vlkovy plky: 2007\nAby někoho nemátl titulek, nebyl jsem to já nebo snad někdo z rodiny, kdo hrál hokej. To je sport pro ty, co umějí rozdávat rány, v naší rodině je to spíš naopak. Takže se jdeme radši jenom podívat. Přesněji řečeno, poté co jsme s Martinem asi před třemi roky navštívili zápas místní 3. ligy v Neratovicích, mě Martin celou dobu ukecával, abychom se šli podívat na pořádný stadion kde se hraje pořádný hokej, nejlíp když bude hrát Sparta. Náhoda tomu chtěla, že jsme potřebovali odvézt babičku domů do Liberce zrovna v den, kdy se hrál zápas Bílí tygři Liberec vs. HC Sparta Praha. Zkusil jsem zarezervovat lístky přes internet, ale ten hlupák tvrdošíjně odmítal, že prý je vyprodáno. Říkal jsem si, že to není možný, aby v Liberci chodilo na hokej 7 500 diváků, určitě je chyba v internetové aplikaci, nědo zase něco zmršil.\nNikoli, nezmršil. Vtrhli jsme do prosklené budky s nápisem Pokladna, u okénka bylo podezřele volno, i uhodil jsem na slečnu, jestli by nebyly nějaké lístky. Slečna na mne útrpně pohlédla a vysvětlila, že musím do těch vedlejších dveří, tady je sázková kancelář a lístky tu opravdu nemají. Neměli je ale ani vedle, bylo opravdu vyprodáno. Ovšem zas jednou se ukázalo, že není vždy potřeba rozdávat rány, někdy stačí trocha trpělivosti. Vystál jsme důlek u pokladny, zatímco jiní zájemci přišli, zeptali se, a po zjištění, že lístky nejsou, na nic nečekali a odešli. My ale tušili, že tam budou nějaké rezervace, které se úderem půl sedmé uvolní.\nA tak se taky stalo. Dostali jsme lístky do 4. patra, tedy až pod střechu. Vidět bylo dobře, až na to, že si Martin zapomněl brýle (nosil je teprv týden), a tak celý zápas netušil, kde se nalézá puk.\nJak se ukázalo, nakonec to nebylo to nejpodstatnější.\nHned po vstupu do haly nás ohromila atmosféra. Někde pod námi museli mít domácí fanoušci velký buben, jehož zrychlující se dunění mělo hnát bílé tygry do boje - vzpomněl jsem si na podobný princip používaný na dračích lodích. Tam to funguje, tady to aspoň pomáhá synchronizovat potlesk a dupání fanoušků, takže zvuková kulisa je opravdu mohutná. Hokej sám je strašně rychlý, chvílemi mám i já problém sledovat kde je puk. Liberečtí se snaží, ale v přemíře snahy jim utíkají puky od hokejky, soupeř je techničtější a trestá chyby. Sparta dává rychlý první gól a do konce třetiny přidává ještě jeden. Ve druhé třetině liberečtí znovu inkasují a vypadá to na debakl. Ovšem diváci se kupodivu nepřestávají bavit, o přestávkách se konzumují klobásy a pivo, po ledě se prohánějí kluci převlečení za bílé tygry (tedy za ta zvířata, nikoli za hokejisty). Pořadatelé zorganizovali štafetový závod na šlapací čtyřkolce mezi fanoušky Sparty a Liberce, samozřejmě vyhráli liberečtí, kteří zjevně měli natrénováno a nedostávali tak často na ledové dráze hodiny. Nad ledem si poletovala velká reklamní rádiem řízená vzducholoď. Na led vedle šlapacích čtyřkolem vyjely i skutečné automobily značky Volkswagen, moc by mě zajímalo, kolik přítomných diváků to přimělo k následnému zakoupení automobilu této značky. Nás tedy ne.\nTřetí třetina přinesla překvapivý obrat, liberečtí ještě přidali, zatímco sparťané se zdáli ukolébaní či snad unavení, a tak po dvou gólech ve sparťanské síti se z posledních minut zápasu stalo drama, domácí ve velkém tlaku nastřelili tyčku, ale další gól už nedali. Martin byl spokojený, ani nemusel moc křičet, čemuž jsem byl rád, neboť fandit Spartě v liberecké hale mi připadlo trochu jako dráždění chřestýše bosou nohou. Ale naštěstí v naší řadě sedělo pár fanoušků Sparty, takže když Martin dal na konci najevo radost z úspěchu svých oblíbenců, upřely se na něj pohledy spíše překvapené a pobavené, než nenávistné. Já totiž celou dobu fandil Liberci.\nNakonec asi odcházela většina diváků spokojená. Bylo to tak napínavé, že se neodbytně vtírala myšlenka, jestli to snad nebylo celé dopředu naplánované. Ale já věřím, že i když je dnešní hokej zjevně mnohem víc divadelní show než sport, pořád to ještě není jen herecký výkon podle scénáře jako přiblblý wrestling. Myslím že to by fanoušek vycítil. I když, krk bych na to asi raději nesázel.\nVystavil vlk v 22:53 1 komentářů\nDatum návštěvy: neděla 9.9.2007\nMísto: Praha, palác Lucerna\nVýstavu předcházela velká mediální publicita, z větší části negativně zabarvená. Lékařské, akademické, a nejvíc asi novinářské veřejnosti se zdál neetický způsob nakládání s těly mrtvých Číňanů. Každému vadilo něco jiného: někomu skutečnost, že jsou to Číňané (prý autoři výstavy určitě nemají souhlas zemřelých, kdoví jestli je kvůli té výstavě přímo nezavraždili!), někomu se zdál neetický způsob prezentace exponátů v nezvyklých polohách a průřezech, a někdo prostě jenom ucítil šanci zase si na něco zanadávat. Možná část těchto diskusí přiživili sami autoři výstavy, protože při takové publicitě byla návštěvnost na celou dobu velmi dobře zajištěna. Víc než o cokoli jiného jde tady samozřejmě o výnosný byznys.\nVýstava je zpracována velmi profesionálně, pro laika více než vyčerpávajícím způsobem odhaluje principy fungování lidského těla, od kosternho systému přes krevní oběh, trávicí soustavu, svaly, nervovou soustavu až třeba po podrobnou dokumentaci stádií vývoje lidského plodu. Jsou tu exponáty ukazující rozdíly mezi zdravými orgány a orgány napadenými běžnými civilizačními chorobami (plíce kuřáka, nádorová onemocnění různých orgánů, tuberkulóza apod.). Kromě vysvětlivek přímo u jednotlivých exponátů jsou po stěnách nápisy vysvětlující obecnější souvislosti nebo uvádějící různé zajímavosti, třeba i humorně podané, jako např. "Pravidelná snídaně může zlepšit paměť. Maminka má vždycky pravdu." Věřím tomu, že i pro studenty medicíny tu je leccos poučného. Takto kompletní, podrobná a hlavně autentická sbírka exponátů se asi nenajde na žádné světové univerzitě. Zajímavý je i samotný postup konzervace těl a jejich částí. Z mrtvolky se nejdříve odstraní všechna voda a potom se místo ní do tkáně napumpuje silikon. Takže jednotlivé orgány jsou na pohled naprosto autentické, ale když si člověk sáhne (u normálních exponátů se to nesmí, ale u jednoho pultu byly vzorky přímo k tomu určené), zjistí, že je to vlastně všechno z gumy.\nStručné shrnutí: pro toho, koho zajímá lidské tělo, je to jedinečná příležitost poznat, jak to všechno vlastně vevnitř vypadá a funguje.\nOvšem vstupné je hodně drahé, takže kdo musí šetřit, možná si za cenu vstupenky raději koupí anatomický atlas, do kterého se přecejen může podívat víckrát než jednou. Pro ty, kterým se zdá výstava neetická, pobuřující, ponižující a nevím co ještě, je rada jednoduchá. Nikdo vás nenutí tam chodit.