LUCAS AINSWORTH | SVĚT MALLEORE\n21. srpna 2016 v 13:30\t| Admin\t| Postavy\nVěk: 25 let | Rasa: Čaroděj | Hráč: Chase | Wennar I FC: Ed Westwick\nLucas je ke svému věku vyšší, sportovní postavy. Obličej je hranatý, pod hustým obočím se schovávají dvě oříškově hnědé oči, ve kterých téměř vždy pohrávají jiskřičky ať již nadšení nebo jako předzvěst nějaké neplechy. Spíše druhá možnost v různém měřítku. Od téměř nepatrných neplech až po skutečně rozsáhlé plány. Přední část hnědých vlasů, která by jinak spadala do očí, je delší než zbytek. Aby však předešel tomu, že by mu vlasy zavazely ve výhledu, upravuje si je jednoduše dozadu. Nepovažuje se za toho, jenž by přehnaně pečoval o svůj vzhled a zaobíral se každým detailem. I přes to všechno, ať chce nebo ne, dokáže si vybrat vždy takové kousky oblečení či se tak upravit, že výsledek je jednoduše stoprocentní a prakticky vždy zaručený. Co se obličeje dále týká, tvoří ho i užší, dlouhý nos, který jako jediný na svém těle nemá Lucas rád. Nakonec pak plné. leč nikterak výrazné světlé rty, na kterých téměř vždy pohrává drzý úsměv. Při chůzi se snaží vždy držet rovná záda a nehrbit se. Dělá přece čest sám sobě, tak proč si to kazit. Pohybuje se až s nebývalou lehkostí, která mu byla dána nejspíše již od přírody. Ohledně oblékání má zavedený systém a nehodlá ho měnit. Vždy si bere rifle, k nim buď obyčejné triko pro každodenní nošení, nebo naopak košili pro významnější příležitosti, poté obyčejnou černou slabou mikinu či sako, na tom už nezáleží. Nedá se popřít, že i když se snaží byť minimálně, má jistý styl a šarm.\nZa každé situace se snaží udržet si chladnou hlavu a uvažovat pokud možno rozumně. I když ne vždy se jeho záměr setká s kýženým výsledkem, ale to už zacházíme poněkud jinam. Než se do něčeho pustí, vše si napřed do podrobností naplánuje, aby nedošlo k žádnému omylu či kolizi. Ne, musí mít všechno perfektní. Absolutně nepředstavitelné by pro něj byla jediná skulina v plánu, která by mohla mít nedozírné následky. Ano, občas přehání, ale je to jeho pohled na věc. Typická je pro něj taktéž vysoká obezřetnost, nevrhne se do něčeho hned po hlavě. Stejně tak cizím lidem i nelidem příliš nevěří. Nikdy nemůže vědět, odkud se na něj chystá zaútočit nebezpečí. Paranoidní? To je možná také, ale jen ve výjimečných situacích, ne však pravidelně. Není příliš bojovný typ, spíše se snaží potyčkám vyhnout či je nějak rozumně vymluvit. Když už by ale mělo dojít k nejhoršímu, dokáže se rvát i na život a na smrt. Pokud se někomu podaří ho vytočit, riskuje skutečné problémy. V tomto případě se až zdá, že s z Lucase stal někdo naprosto jiný. Musí mít vždy to nejlepší, nespokojí se s prachobyčejnými věcmi. Nemá rád povrchní lidi, i když sám je takový a nikdy jiný nebyl. Možná je to z toho důvodu, že se s podobnými typy jednoduše nesnese. Vyloženě nemá rád, když mu někdo oponuje či se s ním dokonce pustí do hádky. V některých situacích se může zdát apatický, ale jedná se o klam. Vnitřně vše prožívá dosti silně. Své emoce však dokáže udržet na uzdě a příliš je neprojevuje, nemá to zapotřebí. Když mu někdo ublíží, pamatuje si to ještě hodně dlouho. Nemá rád rychlé změny, raději ke všemu přistupuje s rozmyslem a potřebnou dávkou soustředění. Pokud nemusí, do ničeho se příliš nežene. Mezi jeho nezpochybnitelné přednosti patří fakt, že je vynikající herec. Prakticky vše, co řekne, mu druzí uvěří. Nemusel to ani příliš trénovat, podobné vytáčky mu jdou samy od sebe již od raného dětství. Již jako malý dokázal obelhat své vlastní rodiče, kteří nikdy na pravdu nepřišli. Pokaždé dostal vše, co chtěl. Buďto dobrovolně, nebo si to vynutil. Nebyl však oním vztekajícím se dítětem, ne, on měl své vlastní metody a techniky. Není příliš nadšený, pokud se musí pro nějakou věc rozhodnout okamžitě, jen tak z fleku. Přátelé..tak těch moc neměl. Alespoň ne těch opravdových. Když už by se však poštěstilo a někdo se vetřel do jeho přízně natolik, že by se mohl nazývat přítelem, pak by v Lucasovi nalezl neskrývanou podporu prakticky ve všem, co by se rozhodl podniknout. Což o to, že by to bylo spíše pro osobní prospěch, než že by sám Lucas chtěl někomu pomáhat? Ale to už jsme opět příliš hluboko v samotném nitru, kam jen tak někoho nepouští. Za zmínku ale zřejmě stojí fakt, že jedné osobě se za celý jeho život podařilo dostat se mu pod kůži. Jistá dívenka, kterou našel jednoho dne zmatenou v lese. Mezi jeho výhody patří, že je těžké jej rozčílit či jinak vyvést z rovnováhy. Je zastáncem toho názoru, že každý potřebuje určitý čas, kdy může být pouze sám a věnovat se vlastní činnosti či jen tak v klidu přemýšlet. Co však skutečně rád nemá je tanec. Další věcí, kterou příliš nemusí, je umění celkově. Ať už se jedná o sochařství, malířství či hudbu, nic z toho mu nic neříká. Nezná prakticky žádné skladatele, malíře..jednoduše nic. Možná kdysi o komsi četl, ale je to pravděpodobně již tak dávno, že to stejně stihl zapomenout. Není ten typ, který by byl na podobné věci vysazený a tudíž ani necítí potřebu si něco takového pamatovat. Když to vlastně ani nepotřebuje. Jakožto čaroděj oplývá mocí ovládat oheň. Nechvástá se tím však, i když pro své vlastní potřeby si menší či větší ohýnek jednoduše neodpustí. Ve vypjatých situacích se však může stát, že nějaký předmět v okolí pod nátlakem jeho mysli jednoduše vzplane. To je poté opravdový problém, který se špatně vysvětluje. Jeho taktikou je vzít roha a o nic víc se nestarat. Není to nejstatečnější, ale to už záleží na úhlu pohledu, jemu to například vyhovuje. Ostatně proč také ne. Svůj čarodějný život si vskutku užívá plnými doušky, ale popravdě se nemůže dočkat toho, co přijde po tom.\nJiž odmala byl ten jiný. Divný. A spousta dalších přídavných jmen, kterými ho vrstevníci častovali. Jen proto, že dokázal něco, co oni ne. O čem se jim ani nesnilo. Dle jeho vlastních slov byl výjimečný. Jako jedináček si musel najít přátele v okolí, pokud nechtěl zůstat úplně sám. Což se však také stalo, vzhledem k nechápavosti dětí z okolí. Co je jiné je automaticky špatné, to byla jejich zvrácená logika. Leč Lucas si nikdy nestěžoval, nikdy se dokonce ani nesnažil se jakkoliv zapojit. Byl velmi uzavřeným hochem, který trávil spoustu času se svými rodiči, ale ještě více osamotě. V tajnosti a tichu se již v brzkém věku zlepšoval ve své magii, která mu doslova přirostla k srdci. Nechápal, kde se to v něm vzalo ani jak je možné, že něco podobného dokáže. Až do chvíle, než na tuto skutečnost přišla jeho matka. Byl zrovna poklidný páteční večer, pár týdnů před Lucasovými patnáctými narozeninami. Jako kdykoliv jindy byl ve svém pokoji a cvičil. V tom se však dveře otevřely a dovnitř vešla Wendy, jeho matka. Přistihla ho přímo při činu. Chlapec se nesnažil nijak bránit či vymlouvat, vždyť ho sama viděla. Co ho však překvapilo, byla matčina reakce. Byla totiž naprosto v klidu. Klekla si před židli, na které Lucas seděl a tichým hlasem mu začala vyprávět příběh své rodiny. Zdálo se, že se jedná o smyšlenou báchorku, ale přesto každé slovo, které pronesla, bylo pravdivé nebo na pravdě založené. Tudíž se Lucas dozvěděl, že je skutečným čarodějem a odkud jeho moc pochází, že je dědičná. Dozvěděl se také, že jeho matka praktikovala pouze a jenom dobrou magii, kdy čerpala sílu z přírody kolem sebe. Matka ho nakonec ještě zařekla, aby o ničem, co tu vyslechl, neřekl otci. Bylo to prý životně důležité. Lucas tiše souhlasil. Proč by to měl vůbec dělat, sdělovat svá tajemství druhým? Již v tomto věku se v něm rozvíjela jistá opatrnost a nechuť se komukoli s čímkoli svěřit. Bylo mu něco málo přes dvacet let, když se stalo něco, co rozhodlo o jeho příštím osudu.\nOpět je večer, tentokráte však již Lucas sedí ve svém vlastním domě, který obývá bohužel sám. Inu, bohužel..to je dosti nepřesné vyjádření. Pro něj to bylo něco dokonalého. Jelikož byl už od počátku svého žití jiný, nemohl pokračovat jinak. Jelikož měl dům na okraji lesa, dost často chodil na dlouhé procházky mezi stromy, prakticky každý den docházel dál a dál a objevoval nová místa. Jednoho dne však narazil na drobné děvče, které se zdálo na smrt vyplašené. Zvědavost mu nedala a začal se zajímat, jak se sem vlastně přivedlo, kde má rodiče a podobně. Slovo dalo slovo, chtělo to nějaký čas, ale nakonec mezi nimi vzniklo pevné přátelství. O dalších pár týdnů později započal svou pouť po světě. Je jasné, že nemohl na jednom místě zůstat tak dlouho. Jenže zde se v názoru se Scarlett rozcházel, tudíž musel vyrazit sám. Není to tak dlouho, co se znovu usadil s tím, že by snad mohl začít nový život.


sobota, 9. prosince 2017, 09:30\nOsmá příčka může sice potěšit, ale trenér Rudolf Otepka přitom moc spokojenosti najevo nedává. Mrzí ho nejenom ztráta bodů v v posledních minutách některých utkání, ale i červené karty, které nakonec lepším výsledkům nepomohly. Na druhou stranu ale oceňuje, že jeho mladý tým se v soutěži neztratil, a herní projev se vyvíjel pozitivním směrem. I tak by rád kádr kvalitně doplnil, aby bylo možno vyplnit mezery po případných absencích.\nJak celkově hodnotíte umístění v právě skončené sezoně? Osmá příčka vám vynesla titul jihočeského půlmistra, ale spokojenost ve vašich řadách zřejmě nevládne. Nebo se mýlím?\nUmístění určitě mohlo být lepší, ale podstatná je pro nás tréninková morálka, která byla po celý podzim téměř stoprocentní. To je pak pozitivní práce pro nás trenéry, čtyři tréninkové jednotky týdně plus zápas. Proto musíme kluky pochválit a poděkovat jim za perfektní přistup, i když víme, že to skloubit s prací je někdy hrozně náročné.\nKolik bodů vám schází k úplné spokojenosti?\nUrčitě ten počet bodů, které jsme ztratili v posledních minutách či vteřinách zápasu…\nA kde jste je ztratili? Několikrát vás také potrápily poslední okamžiky zápasů, kdy jste přišli o nadějně rozehraný zápas.\nStoprocentně to byly domácí zápasy s Doubravkou, Mariánskými Lázněmi, ale také venkovní zápas v plzeňském Petříně. A bylo to hlavně po taktických chybách v závěru utkání. Hodně nás taky mrzí úvodní domácí prohra s Dobříší, kdy jsme byli po celý zápas lepší. Ale nepodařilo se nám to vyjádřit gólově.\nCo vás na hřišti nejvíce trápilo? Například Tušer se stal majitelem dvou červených karet. Velikou aktivitou nehýřili ani střelci.\nTrápila nás především koncovka v domácích zápasech,,ve kterých jsme se na můj vkus chovali zbrkle. A to jsme se v trénincích připravovali a věnoval i z větší části právě zakončení. Druhá věc byly tři červené karty, kdy jsme ve všech těchto utkáních poztráceli naději na bodový úspěch, Hořovicko Karlovy Vary - Tušer, a poslední domácí zápas s Mariánskými Lázněmi – O. Otepka. Jsem přesvědčený, že v jedenácti bychom tento zápas dohráli vítězně.\nJednoznačně je to zápas v Karlových Varech, respektive druhá půle, kde jsme odešli na těžkém terénu od druhé minuty v deseti. Navíc fyzicky zranění hráči, tak se nám to nějak sešlo, že to bylo nad naše síly. Taky to cestování na utkání V půl páté ráno vyrážet k utkání je na tuto soutěž nestandardní. Čtyři a půl hodiny v autobuse a brzký začátek je pro všechny jihočeské týmy nepříjemný. Pak to byl určitě zápas v Sedlčanech. Hektický zápas nahoru dolů, vstřelené čtyři naše góly, dvě penalty proti nám a i přesto výhra. A to jsem byl ještě vykázán na tribunu po odpískané druhé penaltě!\nVáš kádr určitě nepatří mezi ty nejstarší, Chyběla proto někdy větší zkušenost, například v koncovce či v defenzivě, když byla pod tlakem? Kdo tedy patřil mezi největší tahouny vašeho mužstva?\nTak to určitě nepatří, o to víc je pozitivní celkový herní projev, kde nás nikdo nepřehrál. Samozřejmě jak v útočné, tak obranné fázi máme nedostatky, ale to jsou věci, na kterých se dá zapracovat. Fungujeme jako tým a jako tým chceme vystupovat, proto nikoho nebudu jmenovat. My víme, kdo je pro nás důležitý, a to je podstatné.\nKdo patřil, podle vás, k nejvýraznějším postavám soutěže?\nMužstva mají osobnosti v podobě osy týmu, ale že by mě někdo vyloženě zaujal? Asi možná hráči, co mají po podzimní části víc jak deset branek.\nJaký dojem na vás udělala kvalita a celková úroveň letošního ročníku soutěže?\nMyslím si, že úroveň je stejná jako v loňské sezoně. Pro nás ale o to lepší, že máme jedno soutěžní derby navíc.\nPřípravu zahájíme jedenáctého ledna a bude se tradičně odvíjet v našem areálu, kde máme vše, co potřebujeme k tréninkovým podmínkám. Máme sjednaných pět zápasů, z toho generálku na domácím hřišti s třetiligovým Benešovem.\nMůžete už teď prozradit, k jakým změnám ve vašem týmu dojde? Tedy, pokud se tak stane.\nCo se týká kádru, tak bychom ho rádi zkvalitnili, ale vše je v jednání. Víme, jak je těžké ne kádr doplnit, ale zkvalitnit, a taky podle toho se bude vše odvíjet. Máme nějaké informace, že je zájem i o naše hráče z vyšší soutěže, což nás potěšilo, ale na druhou stranu by to byl velký zásah do kvality kádru. A v neposlední řadě aby se nám vyhýbala zranění, to je to nejdůležitější.\nTo se vše odvíjí od předchozí otázky, ale budeme se snažit navázat na podzimní bodový zisk a minimálně ho vyrovnat. Na závěr bych chtěl poděkovat všem co se fotbalu v Roudném věnují, fandí a popřát jak jim, tak čtenářům Jihočeského fotbalu hodně zdraví a osobních úspěchů v roce 2018.\nčtvrtek, 7. prosince 2017, 10:58Vloni si SK SIKO Čimelice zapsal historický úspěch. V krajském přeboru skončil na bronzovém...


