keni, že zastřelil pár slonů, že slonovinu přitáhnou domů a že se budou mít všichni líp. Bylo to takový dojemný. To je ta druhá realita. Když je člověk chudej a doufá, že se změní život jeho rodiny, tak je to těžká volba. Oni se na to dívají z úplně jiného pohledu než my. Dostanete například zadání fotografovat záchranu slonů, ale přivezete příběh pytláka, ukazující druhou stranu problému. Nevznikne tak docela kontraproduktivní materiál? Je to různý. Není na to žádná norma, ale v příběhu se najde nějaká střední cesta, aby to nebylo jednostranný. My, když jezdíme do války, tak jsme na straně spojenců, ale nikdo není na straně těch druhejch. A ti pak nemají takovou sílu hlasu, kterou by mohli mít. Byl jsem ale vždycky ten, kdo se snažil jít na druhou stranu, když to bylo možné. Stalo se vám, že vám vrátili fotografie, kvůli jinému úhlu pohledu?


Hotel Nish Alacati - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Cesme\n13002 Sk.No:11, Alacati, Cesme, Turecko, 35270 - Zobrazit na mapě\nEconomy Double Room- Basement Floor\nPokój z ogrodem dwuosobowy (Garden Double Room)\nCumbali Double Room\nHotel Nish Alacati – podrobnější informace\nV průběhu návštěvy města Cesme se budete cítit jako doma v hotelu Hotel Nish Alacati, nabízejícím kvalitní ubytování i obsluhu. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nNabídka kvalitních služeb hotelovým hostům a široké škály vybavení, Hotel Nish Alacati je připraven zajistit vám co nejpříjemnější pobyt. Tento hotel nabízí množství vybavení, které uspokojí i toho nejnáročnějšího hosta.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat klimatizace, topení, budicí služba, minibar, odhlučnění. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Hotel Nish Alacati je chytrou volbou pro cestovatele do města Cesme, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.\nVšichni cestovatelé (153) Páry (83) Jednotlivci (11) Rodiny s malými dětmi (11) Rodiny se staršími dětmi (10) Skupiny (38)