\nVystavil vlk v 9:39 0 komentářů\nNaše dovolená v Egyptě\nZačalo to v zimě výběrem zájezdu v katalozích několika cestovek. Hlavní slovo měl Martin a hlavním kritériem bylo množství a velikost tobogánů u hotelu. Vítězem byl vyhlášen hotel Aqua Blu v Hurghadě z nabídky CK Exim Tours. Pospíšili jsme si, abychom získali slevu za včasnou rezervaci, objednali přes internet, zaplatili, načež jsme se následujících několik měsíců přeli, kdo měl vlastně ten debilní nápad, že pojedeme v nejteplejším měsíci v roce na jedno z nejteplejších míst naší planety. Místo abychom se těšili, měli jsme z toho čím dál větší hrůzu. Naštěstí byly dny před odjezdem tak nabité a organizačně náročné, že jsme se nestlihli zbláznit strachy.\nDen odjezdu (čtvrtek 9.8.2007) přišel z ničeho nic, a nebyl to zrovna dobrý den. Martin byl s kamarádem Vojtou od pondělka na Kokoříně a byli jsme dohodnuti, že se pro něj zastavím v Mělníku, kam měli Vojtovi rodiče ve čtvrtek odpoledne cestu. Hodilo se to, cestou na Kokořín bych ztratil víc jak hodinu, a ta se při balení mohla hodit. Rovnou z práce jsem tedy dorazil do Mělníka, vyzvednul Martina, a hurá domů. Hned za Mělníkem zvoní mobil, volá Vojta že si u nich Martin zapomněl klobouk. Do egyptského vedra se klobouk hodí, domlouváme se s Vojtou že s ním doběhne před barák a my si ho přijedeme vyzvednout. Vyhlížím kde bych otočil, kousíček před Kelskými vinicemi vidím cestu odbočující doleva, vyhodím blinkr, přibrzdím - a prásk! Letíme autem ven ze silnice a přistáváme ve stráni mezi mladými stromky. Martin je pořádně vylekanej, naštěstí bolesti břicha, na které si stěžoval, brzy přešly. Chvíli nám trvalo, než jsme pochopili, co se stalo. Za námi jel malý autobus, viděl jsem ho v zrcátku, ale nejeli jsme moc rychle, tak mě nenapadlo, že bych měl dávat při odbočení extra pozor. Jenže silnice byla vlhká, řidič autobusu jel dost blízko, a když šlápl na brzdu, díky skvělému zařízení, zvanému ABS, pokračoval v jízdě směrem do mého kufru. Máme štěstí, že se nám nic nestalo, ovšem totéž se nedá říct o autu. Karosérie je z poloviny na odpis, nedá se nic dělat, musíme čekat na policii a doufat, že to nebude trvat víc jak dvě hodiny. Je šest, v deset máme být na letišti a ještě nemáme sbaleno. Naštěstí policajti neřešili v tu chvíli jinou bouračku, takže přijeli za chvilku, udělali pár fotek, nakreslili plánek, sepsali protokoly a za hodinku jsme byli volní. Štěstí v neštěstí. Dokonce se ukázalo, že auto je schopno pohybu, mezi stromky jsme vykličkovali na cestu, kterou jsme původně chtěli využít k otočení, a hurá domů. Bez klobouku, ale se šancí, že stihneme odlet. Hanka zatím sbalila většinu věcí, ani jsme nestihli zažít stres z balení, a už jsme byli na cestě na letiště.\nDen končí líp než se vyvíjel. U přepážky Exim Tours (poznali jsme ji hned, jediná hodně dlouhá fronta v celé hale) jsme dostali letenky a pokyny, zavazadla nám odbavili, dokonce jsme uchránili i dvě láhve pití, které jsme brali s sebou na palubu. Letadlo Českých aerolinií odlétá o chvilku později (čekáme na dva opozdilce), ale jinak už je všechno v pohodě. Letr trvá něco přes 4 hodiny, maličko si pospíme, stihneme se i najíst (Martin si přál, abychom ho vzbudili, aby o něco nepřišel) a kolem čtvrté ráno přistáváme v Hurhgadě. Opět trochu čekání ve frontě na víza, pak na kufry, pak už najít ten správný autobus - průvodci z Exim Tours to mají celkem pod kontrolou. Kolem půl šesté jsme na cestě k hotelu, v autobuse dostaneme ještě pár informací a už jsme tady, hned první zastávka je Aqua Blu.\nHotelový komplex nevypadá špatně. V hlavní budově je recepce a o patro níž jídelna. Pokoje jsou v několika měnších budovách, ta naše má číslo 10, pokoje 5427 a 5428. Komplex je společný pro dva hotely, patří se několik bazénů, kromě jiného i jeden s umělými vlnami, a taky kýžené tobogány. Moře není úplně blízko, musí se přes silnici do dalšího hotelu (Albatros Beach, ze stejné skupiny jako naše dva). Od našeho hotelu tam jezdí shuttle, ale většinou to vyjde rychleji pěšky, je to necelý kilometr. První dny střídáme ráno pláž, přes poledne se schováváme před sluníčkem na klimatizovanémpokoji, odpoledne jdeme na chvíli k bazénu. Není jednoduché najít volný\nslunečník, ráno lidi chodí obsazovat lehátka ještě před snídaní, kdo přijde pozdě, těžko hledá místo ve stínu. Ke konci pobytu jsme pořadí prohodili, ráno kluše někdo z nás před snídaní k bazénu obsadit slunečník, po odpolední siestě chodíme k moři. Jsou tady dvě pláže, jedna písčitá, rychleji se svažující, vhodná na koupání; druhá mnohem mělčí, spíš kamenitá, s korálovými útesy. Máme dvoje brýle a trubky, zkoušíme šnorchlovat. Přestože je to hodně blízko břehu a jsou tu hromady turistů, jsou k vidění docela pěkné ryby. Tohle, a pak výlet do Luxoru, jsou věci, které stojí za zapamatování. Ráno je odliv, díky mělké vodě ustoupí hladina nejmíň o 50 metrů. Zůstávají izolované louže a jezírka, kde je voda úplně horká. Honí se tu malé rybky, běhají tu takové pohyblivé škeble (Martin tomu říká živé kamínky) a v zákoutích se schovávají spousty mořských hvězdic a hvězdiček. Dalších pár desítek metrů od břehu je pás korálových útesů, mezi nimiž se prohánějí ryby nejrůznějších tvarů a barev. Pokoušeli jsme se je vyfotit. Přestože díky nezkušenosti nestojí většina snímků za moc, pár ryb se podařilo zachytit.\nVýlet do Luxoru\nDelegát cestovky nám druhý den po příjezdu nabídl hromadu zájezdů. Nechali jsme se zlákat na Luxor (všichni) a na večeři u beduínů(bez Hanky). Nakonec jsme i do Luxoru odjeli bez Hanky, protože ji večer před odjezdem postihla "faraonova pomsta". Odjezd je v 6:50 od hotelu, kolem 7.00 se řadí kolona, neboť z Hurgady do Luxoru se nedá cetovat samostatně. Jezdí se v koloně s ozbrojeným doprovodem. V městečkách, kudy se projíždí, se na dobu průjezdu zastavuje veškerý provoz. Většina cesty je nuda: písek vpravo, písek vlevo, chvíli zpestření, když projíždíme průsmykem v horách, ale stejně jsou to jenom holé skály, a zase písek a kameny. Občas mineme malou oázu, většinou jen jedno dvě stavení a pár palem. Až když se přiblížíme k Nilu, ráz krajiny se změní a je vidět i trochu zeleně. Do Luxoru dorážíme chvilku před jedenáctou dopoledne. Prohlídka začíná Údolím králů. Stojíme frontu na lístky, pak další frontu na vláček, který nás doveze o pár stovek metrů dál a pak už následuje poněkud úmorná pochůzka mezi hrobkami. V ceně je vstup do libovolných tří hrobek z celkových asi dvaceti, ovšem do té nejznámější, Tutanchámonovy, se platí vstupné zvlášť (tuším asi 100 egyptských liber, tj. 400 Kč na osobu). Na radu průvodkyně tam nejdeme, hrobka sama prý nepatří mezi ty nejzajímavější. Je ale jediná, ve které jsou ostatky faraóna, i když v dost špatném stavu, protože hodně cestovaly, než se vrátily na původní místo. Vybíráme si Ramsese II., Thutmose IV. a ještě jednoho nevím kterého, v tom vedru je to člověku skoro jedno. Zajít do hrobky není žádná úleva, byť jsou vytesány do skály, je tam hodně dusno a vydýcháno, takže