Je jistě řada kulturních slavností, jež si v evropských hudebních centrech osobují právo nějak vyniknout ve svém osobitém zaměření. Festival Uprostřed Evropy (Mitte Europa) obhajuje toto specifické právo již deset let. Navíc se jeho originalita stala aktuální zejména v našich dnech, kdy míříme do Evropského společenství, svým dramaturgickým i uměleckým zaměřením a obsahem, který dává podněty k vzájemnému poznávání a spolupráci národů, propojených historickými svazky a dějinnou minulostí.\nMezinárodní festival Uprostřed Evropy byl před deseti lety koncipován jako setkání tří regionálních oblastí - Čech, Bavorska a Saska -, jejichž geografické rozpoložení bylo v minulosti často jablkem svárů, ale i připomínkou společného kulturního dědictví, které se právem může pyšnit svými pozitivními osobnostmi i uměleckými činy. Ona inspirující vlna kulturní tvořivosti se stala nyní základním námětem k vrcholné kulturní akci, jež se každým rokem rozrůstá a nabízí obdivuhodný umělecký manifest. Událost, zaštítěná nejvyššími státními a zemskými představiteli České republiky České republiky a Německa, může sloužit za jeden z příkladů pro budoucí uspořádání sjednocené Evropy a její praktické zkušenosti.\nTuto skutečnost potvrdil také 11. ročník mezinárodního festivalu Mitte Europa, zahájený orchestrem Virtuosi di Praga 21. 7. v Chebu. (Zakončen bude 8. 9. v saském městečku Waldsassen Dvořákovým oratoriem Stabat mater v provedení Pražské komorní filharmonie s dirigentem Jiřím Bělohlávkem .) Přes padesát uměleckých událostí nejpestřejšího druhu proběhlo v tomto období na území tří regionů, jež se podílely svými vynalézavými programy na festivalových událostech. Účinkovali na nich v kombinovaných sestavách zejména interpreti z českých zemí a z Německa, kteří si získali respekt v programech od staré hudby až po soudobou instrumentální tvorbu a jazz, od recitačních, komorních a vokálních večerů až po reprezentační orchestrální vystoupení Pražských symfoniků a Pražské komorní filharmonie s českým repertoárem. Mottem této skvělé regionální akce byla "Příroda a hudba v dílech význačných tvůrců", které kdysi vtiskl festivalu její účastník, houslista a dirigent Yehudi Menuhin. Obsah děl se často ztotožňoval s místy vzniku a provedení skladeb. Nádherná oblast Krušných hor, hornofranckých Smrčin a malebného Vogtlandska spolu s českými lázněmi se rozezněla tóny porozumění a přátelství, jaké mohou vyvolat opravdové umělecké zážitky.\nVíce z této kategorie: « Roztančená Sala Terrena\tOživený Caldara »


Servis počítačů a notebooků Zubří | HS Computers Valašské Meziříčí\nServis počítačů a notebooků Zubří\nÚvod / Servis PC techniky / Servis počítačů a notebooků Zubří\nProvádíme profesionální servis počítačů a notebooků všech značek nejen v obci Zubří. Pokud máte problémy, neváhejte a přineste zařízení k nám. My se již o zbytek postaráme.\nNaše kamenná prodejna, jejíž součástí je také servis, je z obce Zubří vzdálená pouze několik kilometrů. Sídlíme na ulici Poláškova 1535 v samém centru města Valašském Meziříčí.


Střídavá péče o děti - ano, nebo ne? - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Témata > Babyweb.cz > Připomínky a dotazy pro redakci Babywebu > Střídavá péče o děti – ano, nebo ne?\nStřídavá péče o děti – ano, nebo ne?\nZvolené téma obsahuje celkem 3 odpovědi. Do diskuze (1 diskutujícího) se naposledy zapojil uživatel Anonymní uživatel a poslední změna proběhla před 10 roky, 6 měsíci.\n14.1.2011 v 17:46 #893415\nJe to v pořádku? Co si myslíte o návrhu, který bude v úterý 18. ledna projednávat Poslanecká sněmovna a podle něhož budou děti, jejichž rodiče se při rozvodu nedohodnou na způsobu péče o ně, automaticky svěřeny do střídavé péče obou? http://www.babyweb.cz/Clanky/a2488-Uskali-stridave-pece.aspx více…\n22.1.2011 v 17:12 #893416\n27.1.2011 v 21:28 #893417\nDitě má mít stabilitu jednoho domova.\nNaruší to jeho budoucí soužití a nepřinese nic dobrého.\nA proto vyloučit z výchovy matku.\nJednou za 14 dní by mohla své dítě vidět, aby měla alespoň minimální motivaci platit výživné.\nVýživné podle tabulek bez ohledu na potřeby dítěte.\n(Z výživného je možné financovat sexuální přítelkyni otce.)\nNo a když platit nebude, tak tu máme exekuci a pak § 213.\nA proč matku?\nÚroveň dnešní společnosti je důsledek výlučné výchovy matek.\nDítě není vlastnictví matek, kvůli tomu, že je 9 měsíců těhotná.\n4.4.2011 v 1:31 #893418\nAnna Jana Ladislav Lukáš Michal Jaroslava Helena Ludmila Dana Michaela Václav Radek Monika Jiřina Eliška Ivana Antonín Jakub Josef Eva Vojtěch Karel Zdeněk Jarmila Hana Alena Zuzana Lenka Markéta Miroslav Martin Zdeňka Marie Dagmar Jiří Jaroslav Lucie Jitka David František Petra Marek Vladimír Tereza Milan Ondřej Tomáš Stanislav Pavel Daniel Kateřina Marcela Roman Martina Jan Veronika Kristýna Petr Věra Barbora


ZÁŘÍ 2010 | http://www.cormierop.cz\nRočník XVI., číslo 9. září 2010\nObsah: Druhý Dominik, JAK ZÍSKÁME POKOJ, Chvilka mystického života, Osel duchovním vůdcem, Brněnská akademie duchovního života ctih.Patrika Kužely, křesťanského mučedníka z Osvětimi, Zprávy___________\n(bl.Bertrand z Garrigue 6/9)\nOnoho časného odpoledne vysedávali v krčmě dva zelenáči. Jeden příslušel k intelektuálnímu poddruhu paštikovému a druhý náležel k poddruhu klobáskového. Právě když zažívali svůj sýr nad číškou dobrého moku, připojil se k nim další výtečník. Byl starší, ale vykračoval si pružně a bujaře a nesl se křepce jako hrdina z Písně o Rolandovi.\nZ každého jeho počinu se dalo poznat, že se příchozí těší vrcholně dobrému rozmaru, a že kdyby neměl na hlavě klobouk, baret by jistě měl nasazený odvážně na stranu. Vypadalo to, že je, jak se říká, pěkně ovíněn. A skutečně se cítil právě tak, jak vypadal. Byl nádherný den, modrá obloha a brázdy vysokého tlaku působily příznivě nad celou Occitanií.\nHola hej! – Zdravil každého na potkání baron Lavort, protože takový sýr je pamětník, a je-li dobře vyzrálý, pak přímo chodí a mluví, ba někomu dokonce prý píše. Byl vytvořen párem pasáků léta Páně 1069, kteří za věrné služby baronu Lavortovi při křižáckém tažení dostali darem pastviny na jeho panství. Když rytíř vypustil duši, odkázal jim celé panství, a sýr nese od té doby jeho jméno.\nSalam! – Vítal každého zase sýr Chabichou de Poitou. Poitou je oblast kolem města Poiters, jižně od Loiry. Až sem dorazili v osmém století Arabové, a byli by se tam roztáhli, nebýt Karla Martella, který si na ně došlápl. Zůstal tu však po nich kozí sýr Chabichou s jemnou, smetanovou a nasládlou chutí, až se na jazyku rozplývá.\nHalí, haló! – Hlásily se ke slovu Cammembert lat cru a Mimolette, Selles-sur-Cher, Cantal, Comte, Ecir d´Aubrac, Tomme de Chevre, Chaource, Roquefort, Beaufort, Epoisse a další výtečníci s náramně podbízivou chutí a vůní.\nBertrand se nedal dvakrát pobízet, a tak se sýry potkaly s jeho kusadly a podlehly zkáze k blaživému pocitku žaludku.\nSalut! – Ozývalo se jiskřivě a voňavě Gamay. - Beze mne neuděláš ani krok, Bertrande. Jsem přátelské a velkorysé vínko a hodím se k různým sýrům, ale můžeš si mě vychutnat samotné.\nJeště jsme tu my, ozývalo se to nejušlechtilejší, co objevilo na svazích poblíže Chablis. První zmínka o Chablis pochází z roku 510 po Kristu. Sigismond, první křesťanský král Burgunska zde založil klášter a v devátém století to byl Karel Veliký, kdo nechal zbudovat kostel Matky Boží. To zabezpečilo požehnání a rozvoj vína Chablis.\nKdyž se, Bertrande, zastavíš v Chablis, neprohloupíš.\nHej, hej! – Nenenechávej nás stranou, jsme tu připraveny právě pro tebe. Tady foie gras, zde moussinete a terriny. Jsou zde i bratři lanýži.\nJak je to možné? – Divil se Bertrand, - Copak to všechno nesebrali křižáci na doplnění zásob při tažení za osvobození Jeruzaléma z rukou pohanů?\nTo bys nemohl znát našince, aby sis myslel, že si dá zabavit zásoby a vinné sklepy pro křižáky. Když vinař tvrdí, že má dvoje víno, buď si jist, že má čtvero – dvoje pro sebe a dvoje pro ostatní.\nTak je to tedy? Když potom křižákům třeštila hlava u Jeruzaléma, neměla to na svědomí jenom saracénská jízda, ale také onen druhákový bolehlav, který si odváželi z Occitanie.\nA jídlo? - Chachá! Na nás si křižáci nepřijdou. Ať pobrali, co pobrali, zbývají tu stejně ještě sýry, bayonská šunka, Rosette d´Aoste, Andouille foermiére, a další lahůdky hluboko ve sklepech a budou ještě vyzrálejší.\nPravda, vinice a mnohá pole byly zdupané koňskými kopyty a udusané železnou botou křižáků, táhnoucích vzápětí zase proti blouznivcům v Occitanii, ovšem po zimě přichází nové jaro. Znovu ti pošimrá chřípí levandulová vůně a potěší tě zpěvy sladké Provence, povzbuzené novým přílivem zkapalněného slunečného paprsku, sotvaže ho vinaři nanovo zachytí do beček a zušlechtí silnými bylinami.\nNo tak, dopřej si ještě džbánek vínka, Bertrande! – Povzbuzovala ho jedna z albigenských svůdnic ducha poněkud rozevlátého. Byla to bytost, nad kterou by jistě vypískl i ten nejzarytější zbrojnoš v křižáckém vojsku. Bůh ji sice nevybavil šedou kůrou mozkovou víc, než co by se vešlo do burzičky na ostatky, neboť zrovna patrně usoudil, že se s dary nemá plývat, ale jinak jí daroval všechno, takže se člověk nemohl dvakrát moc divit, když o ní hrabě Rajmund VI. z Toulouse hovořil hlasem chvíli nalomeným, chvíli rozechvělým.\nHrabě ovšem jako poživačník a zchytralý břichopas s dvojitou bradou nebyl zrovna ten typ, jaký by nadchl uhrovitého mladíka. A také v jejím vyzývavém počínání bylo něco, co mládenci napovídalo, že není tak šťastná, jak vytrubuje ve svých přecukrovaných provencálských popěvcích.\nDíky takovým oraženým existencím s maskou přečistých dušiček se v Occitanii šířil způsob namlouvání docela jiný, než jaký býval běžný mezi rytíři.\nV žádné jiné oblasti nejsou změny tak patrné jako ve způsobu, jímž se změnilo chování snoubence, který se uchází o ruku své vyvolené. Když se počestný rytíř po nějakém čase uctivé zdrženlivosti dal u svatostánku přesvědčit osvíceným vnuknutím, že náklonnost, kterou chová k paní jeho srdce, je vskutku láska, pustil se do celé záležitosti půvabnými oklikami. Předně ztrávil nějakou dobu dvořením, zatímco ostatní kolem sledovali, zda nedochází k nepravostem. Jakmile si rytíř povšiml, že paní jeho srdce sklopila víčka a lehce se zarděla, dospěl ke slovům: Tobě jenom tobě! Vykládal si to jako mírné povzbuzení, avšak natolik podnětné, aby plným právem podnikl další kroky směrem k otci a výhledovému tchánovi. Sotva získal souhlas, že smí pokračovat dvoření, potom už na ni jenom číhal v růžovém sadu, aby přivedl svůj záměr ke zdárnému konci.\nJak rozdílné tvářnosti nabylo počínání snoubence v zdivočelém prostředí occitanském! Tam se vyrazilo tvrdě a bez dlouhých okolků na věc slovy: Miluji vás. Jste mým snem. Řekněte, vezmete si mě? A přesladká divoženka horoucně vyhrkla: Ano, můj milý.\nNěco takového mohlo nadchnout leda tak hraběte Rajmunda, tajného podporovatele katarského hnutí, třebaže se navenek tvářil jako nenahraditelná opora cisterciáků, jediných tehdy úředně schválených misionářů v těchto krajích. Ve skutečnosti chtěl sedět na obou trůnech, světském a duchovním, a tak zpupně vládnout jako orientální despota.\nSestry cisterciačky ho na první pohled prokoukly. Netušil, že mu libozvučná úlisnost u nich vůbec nepomůže, a proto promluvil co nejúlisněji. Dvorně se usmál a uklonil, což na matku představenou působilo jako saracénská rána kinžalem zezadu, a zahalekal:\nAve Maria, matko představená!\nOdpověděla jen s nezbytným milosrdenstvím.\nSměl bych promluvit s tou novickou, kterou jste nedávno přijali?\nHůř už se zeptat nemohl. Než promluvil, pokládala ho za jednoho z těch obtížných typů, které obcházejí kláštery a dělají průzkum, jestli nepotřebují nějaké zásoby, aby se jim - po zjištění, čeho mají dost - v noci vloupali do špižírny. Jeho řeč ho však odhalila, takže se neudržela a odpověděla mu:\nTo byste neměl, - dodala ostře: Měl byste se stydět, ve vašem věku. Mohl byste být jejím otcem!\nDvorný úsměv se vytratil z Rajmundovy vyleštěné tváře, jakoby tu slunce bylo zastíněno sněhovými mraky a dolehla na něho doba ledová.\nMylně mne podezíráte, matko představená -, zabrebtal spěšně: - mám pouze v úmyslu...\nTak to se vám tedy nepovede!\nAvšak, matko. . .