prohlídneme nástěnné malby- zajímavé, mockrát viděné na obrázcích, ale ve skutečnosti na člověka dýchne atmosféra dávných tisíciletí. Jen kdyby nebylo takové vedro. Takhle proběhneme dlouhou chodbou, kde jsou po stranách občas výklenky, v nichž není nic, dojdeme do samotné hrobky, což je nevelká místnost s vyšším stropem a kamenným sarkofágem uprostřed, obejdeme ho dokola a pádíme zpátky. V jedné hrobce nás zastaví Egypťan, začne nám ukazovat obrázky na zdi a něco vysvětlovat, jeho angličtině není moc rozumět, ale protože nás současně ovívá nějakým vějířem, je jeho motivace zřejmá: očekává se bakšiš. Ještě v autobuse jsme dostali od průvodkyně přednášku o místních zvycích, kromě jiného zmínila, že bakšiš je běžnou součástí jejich života, dávají si ho i mezi sebou za drobné úsluhy, a jeho výše je v podstatě pevná: 5 liber neboli 1 US dolar. Sáhl jsem do peněženky pro dolar, ale domorodec si žádá domorodou měnu. Zblblý horkem mu dávám místo dolaru 20 liber, tedy 4x víc než jsem chtěl. Ani nevypadal moc potěšeně, kdoví jestli jsem ho neurazil, že jsem mu dal moc. Na prohlídku jsme dostali asi 3/4 hodiny rozchod, ale po půl hodině už sedíme venku pod stříškou a těšíme se na klimatizovaný autobus. Ten nás popovezl jenom kousek, zastavujeme se v alabastrové dílně. Bokovka pro průvodce, určitě mají provizi za to, že jim vodí zákazníky. Proto nás důrazně varovali, ať nekupujeme žádné předměty od místních prodavačů, kteří pronásledují turisty na cestě mezi vchodem s pokladnami a parkovištěm. Je obtížné se mezi nimi proplést a jakmile člověk dá najevo, že by mohl přemýšlet o koupi, už se jich nezbaví. Ale ceny se dají v pohodě usmlouvat na desetinu, takže nakonec by se to tu vyplatilo víc, než přímo v dílně, kde se to vyrábí. Tam nemůžou jít tak nízko, protože odvádí onu provizi. Průvodkyně nás varovala, že sošky, co se nabízejí na ulici, jsou z napodobeniny kamene a že se hned rozbijí, ale to byly kecy, mlátili s tím před námi o zem, aby dokázali, že je to pravé. Až nám jich s Martinem bylo líto, moc kupců nenašli. V alabastrové dílně dostaneme nejdřív přednášku, jak se vyrábí alabastr, včetně praktické ukázky. Pěkná fuška, opracovat kámen (i když jenom vápenec) zvenčí i zevnitř tak, že je tlustý 1-2 mm. Po přednášce je prohlídka prostor, kterým říkají muzeum, ale všechny zdejší exponáty jsou samozřejmě na prodej. Kupujeme dvě malé kočky z černého kamene, kterému říkají bazalt. Aby nám ukázali, jak je bazalt tvrdý, pustí větší černou sošku na zem. Soška je v pořádku, dlaždice je rozbitá (ale to byla už i předtím). Největší místní atrakcí je automat s pepsikolou a záchod který můžeme použít zdarma, zatímco všude jince se za něj platí libra. Ale za ty kočky bychom mohli chodit na záchod ještě dneska. Nasedáme do autobusu a pokračujeme k chrámu bohyně Hatšepsut. Opakuje se procedura s vláčkem, chrám je veliký, jako stavba určitě zajímavý (zpoloviny vsazený do skály), ale vevnitř není nic, my nemáme v hlavě taky nic kromě touhy dostat se zpátky do chládku. Na zpáteční cestě znovu otravují prodavači, jeden nám nabízí dvě sošky za jednu libru. Už sahám po peněžence a vytahuju libru, ale on se na mě oboří, že přece říkal "Egyptian pound", a to je samozřejmě 100 liber. Schovávám peněženku zpátky, klučina na nás křičí celou cestu a snižuje nabídky, poslední co jsme slyšeli bylo 20 liber, ale křičel ještě když jsme byli v autobuse. Kdybych nebyl nechtěně štědrý k vydřiduchovi v hrobce, mohli jsme mít dvě sošky Tutanchámona. Ale hlavně že jsme přežili další zastavení, i když s bolavou hlavou. Poslední dopolední atrakce jsou Memnónovy kolosy. Jsou to dvě obrovské sochy, rozbité na spoustu kusů a znovu poskládané dohromady. Vylézáme z autobusu jen na pár cvaknutí fotoaparátem a utíkáme zpátky, vedro je k zalknutí. Následuje další atrakce, kterou si mohli odpustit: plavba na lodičkách po Nilu. Nasedáme do čtyř motorových lodí, které asi 20 minut plují po proudu Nilu. Benzínové motory smrdí, houpe to jak si loďky navzájem vyrábí vlny, na záda mi pálí slunce, hlava mi třeští a pomalu ale jistě se mi zvedá žaludek. Konečně přejedeme na druhou stranu Nilu a jdeme do hotelu na oběd. Martin s Romanem si něco nabrali, já nejsem schopen nic pozřít. Zkusím kousek melounu, ale dvakrát kousnu a stačilo. Roman se přiznal, že se sice najedl, ale pak toho litoval. Ale aspoň jsme vypili 1,5 l láhev vody, to nás zachránilo od smrti žízní. Nasedáme do autobusu, který mezitím dorazil přes most za námi, a jedeme do chrámu v Karnaku. Chvíli koketujeme s myšlenkou, že bychom zůstali v autobusu a už nikam nevylézali, je tu tak krásný chládek. Ale průvodkyně nás přesvědčuje, že tohle bude nejzajímavější z celého výletu. Asi měla pravdu, rozhodně je to nejmonumentálnější stavba, jakou kdokoli z nás kdy viděl. Sloužilo to k bohoslužbám asi 2000 let, a celou tu dobu to rozšiřovali a zvětšovali, protože každý vládnoucí faraon cítil potřebu se nenechat zahanbit těmi předchozími. Ukázali nám malby na stěnách, někde i se zachovalými barvami. Dostali jsme zasvěcený výklad k obrázku boha plodnosti na zdi. Svou sochu tu nemají jenom faraoni a jejich ženy a děti, ale taky posvátný brouk scarabeus; tenhle prý je největší na světě. Kdo jej obejde jednou, bude mít štěstí. Kdo třikrát, bude mít lásku, kdo pětkrát, bude mít peníze. A kdo sedmkrát, bude mít všechno. Martin s Romanem absolvují 7 koleček proti směru hodinových ručiček, já to dokumentuju, kdyby se třeba někdy matka příroda ptala, ať máme důkaz. Zajímavostí je, že v minulém století se Egypťané rozhodli originálním způsobem vyčistit chrám od nánosu písku, do kterého chrám po tisíce let zapadal. Navedli sem koryto Nilu, čímž skutečně vyplavili písek, ale také zničili spoustu cenných stavebních prvků a narušili statiku většiny staveb.\nPoslední zastávkou je papyrusová dílna. Výklad provádí sama průvodkyně včetně demonstrace postupu při výrobě papyru. Zjevně to nedělá poprvé. Pokud by to někdo chtěl vyzkoušet, tady je návod: vezmi pár stonků papyrusu (rostina trochu podobná bambusu). Nařež je na takové kusy, jak velký chceš mít výsledný papyrus (počítá se s čtvercovým tvarem). Ze stonků oloupej kůru a nařež je podélně na pláty silné asi 2 mm. Z plátků vytluč vodu paličkou na maso. Poté z nich vylisuj zbytky vody válečkem na těsto. Teď když jsou dost placaté, nalož je do misky s vodou. Nech je tam týden až dva (po dvou týdnech plátky zhnědnou a jsou považovány za kvalitnější). Vyndej je a můžeš vyrábět list papyru tak, že pokládáš střídavě podélně a napříč jednotlivé pásky tak, že vytvoří mřížkovitou strukturu. Když je list upleten, je potřeba ho vylisovat. V dílně na to měli ruční lis, ale dřív se prý používaly i jenom těžké kameny. A to je všechno, výsledek je rovněž zdokumentován. Samořejmě hlavním bodem programu je nákup ručně malovaných papyrů, kterých tu mají vystavené stovky od malých za pár liber po velké za tisíce. Koupili jsme čtyři maličké, na smlouvání jsme neměl sílu, takže nám nakonec sami nabídli "slevu" v podobě jednoho většího papyru zdarma. A pak už jsme spěchali do autobusu, protože nás průvodkyně vystrašila, že když nestihneme kolonu v 7 večer, budeme muset čekat až do rána na další. Stihli jsme to, cestu zpátky jsme zčásti prospali a po jedenácté večer jsme byli zpátky na hotelu. Bylo to zajímavé a bylo toho dost. Což se dá říci o celé letošní dovolené. A jak dopadl náš výlet k beduínům? Nijak, pod dojmem úmorného vedla v Luxoru a stále hrozící faraonovy pomsty jsme zájezd odřekli. Hanka se z toho sice za dva dny dostala, já jsem naopak byl ve stavu zvýšené bdělosti celou druhou polovinu pobytu a Roman taky nevypadal úplně v pohodě. Tak třeba někdy příště, spolu s pyramidami, na ty jsme si tentokrát taky netroufli.