\nVětšina lidí by v této chvíli usoudila, že se rozmluva ocitla na mrtvém bodě a že se nenabízí žádné řešení přijatelné pro obě strany, ale hrabě Rajmund se nevzdával tak snadno. Jeho letitá zkušenost ho poučila, že každý má svou cenu. Odhadl matku představenou násobenou počtem dalších sester na váček zlaťáků. Uvolnil od pasu jeden váček, který jí vtiskl do ruky.\nDoufám, že vás tento příspěvek pro klášter přesvědčí věnovat mé žádosti laskavý souhlas, řekl obřadně, ačkoli s nádechem laškovnosti, a zase přidal úlisný úsměv, který na ni měl už dříve tak hrozný účinek.\nMatka představená zírala s nechápavým odporem na váček. Není snadné popsat pocity sestry vychované v duchu strohé spirituality svatého Bernarda, která provedla svou svěřenkyni úskalími mládí, a jakmile pak dospěla, kdosi na ní chce, aby ji prodala za hrstku zlatek? Odmrštila váček jako odporné ďáblovo lejno a přirazila vrata kláštera před jeho nosem.\nTakový bařtipán rajmundovského typu s libově vytříbenými způsoby, vydržující si houf trubadúrů k vlastní oslavě, rozhodně nemohl nadchnout odchovance cisterciáků, jakým byl Bertrand z Garrigou. Přesto i on v mládí poněkud váznul ve světských radovánkách, nicméně v jeho šlechetném srdci bylo místo hlavně pro půvabné dušičky v cisterciáckém klášteře, velebící Pána živou zvonkohrou milých hlásků. Když si osvojil všechny potřebné vědomosti a přijal svátost kněžství, stal se kanovníkem a duchovním vůdcem sester cisterciaček.\nPotom však zažil něco, co s ním od základu zamávalo.\nHoří klášter cisterciaček!\nKdyž tam Bertrand dorazil, zkoprněl nad spouští, že nebyl schopen vydat ze sebe ani slovo.\nTy roztomilé křehulky, které zpívaly v chóru Pánu podobny slavíčkům a skřivánkům na obloze, byly bez dechu. Tolikrát je zatoužil něžně kolébat ve svém náručí, jako pastýř pochroumanou ovečku, až by mu na jeho mohutné hrudi pokojně usnuly, jako když dítě vzlykne. Vždy míval na paměti Platonovu myšlenku, že všechno to, po čem se člověk celý den pachtí a shání a nemůže to najít ani odhalit, se mu prý rázem vyjasňuje v okamžiku, kdy usíná, jenže sotvaže se mu to dokonale objasní, ztratí vědomí a usne a ráno si na to marně vzpomíná. Tak si vždy přál, aby ty půvabné dívčinky usínaly právě v jeho otcovské náruči, jím zkonejšené a ukolébané jako malé děti, až mu dojetím tekly slzy po tvářích. A najednou je tu viděl v krvi a začouzené dýmem spáleného kláštera, kam ti fanatičtí kataři z Albi nasadili červeného kohouta. Tak tohle jsou ti čistí – tihle kataři, kteří se pokládají za tak osvícené, že přetínají každé pouto mezi sebou a Kristovým Tělem, jeho svatou Církví! Napřed je prý znásilnili přímo na oltáři, pak marně nutili zapřít Krista, potom hanobit Kristův kříž, a když se jim to nepovedlo, mučili je ohněm, bičovali a řezali nožem, až jim posléze odřezali – strašné! Nakonec se znovu opili mešním vínem, jehož soudek vykutáleli ze sakristie, aby vzápětí všechno pokáleli. Inu, albigenští! Možná mají někde své obdivovatele, ale ne mezi těmi, kdo mají všech pět pohromadě.\nKlášter v Bouchet byl ušetřen před vydrancováním jen duchapřítomností jednoho včelaře, který převrátil řadu úlů tváří v tvář albigenským fanatikům.\nBertrand se neudržel a dal vale všem lahůdkám světa, které byly jeho posledním pokušením. Potom se celý rozechvělý svalil na chrámovou podlahu. Když ho druhové vynesli z toho strašného místa ven, zůstal tam nějakou dobu nehybně ležet na zemi s očima vytřeštěnýma hrůzou a děsem. Když se posléze zvedl, popadl jeden z odhozených zakrvácených nožů, které se tam válely, a křečovitě jej sevřel v pravici, až mu naběhly bílé šlachy, a chtěl vykřiknout: Zabít tyhle stvůry je málo! – Pak se ale ovládl a uklidnil, odhodil nůž, a vydal se zpět do chrámu. Procházel tou spouští už jaksi netečně a neohroženě, až spočinul před křížem vysoko na zdi, a tam uvízl nadlouho. Nevěděl, jak dlouho tam byl a co se dělo kolem, protože se celý svět roztočil na způsob Heronovy parní baňky, až pozbyl všechny obrysy. Po uplynutí věčnosti se všechny věci zaostřily a vrátil se jim zřetelně očividný tvar.\nVzhlédl nad sebe. Nad ním se skláněl anděl, ale byl v lidské kůži a ta měla jemu důvěrně známý kanovnický hábit, jen trochu omšelý.\nVěci jdou dál. Potřebují kromě našich modliteb ještě naše kázání, Řádí tu horší nepřítel Krista a jeho církve než jsou albigenští.\nKdo to je? – Vyjekl s výrazem ve tváři vyjadřujícím nejvyšší vzrušení, obraz to jedince, kterého život dohnal do mezní situace.\nNevzdělanost ohledně Kristova učení víry.\nHm – a dovolí nám to biskupové?\nUž se na tom pracuje, řekl anděl v lidské podobě a ukázal prstem vzhůru: – Otec biskup Diego, kterého doprovázím, to potvrdí.\nNebylo třeba mnoho slov a najednou už byl Duch svatý v plné akci. Než bys řekl papež, Bertrand patřil k prvním šesti kazatelům, kteří se shromáždili kolem otce Dominika.\nOkolnosti zdeptaly Bertranda natolik, že nutně potřeboval každé slůvko soucitné útěchy. Proto se rozhodl nic před svým srdečným přátelským společníkem netajit. Moc nechybělo, a byl by se mu rozplakal na rameni. Jenže sotva přijal bílý hábit a pás s růžencem, byl konec s jeho bolestínstvím. Necítil se dost čistý pro tak velké poslání jako otec Dominik a přitom ho chtěl následovat. Nezbývalo, než tvrdé pokání. Nejen půst od všech těch kulinářských divuplodů, jakými ho častovalo okolí, a on si donedávna dopřával plnými doušky, ale i tvrdé rány. Zarývalo se to do uší stejně otřásajícím způsobem, jako vlastní rány, zanechávající na jeho těle modřiny a nateklé podlitiny, místy propouštějící krev. Konal pokání nejprve za své hříchy, pak za ty, kdo se dopouštějí hříchů kvůli němu, pak za neznámé hříšníky, a konečně za celé hříšné lidstvo.\nNo tak, Bertrande! To už snad stačilo za hříšníky, ne? Teď je třeba jednat i něco obětovat pro spásu duší! – Řekl mu otec Dominik.\nOd té doby obětovával otec Bertrand mše svaté hlavně za obrácení hříšníků.\nRok se sešel s rokem a na místě původní šestice už stála v pohotovosti celá šestnáctka.\nPo roce života v toulouském převorství udělal Zakladatel čáru přes rozpočet všem zápecníkům, kteří se hodlali uvelebit na nějakém teplém místečku v klášteře:\nA vy, Bertrande a Matouši, půjdete do Paříže. Poblíž vysokého učení bude nutno zřídit náš dominikánský konvent.\nLetěli tam jako ohaři s větrem o závod. Sotva se dílo povedlo, už tu čekal další úkol.\nKam? - S Janem Navarským do Bologni.\nV Bologni se roztrhl pytel s povoláními. To nebyla zdaleka jen zásluha několika jedinců, ovládajících řemeslo vyvolených. Bez milované duchovní zálohy sester v Prouille by se nic nehnulo z místa. A nejen tam, ale i sestry cisterciačky, jejichž něžnou duchovní péči otec Bertrand nikdy nezanedbal uprostřed zakladatelského shonu, neboť také ony účinně duchovně dobíjely řádové baterie. Potom se ovšem jako houby po dešti se klubalo jedno ohnisko modlitby a hlásání radostné zvěsti za druhým.\nDoprovoď mě, bratře, do Paříže, požádal otec Dominik Bertranda v Toulouse.\nTohle Rocamadour, - uznával cestou Bertrand, který už s Dominikem zakusil ledaccos, ale tentokrát zůstal úplně paf, - to jářku nebyla jen zastávka k přenocování.\nDar jazyků je dar jazyků, rozhodil rukama otec Dominik: - Pán má bezesporu taková esa v rukávě nejen pro apoštoly, ale také pro celý apoštolský řád, věnující se kázání.\nZázračné porozumění s pohostinnými poutníky ze severských krajů, hovořícími cizí, snad německou řečí, a jejich obrácení však Bertrandovi vyrazilo dech. Věděl, že jeden takový zázrak je větší než zázrak stvoření celého světa.\nAle, prosím tě, Bertrande, raději o tom v Paříži moc nemluvme, aby si tam nemysleli kdoví co.\nOtec Dominik se už smál z nebe, když se řádový kmen během druhé generální kapituly rozvětvil do osmi provincií a Bertrand zůstal s otevřenými ústy, když uslyšel:\nOtče Bertrande, zvolili jsme si vás jako druhého Dominika do čela řádu.\nZbývajících devět let jeho života bylo naplněno horlivým kázáním křížem krážem celou jižní Francií, jakoby štepoval prodřenou occitanskou punčochu. Jakoby mimoděk si sem tam přišel na své také Bertrandův zakladatelský duch, takže se vynořilo mohutné převorství marseilleské.\nJak to přijde, otče Bertrande, že pořád sloužíš mše svaté za obrácení hříšníků a zanedbáváš duše v očistci?\nDuše v očistci jednou jistě dojdou spásy. Naproti tomu hříšníci jsou ve větším nebezpečí, že nedojdou spásy.\nPodívej, Bertrande, řekl mu bratr Benedikt: - kdybys viděl dva žebráky, jednoho se zdravými údy, druhého docela chromého, se kterým bys měl větší útrpnost?\nHm, přece s tím, který si už nemůže pomoci.\nTak vidíš! Měj více útrpnosti se zesnulými než s hříšníky! Zesnulí už nemají ústa, aby za sebe mluvili, ani ruce, aby něco pro sebe vykonali, zatímco hříšníci mají ústa i ruce, aby si sami pomohli.\nMůj rozum souhlasí, řekl Bertrand, ale srdce váhá.\nPříští noc mu bylo dáno vidět jakousi osobu, obtíženou otýpkou klestí, kterou se sebe skládá a chce mu ji vložit na ramena. Od té doby se při každé bohoslužbě modlil za duše v očistci, protože už bylo i srdce přesvědčeno, že tak z nich snímá náklad jejich hříchů.\nLéta Páně 1230 konal zdatný pětatřicátník Bertrand misijní kázání u milovaných cisterciaček Matky Boží v opatství Leovi Bouchet nedaleko Orange. Tehdy uslyšel zvláštní volání shůry. Ze zkušenosti věděl, že ne každé takové volání musí být voláním k činu. Proto se podle toho ihned zařídil, a byl připraven. Pán ho odvolal od díla k sobě. Tak tedy pokojně odešel. Také tebe jednou odvolá. Tak neváhej, a vzhůru do díla! Vinice Páně je zanedbaná.\nBertrandův hrob, hýčkaný v náručí sester cisterciáckého opatství, byl požehnán mnoha zázraky. Papež Lev XIII. potvrdil úctu blah. Bertranda z Garrigou léta Páně 1881.\nJAK ZÍSKÁME POKOJ\n1. - Mohli bychom mít habaděj pokoje, kdybychom se nechtěli zabývat tím, co říkají a dělají ostatní, ani věcmi, o něž nám nepřísluší se starat. Jak může dlouho zůstávat v pokoji člověk, který se míchá do cizích záležitostí, jenž vyhledává příležitostí kolem sebe, a který se málo nebo zřídka usebírá uvnitř sebe? Blahoslavení prostého ducha, neboť budou mít hojný pokoj.\n2. - Čím to, že někteří svatí byli tak dokonalí a rozjímaví?\nBylo to tím, že se snažili naprosto umrtvovat se ode všech pozemských žádostí. Proto dovedli všemi kořeny svého srdce spočívat v Bohu a svobodně se věnovat sobě samým. Nás příliš zaměstnávají naše náruživosti, a příliš nás pokoušejí pomíjející věci. Zřídka také dokonale přemáháme svůj slabý článek, a nerozohňujeme se ke každodennímu pokračování. Proto zůstáváme studení a vlažní.\n3. - Kdybychom byli v sobě dokonale mrtvi sobě a nijak nezapletení do světských věcí, tehdy bychom mohli přemýšlet také o božských věcech a zakoušet něco z nebeského patření. Hlavní a největší překážka spočívá v tom, že nejsme osvobození od náruživostí a choutek, a nesnažíme se vstoupit na dokonalou cestu svatých. Když se nám naskytne třeba jen malé protivenství, příliš rychle ztrácíme rozvahu a vyhledáváme lidské potěšení.\n4. - Kdybychom usilovali o zdatnost v boji, jistě bychom poznali nad sebou pomoc Páně s nebe. Pán, který nám dopřává příležitosti k zápasům, abychom vítězili, je totiž připraven pomáhat zápasícím a doufajícím v jeho milost. Jestliže shledáváme svůj řeholní prospěch jen v zachovávání jistých povrchních cvičení, brzy bude konec naší pobožnosti. Tak přiložme sekeru ke kořeni, abychom se očistili od náruživostí a tak si osvojili pokojnou mysl.\n5. - Kdybychom každý rok vykořenili jen jednu chybu, brzy bychom byli dokonalí. Nyní však naopak často cítíme, že si musíme říci, že v začátcích svého obrácení od světského života jsme byli lepší a čistější, než po mnoha letech řeholního života. Naše horlivost a duchovní prospěch by měly denně růst. Zatím se zdá však velkou věcí, dovedl-li si někdo udržet část původní horlivosti. - Kdybychom si na začátku činili nepatrné násilí, tehdy bychom dovedli všechno činit lehce a radostně.\n6. - Těžké je zanechat to, čemu člověk uvykl, ale těžší je odpírat své vlastní vůli.