\nVystavil vlk v 22:00 0 komentářů\nČeské hrady - Kunětická hora\nPo loňském úspěchu Řevu Řevnice (zejména vystoupení Wohnoutů) jsme si s Martinem řekli, že zkusíme zas nějaký hudební festival. Protože hlavním kritériem bylo, aby vystupovali Wohnouti a Divokej Bill, nebyla volba složitá: České hrady. Čtyři po sobě následující víkendy na čtyřech různých hradech, vždy s velmi podobným programem. Očekávaná účast kolem 20 000 návštěvníků. První zastavení proběhlo na hradu Žebrák, to jsme nestihli. Druhé na Kunětické hoře, tam jsme vyrazili v sobotu 21. července 2007 před obědem. Spěchali jsme, abychom stihli první z Martinových oblíbenců: UDG začínají na Stage A od 12:30 hod. Cesta byla pohodová, ale pod Kunětickou horou už byl docela problém zaparkovat. Pořadatelé připravili k tomuto účelu velkou louku (nikoli zadarmo), zakládali jsme třetí řadu na podkladu, který vzhledem i zápachem poněkud připomínal - hromadu hnoje. Doufali jsme, že to není předzvěst toho, do čeho se hrneme. Nebyla, když jsme se vybrodili na silnici, šlo všechno jak na drátkách. Šipky nás dovedly k areálu pod hradem, před vchodem jsme zaplatili jeden dospělý lístek (desetileté děti to mají zdarma), prošli jsme přes pořadatelské komando a rozbili stan (rozuměj: natáhli deku) před pódiem, kde byli v plné jízdě UDG. Na začátek dobrý rozjezd, kapela šlape, diváci, i když zatím nijak namačkaní u pódia, jsou spokojeni, ale co naplat, hvězdy dne teprve přijdou.\nMezitím se na druhém pódiu (Stage B) nachystali bratři Orffové. Zajímavá hudba, ale na festival až příliš komorní, trochu jazzíku, atmosféra v klubu by byla velmi příjemná, ale tady se návštěvníci, namlsaní z UDG a těšící se na Divokého Billa, Wohnouty a jiné divočáky, zjevně neodvázali. Většina se dlouho před půl třetí přesunula ke Stage A, až mi bylo Orffů trochu líto, tak špatně zase nehráli. Ale málo platné, jedním z hlavních lákadel dne je určitě Divokej Bill. Publikum docela obstojně zhoustlo, Bill zahrál svůj standard, což v pohodě stačilo, aby se posluchači u pódia rozvášnili natolik, že po hodnině se nechtěli smířit s tím, že je představení u konce. A honem zase ke Stage B, od půl čtvrté hraje Hudba Praha. Na tu se těším, většina účastníků jejich začátky nepamatuje, ale já ano, a zajímá mě jak znějí po letech. Hned po prvních taktech je jasné, že je to stará dobrá Jasná páka alias Hudba Praha. Žádné velké stylové kotrmelce, pořád je to ten melodický český punk (na rozdíl od angloamerického, tohle je měkčí, muzikantsky náročnější, ale odvázat se u toho dá taky velice dobře). Zahráli pár největších hitů i něco nového, trochu mě překvapilo, že nezazněla snad ta nejslavnější, Na Žofíně (Špinavý záda). Byl bych se vsadil, že ji dají, je to vypalovačka na festival jak dělaná, lidi by si refrén určitě vychutnali. Tak snad příště, ale na další hrad kvůli tomu za týden nepojedem.\nA máme tu 16:30 a kapelu Wohnout na Stage A. To je muzika pro davy, šlape jim to neskutečně, a kdo zná texty, nebo má mimořádně odolné uši a slyší, o čem zpívají, ten si může nejen zaskákat, ale i srdečně se zasmát. Jedním z charakteristických rysů Wohnoutí tvorby je, že nikdy nevíte, kdy je to recese a kdy to myslí vážně. A kapelu to určitě taky baví, takže opět velká spokojenost.\nPo Wohnoutech máme chvíli odpočinku, na Stage B hrají hiphop (Indy & Wich a PSH), Martin si je sice chtěl poslechnout, ale moc dlouho se to nedalo. Rockové publikum tuhle muziku nežere a hiphoperů na takovéto akce moc nepřijde. Někteří přítomní jen tak polehávají, jiní si čtou (MF Dnes se v areálu rozdávala zadarmo, stejně jako třeba balónky či klíčenky s logem Seznam.cz).\nDalší z účastníků využívají "hluché" místo k návštěvě stánků s občerstvením nebo s ukázkami starých řemesel.\nČtvrt hodiny před koncem vystoupení PSH se prakticky všichni posluchači přesunuli před Stage A, kde už ladila nástroje skupina Anety Langerové. K mému překvapení, i když tahle muzika mezi ostatní až tak nezapadala, šlo zjevně o vrchol dne, aspoň z pohledu diváků. Teď už se před pódiem nedá hnout a lidi stojí až ke stánkům, což je od pódia asi 50 m. Aneta začíná písní z nového alba, zůstáváme ještě na jednu, není to úplně špatné, kapela šlape, Aneta slušně zpívá, ale stejně blouznění fanoušků nechápu, tohle přece není ani z poloviny takovej vodvaz jako vystoupení Wohnoutů nebo Divokýho Billa. Nevadí, stejně už je pozdě, a pokud chceme být doma před úplným setměním, musíme vyrazit.\nOdnášíme si (kromě reklamních předmětů od sponzorů a půllitru džusu na mém triku a kalhotech, výsledku Martinovy nevšední pozornosti) příjemný pocit ze spousty dobré muziky a těšíme se, že za rok zase na něco podobného vyrazíme.\nVystavil vlk v 0:16 0 komentářů\nŠtítky: hudba, turistika\npondělí 23. července 2007\nPutování za zkamenělinami\nS Martinem a jeho kamarádem Vojtou už třetí rok po sobě vyrážíme o prázdninách na pár dnů k Berounce objevovat místa, kterými se inspiroval Jaroslav Foglar hned v několika románech, nejzřetelněji v Dobrodružství v Zemi nikoho. Při minulých výpravách jsme objevovali Ameriku (nikoli tu pravou, jenom Velkou a Malou, tedy zatopené lomy), vozili se vláčkem v bývalých uhelných dolech v Chrustenicích u Loděnic (a v tamním kempu se kouleli ve veliké průhledné nafukovací kouli), lezli po hradu Žebrák, hledali Šemíkův hrob, vozili se dalším vláčkem ve skanzenu Solvayovy lomy poblíž pohádkově krásného Svatého Jana pod Skalou, ale taky jsme si třeba zařvali na Řevu Řevnice. Pořád nám ale zůstalo pár - no, spíš hodně - restíků. Některé z nich jsme chtěli vymazat ve dnech 18.