\nPokud však nepřemáháš věci malé a lehké, jak přemůžeš věci obtížnější? Odpírej od začátku své náklonnosti a odnaučuj se zlozvyku, aby tě snad ponenáhlu nepřivedl do větší nesnáze. Ó, kdybys viděl, jaký pokoj a jakou radost bys způsoboval sobě a jiným, při vedení dobrého života, myslím, že bys více dbal o svůj duchovní pokrok! Tomáš Kempenský\nKdekdo se dneska zamýšlí nad tím, jak mohla v srdci Evropy na půl dvacátého století urvat moc taková zběsilost, surovost, takové pohrdání nejběžnějšími a nejzákladnějšími principy lidskosti. Jak mohl národ, který měl takové skladatele, takové akademie malířské, tolik učenců, tolik biblického bádání a mystického zanícení, mohl vydat ze sebe takové netvory, a tolik netvorů, a jak si mohl tyto netvory zvolit takovou většinou za vladaře. To, že i křesťané, dokonce i katolíci selhali, a že nebyli takovou hrází, která by byla odolná, není obžaloba Mé obecné církve ani Mne jako tvého spasitelného Bratra na kříži. Je to obžaloba těch, kteří chtěli spojit nemožné - Mého Ducha a ducha tohoto světa. Z toho je jasně vidět, že se kompromisnictví nevyplácí a že musíme bdít nad tím, aby nikdo jménem obecné církve takové kompromisy se zlem nedělal, protože se tím nic nezachrání. Zlé si žádá neúprosně své a vytlačí zvolna i rychle, v rukavičkách i násilím ony bloudky, kteří mu pomáhali, kteří se domnívali, že mohou omýt mouřenína a pokřtít beliala. Můj Duch se nedá spojovat s duchem Mého nepřítele, s duchem největšího intelektuála světa. Tohoto obviňujícího ducha světa jsem prostě odvrhl, za něho se nemodlím, od něho se odvracím, odsuzuji jej a varuji před ním své učedníky.\nCo je duch tohoto světa a co je vůbec tento svět, jemuž se máš vyhnout? Tím není myšlen fyzický svět. Není tím sledována ani občanská pospolitost. Svět, to je vlastně svět pro sebe, to je společenství neviditelné a tajené, které usiluje, aby všichni byli do tohoto společenství zasazeni veřejně a státně a povinně a - jakoby úředně; je to ono společenství lidí, kteří neuznávají Mne nad sebou, anebo Mne neuznávají takovým Pánem, jakým jsem a chci být, svrchovaným Pánem všeho myšlení, všeho mluvení, všeho jednání i všeho utrpení. Tito lidé, ohánějící se deklarací lidských práv, totiž jenom svých vlastních práv, neuznávají nad sebou a nad lidským rozumem nic a nikoho, sami si chtějí být pánem a cílem je jím člověk sám sobě. Jejich štěstí je pouze tady na zemi v hodnotách tohoto světa. Náboženství podle nich smí být věcí naprosto soukromou, která však nesmí nijak pronikat do veřejného života a kdyby někdo chtěl jménem náboženství, jménem Mne zasahovat do okolního dění nebo vést lidi, aby si takto zařídili veřejné řízení svých věcí, bylo by prý nutno zakročit. Proto chce duch tohoto světa vyloučit jakýkoliv Můj vliv na výchovu, na řízení veřejných záležitostí, na umění, na různá veřejná řešení obecných i zvláštních záležitostí.\nTady je tvou povinností jako Mého dítěte stát na stráži a nedat se zlákat sebevznešenějšími hesly, a odmítnout spolupracovat s tím, kdo hodlá vybudovat království jen tohoto světa. Jenže to není vše. Nestačí jen záporný postoj. Musíš ukázat, názorně ukázat, co je křesťanství, jaké je Moje právo na tebe, na tvé rozhodování, na tvůj život, na tvoje řízení. Je třeba to ukázat dobře, krásně a hlavně s láskou. Nemám tu na mysli snad jedovaté, žlučovité, naduté polemiky. Tím by se nic nedosáhlo, protože silnými slovy dovedou vládnout také druzí a kolikráte mohutněji. Je třeba ukázat Mne Ukřižovaného a přesto z kříže vládnoucího, a tak odhalit Moje zjevené náboženství v celé jeho kráse, životnosti, sladěnosti, vhodnosti pro všechny doby a všechny požadavky. Musíš znovu a lépe a názorněji ukázat, proč se takový německý nacismus či ruský komunismus nebo italský fašismus ostře staví proti křesťanství, jak jeho pochopové pronásledovali křesťany evangelické i katolické stejně neúprosně i krutě. Nad tím bychom se měli všichni doopravdy vážně zamyslit. Právě proto, že na Mém kříži vynikám ostře proti této svrchovanosti všeho jen pozemského, jen časného, proto se v tom časném se nikdy neshodneme. Sociální otázky a hospodářské jsou především otázkami duchovními, a pak i mravními a estetickými.\nJedině z kříže nejdokonaleji učím nesmírné hodnotě a důstojnosti všech lidí, neboť jsou všichni povoláni v Mé krvi za Mé děti. Proto není rozdílů stavů ani tříd, ani národů velkých a malých, ras ušlechtilých a méně dobrých.\nA ti, kdo přisahají na tento svět a jeho deklarace lidských práv a všelijaké smluvní závazky, založené a uzavřené beze Mne a často proti Mně, musí vidět životnost Mého království z jiného světa, ale mířícího právě do tohoto světa. Proto musíš být kvasem, světlem a solí světa. Nesmíš ze světa prchat. Nesmíš se uchýlit do samoty a nechat svět se potácet, a řešit si svoje problémy. Nemáš být ze světa, a proto ani neprosím o to, abys byl vzat ze světa. Máš, musíš ve světě setrvat a svědčit tu o Mně, ale s celou svou úlohou, totiž abys ukázal krásu, vznešenost a hlavně životnost Mého učení, hlásaného s kříže. Nezapomeň, že toto je argument, který na bloudící nesmírně působí. Někteří dokonce říkají, že už jsi měl už dost času ukázat tuto životnost Mé nauky. Zapomínají ovšem, že Moje myšlenka a působení Mých hlasatelů se nemůže podobat metodám donucovacích režimů. A když se o to někdo někdy pokusil, skončilo to žalostným obrácením povrchním, které nechalo pod slupkou křesťanství hnijící jádro starých ohavností. Moje učení kříže je předloženo lidem, aby po něm dobrovolně vztáhli ruce, aby je dobrovolně zasadili do svého života a snažili se podle něho proměnit svět. Ne, že by si nabírali něco cizího, protož od narození jste všichni ukřižováni do utrpení, ale může to svobodně nést jako lotr po Mé levici nebo lotr po Mé pravici. Nezapomínej ani na to, že dosud nikdy nebylo křesťanům umožněno pracovat podle Mého záměru, přetvářet lidstvo podle Mých svatých plánů a myšlenek. Panovníci pokaždé bděli pečlivě nad tím, aby Moje učení zůstalo vždycky ostříhané, učesané, aby se jim to co nejlépe hodilo. Vsadili si kříž na své koruny, neboť to bylo pohodlnější, než ho vléci životem a uskutečňovat ve všem, co ukládá, žádá a doporučuje. Když ti svěřuji Mé Slovo a Mého proměněné Tělo, tedy je odevzdává tvé prozíravosti a moudrosti. Tím ale také tvé slabosti, vypočítavosti, která se nejednou ráda domáhá vynikajících církevních míst, ježto jí spíše poskytují možnost uplatnit své mocenské touhy, své touhy po nádheře, světské velikosti. Přesto tím vším není ochuzováno ani vydrancováno Moje učení kříže. Můj kříž stojí před tebou a před tvými těžkostmi jako dříve, stojí před touto dobou, jako stával přede všemi vážnými rozcestími lidských dějin. V celé prostotě, vznešenosti i životnosti. A jde tu o to, abys ty, kdo chceš být Můj, nesl životem dvojí: abys Mne a Můj kříž znal a uznával a přijímal, a pak abys znal svou dobu a miloval lid v ní. Chci, abys je miloval tak, jak jsou, ne kvůli jejich hříchům, nýbrž abys jim podal ruku a ukázal jim vlastním příkladem, že je miluješ, že ti na nich záleží, že ti opravdu nesmírně, právě jako Mému dítěti, záleží na dobru všech, kterým se dosud nevedlo a nevede ještě dobře, a že to myslíš s Mým křížem smrtelně vážně a že kvůli Mému kříži neprcháme od světa ani od odpovědnosti, nýbrž že chceš s ostatními hledat řešení. Jdi tedy a přibližuj každému na potkání Můj přínos! Nezdržuj se s kritikou, se záporem, s odmítáním. Neboj se bolestí, choulostivých otázek a žhavých problémů, které jsou otevřenými ranami na lidstvu a které volají po řešení. Nechci, aby se řešily bez Mých dětí, to je beze Mne ukřižovaného. Jedině když přistoupíš k těmto lidem a k těmto otázkám a problémům a k těmto řešením s Mým křížem, pak můžeš něco přinést, něco pomoci jen poctivostí a věrností k Mému kříži. Všichni ostatní mají názory sami ze sebe a kompromisy jim nepomohou. Nemá smysl dělat kompromisy jen z nějaké úcty k tradici nebo kvůli laciným ohledům na lidské smlouvy nebo něčí osobní nároky. Sotva se však opřeš o Můj kříž, pak ztrácí smysl všechny ohledy na jakékoli lidské smluvní nároky, zkrátka na všechno, co si lidé mezi sebou domluvili beze Mne nebo i proti Mně, protože by jen překáželo v rozvoji tvé snahy o zajištění štěstí všem, kdo ho zasluhují. Nečekej ovšem žádné lidské ohledy ve světě. Jestli tě kritici v hromadných sdělovacích prostředcích podrobí zdrcující kritice a označí za největšího zločince a darebáka, upřímně jim poděkuj a jdi dál Mou cestou kříže. Pakliže tě začnou veřejně chválit, posyp si hlavu popelem, vezmi na sebe Můj kříž, zapoť se Mou krví z Getsemanské zahrady, snášej Mé bičování a korunování trním.\nTady je nesmírně důležitý co nejdokonalejší, nejzářivější příklad dobroty porozumění všem a všemu, lásky a obětavosti, pohotovosti ke službě a snahy o spolupráci řešení, aby viděli ti, kdo tě neznají a odmítají Můj kříž, ale jsou ochotni se nad ním v tobě a v tvém životě zamyslit jako nad hodnotou, aby viděli životnost Mé pravdy a od tohoto aby přešli k vlastnímu zkoumání toho, co ti dává onu čistou a svatou sílu. Jinak se můžeš třeba rozkrájet a nakrásně dokazovat božskost Mého učení a neštěstí těch, kdo ho neznají. Budeš bez ochoty k osobní oběti, bez lásky, jako kov zvučící a zvonec znějící. B. (Pokr.)\nOSEL DUCHOVNÍM VŮDCEM?\n(sv.Jan Macias, 18/9)\nÁáááá! – Rozléhal se dětský pláč z vesnice Ribera del Fresno rozlehlou vrchovinou jihozápadního Španělska tak silně, že skoro překrýval cinkající umíráček.\nAch, takové neštěstí! - Lomily rukama vesničanky, když sledovaly soucitnýma očima osiřelého čtyřletého Jana a jeho sestřičku Anežku.\nKdopak se o ně postará, když už ani jejich otec Pedro de Arcas ani matka Juana Sanchez nejsou mezi živými?\nUjmu se jich! – Ozval se rozhodný hlas.\nKdo jste? – Ptal se kněz.\nJsem jejich vzdálený strýc. Jmenuji se Macias.\nOtčimův dům není takový jako otcovský, a stejně ani otčimův chléb není to, co chléb otcovský. Obojí je nezasloužené, nicméně ten otcovský neočekává od dětí žádnou zásluhu k tomu, aby se jim uděloval. Otčimův dům je náhradní a klade větší nárok na osobní zásluhy osvojených sirotků.\nCo můžeš chtít od čtyřletého kluka?\nHm, tak ať se aspoň učí číst, psát a počítat, aby jednou mohl aspoň spočítat ovce v našem stádu! - rozhodl strýc. – Za pár let si to odpracuje pastvou mého stáda.\nTěch pár let se přehnalo rychleji než dubnové přeháňky, a už tu nedočkavě obšlapoval strýc Macias:\nNejvyšší čas, Jane, abys šel z domu. Máme pro tebe práci. Budeš pást ovce. V samotě, daleko od lidí, se můžeš přiblížit andělům, ale také můžeš podlehnout ďábelskému pokušení. Nejsi však bezbranný - naše panenská Maminka ti zanechává růženec jako zdroj útěchy i síly. Vezmi si růženec, aby tě Panenka Maria ochránila i s našimi ovečkami, a hajdy na salaš!\nKlink-klonk, klink-klonk! - Zněl dutý zvuk ovčích zvonců, který se stal od té doby nadlouho jeho životní hudbou. Ve vyšších tóninách se ubíral vrnivý zvuk jeho růžence. Od šesti let se učil ovládat tento mocný prostředek modlitby k ochraně a posvěcení sebe a stáda, které mu bylo svěřeno do péče. Pobyt v ústraní odlehlých horských pastvin však neznamenal jen školu unikání z každodenních životních starostí k andělům nadpozemským. Růžencová škola pod vedením Paní a Královny mu navíc vzdělávala srdce pro chápání znamení doby a pohotové odpovídání na ně.\nPic kozu do vazu! – Vyjekl starý pastevec, který už skoro nemohl na nohy. – Tak ty mně jdeš nahradit. No, pojď, všechno se naučíš.\nSalaš byla tmavá. Trvalo chvíli, než se rozkoukal. Když staroch nahmatal louč, rozsvítil ji žhavým uhlíkem z ohniště. Naskytl se tu pro Jana nebývalý pohled. Uprostřed začouzené místnosti bylo ohniště s kotlem. V jednom rohu stála police obložená bochníky uzeného sýra.\nSlyším o požehnané a blahodárné samotě, ale zatím je tu jaksepatří dřina. - Řekl Jan a ukázal palcem z okna ven na ovce.\nNa tom není nic těžkého. Každý den musí ovce na pastvu a musí se podojit. Mléko odnosíš ve vědrech tamhle do kotle a necháš ho tam, až zkysne. Kyselé pak ohřeješ a přeliješ přes látku a zbylé šišky dáš vyudit.\nTo je všecko?\nObčas musíš opravit povalenou ohradu. Ale jinak ti se sháněním ovcí do stáda pomůže pes. - Vysvětloval starý ovčák a pošimral za ušima psa u svých nohou.\nA co je tu k obživě?\nTámhle sýr, tady džinšica, totiž syrovátka.\nTo je mi ale půst.\nNení to tak hrozné, když se k tomu občas přidá pečené skopové.\nNení tady smutno?\nJak by mohlo? - Řekl staroch a ukázal na křížek nade dveřmi v salaši, a dodal: To by byl špatný půst, kdyby z něho měl být někdo smutný. – Když se na chvíli odmlčel, ozval se ovčák nanovo:\nNejvětší fušku ti ale dá stříhání ovčí vlny a pak odstěhování vlny a sýra dolů do údolí.