-21.7.2007. Vyrazili jsme v neděli navečer, abychom ráno mohli co nejdřív začít hledat zkameněliny, což byl hlavní cíl výpravy. Utábořili jsme se v kempu ve Višňové, kousíček od hradu Křivoklát. V místním stánku s občerstvením mají pár vtipných nápisů, ale jinak nic moc k jídlu, jen samé uzeniny, a ty Vojta nesmí. Vyrážíme na průzkum místních podniků, jsou tu celé dva. Ten, který nám doporučili jako lepší, právě zavírá, ale ukázali nám oknem cestu k druhému. Tam mají otevřeno, a vida, je to vlastně v areálu vodáckého tábořiště, které vypadá líp než náš kemp. Ale nevadí, tu jednu noc v chatce 2x2 metry přežijeme, stejně zítra ráno zase balíme kufry. Restaurace je samoobslužná, naštěstí má zahrádku, kde je docela příjemně. Je 9 hodin večer, ale pořád je vedro, jestli takhle bude zítra tak se máme na co těšit. Kluci se najedli, asi ani nevěděli čeho, protože když jsou spolu, otevřou pusy a už je nezavřou, ne ovšem kvůli jídlu, jak by snad naivní rodič mohl doufat. Trošičku jsme si ještě zaházeli softballovým míčem a hajdy na kutě.\nRáno obcházíme stánek s občerstvením, můžeme mít k snídani pivo, ale pečivo nevedou. Jdeme nakoupit do potravin, kolem kterých jsme včera prošli a kde měli na tabuli nabídku pečiva: rohlíky, koblihy, loupáky a další dobroty. Martin chtěl koblihu, ale ty dneska výjimečně nepřivezli. Loupáky taky ne. Dáme si rohlík, k tomu máslo (malá nemají, jen celou osminku), zkusili jsme cvičně marmeládu, ale tu právě doprodali. Ušetříme. Abych nepomlouval náš domovský stánek s občerstvením, kromě piva nám nabídli i čaj. A já si dal utopence, sbíhaly se mi na něj sliny už od včerejška. Kluci zbodli rohlík s máslem, tak zabraní do hovoru, že by se možná obešli i bez másla, a nejspíš i bez rohlíku. Pak rychle zabalit a autem vyjíždíme podle Berounky směr Skryje.\nJe to vesnička vysoko nad řekou, na návsi mají velké parkoviště, ale bez kousku stínu, sluníčko už začíná pěkně pražit. Mají tu muzeum Joachima Barranda, určitě nám tam poradí, kde se nejlíp hledají zkameněliny. Ovšem chybička se vloudí, je pondělí, muzeum má zavřeno. Obracíme auto a jedeme serpentinami zpátky dolů k řece. Podle průvodce jsou naleziště zkamenělin ve stráni hned naproti mostu. To by bylo, abychom to nenašli. Vyrážíme po cestičce, která nás po chvíli chůze dovede k tábořišti. Na zkameněliny to nevypadá, ale mají tu stánek, kde si koupíme zmrzlinu, abychom se ochladili. Cestou sem nás předjel traktor s fekálním vozem, teď ho vidíme v akci. Moc to nevoní, tak se nezdržujeme a vykročíme zpátky. Tohle není zjevně ta správná cesta, ale jak kluci konstatovali, díky té zmrzlině to nebyla zbytečná zacházka. Druhý pokus je lepší, za silnicí ve stráni vidíme pěšinku, po ní lezeme do kopce a narážíme na kamennou suť. Spousta kamenů má zřetelné stopy po zkamenělinách. Trávíme tu asi hodinu, celou zkamenělinu jsme sice nenašli, ale pár kamenů s otisky nebo i s kousky zkamenělých živočichů ano. Vojtova sbírka je sice menší (my s Martinem táhneme půl igelitky šutrů), ale hezčí.\nMáme poledne, sluníčko nesnesitelně praží, tak hledáme útočiště v autě, kde je nastaveno příjemných 22 stupňů. Kdyby tu podávali i oběd, klidně bychom tu vydrželi do večera. Ale děcka jsou hladová, takže jedeme do Rakovníka, kde máme vyhlídnuté ubytování v kempu u koupaliště. Nejdřív ale na náměstí hledáme podnik kde nám nalejou - oprava - kde nám usmaží krokety, nebo aspoň hranolky. To jsou pro oba kluky základní potraviny, jako pro jiné lidi chleba. Asi to není zdravější než uzeniny, ale aspoň nehrozí salámový jed. Ještě na náměstí kupuju plán Rakovníka, abychom našli kýžené koupaliště. Kupodivu to pomohlo, k areálu koupaliště a kempu dorážíme bez problémů. Ubytováváme se v posledním volném karavanu. Je tu dusno, ale jinak pro kluky zážitek. Koupání už míň, voda je špinavá, Martin tvrdí že je moc studená a tak si nakonec na tobogánu ani moc nezajezdí. Zato pijeme jak duhy, naštěstí tu mají restauraci ve veliké dřevěné stodole, potažené maskovacími sítěmi. Pití je tu dost, i něco k jídlu se najde, Vojta poslušně zavrhuje uzeniny a dává si smažený květák, samozřejmě s kroketami.\nNavečer je pár přeháněk, ale mezi nimi si stihneme trochu zatrénovat softball a zahrát karty. A taky zašlapat po rybníku na šlapadle. Docela fuška, hlavně řízení, přecejen mezi joystickem a kormidlem jsou určité malé odlišnosti. Protože jsme se koupali ve špinavém rybníku, jdeme si do pokladny koupit tři žetony na teplou vodu, abychom se pořádně osprchovali. Žetony fungují, voda teče a můžeme si vybrat: buďto studenou, nebo studenější. Brali jsme studenou, ale vystačily nám dva žetony, nevím proč, ale byla to rychlovka. Třetí žeton mám schovaný na památku.\nRáno rychle balíme a opouštíme kemp, restaurace otevírá až v deset, takže musíme vymyslet jiný způsob, jak nakrmit hladové krky. Zajíždíme k Hypernově a kupujeme si pečivo a k pití džus, pár papírových tácků a Martinovi kartáček, protože ten svůj vtipně ztratil, zřejmě v naději, že si už nebude muset čistit zuby. Zajeli jsme do stínu nějakého domku, sedli si na obrubník a v "polních" podmínkách jsme posnídali. Dnešní cíl vybírali kluci, přesněji už měli vybráno dávno dopředu: musíme navštívit Dinopark v Plzni. Byli jsme tam, dinosaury viděli, včetně představení v 3D kině, a kdo chce vědět, jaké to bylo, ať se tam zajde podívat. Každopádně kluci vypadali spokojeně, i když bylo vedro jak v sauně.\nPlán na odpoledne zněl: akvapark. Ovšem na můj dotaz v prodejně dinosauřích suvenýrů, kde že je tu nejbližší akvapark, mi prodavačka odvětila, že v Berouně. Poklesly nám čelisti a vyrazili jsme do Berouna. V autě kluci zjistili, že mají hlad; v dinoparku si dali k obědu zmrzlinu, a teď se ukázalo, že to bylo málo.\nV Berouně bylo tedy základním úkolem najít místo, kde nám udělají krokety nebo hranolky. První podnik, kam jsme vlezli, vypadal sice pěkně, ale zrovna jim nešla elektřina, a tak nám doporučili zkusit to jinde. O kousem dál v jedné z uliček k náměstí jsme vlezli do další restaurace, objednali jsme si pití a když jsme vybírali jídlo, paní nás upozornila, že neví, jak to s tím jídlem bude, protože nejde proud. Šla se zeptat do kuchyně a vrátila se s dobrou zprávou, kuchař elektřinu nepotřebuje, umí vařit (a dokonce smažit) i na plynu. Úkol číslo jedna se tedy podařilo splnit, a teď jsme vyrazili hledat akvapark. Po chvíli tápání jsme pochopili, že se jedná o vnitřní bazén, což nakonec nebylo úplně na škodu. Měli tu spoustu zajímavých atrakcí, včetně čipových náramků, pomocí kterých se otevíraly a zavíraly skříňky a dalo se s nimi procházet turniketem, někomu to šlo dovnitř, někomu ven, šťastlivcům i oběma směry. Kluci se vyblbli na tobogánech (na tom menším se jezdilo v nafukovacích kruzích), na prudké skluzavce a v jeskyni s umělými vlnami.\nMyslím že byli spokojeni, a jako bonus navíc - přežili to ve zdraví! Jenom já jsem zabodoval, když se mi podařilo ztratit brýle. Tedy spíš je někdo šlohnul z věšáku, kam jsem si je pověsil vedle ručníků. Asi to byl nějaký ubožák, který potřeboval tmavé sluneční brýle a ceny u Vietnamců na něj byly moc vysoké. Chudák, asi se podivil, když zjistil, že ty brýle mají tři dioptrie.