\nTak Janovi plynuly roky. Kdykoli zatoužil po obnově duševní rovnováhy, obvykle mu stačilo nahmátnout růženec, a ten mu požehnaně zaplnil srdce a mysl na celý den. Potom popadl šalmaj a hajdy do ovčína, aby se pokochal pohledem na své svěřenkyně. Drahnou chvíli tam loudil tklivé tóny ze šalmaje. Oddané ovečky k němu vzhlížely očima plnýma věčnosti, ba viděl v nich i útrpnost se svým údělem, jakoby ho utěšovaly: Taky jsme tady jenom k užitku ostatních.\nPostupně se uklidňoval při té nejsladší hudbě, jaká pro ovečky vůbec existovala, totiž při mlaskavých zvucích čelistí žvýkajících čerstvou zeleň, jimiž obnovovaly své tkáně.\nBrzy poznal, jak snadno je může ohrozit nepřítel, ten dávný původce všeho zla a smrti. Tím nepřítelem je zdivočelý pes či vlk. Z kostela věděl jedno: Můj jmenovec Jan, Miláček Páně, připomíná, že vlk lapá a rozhání ovce. Avšak je tu i další nepřítel, cizopasník. Takovým cizopasným nepřítelem číslo jedna pro naše ovce je motolice.\nOchránit ovce a zušlechtit! – To byla velká touha jeho srdce. Jak zdokonalit ovečky, které mu byly svěřeny.\nTo máš tak, - říkali jiní pastýři, - musíš jim opatřit lepší pastvu, výcvik a výběr ušlechtilých oveček. Inu, potřeboval bys k tomu větší stádo, aby byla možnost většího výběru jedinců stejného plemene. Jenže když stádečko je tak malé! A tak jeho touhy po dokonalosti zůstávaly nenaplněny.\nUprostřed noci se v salaši cosi rozjasnilo. Přitom se uprostřed letitého zakouřeného nepořádku a syrovátkově nakyslé atmosféry rozhostila neznámá líbezná vůně, střecha se překvapivě rozklopila a otevřelo se nebe s anděly, z něhož promluvil hlas, o kterém by byl Jan přísahal, že je to hlas jeho křestního patrona svatého Jana, Miláčka Páně. Ten hlas mu vzkazoval:\nToto je má země.\nTehdy už dvacetiletý pastýř se ocitl v dominikánském kostele v Kordóbě, aby slyšel hlas bílého bratra: Vykroč na cestu svatého Dominika!\nZmateně vzhlédl k oltáři, ale potom ho nanovo uchvátila vize a vzkaz od Miláčka Páně z prozářené noci.\nNe, ne. Toto ne.\nUháněl zpátky ke svému stádu a dorazil k němu právě včas, aby je vyhnal na pastvu.\nZdrávas, Maria, milosti plná – bzučel jeho růženec celých dalších čtrnáct let, stále doprovázený dunivým cinkotem zvonců jeho oveček. Jeho oči byly skoro až bláznovsky nehybně rozevřené do široka, Upínaly se kamsi za obzor, někam vysoko a daleko do otevřeného nebe. Stále však nemohly dohlédnout žádnou vstupní bránu.\nCože? Ty jsi z vesnice Ribera del Fresno? – Vybafl na něho kdosi na trhu ve městě: - Neznáš tam někoho z rodiny Pedra de Arcas?\nTak se jmenoval můj otec. Už není mezi živými. Jsem Jan, ale Macias podle mého otčíma.\nTak to jsme příbuzní. A co děláš? – Aha, ovčák? – Pojeď se mnou, do Nového světa. Zbohatneš tak, jako nikde jinde na světě.\nSotva však viděl jeho okurkovitě protaženou tvář, dodal:\nZažiješ tam taky velké dobrodružství.\nOdpovědí mu však byla kroutící hlava.\nHm, vypadáš, jako bys byl u těch svých ovcí náramně spokojený. Copak netoužíš po ničem větším? To se cítíš pořád dlužen otčímovi? Copak není tvůj dluh otčímovi za pětadvacet let péče o jeho stádo uhrazen?\nKdyž já nevím, kroutil se Jan. – Netoužím po rychlém zbohatnutí, ani po dobrodružství, třebaže i k tomu se v Novém světě nabízí dost příležitostí. Spíše poslouchám celým srdcem volání dálek. Apoštol Jan byl při tom, když se mi otevřelo nebe a ukázal mi to se slovy: Toto je má země. A taky je tady to, že toto pastýřství je výsadní povolání pro vyvolené. Vždyť i král David byl pastýřem.\nVšak mám v Novém světě i daleko větší a jinačí stáda, než jsou tady ve Španělsku. Mohl bys i tam být u mého stáda. Mám tam, v Peru, nejen ovce a kozy a krávy, ale také lamy.\nHm, já nevím.\nZa tebe, Jane, pořád někdo něco rozhodoval, ale je na čase, aby ses už sám rozhoupal k vlastnímu životnímu rozhodnutí\nA tak jednoho dne vzhlédly bečící tváře za svým pastýřem, jehož hlas dobře znaly, naposledy.\nSbohem lásko, nech mě jít, bude klid, žádný pláč už nespraví ty mý nohy toulavý! - Táhlo se teskně jeho srdcem, když se nalodil na koráb do Nového světa, kam ho příbuzný tolik lákal.\nNásledoval opravdu hlas svého srdce, anebo se znovu dal zlákat někým jiným a vlastně nechat rozhodnout jiného za sebe?\nDivoká, riskantní plavba. Cartagena v severní Kolumbii, pak chilské Reino de Nueva Granada, zastavení v Pasto, potom Quito, Ekvádor, a konečně peruánská Lima.\nNejprve úchvatná skutečnost nových mohutných stád na druhém konci světa. Už tu nechodí jako pasáček s holí a věrným ovčákem v patách, aby obíhal po vlastních nohou kolem stáda. Sedí na koni a ohání se býkovcem a mává lasem nad hlavou, jako pravý honák shání stáda ovcí, lam, koz i krav. Navíc jako bílý osadník a Španěl má přednost oproti místnímu obyvatelstvu jako někdo s velkou budoucností. Jenže zářivé vidiny se rozprchly ve styku s drsnou skutečností všedních dnů. Strašné rozdíly mezi zuboženým místním lidem a přistěhovalci! Tohle zase není to otevřené nebe, z něhož promlouval apoštolův hlas.\nZase jsem nechal někoho rozhodovat za sebe! – Soptil Jan sám na sebe, když si rval vlasy s hlavy. V záplavě slz utápěl svůj žal nad vlastní neschopností rozhodnout se samostatně a nezávisle na svých vášních. Nenáviděl sám sebe, hlavně to matoucí tělo s vášněmi, zatemňujícími mysl. Vztekal se na své nezvládnuté vášně a na svou váhavost a neochotu rozhodnout se správným způsobem.\nPřece musím ze sebe nějak vytlouct to své správné životní rozhodnutí! Bylo mi čtyřiatřicet a nemám už čas, protože za chvíli bude život pryč. Nejraději bych to své tělo zničil, ale to by byl strašný hřích proti přikázání: Nezabiješ!\nS růžencem v ruce se dnes a denně spojoval s Ježíšem bičovaným tak těsně, až mu po celém těle stékala krev z ran a podlitin. Choval se k svému tělu krajně nešetrně, ale volání k vyššímu životu bylo větší, a tělo se do toho nesmělo vměšovat, jinak by z toho byla další slepá ulička. Křičel celý srdcem:\nMůj Pane, odhal mi tvůj plán se mnou! Slibuji ti, že když najdu tu vzácnou perlu, dám za ni všechno a setrvám jedině při ní.\nJak jsem ti blízká, dýchla mu jednou do tváře velká kajícnice svatá Máří Magdalena. U jejího oltáře se tolikrát pokořoval, že si ani pořádně nevšiml, že zde opět leští podlahu dominikánského chrámu.\nVydej se cestou dokonalosti, zaznělo do jeho srdce staronové volání svatého Dominika.\nTu noc, kdy se zatoužil slavně zaslíbit této životní cestě, se kolem něho strhnul strašný zápas.\nHříšníku! Vzpomeň na své hříchy a na hříchy svých rodičů! Nejsi hoden takové milosti! Řád svatého Dominika je řádem učenců a není tam místo pro takového venkovského burana jako jsi ty! Raději to zkus ještě někde jinde, než u dominikánů. – Doráželi na něho zlí duchové.\nA samozřejmě, že ani on sám nezůstal stranou. Vůči svému tělu si počínal tak otřesně, že by se nepochybně stal zajímavým předmětem zájmu novodobých psychiatrů Freudem počínaje. Jenže copak vědí moderní psychiatři o tom, co znamená být bláznem pro Krista? Vůbec netuší, že jediný normální je pouze Pán Ježíš, o kterém doboví znalci tvrdili, že se pomátl, a Panna Maria se svým sedminásobně probodeným Srdcem.\nJežíši Kriste, pomoz! Maria, Matko Páně, svatý Josefe, svatý Jane, svatá Máří Magdaleno, orodujte za mne!\nCo žádáš, bratře Jane?\nNic víc, než milosrdenství Boží a vaše! – Ozývalo se celým srdcem z chladivé chrámové podlahy, z níž ho pozdvihovali jasní andělé, oblékající mu bílé roucho. Zůstal přitom skoro zdřevěnělý, neboť právě tehdy znovu zahlédl kus onoho nebe sklánějícího se k němu. Jen jaksi zdálky k němu doléhal hlas:\nTvým nynějším úkolem bude péče o chudé a hladové, kteří přicházejí do kláštera prosit o pomoc. Bratr Martin ti řekne, jak na to jít. Můžeš bydlet ve strážném domku u vrat do kláštera.\nUjal se toho poslání s vervou. Jeho příbuznému, bohatému dobytkáři a obchodníkovi se to samozřejmě zdálo jako ubohá kariéra. Stát se kdesi vrátným. Co z toho máš? A když nic nezískáš, kde je aspoň dobrodružnost a povyražení v takovém počínání?\nZ hlediska vojevůdce Francesca Pizarra, španělského dobyvatele Peru, zakladatele Limy, to byl strašný úpadek, aby rodilý Španěl v Novém světě sloužil chudým, hladovým a nemocným, místo, aby jim vládl.\nKdepak, připomínal mu bratr Martin de Porres: - Tohle je závažná služba rozdělovat přebytky kláštera chudým a trpícím. Je to zodpovědná služba. Vyžaduje chápavé srdce pro znamení doby a pohotovost odpovídat na ně. Chce to taky sílu dotáhnout tuto pomoc k úplnému uskutečnění. Ne každý, kdo přichází s nastavenou rukou, je hoden této pomoci. Sám to nepoznáš. Potřebuješ pomoc Pána, který jediný vidí do srdce lidí.\nDenně proudily zástupy chudých, žadonících o pomoc. Jen stěží se jim dalo vyhovět. Prostředky žebravých bratří byly omezené.\nDvě desetiletí se přehnala jako voda a na Janových skráních se promítlo interesantní stříbro životních zkušeností. Ještě dalekosáhlejší změny zasáhly jeho srdce.\nDávno se neomezoval na pomoc žebravých bratří. Stále víc ji doplňoval z prostředků bohatých mecenášů.\nPotřebujeme nejen o jídlo pro hladové, léky pro nemocné, ale i o oděvy pro indiány. Nemají nic než svou rudou kůži. Když jde o pomoc trpícím, nedělám rozdíl mezi bělochy, indiány a černochy. V každém z nich vidím Krista trpícího a hladového.\nRád vám pomohu, bratře Jene, protože mi to velí křesťanská láska, říkal jeden.\nOchotně vám pomůžeme, protože tahle charita je lepší záruka pokojného soužití v Novém než hrozba násilím, říkali jiní,\nPozoruhodný chlapík, tento Jan Macias, pochvalovali si ho brzy dokonce i limští mocipáni, když mu posléze svěřili i královské poštovní kurýry, aby se jeho služba chudým a trpícím šířila daleko za brány Limy.\nKdekoli se objevila tahle veselá kopa, plná radostných příhod, rozesmál se celý kraj. Už sám jeho zjev budil úsměv. Mohutná bílá postava s krosnou potravin na zádech, doprovázená brumláním nezbytného růžence a oslíkem, obtíženým nákladem léků a přikrývek i oděvů. Na každém rozcestí se tahle vypečená dvojice zastavila, aby se poradila, kudy kam.\nDominikán padl na kolena a prosil: Bože, kéž mi můj osel ukáže správnou cestu. Pak se obrátil k oslu se slovy:\nTak co, brachu, kde nás nejvíc potřebují?\nOsel kývnul hlavou a ukázal směr a podivuhodně došli na správné místo.\nKdyž se pozdě večer objevily prázdné koše v klášteře svaté Máří Magdaleny, bylo jasné, že poslání bylo naplněno. Ze strážního domku se ozývalo pokojné odfukování jako když řeže pilou. Ještě častěji se odtamtud rozléhal bzukot růžence nebo i dlouhé hovory s přítelem Martinem z kláštera svatého Dominika.\nCo to máš na těle? – Vytřeštil pojednou oči Martin, - Vždyť s tím ani nemůžeš pořádně sedět. Chápu, že se chceš co nejvíc spojovat s trpícím Ježíšem, ale nemůžeš to nechat dojít takhle daleko. Máš to zhnisané. Z toho může být i otrava krve. Tohle si vyžádá složitou operaci.\nMožná, ale byl bych raději, kdyby to dělal zkušený ranhojič.\nVěřím jen tobě, Martine.\nHm, potřebuji ostrý nůž, vypálený v ohni, peruánský balzám a hodně obvazů.\nKdyž se to sneslo, podrobil se Jan zákroku. Bylo slyšet jen růženec, ale v příštích týdnech byl Jan přibitý na lůžko. Martin u něho vysedával každou chvíli: Tu máš něco k jídlu.\nCo je to tam venku za ruch?\nIndiáni. Sběhli se sem a modlí se společně s tebou růženec.\nNepovídej. – Hm. - Přitom se vlastně pořád vzdělávají, protože si tak osvojují učení našeho Pána nejen rozumem, ale i srdcem. Však se za ně den co den modlím, a také za duše v očistci.\nPrrrr! – Zarazil se u vrat kláštera kočár.\nHledá tě nějaký urozený pán. Touží po tvé radě, bratře Jene, - Hlásili mu bratři dominikáni, překvapení rostoucím zájmem lidí o jejich stonajícího vrátného.\nVšak už mohu na nohy a začnu všechny potřebné navštěvovat. Pošlete ho dál, ať to s ním všechno proberu.\nDo strážního domku vstoupil lodní kapitán:\nPozdrav Pánbůh. Hodně se o vás povídá i ve Španělsku. Rád bych se tu porozhlédl.\nPojďte, řekl Jan a podal hostu ruku. Vedl ho kaple, před kříž.\nKapitán tam padl na kolena a vykřikl:\nJsem odpadlík! Třicet let jsem nebyl v kostele a nepřijal žádné svátosti. Zavolejte mi kněze! -\nSotva se znovu vynořila v limských ulicích veselá dvojka, vedená oslem, vyšla jim naproti celá Lima, nejen chudáci, ale i bohatci a vrchnost. Krosna na zádech se zdála být bezedná, a stejně hluboké a všeobjímavé bylo i jeho srdce.\nObětujte za nás modlitbu, bratře Jane! Ó, dobrý Jane, příteli chudých a nemocných, orodujte za nás u Boha!\nCo se to s vámi děje, bratře Jane? – Podivoval se otec Ramirez ruchu kolem klášterního poslíčka.\nŘeknu vám to, otče převore, na rovinu. Dvakrát moc tomu nerozumím. Jedno ale vím jistě, kdybych nebyl plnil řádové sliby, zejména slib poslušnosti, nikdy bych nepoznal Boží tvář.\nI když pravidelně zazářila v ulicích města, stejně jako na zaprášených cestách peruánských pamp, oblíbená figurka bílého muže s krosnou na zádech a oslíkem po boku, stále častěji vyhledával samotu ve svém chrámu, kde přijal své sliby a otevřela se mu nová země v nebi.\nPapež Řehoř XVI. blahořečil Jana Maciase léta Páně 1585 a Pavel VI. ho svatořečil léta Páně 1975.\nO SKUTCÍCH KONANÝCH Z LÁSKY\n1. - Za nic na světě a pro ničí lásku nesmíme činit nic špatného. Přesto se však někdy sluší pro užitek člověka klidně opominout pomoc potřebujícímu dobré dílo nebo vyměnit za nějaké lepší. Takovým způsobem se dobré dílo neničí, nýbrž proměňuje v lepší. Vnější skutek bez lásky nic neprospívá. Cokoli se však vykoná z lásky, byť by to bylo sebemenší a bezvýznamné, stává se nám užitečným. Bůh totiž více oceňuje to, z jak veliké lásky kdo co činí, než jak velikou věc činí.\n2. - Kdo mnoho miluje, mnoho činí, Mnoho činí, kdo to, co činí, dobře činí. Dobře činí, kdo slouží spíše celku než své vůli. Často se něco zdá láskou, a je to tělesnost, protože při tom velmi často bývají přirozená náklonnost, vlastní vůle, naděje na odměnu, přání nějaké výhody.\n3. - Kdo má pravou a dokonalou lásku, v ničem nehledá sám sebe, nýbrž si žádá to jediné, aby se všechno dělo pro slávu Boží. Nikomu ani nezávidí, protože nemiluje žádné osobní radosti; a zdráhá se sobecky radovat, nýbrž nade vše hledá blaženost v Bohu.\nNikomu nepřičítá nic dobrého, nýbrž všechno odvozuje jen od Boha, od něhož všechno pochází jako ze svého pramene, kde také konečně všichni svatí, požívající Boha, spočívají.\nÓ, kdo by měl jiskérku pravé lásky, samozřejmě by cítil, že všechny pozemské věci jsou plny marnosti! Tomáš Kempenský\nCTNOST NADĚJE VE TVÉM PROŽÍVÁNÍ\nV duši, která je vedena živou vírou, působí také nadpřirozeně daná ctnost naděje. Třebaže je to ctnost daná nadpřirozeně, přesto ve tvém prožívání může být zatížena tvými nedostatky. Je-li víra zbavena života lásky, stává se mrtvou i naděje, ale zůstává v duši, dokud je v ní víra. A není marná ani tato naděje, neboť její světélko, tlumené temnotou hříchu, přece jen ukazuje hříšníku, kde je cíl jeho cesty, a jednoho dne se snad přece dá cestou, kterou světlo ukazuje a která vede k cíli.\nČím víc pokračuje Moje dítě na cestě ke Mně, tím víc žije z naděje, protože tím víc upírá svůj zrak vzhůru, čím víc se odpoutal od této země. Nadějí už má to, co očekává za svůj život, plný strádání, odříkání a nejrozmanitějších křížů.\nNaděje ti poskytuje pevnou jistotu, že ti dám nejen sám sebe ve věčném patření, ale i tvoje kroky povedu tak, abys ke Mně došel, budu řídit události ve tvém životě tak, aby tě přivedly k cíli a podám ti prostředky přirozené i nadpřirozené, které budeš na cestě ke Mně potřebovat. Takové Moje dítě jde pak pevně i uprostřed bouří a pohrom, opřeno o Mne, podobné silnému stromu, který má kořeny hluboko v zemi, takže jej žádný vichr nevyvrátí. Nadějí kotví duše ve Mně a odtud má pevnou jistotu vzhledem k budoucnosti, jistotu, která spoléhá na Mou všemohoucnost a jeho dobrotu k nám.\nSv. Tomáš uvádí, že naděje dosahuje Mne, když se opírá o Mou pomoc k dosažení doufaného dobra... Tím dobrem je pak věčný život, který spočívá v požívání Mne samého. Jakákoli jiná dobra nemáš ode Mne žádat (tedy ani v ně doufat), leda ve vztahu k věčné blaženosti. Proto i naděje přihlíží hlavně k věčné blaženosti, k jiným pak věcem, které ode Mne žádá, přihlíží podružně, ve vztahu k věčné blaženosti".\nJsem tedy sám předmětem tvé naděje, jakož i to, co potřebuješ k Mému dosažení. Nic menšího ti dávat nechci, než sebe a nic většího ti dát nemohu. Naděje tedy slibuje Mne samého za odměnu za život práce a utrpení, umrtvování těla a úsilí o plnění Mé vůle. Pramení to z Mé všemohoucnosti, která ti může pomoci ve tvé slabosti a z Mého milosrdenství, které jistě pomoci chce. Proto září paprsek naděje i uprostřed temnot soužení, malomyslnosti a doléhajícího zoufalství.\nPo bouři stejně přichází ticho a po pláči ti vlévám radost. Snad se někdo nedočká ticha po bouřích života zde na zemi, snad neokusí radost po pláči na tomto světě, naděje mu pak říká, že tím větší ho čeká klid a tím větší radost u Mne. Nezrodil ses pro tento svět, naděje tě přenáší do lepšího světa a slibuje dobra, která nesmírně převyšují to, co bere svět a stonásobně nahrazuje to, co sis odřekl z lásky ke Mně.\nUtrpení těla i ducha jsou mnohdy denním chlebem. Jenže jak často se ti tento chléb přejí! Jak často začínáš reptat, malomyslnět! Omrzelost, malomyslnost, sklíčenost - kolikrát musíš zápasit, abys jim nepodlehl!\nDobře se ti vykračuje životem, dokud ti záři na cestu slunce Mé lásky. Jenže ono někdy zajde za mraky, když tě zkouším. Skryji se ti. Nepřestávám tě přitom milovat, přestávám ti jen viditelně ukazovat svou lásku. A hned je tu malomyslnost! A začíná filozofovat sám nad sebou. Někdo zazpívá: Má lásko, mě ubývá sil. Dolehlo toho na mne víc, než mohu unést, hroutím se pod tíhou. Co jiného mi zbývá, než sejít s cesty, kterou jsem se kdysi vydal?\nTaková malomyslnost je nebezpečná! Podlamuje síly, odvádí s pravé cesty, zavádí na okliky, vede k opuštění cesty ke Mně vůbec. Někdy to pochází z tvého přirozeného sklonu, jindy je zaviněná přílišným přilnutím k pozemským věcem. Jestliže tě přestávají těšit Moje pravdy, je to známkou, že přílišného přilnutí k pozemským věcem. Čím více upíráš zrak k pomíjejícím záležitostem, tím méně tě budou přitahovat hodnoty věčné. A tak nejčastěji pozbývá přitažlivosti cesta, po níž jsi dosud kráčel. Ztratils sílu, kterou ti dávala naděje, když jsi příliš ulpěl na tom, v co není třeba doufat, co je na dosah ruky. Řekl sis: Raději vrabec v hrsti než holub na střeše, a ztratils sílu k dalšímu pokroku..\nŽalmista zpívá, že jedině ve Mne skládá svou naději /Ž 72,28/. Taková má být řeč Mého dítěte, které nespoléhá na svou sílu ani na sílu ostatních, nýbrž na Mou všemohoucnost a lásku. Z Mé strany není nic jistějšího a bezpečnějšího. Mísí-li se k naději jistá bázeň, pak je to je z tvé strany: protože znáš sebe, svou vrtkavost a liknavost. Je to bázeň dítěte, které se obává, aby neztratilo hříchem nárok na věčnou blaženost, slíbenou těm, kdo vytrvají až do konce.\nNadpřirozená naděje roste úměrně s vírou. Péče o růst víry je zároveň péčí o růst naděje. Tím mocnější a životnější bude, čím hlubší budou její kořeny. A ty poskytuje víra. Proto posiluj víru modlitbou, četbou Mého Slova a obětí, aby rostla i naděje.\nVýchodiskem naděje je pohled na Mne, který svou moudrostí a láskou všechno řídím. Jak dobře víš, bez Mé prozřetelnosti ti nespadne ani vlas s hlavy. Najde každého a nikdo se přede Mnou neskryje. Často o tom uvažuj a hledat příklady, jak je už životy svatých potvrdily. Tím poroste naše naděje ve Mne.\nV životě svatých a celého vykoupeného Mého lidu hraje naděje velkou roli. Pro ni jsou schopni mučedníci umírat, hledět nebojácně vstříc smrti, pro ni tisíce opouštějí vše a nastupuji trnitou cestou za Mnou, trním korunovaným, bičovaným a ukřižovaným. Naděje jim poskytuje jistotu v očekávání budoucích věcí. Jako jim tak i tobě září na životní cestě. Čím více doléhá tíha života, tím častěji vzhlíží Moje dítě vzhůru, k cíli naděje, ke Mně. Vím o tobě, pečuji o tebe a poskytuji ti vše potřebné k prospěchu duše. Nezklamu tě.\nDůvěra svatých je tak veliká, že ji mnohdy odměňuji i zázraky. Jejich život je radostný, protože naděje jim poskytuje zvláštní jistotu vzhledem k budoucnosti. V její síle jsou a dosahují cíle. A k jakoby jejich příklad promlouvá slovy Písma: "Jdi a jednej i ty podobně!" (Lk 10,27)


1 Stanovy společenství vlastníků jednotek Datum platnosti: Datum účinnosti: Změna: 0 Dne: Dne: / 10\n2 Název společenství vlastníků : Adresa sídla : Společenství vlastníků jednotek (dále jen "společenství") je právnickou osobou, která vznikla na základě zákona č. 72/1994 Sb.v platném znění a řídí se těmito stanovami. Čl. I Předmět činnosti 1) Předmětem činnosti společenství je správa, provoz a opravy společných částí domu, vymezených způsobem stanoveným v zákoně (dále jen "správa domu"), a zabezpečování dalších činností spojených s provozem domu. 2) Správou domu se rozumí : a) zajišťování provozu domu a pozemku včetně technických zařízení a společných částí technických sítí, a to tak, aby společné části domu byly provozuschopné a sloužily k jejich řádnému užívání a k řádnému užívání bytů a nebytových prostorů v domě, b) zajišťování oprav a rekonstrukcí společných částí domu včetně havarijní údržby, c) zajišťování protipožárního zabezpečení domu a jeho revize a opravy, d) zajišťování revizí a oprav rozvodů plynu, rozvodů elektrické energie, svislých a vodorovných rozvodů vody a odvodů odpadních vod, rozvodů tepla a teplé užitkové vody a provozu radiátorů ústředního vytápění, vzduchotechniky, výtahů, společné televizní a rozhlasové antény a ostatních systémů k příjmu a rozvodu televizního a rozhlasového signálu, elektrických sdělovacích zařízení v domě a hromosvodů, e) zajišťování revizí a oprav domovní kotelny či výměníkové stanice, f) zajišťování prohlídek a čištění komínů, g) plnění dalších povinností, pokud vyplývají nebo vyplynou vlastníkům jednotek ze zvláštních právních předpisů v souvislosti s jejich spoluvlastnictvím ke společným částem domu, h) zajišťování administrativní a operativně technické činnosti spojené se správou domu a vedení příslušné technické a provozní dokumentace k domu, i) vybírání příspěvků od vlastníků jednotek na náklady spojené se správou společných částí domu a pozemku, popřípadě dalších příspěvků, pokud jsou z rozhodnutí vlastníků jednotek vybírány, j) zajišťování vedení evidence plateb vlastníků jednotek na náklady spojené se správou společných částí domu a pozemku, popřípadě o dalších prostředcích, které jsou z rozhodnutí vlastníků jednotek vybírány, k) vedení evidence nákladů vzniklých se zajišťováním správy domu, l) vedení přehledu všech ostatních nákladů vztahujících se k domu a pozemku, m) zřízení účtu u banky a hospodaření s peněžními prostředky vlastníků jednotek, svěřených společenství na úhradu nákladů spojených se správou a provozem společných částí domu, s povinností oprávněných osob s nimi disponovat s péčí řádného správce cizího majetku a podle pokynů schválených vlastníky jednotek, n) vedení účetnictví domu podle zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů, s odděleným účtováním na jednotlivé jednotky (byty a nebytové prostory) a sledování nákladů a výnosů v příslušném účetním období. 3) Společenství zajišťuje pojištění domu. 4) Na základě pověření vlastníky jednotek zajišťuje společenství : Dne: Dne: / 10\n3 a) plnění poskytovaná s užíváním bytů a nebytových prostorů a společných částí domu (dále jen "služby"), s výjimkou těch, která si zajišťují vlastníci jednotek od dodavatele přímo (např. dodávka elektrické energie nebo plynu do jednotlivých bytů a nebytových prostorů), b) dodávky elektrické energie a vody, případně plynu a odvádění odpadních vod pro společné části domu, c) dodávky vody a odvádění odpadních vod pro jednotlivé jednotky, d) dodávky tepla a teplé užitkové vody z centrálního zdroje umístěného v domě, případně od dodavatele tepla ze zdroje umístěného mimo dům, e) další povinnosti, které vyplynou pro vlastníky jednotek, případně pro společenství ze zvláštních právních předpisů. 5) Předmětem činnosti společenství může být dále v případech, kdy společenství zajišťuje služby: a) vybírání záloh na úhradu za služby od vlastníků jednotek, b) vedení potřebné evidence plateb vlastníků jednotek na zálohy na úhradu za služby; c) zřízení účtu u banky a hospodaření s peněžními prostředky svěřenými vlastníky jednotek formou záloh na úhradu za služby, d) vyúčtování zálohových plateb na úhradu za služby pro jednotlivé vlastníky jednotek, e) provozování technických zařízení v domě, která slouží i jiným subjektům, s povinností osob, kterým je svěřena jejich obsluha, disponovat s nimi s péčí řádného správce majetku a podle pokynů schválených shromážděním vlastníků jednotek. 