\nNavečer jsme zakotvili v kempu na Karlštejně, který už dobře známe. Bohužel neměli volnou chatku, a tak jsme postavili stan, hned vedle Holanďanů a jejich obytného auta s přístavbou. Večer jsme se ještě kousek prošli směrem k hradu, ale hlavním tahákem večera nebyl nejslavnější český hrad, nýbrž stolní fotbal. V noci si Vojta zahrál na náměsíčného, ale trefil zpátky do stanu, a tak jsme i tentokrát přežili ve zdraví a v plném počtu.\nRáno jsme zajeli do nedalekých Koněpruských jeskyní, prošli jsme se po kousku naučné stezky a spěchali jsme do Berouna na oběd, tentokrát se pánové nechali ukecat a vyměnili krokety za pizzu. Pak jsem se zase já nechal ukecat a zašli jsme ještě jednou do akvaparku (tmavé brýle se nenašly, ale aspoň se mi podařilo neztratit ty normální, další jsem už s sebou neměl).\nA pak už jsme vyrazili k domovu, spokojeni že jsme živi, zdrávi, něco jsme viděli a něco jsme si ještě nechali na příště.\nVystavil vlk v 22:38 3 komentářů\nproč mám rád Járu Cimrmana\nProtože to byl pravý a nefalšovaný Čech.\nProtože mu vždycky o vlásek uteklo prvenství; to my Češi dobře známe, třeba ve fotbale, i když nám ty vlásky poslední dobou nabývají na objemu jak v reklamách na nepřekonatelný šampón nejmenované značky .\nProtože když už měl tu smůlu a sám se neproslavil, zanechal po sobě aspoň slavné potomky. Že nevíte o kom je řeč? Tak třeba Bob Dylan. Kdo nezná jeho skutečné jméno, ať mrkne do nějaké hudební encyklopedie. Ano, je to tak. Z dochovaných pramenů je zřejmé, že Dylanův otec byl počat za Cimrmanova pobytu na císařském dvoře ve Vídni. Proto bylo jeho jméno zapsáno německým pravopisem, ale to nás nemůže zmást.\nO tom, že Cimrman patří mezi světové velikány, svědčí například i text písně Johna Lennona "God". Lennon zde vyjmenovává nejslavnější osobnosti světových dějin a říká, že v žádnou z nich nevěří, protože věří jenom sám v sebe (pak se tedy opraví, že v sebe a v Yoko, asi si uvědomil, že by doma nedostal večeři). Ve výčtu těch osobností hned vedle Hitlera, Ježíše, Kennedyho a Elvise uvádí i Cimrmana. Nevěříte? Poslechněte si to!\nAle hlavně mám Cimrmana rád proto, že nám pomáhá přijímat vážné věci s nadhledem, ba i s úsměvem, což dělá moc dobře našim pocuchaným nervům.\nV tom jsou pánové Svěrák a Smoljak důstojnými pokračovateli Jaroslava Haška. Mimochodem, o Švejkovi jsme se učili ve škole, že to je jediný opravdu světově proslulý román českého spisovatele. Nevěřte tomu. V cizině se na něj neptejte, budou na vás koukat jak na vyoranou myš. Ale zkuste se poptat v Česku, kdo zná Švejka. Že ho zná každý Čech? Omyl, každý Čech ví, že tenhle román existuje, dokonce ví, kdo ho napsal a o čem je. Ale zeptejte se, kdo ho opravdu celý přečetl. Dá vám hodně práce někoho takového najít. Mně můžete věřit, já ho taky nečetl. Ale chystám se k tomu už dlouho. Zakoupil jsem ho za tím účelem asi před třiceti lety v antikvariátu. Ještě ho mám schovaný.\nPokud snad předchozí věta někomu něco připomíná, vězte, že jde o citát z Wericha.\nToho mám taky rád, ale to už je zas téma na někdy jindy...\nVystavil vlk v 22:13 0 komentářů\nProč nemám rád Klause\nToto je úryvek rozhovoru, který prezident Klaus poskytl Hospodářským novinám 9.2.2007.\nHN: Nevěříte, že si ničíme svoji planetu?\nKlaus: Budu dělat, že jsem to vůbec neslyšel. To může říkat snad jen pan Al Gore, normální člověk těžko. Žádné ničení planety nevidím, nikdy v životě jsem neviděl a nemyslím, že nějaký vážný a rozumný člověk by to mohl říci. Vy zastupujete ekonomický tisk, tak předpokládám jistou ekonomickou erudici. Na to vám odpoví ta moje knížka. Ale například víme, že existuje obrovská vazba mezi ohledem na přírodu a vyspělostí a bohatstvím lidské společnosti. Je evidentní, že čím chudší lidská společnost je, tím brutálněji se k přírodě chová, čím vyspělejší, tak to platí opačně. Zrovna tak platí, že jsou společenská uspořádání, která likvidací třeba soukromého vlastnictví a podobně ničí přírodu daleko více, než společenství svobodnější. To jsou dlouhodobé tendence a vedou jednoznačně k tomu, že příroda dnes 8. února je ochraňovaná neskonale více než osmého února před deseti, padesáti, sto lety.\nAž do přečtení tohoto rozhovoru jsem se domníval, že patřím mezi celkem normální lidi. Teď jsem ale znervózněl. Utíkal jsem se zeptat pár známých, abych se ujistil, jestli jsme s Alem Gorem jediní dva na světě, co kolem sebe vidí ničení planety. Uklidnili mě. Vidí ho taky. Vypadá to, že pokud to opravdu normální lidi nevidí, pak je pan Klaus jedním z mála těch normálních. My všichni ostatní jsme mešuge, máme vidiny, jsme zpracováni nebezpečnou politickou propagandou médií, a jako takoví jsme zralí na blázinec. To aby vláda pořádně přehodnotila návrh státního rozpočtu, bude potřeba postavit hodně, hodně nových blázinců.\nNebo bychom se na to mohli podívat jinak, čistě z lásky k panu premiérovi, který chudák bude mít s tím rozpočtem i tak starostí nepočítaně. Možná to pan prezident ani tak nemyslel. Možná mu vůbec nejde o to, jak to s tou přírodou je. Třeba jenom sype z rukávu kontroverzní tvrzení, protože ví, že mu to zajistí pozornost veřejnosti, a bez té by nemohl být. Nebo je tu ještě možnost, že ten maGor(e) je on. Po tolika letech v politice, kdo ví kolik zdravého rozumu mu zbylo. Ať si to každý přebere sám.\nA jak že je to s tou přírodou? Ničíme ji víc než před 10, 50, 100 lety, nebo míň? Zkuste hádat.\nNebo počítat. Počet obyvatel roste. Průmyslová výroba roste, to si žádá víc energie, víc surovin, produkuje se víc zplodin. Za pár desítek let nebude ropa a budou docházet další suroviny. Zásoby pitné vody přestávají stačit. Ledovce tají (fakt, pane prezidente, běžte se podívat). Poušti se zvětšují. Drancujeme tuto zemi a na naše potomky kašleme, ať si poradí, jak budou umět. Jestli budou umět. Tohle je typické chování pána tvorstva. Bezohlednost, touha urvat co nejvíc, teď hned, bez ohledu na budoucí následky.\nV jednom se s Václavem Klausem náhodou shodnu. Řešení nemůžeme hledat u ekologických aktivistů. Ale spokojit se s tím, že problém neexistuje? Vážený pane prezidente, držte radši klapačku, škodíte víc než ti zelení. Když přijmeme tezi, že problém není, nebudeme ho řešit. Když ho nebudeme řešit, budou ho mít naše děti, ještě větší jejich děti, a kdoví, jestli nějaké další děti ještě budou. Ale jedno vím: nechtěl bych být tím, kdo těm dětem bude vysvětlovat, že kdysi dávno žil byl jeden malý český prezident, který veřejně hlásal: Lidičky, naše příroda je ve skvělé kondici a je to čím dál lepší! Takže vesele drancujte, pleňte, vysávejte, berte si, co hrdlo ráčí!\nCož mi připomělo jiného klasika, ale o tom zase příště.\nVystavil vlk v 22:47 0 komentářů\nProč nemám rád ekologické aktivisty\nProtože jsou řvoucí menšinou, která si myslí, že má právo mluvit za mlčící většinu (ale já si je jako své mluvčí nevybral, co vy?). Protože protestují proti všemu: proti uhelným elektrárnám, proti vodním elektrárnám, proti atomovým elektrárnám, dokonce proti větrným elektrárnám. Protože kritizují jednání jiných, ale sami neumějí nabídnout rozumnou alternativu.\nProtože svítí, vaří, pracují na počítači, jezdí autem, lítají letadlem stejně jako my ostatní, ale vytvářejí dojem, že my bychom se za to měli stydět, protože tím ničíme planetu (oni se nestydí ani trochu, protože asi mletím hubou a pořádáním blokád a demonstrací to planetě dostatečně vracejí). Protože ničemu opravdu pořádně nerozumí, ale to jim nebrání, aby se vyjadřovali úplně ke všemu. Protože vytrhují z kontextu fakta a překrucují je s cílem manipulovat veřejným povědomím. V čemž si nezadají s jinými řvoucími menšinami, ale to už je zase téma na jindy.\nVystavil vlk v 23:06 1 komentářů


Zavítejte do naší chatové osady – Roman zámečník\nZavítejte do naší chatové osady\nRádi bychom vás pozvali do osady Elite ve Starých Hamrech. Najdete nás u Máchova jezera. Připravili jsme pro vás dovolenou plnou sportu a zábavy. Přímo v našem areálu se nachází volejbalové hřiště, stolní tenis. Nedaleko jsou potom tenisové kurty, minigolf, ale také půjčovna jízdních kol a motokár. Budeme rádi, když k nám zavítáte.\nOkolí skýtá možnost hezkých procházek v přírodě\nKdo má rád pohyb a chce být v krásné přírodě, měl by uvažovat o dovolené u Máchova jezera. Přesně tak to totiž u nás vypadá. Ubytování budete mít zajištěno v chatkách, které jsou dobře vybaveny vším potřebným. Nechybí ani WiFi připojení. Nyní máte skvělou šanci objednat si svůj pobyt u nás. Věříme, že vás nezklameme. Těšíme se na setkání s vámi.\nZimní zahrady za jedinečné ceny


Množství sociologických a psychologických prací dneška se zabývá fenoménem narcismu. To prozrazuje naléhavost dané problematiky. Avšak obraz narcismu nebude z hlediska společenských věd úplný, dokud se jej nepokusíme prozkoumat rovněž ve filosofické rovině. Nebudou nás ani tak zajímat jeho konkrétní projevy, symptomy, metody terapie atd., ale naše pozornost se obrátí k „aprioritě" narcismu. Budeme se tedy ptát po možnostech zakomponovaných v samotných dějinách západní metafyziky, které by nás mohly přivést až porozumění předpokladu vzniku narcismu. Sociolog Christofel Lasch napsal knihu s příznačným názvem The Culture of Narcism. Ptejme se, jaké předpoklady (apriorní možnosti) mohou přivést společnost s určitými metafyzickými dějinami k narcistní kultuře.\nNazpět k nihilismu\nMetodickým vodítkem pro fenomenologický průzkum nám bude Heideggerem (a v poněkud obměněné podobě Derridou) často uplatňovaná metoda de(kon)strukce. Jejím cílem bude z reality a teorií postupně odstraňovat ty vrstvy, které se na člověka nabalily během dějin západní kultury, čímž zakryly původ hledaného fenoménu. Nejdříve si proto vykreslíme individuum dneška.\nBezpochyby se bude jednat o člověka, který sám sebe chápe v kategoriích: úspěch, originalita, svoboda, výrazná individualita, seberealizace. Daná hlediska mu nabízejí i měřítka pro sebehodnocení. Není náhodou, že uvádíme tyto kategorie, neboť jejich společným jmenovatelem je právě společenský narcismus. Dosahuje úspěchu se napřahuji po tom, abych byl vidět, aby moje individualita mohl zazářit, aby se neztratila v šedém moři módnosti, konvence, zvyklostí. Musím být proto originální. Být zachráněn před propastí nudnosti a nezajímavosti, v níž se člověk utápí, totiž znamená nalézt dostatečně hlubokou odlišnost, která mě přenese přes nekonečné moře postmoderní barevnosti, v níž se tak těžce hledá nová originální barva.\nA nakonec, budu-li chtít nechat novou barvu zazářit, musím najít i vhodný reflektor, odrazovou plochu pro můj nezaměnitelný obraz. Naleznu jej v druhém člověku. Být svobodný tak vlastně znamená nepochopit druhého člověka ani jako „propast bytí" (J. Derrida), ani jako „tvář druhého" (E. Lévinas). Dva příklady současné filozofické teorie, jež se snaží zachránit neporušenou svébytnost či dokonce absolutní jinakost druhého, tvoří kontrast ke každodenní praxi zarovnávající „bližního" do jednolité totality ega: On plní pouze funkci Narcisova zrcadla. Nová svoboda je svobodou od přílišného vlivu druhých. Cíl „nezaplést se do světa druhých" se uskuteční cestou jejich využití k vlastním (mým) účelům: sebereflexi.\nZde pozvolna pociťujme estetizující nádech Sartrova tvrzení: „Peklo jsou ti druzí". Ve světě, jehož bojiště se nenachází na hranicích států či ideálů, ale v sutinách individuality, je morální svědomí přílišný přepych. Peklem se pro mě druzí stávají pouze potud, pokud připustím „nepříznivé" reflexe na jejich povrchu. Avšak vlastním tvůrcem této estetizující anabáze někdejšího pojmu svědomí není v podstatě Sartre, ale jeho velký předchůdce Friedrich Nietzsche. Byl to právě on, kdo poprvé demaskoval veškerou moralitu a pravdu jako pouhé účinky přirozeně esteticky laděné vůle k moci. (Estetičnost vůle je odvozena z řeckého pojmu AISTHÉSIS, který Kant používá jako dimenzi pro časoprostorový rozvrh světa ze subjektivity poznávajícího.)\nAvšak co může chtít vůle k moci, která se projevila na „posledním člověku", na plně individualizovaném jednici? Je to právě vůle k vůli. Nietzsche (a potažmo jeho interpret Heidegger) v tomto obratu s velkou noblesou shrnují osud individua v podzimu novověku, člověka ohroženého skrze nihil. Drtivá nicota doléhající ze všech stran na opuštěné Já jej nutí k otázce: Čím jsem? A odpověď mu dává jeho vnějšek: ničím. Proto se egoita rovná vůli k sobě samému, vůli k (sebe)chtění.\nZde tedy můžeme položit první milník na naší cestě do pravěku narcismu. V nejbližší minulosti totiž vyrůstá z nihilismu, nicoty vlastního já. Prázdnota ega kráčí ruku v ruce s touhou po sebenaplnění, seberealizaci. V době po stržení všech nebes však pouze cestou estetizace vlastního imago. Superego není dávno hlasem Božím uvnitř, ale pohledem druhých mimo mne.\nNovověký agens: subjektivita\nByl to právě Schopenhauer, kdo jako první vytušil pod líbivou slupkou západní individuality její nelichotivý osud. Pochopil její ryze volní charakter a pokoušel se jej - inspirován buddhistickým učením o samsáře - vykoupit hromadným vyhasnutím. Imperativ zdržení se veškeré sexuální aktivity závazné pro celý lidský rod je cestou k vykoupení. Nietzschův optimistický aktivismus měl tedy za předchůdce pesimistický kvientismus. V obou případech však zůstává neotřesitelnou skutečností: západní egoita je primárně konstituována vůlí. Odkud se bere tento postulát?