6) Se souhlasem vlastníka jednotky je společenství oprávněno sjednat smlouvu o zástavním právu k jednotce včetně příslušných spoluvlastnických podílů na společných částech domu, a to k zajištění pohledávek vyplývajících z úvěru poskytnutého na náklady spojené se správou domu. Vlastníci jednotek ručí až do výše ceny jednotky za závazky vyplývající z této smlouvy. Čl. II Orgány společenství 1) Orgány společenství jsou : a) shromáždění vlastníků jednotek v domě (dále jen "shromáždění"), b) výbor společenství (dále jen "výbor") nebo ten vlastník jednotek, kterého v případě, že není zvolen výbor, shromáždění pověří výkonem funkce výboru (dále jen "pověřený vlastník"), c) domovní výbor nebo domovník jako pomocný orgán. 2) Výbor nebo pověřeného vlastníka volí a odvolává shromáždění. Členem výboru nebo pověřeným vlastníkem může být pouze vlastník jednotky v domě (fyzická nebo právnická osoba). 3) Orgány společenství hlasují veřejně. Shromáždění může rozhodnout, že bude provedeno tajné hlasování, a to zejména pokud jde o volbu členů výboru nebo pověřeného vlastníka. Tajnou volbu může navrhnout výbor nebo pověřený vlastník, pokud nejde o jejich první volbu. 4) Funkční období členů výboru nebo pověřeného vlastníka činí 5 let a počíná dnem jejich zvolení. Na svém prvním zasedání výbor zvolí předsedu a místopředsedu. První zasedání výboru svolává jeho nejstarší člen, který také řídí jeho zasedání do zvolení předsedy. 5) Členem výboru nebo pověřeným vlastníkem může být zvolena pouze fyzická osoba způsobilá k právním úkonům starší osmnácti let nebo právnická osoba. 6) Člen společenství může být zvolen pouze do jednoho orgánu. Dne: Dne: / 10\n4 7) Členům výboru nebo pověřenému vlastníku může být poskytnuta odměna za výkon funkce; její výši schvaluje shromáždění. 8) O průběhu schůze shromáždění, na které jsou voleny orgány společenství (mimo pomocný orgán) a schvalovány nebo měněny stanovy společenství, musí být pořízen notářský zápis, k němuž se přikládají schválené stanovy společenství. 9) Člen výboru nebo pověřený vlastník může být volen opětovně. 10) Člen výboru nebo pověřený vlastník může být během funkčního období shromážděním odvolán. 11) Člen výboru nebo pověřený vlastník může během funkčního období odstoupit. Odstoupení oznamuje člen výboru písemně orgánu společenství, jehož je členem. Odstoupení je účinné ode dne, kdy jej vzal výbor na vědomí. Pokud výbor nevezme odstoupení na vědomí do třiceti dnů ode dne doručení oznámení člena o odstoupení, zaniká odstupujícímu členovi jeho funkce třicátým dnem po doručení oznámení o odstoupení z funkce. Pověřený vlastník oznamuje své odstoupení shromáždění písemně. 12) Za člena výboru nebo pověřeného vlastníka, který odstoupil nebo byl odvolán, provede shromáždění novou volbu, a to do 60 dnů po zániku jejich funkce. 13) V případě potřeby zřizuje shromáždění domovní výbor nebo domovníka. Pro jejich zřízení a volbu či odvolání členů platí body 2 až 7 a 9 až 12. Domovní výbor nebo domovník se zřizují pouze v případě, že byl ve společenství zvolen pověřený vlastník. ČI. III Shromáždění 1) Nejvyšším orgánem společenství je shromáždění. 2) Do výlučné pravomoci shromáždění náleží rozhodování o : a) věcech, které jsou obsahem prohlášení vlastníka budovy, b) schválení nebo o změně stanov, c) uzavření smlouvy o zástavním právu k jednotkám se souhlasem vlastníků jednotek, d) změně účelu užívání stavby, o změně stavby, jakož i o podstatných změnách týkajících se společných částí domu, e) výši příspěvků od vlastníků jednotek na náklady spojené se správou společných částí domu, popřípadě dalších, pokud jsou tyto příspěvky z rozhodnutí vlastníků vybírány, f) stanovení výše odměny členů výboru, pověřeného vlastníka, domovního výboru nebo domovníka. 3) Shromáždění svolává nejméně jedenkrát v kalendářním roce výbor nebo pověřený vlastník; shromáždění musí být svoláno rovněž z podnětu vlastníků jednotek, kteří mají alespoň jednu čtvrtinu hlasů. Neplní-li výbor nebo pověřený vlastník povinnost svolat shromáždění, mohou jej svolat vlastníci jednotek, kteří mají aspoň jednu čtvrtinu hlasů. Jimi zvolený člen řídí pak schůzi tohoto shromáždění. 4) Pokud není zvolen výbor nebo pověřený vlastník, svolává shromáždění vlastník, jehož spoluvlastnický podíl na společných částech domu činí nejméně jednu polovinu, jinak vlastníci jednotek, kteří se stali členy společenství dnem jeho vzniku. 5) O svolání shromáždění musí být členové společenství písemně vyrozuměni nejméně 15 dní před konáním schůze shromáždění. Pozvánka musí obsahovat datum a hodinu, místo a program jednání schůze shromáždění. K pozvánce se připojují podklady k nejdůležitějším bodům jednání shromáždění nebo informace o tom, kde se může člen společenství s těmito podklady seznámit. Písemná pozvánka se zasílá na adresu vlastníka jednotky uvedenou v katastru nemovitostí, pokud vlastník nenahlásí písemně společenství jinou adresu pro zasílání korespondence před jednáním schůze shromáždění. Dne: Dne: / 10\n5 6) Jednání shromáždění organizuje a řídí předseda výboru nebo člen výboru, kterého řízením shromáždění výbor pověřil, nebo pověřený vlastník ve spolupráci s domovním výborem nebo domovníkem. Podklady pro jednání shromáždění připravuje výbor nebo pověřený vlastník. 7) Shromáždění je schopné usnášení, jsou-li přítomni vlastníci jednotek, kteří mají většinu hlasů; k přijetí usnesení je zapotřebí nadpoloviční většiny hlasů přítomných vlastníků. 8) Při hlasování je rozhodující velikost spoluvlastnických podílů vlastníků jednotek na společných částech domu; spoluvlastníci jednotky mají postavení vlastníka jednotky (jeden hlas). Při rovnosti hlasů, nebo nedosáhne-li se potřebné většiny nebo dohody, se po dalším objasnění řešeného problému hlasuje znovu. Je-li výsledkem tohoto opětovného hlasování rovnost hlasů nebo nedosáhne-li se potřebné většiny nebo dohody, rozhoduje na návrh kteréhokoliv vlastníka jednotky soud. Jde-li o důležitou záležitost, může přehlasovaný vlastník jednotky požádat soud, aby o ní rozhodl. Právo je nutno uplatnit u soudu do šesti měsíců ode dne přijetí rozhodnutí, jinak právo zaniká. 9) K přijetí usnesení shromáždění o věcech, které jsou obsahem prohlášení vlastníka budovy, o schválení nebo o změně stanov o tom, zda budou uzavřeny smlouvy o zástavním právu k jednotkám se souhlasem vlastníků příslušných jednotek a o rozúčtování cen služeb na jednotlivé vlastníky, je zapotřebí tříčtvrtinové většiny hlasů přítomných vlastníků jednotek. 10) K přijetí usnesení o změně účelu užívání stavby, o změně stavby, jakož i o podstatných změnách týkajících se společných částí domu je zapotřebí souhlasu všech vlastníků jednotek. 11) Jsou-li členy společenství pouze tři vlastníci jednotek, je zapotřebí k přijetí usnesení souhlas všech vlastníků jednotek. 12) Z jednání shromáždění se pořizuje zápis, který musí obsahovat : a) datum a místo konání shromáždění, b) přijatá usnesení, c) výsledky hlasování, d) námitky členů proti rozhodnutí společenství, kteří požádali o jejich zaprotokolování, e) označení spoluvlastníků jednotky, kteří hlasovali za společného člena, f) presenční listinu. 13) Přílohu zápisu z jednání shromáždění tvoří podklady, které byly předloženy k projednávaným bodům. Čl. IV Výbor 1) Výbor je statutárním a výkonným orgánem společenství. Výbor musí být alespoň tříčlenný. 2) Výbor zvolí ze svých členů předsedu a místopředsedu. 3) Za výbor jedná navenek předseda výboru nebo výborem písemně pověřený člen výboru. Je-li pro právní úkon zapotřebí písemná forma, je nezbytný podpis předsedy a dalšího člena výboru. 4) K platnosti zvolení členů výboru je zapotřebí, aby na schůzi shromáždění byli přítomni vlastníci jednotek, kteří mají většinu hlasů. Člen výboru je zvolen, hlasuje-li pro něj nadpoloviční většina hlasů všech vlastníků. Při hlasování je rozhodující velikost spoluvlastnických podílů vlastníků jednotek na společných částech domu. 5) Pokud nejde o věci ve výlučné pravomoci shromáždění nebo pokud si rozhodování v určitých věcech shromáždění nevyhradilo, rozhoduje výbor. Výbor plní usnesení Dne: Dne: / 10\n6 shromáždění a odpovídá mu za svou činnost. Výbor se schází podle potřeby, nejméně však čtyřikrát ročně. Výbor svolává jeho předseda nebo výborem písemně pověřený člen výboru. 6) Nesvolává-li v dohodnutých lhůtách výbor předseda, může tak učinit místopředseda. Není-li místopředseda zvolen, mohou zasedání výboru svolat jeho další dva členové. 7) Výbor zejména : a) jedná ve věcech správy domu, které nejsou ve výlučné pravomoci shromáždění nebo pokud si je shromáždění nevyhradilo, b) svolává shromáždění, připravuje podklady pro jeho jednání a řídí a organizuje jednání, c) rozhoduje o výši záloh na úhradu za jednotlivé služby a o způsobu rozúčtování úhrad za služby na jednotlivé vlastníky, není-li rozúčtování úhrad za služby stanoveno zvláštním právním předpisem, např. o nájemném z bytu a úhradě za plnění poskytovaná s užíváním bytu, d) odpovídá za vedení účetnictví a sestavení účetní závěrky a předkládá ji shromáždění ke schválení, e) odpovídá za vedení písemností (vedení evidence členství), zápisů ze shromáždění, usnesení apod., f) sjednává dohody o provedení prací, o dodávce služeb, kontroluje jejich kvalitu a provádí úhradu za provedené dodávky služeb, g) činí opatření k zajištění úhrady dluhů vlastníků jednotek na příspěvcích na výdaje spojené se správou, údržbou a opravami společných částí domu, popřípadě domu jako celku a záloh na služby, h) má právo vyzvat vlastníky jednotek, aby do doby, než vlastník jednotky dlužící zálohy na služby své dluhy uhradí, složili na účet společenství zálohu na pokrytí těchto dluhů, aby nedošlo k platební neschopnosti společenství a dodávka služeb nebyla přerušena. 8) Z jednání výboru se pořizuje zápis, který musí obsahovat : a) datum a místo konání, b) přijatá usnesení, c) výsledky hlasování členů výboru, d) námitky členů výboru proti rozhodnutí výboru, kteří požádali o jejich zaprotokolování. 9) Člen výboru odpovídá za škodu, kterou způsobil porušením své právní povinnosti. Odpovědnosti se člen výboru zprostí, prokáže-li, že škodu nezavinil. Odpovědnosti se člen výboru též zprostí tehdy, jestliže nesouhlasil s rozhodnutím výboru, z jehož plnění vznikla společenství škoda, a nechal si svůj nesouhlas zaprotokolovat v zápise o jednání výboru, které přijalo předmětné rozhodnutí. Čl. V Pověřený vlastník 1) Pověřený vlastník je statutárním orgánem společenství, není-li zvolen výbor. Pověřený vlastník plní úkoly v rozsahu čl. IV bodu 7. 2) Pověřeným vlastníkem může být pouze vlastník jednotky (jednotek), kterého zvolí shromáždění; pro platnost jeho zvolení platí obdobně ustanovení čl. IV bodu 4. 3) K písemnému právnímu úkonu postačí podpis pověřeného vlastníka. Pověřený vlastník je povinen o těchto úkonech informovat společenství. 4) Pověřený vlastník odpovídá za škodu, kterou způsobil porušením své právní povinnosti. Odpovědnosti se pověřený vlastník zprostí, prokáže-li, že škodu nezavinil. 5) Pověřený vlastník je povinen spolupracovat při správě domu s domovním výborem nebo domovníkem. Dne: Dne: / 10\n7 Čl. VI Domovní výbor nebo domovník 1) Domovní výbor nebo domovník je pomocným orgánem pověřeného vlastníka. 2) Domovní výbor domu má nejméně 3 členy, nejvíce 15 členů. Počet členů domovního výboru stanoví shromáždění vlastníků před zahájením voleb. Není-li zvolen domovní výbor, může být zvolen domovník. 3) Domovní výbor nebo domovník spolupracuje při správě domu s pověřeným vlastníkem. 4) Domovní výbor nebo domovník za svou činnost odpovídá společenství vlastníků a je povinen řídit se jeho usneseními. 5) Domovní výbor se volí z členů společenství tak, aby členové domovního výboru nebyli mezi sebou manželi, příbuznými v řadě přímé nebo sourozenci nebo spoluvlastníky jednotky. 6) Domovní výbor zejména : a) plní úkoly na úseku předmětu činnosti společenství vlastníků v okruhu jeho působnosti, b) sleduje technický stav objektů v působnosti společenství. Upozorňuje pověřeného vlastníka na nutnost provedení oprav a údržby a spolupracuje při jejich zajišťování, c) stará se o zvyšování kultury bydlení, úpravy okolí objektů společenství a o ochranu životního prostředí v okruhu působnosti společenství, d) dbá na dodržování domovního řádu a zásad slušnosti mezi členy užívajícími majetek společenství v okruhu jeho působnosti, e) podle pokynů pověřeného vlastníka sestavuje návrh rozpočtu společenství a po jeho projednání shromážděním společenství jej předkládá pověřenému vlastníkovi, f) zajišťuje plnění rozpočtu společenství, pečuje o správnost prvotních účetních a jiných dokladů a předává je pověřenému vlastníkovi k dalšímu zpracování, g) kontroluje správnost vyúčtování nákladů vynaložených pověřeným vlastníkem na zajištění plnění poskytovaných s užíváním bytu (nebytového prostoru), h) průběžně kontroluje tvorbu a čerpání dlouhodobé zálohy na opravy, údržbu a dodatečné investice společenství, i) v případě potřeby kontroluje i další činnosti pověřeného vlastníka, j) seznamuje shromáždění vlastníků s výsledky hospodaření společenství, s ročním vyúčtováním nájemného z bytů a nebytových prostor a úhrad za plnění poskytovaná s užíváním bytu, k) vyjadřuje se ke změně charakteru užívání společných prostor domu a vyjadřuje se k uzavření nájemní smlouvy, týkající se tohoto prostoru, stejně jako k nebytovým prostorům pronajímaným podle zvláštních předpisů, l) informuje pověřeného vlastníka o činnosti a stavu společenství, m) podává shromáždění vlastníků zprávy o své činnosti a stavu společenství a seznamuje jej s činností a hospodařením pověřeného vlastníka, n) účastní se výběrových řízení v rámci schváleného plánu údržby. 7) Jednání domovního výboru : a) domovní výbor volí na první schůzi ze svého středu předsedu a místopředsedu, nejsou-li zvoleni přímou volbou na shromáždění vlastníků, b) schůze domovního výboru svolává jeho předseda podle potřeby, nejméně však jednou za tři měsíce, c) o svolání domovního výboru a o pořadu jednání musí být členové domovního výboru uvědoměni obvyklým způsobem nejméně tři dny před jejím konáním. Dne: Dne: / 10\n8 8) Není-li zvolen domovní výbor nebo domovník nebo neplní-li své povinnosti, zajišťuje plnění jeho úkolů pověřený vlastník prostřednictvím pověřeného pracovníka úředního správce. Zvýšené náklady s tím spojené se hradí k tíži příslušného společenství. 9) Ustanovení článku VI se použijí přiměřeně pro funkci domovníka (není-li zvolen domovní výbor. Čl. VII Vznik členství, evidence členů společenství 1) Členy společenství se stávají fyzické a právnické osoby, které nabyly vlastnictví jednotek v domě, a to dnem vzniku společenství nebo dnem nabytí vlastnictví jednotky. 2) Členství ve společenství vzniká současně s převodem nebo přechodem vlastnictví jednotky. Spoluvlastníci jednotek jsou společnými členy společenství. 3) Jména členů společenství při jeho vzniku jsou uvedena v příloze těchto stanov. Seznam členů je veden a aktualizován v knize členů společenství. Knihu členů vede výbor nebo pověřený vlastník. Čl. VIII Práva a povinnosti člena společenství 1) Člen společenství má právo zejména : a) účastnit se veškeré činnosti společenství, b) podílet se stanoveným způsobem na rozhodování shromáždění, c) volit a být volen do orgánů společenství, splňuje-li stanovené podmínky, d) předkládat návrhy na zlepšení činnosti společenství, e) obdržet vyúčtování příspěvků na výdaje spojené se správou domu a záloh na úhradu za služby, které byly poskytnuty na účet společenství, f) nahlížet do všech podkladů týkajících se činnosti společenství a na svůj náklad žádat o pořízení kopie, opisu či výpisu z těchto podkladů. 2) Člen společenství je povinen zejména : a) dodržovat stanovy, domovní řád a plnit usnesení orgánů společenství, b) řídit se při užívání společných částí domu, pozemku a společných zařízení domu právními předpisy, rozhodnutími orgánů společenství a pokyny výrobce či správce technických zařízení, c) neprodleně upozorňovat orgány společenství na závady vzniklé na společných částech domu, jakož i na jednání jiných osob a na další skutečnosti, které společné části domu poškozují, a dále podle svých schopností a možností působit proti takovému poškozování, včetně činnosti směřující k předcházení škod, d) hradit stanovené příspěvky na výdaje spojené se správou domu a stanovené příspěvky na opravy, rekonstrukce a modernizace domu, a to poměrně podle velikosti spoluvlastnického podílu na společných částech domu, neurčuje-li písemná dohoda všech vlastníků jednotek jinak, e) hradit stanovené zálohy na úhradu za služby a nedoplatky vyplývající z vyúčtování, f) umožnit na předchozí vyzvání vstup do jednotky osobám pověřeným kontrolou, provádění oprav a úprav souvisejících s opravami ostatních jednotek a domu jako celku, g) odstranit na svůj náklad závady a poškození, které na jiných jednotkách nebo společných částech domu způsobil sám vlastník jednotky nebo ti, kteří s ním jednotku užívají, nebo nájemci či podnájemci a příslušníci jejich domácnosti, Dne: Dne: / 10\n9 h) zdržet se jednání, jímž by zasahoval do práv ostatních členů společenství a podstatně omezoval nebo neumožňoval výkon jejich práv, i) umožnit instalaci a údržbu zařízení pro měření tepla a vody v jednotce a umožnit odečet naměřených hodnot, j) oznámit bez zbytečného odkladu výboru nebo pověřenému vlastníkovi nabytí vlastnictví jednotky, k) oznamovat výboru nebo pověřenému vlastníkovi změny v počtu příslušníků své domácnosti, domácnosti nájemce nebo podnájemce, a to do 30 dnů ode dne, kdy ke změně došlo. 3) Úpravy, jimiž se mění vzhled domu, může člen společenství provádět jen se souhlasem všech členů společenství. Úpravy, jimiž se mění vnitřní uspořádání domu a zároveň velikost spoluvlastnických podílů na společných částech domu, může člen společenství provádět jen na základě smlouvy o výstavbě uzavřené se všemi členy společenství. Čl. IX Zánik členství ve společenství 1) Členství ve společenství zaniká : a) úmrtím člena společenství - fyzické osoby, b) převodem nebo přechodem vlastnictví jednotky, c) zánikem člena společenství - právnické osoby, d) zánikem jednotky, jejímž vlastníkem je člen společenství. 2) Společné členství spoluvlastníků zaniká tehdy, pokud v důsledku úmrtí nebo zániku jednotek zůstane ze spoluvlastníků pouze jediný vlastník jednotky. Čl. X Úhrada nákladů spojených se správou domu a úhrada za služby 1) Příspěvky a zálohy podle čl. VIII bodu 2 písm. d) a e) platí členové společenství měsíčně v částkách a termínech stanovených shromážděním, a to na účet společenství, pokud shromáždění nestanoví jinak. 2) O vyúčtování záloh podle čl. VIII bodu 2 písm. d) rozhoduje shromáždění jednou ročně. 3) Nevyčerpaný zůstatek na zálohách na správu domu, rekonstrukce a modernizace se s jednotlivými členy společenství nevypořádává a převádí se do následujícího roku, pokud shromáždění nerozhodne jinak. 4) Zálohy na úhradu za služby podle čl. VIII bodu 2 písm. e) je výbor nebo pověřený vlastník povinen jednou ročně vyúčtovat, a to nejpozději do 90 dnů po skončení zúčtovacího období stanoveného zvláštním právním předpisem. Vzájemné vypořádání přeplatků a nedoplatků se provede nejpozději do 30 dnů po vyúčtování záloh. Čl. XI Hospodaření společenství 1) Společenství spravuje svěřené peněžní prostředky vlastníků jednotek, které skládají členové společenství na náklady spojené se správou společných částí domu a pozemku a zálohově na úhradu za služby. 2) Společenství může se souhlasem nadpoloviční většiny všech členů společenství zajišťováním činnosti podle bodu 1 pověřit jinou osobu správce. 3) Společenství vede účetnictví podle zákona č. 563/1991 Sb., o účetnictví, ve znění pozdějších předpisů. Dne: Dne: / 10\n10 4) O případném zisku z hospodaření společenství rozhodne shromáždění vlastníků po schválení účetní závěrky. V daňových záležitostech se postupuje podle zvláštních právních předpisů. 5) Členové společenství ručí za závazky společenství spojené s hospodařením společenství v poměru, který odpovídá velikosti spoluvlastnických podílů na společných částech domu. Čl. XII Zánik společenství Společenství zaniká v případě zániku domu a v případech uvedených v platných právních předpisech. Čl. XIII Platnost stanov Stanovy byly schváleny shromážděním vlastníků dne... V..., dne... Dne: Dne: / 10


Psychiatrickou nemocnici v Bílé Vodě povede Pavlína Danielová | MT\nPsychiatrickou nemocnici v Bílé Vodě povede…\n3 minuty čtení 18. 10. 2018 tisková zpráva\nRozhodl tak na základě doporučení odborné výběrové komise v rámci otevřeného výběrového řízení. Do výběrového řízení se přihlásili dva uchazeči. Pavlína Danielová dosud působila v zařízení jako zástupkyně ředitele.\n„Přeji nové ředitelce hodně úspěchů v péči o pacienty i ve vedení nemocnice. Čeká ji plnění celé řady úkolů. Nejen proto, že se ujímá funkce ředitelky v době, kdy rozjíždíme reformu psychiatrické péče, “ uvedl ministr zdravotnictví Adam Vojtěch.\nMUDr. Pavlína Danielová se narodila v Novém Jičíně, vystudovala všeobecné lékařství na Lékařské fakultě Univerzity Palackého v Olomouci. V roce 1998 nastoupila do Psychiatrické léčebny Bílá Voda na pozici sekundárního lékaře. Od roku 2000 začala působit jako samostatně pracující lékař v oboru psychiatrie. Od roku 2005 zastávala funkci zástupce ředitele Psychiatrické nemocnice Marianny Oranžské. Dlouhodobě vede psychiatrickou ambulanci. Je členkou České lékařské společnosti Jana Evangelisty Purkyně a České lékařské komory. V letech 2004-2007 se účastnila výcviku v systemické psychoterapii v Institutu pro systemickou zkušenost (ISZ) Praha. V období 2010-2014 působila jako lektor akreditovaných kvalifikačních kurzů v PNMO, v letech 2015-2016 byla členkou managementu projektu Norských fondů. Absolvovala množství kurzů a stáží, především v oblasti psychiatrie.


PRO základna pro Molle systém | SUMOTO Brno\nCena v Eurech: 20,00 €\nPRO základna pro Molle systém (430 Kč)\nPRO Base je dokonalým řešením pro flexibilní přepravu malých tašek na sedadle spolujezdce. Systém MOLLE vyrobený z robustníhypalonové tkaniny je přišitý k balistické nylonové základně a lze jej připevnit k sedadlu pomocí dodaných upevňovacích popruhů. Za tímto účelem jsou popruhy taženy čtyřmi kovovými oky. Systém MOLLE poskytuje bezpečnou podporu pro tašky na příslušenství, jako je PRO Plus nebo PRO Pocket. Ty mohou být připevněny a připevněny pomocí T-Lock (k dispozici samostatně).\nDobrý den, potřebuji poradit s produktem PRO základna pro Molle systém.


°HOTEL DAYS INN - COLCHESTER, VT (Spojené státy)\nPřehled Hotel Days Inn - Colchester nabízí dobré ubytování ve městě Colchester. 25 minut od takových památek, jak Royall Tyler Theater, Robert Hull Fleming Museum a Centennial Field. 112 km od města Montreal a pouze 6 km od centra města Colchester. 5 km od letiště Burlington International.\nPokoje Tento nabízí nekuřácké pokoje vybavené psacím stolem, kuchyňkou, Wi-Fi, malým sejfem a přístrojem na přípravu kávy a čaje.Jídlo a Nápoje Káva se podávají v kávovém baru.\nOblíbené destinaceHotel Praha 2Wellness Hotel PrahaLevný Hotel BrnoPraha 4 HotelHotely po celém světěHotel Iris PrahaHotel Sonata PrahaPytloun Design Hotel LiberecIlf Hotel PrahaAparthotel City 5 PragueDowntown ApartmentsResidence Pinkas Old Town PragueGrand Hotel River Park, A Luxury Collection Hotel BratislavaGiovanni Giacomo Hotel And Restaurant TepliceVilla Schwaiger PragueAnyday Apartments PragueQuisisana Palace Hotel Karlovy VaryHotel U Suteru PraguePark Holiday Congress & Wellness Hotel PragueGreen Garden Hotel PrahaOld Town Square Hotel PragueEel Ubytovani Brno HotelAlice Apartment House PrahaPenzion Kotvas MiloviceHoliday Home Kruh U Jilemnice 2Cow Hostel Khaosan BangkokExtended Stay America - Knoxville - Cedar BluffOblíbené svátkyDovolená Chorvatsko Last MinuteMaledivy DovolenáNorsko Dovolená\nMísto Days Inn - Colchester\nHotely poblížDays Inn Colchester Burlington2 stars0.1 kmHandys Extended Stay Suites Colchester2 stars0.1 kmMotel 6 Burlington 1407 Hotel Colchester2 stars2 kmQuality Inn Colchester2 stars2 kmHampton Inn Burlington Colchester3 stars2 kmResidence Inn Burlington Colchester3 stars3 kmBest Western Plus Windjammer Inn & Conference Center South Burlington3 stars3 kmSheraton Burlington Hotel & Conference Center3 stars3 kmHoliday Inn Burlington South Burlington3 stars3 kmDoubletree By Hilton Hotel Burlington4 stars3 kmNedaleká městaHotely Plattsburgh - 30 kmHotely Burlington - 9 kmHotely Williston - 12 kmHotely South Burlington - 9 kmHotely Shelburne - 21 kmHotely Saint Albans - 30 kmHotely Stowe - 36 kmHotely Fairfax - 17 kmHotely Essex Junction - 7 kmHotely Essex - 7 km\nRecenze Days Inn - Colchester\nRecenze hostů nám zasílají zákazníci po svém pobytu v Days Inn - Colchester