\nV poněkud zjednodušené podobě lze říci, že dané tvrzení je reakcí na moderní (tj. uni-verzální) nepřijatelnost rozdílnosti kantovských racionalit - především rozkolu mezi teoretickým a praktickým rozumem, jež byly organizovány zcela opačnou racionalitou (determinace versus svoboda). Svoboda (tj. spontaneita) subjektivity - a to na transcendentální úrovni - předem rozhodla o přijetí Kanta jeho následovníky. Jak teoretický, tak i praktický rozum se shodují v konstituci skrze svobodu subjektivity, jejímž motorem je vůle. I když se jedná o postulát, který sám královecký filozof neměl na mysli, ovládá i jeho filozofii. Spontaneita uplatněná na transcendentální úrovni totiž umožní vyřešit starý kartesiánský problém: Jak je možné, že imanentní cogito může dosáhnout zcela transcendentního res. Kant totiž moudře přesadil Descartovu psycho-fyzickou dualitu res extensa a res cogitans na transcendentální úroveň (= vztah mezi transcendentální estetikou a transcendentální logikou), čímž se vyhnul obvinění ze solipsismu a přitom zachoval volní prvek (nenutnost předpokladu boží existence) - jako novověké věno - bez porušení. A proč novověké věno?\nJe to právě Descartes, kdo se pokoušel radikálně distancovat od středověce-teologického rozvrhu světa, který definuje člověka jako imago dei a potažmo ens creatum. Středověk totiž dával svébytnost člověku potud, pokud se vše stvořené mohlo opřít o stvořitele. Proto nebyl nositelem vlastní vůle člověk (koneckonců jeho účel - totiž směr, jakým by se měla jeho vůle napínat - byl určen ideou stvoření), ale Bůh. I když Descartes na své kritické cestě pochybnosti využívá Boha jako předpokladu pravdivosti „jasně poznatelného" jsoucího, přesto už mírou poznatelnosti věcí není Bůh (je pouze její pojistkou), ale člověk. Veškerenstvo se poměřuje podle lidské psýché, co do své pravdy.\nŘecké HYPOKEIMENON a latinské sub-iectum vchází do novověkých dějin ve tvaru subjektivity, která za tvůrčí hmotu proti sobě postavila svět. Člověk už nežije ve světě, ale svět je mu před-staven. A představa dějící se ze subjektu znamená rozvrhovat svět podle něj. Objekt je zde podroben motivu vyrobitelnosti. A jak velmi bystře poznamenává Francis Bacon v Novém Organon: vědění je moc. Vědění je představivostí s konstitučním charakterem. A v této chvíli je již zřejmá opodstatněnost Heideggerova tvrzení, když klade vůli subjektivity do podkladu celé novověké metafyziky.\nExistenciální neodkladnost otázky po subjektivitě\nOprávněná je zajisté otázka, jak nás mohou naznačené dějiny novověké metafyziky zavést k projasnění fenoménu narcismu? Přijmeme-li Heideggerovo tvrzení, že za základ každé kultury, všeho vnímání, chápání, konání člověka je třeba považovat dějinné rozvrhy určující základní „apriori" časoprostoru světa jakož i jeho „logičnosti", potom tedy i porozumění minulosti, teorie naší subjektivity nás může přivést k porozumění každodennosti na počátku 21. století. Závěrem plynoucím z našeho šetření tak může být, že dějiny novověké subjektivity se od svého počátku halí do hávu vůle, vůle k sobě samému, vůle k sebeurčení; jsou svobodou od (Boha).\nEmancipační proces novověku kráčí ruku v ruce s procesem antropomorfizace světa. Nezávislost na tradici a náboženství lze vykupovat pouze antropologickými rozvrhy nové podstaty člověka. Tak už Descartes nevědomě zakomponoval nihil do bytnosti obnoveného člověka. A nicota se od toho okamžiku stává černou dírou jeho nekonečné tvořivosti. Skutečná rozervanost světa tak u Descarta nenastala mezi res cogitans a res extensa, ale mezi nekonečností vůle a konečností (rizikovostí) jejího naplnění, kterým si nikdy nemůžeme být jisti, protože nikdy nebude definitivní. A proto je nutné o vlastní bytnost neustále bojovat.\nNyní se vkrádá na mysl otázka: jak lze tento postulát, který už sice můžeme považovat za současný, zároveň však zcela určitě filosofický, propojit s každodenností dnešního světa? Pomocnou ruku nám v této chvíli opět nabízí Martin Heidegger, který se pokusil o výklad jsoucna výskytového. Míní tím věci zvířata a dokonce i lidi, kteří jsou zde pro nás jako něco, co lze poznávat. Nechápeme je tedy v nenápadnosti užitkovosti (papír, který právě užívám ke psaní, téměř pro psaní samo ani „nevnímám"), nýbrž jako předměty, na které zaměřujeme svoji zkušenost. Prvním význačným atributem výskytového modu bytí je zjevnost bytí samotné věci. Zkušenost tedy nenalézá ve světě pouze významy věcí, ale také chuť jejich samotného existování; existence se stává na věci výskytové zjevnou.\nDané faktum se stává o to palčivější, je-li zakoušeným předmětem člověk sám. Ne že by zde před počátkem novověku pojetí člověka jako res neexistovalo - vždyť on byl ens creatum, ale jeho výklad se vždy spěšně ubíral směrem k ens increatum. Teprve v novověké pochybnosti se člověk stal svou vlastní bezedností. Novověká definice lidské podstaty jako subjektu (= výskytové jsoucno) se zasloužila o to, že se nelze zbavit přítomnosti otázky bytí člověka. Martin Heidegger tuto situaci paradoxně nazývá „prohloubením zapomenutosti bytí" (a zapomenutosti otázky po bytnosti člověka), což se dle jeho mínění neděje cestou opuštění filozofie, ale způsobem jejího rozpouštění do praktických otázek existence individua. (Avšak zpětně přílišná praktičnost je jednou z kardinálních námitek novotomismu na adresu třeba i Heideggerovy filozofie.)\nA v této chvíli je vhodné obrátit naše tázání: už nás nebude zajímat, co může být na narcismu metafyzického, ale nyní se zeptáme, co na něm metafyzický charakter právě postrádá? A stejně tak bychom se mohli ptát, proč narcismus nevystupuje jako celospolečenský jev už od počátku novověku?\nDemystifikovaná subjektivita současnosti\nZ dosud řečeného v podstatě vyplývá, že k demystifikaci narcismu byly nutné 2 kroky. Prvním byla samotná zjevnost vůle k vůli. Až teoreticky objevená a prakticky prodělaná zkušenost nihilismu mohla přivést člověka již ne čistě teoreticky, tj. v rovině filozofické, ale na úrovni existencielní k otázce po smyslu vlastního života, tedy začít tuto otázku individualizovat a neustále aktualizovat ve svém vlastním životě. Toto stádium samotné by nestačilo. Přivedlo by nás nejpozději k období existencialismu, ne však ke společnosti pozdní modernity, ke kultuře narcismu. Dále se zde totiž muselo objevit dostatečně silné znehodnocení všech idealistických výkladů subjektivit, ke kterým by člověk ještě mohl sáhnout. Poosvětimská zkušenost stála na počátku devalvace idealistických výkladů subjektivity. Individuace 50. a 60. let minulého století jasně naznačily směr: konzumerismus znamená, že odstranění nihilismu lze programově provést cestou jeho radikálního prohloubení. Hippies ani evropská hnutí konce 60. let s vůlí k distanci vůči životnímu stylu svých otců v podstatě na celé věci nic nemění, neboť filozofický rozměr palčivé bezednosti subjektu se vytratil a zůstala pouze jeho psychologická dimenze.\nTo vše se neděje náhodou, neboť jde o program subjektivity predestinované vůlí, aby směřovala k pluralitě, což způsobí právě „znehodnocení všech hodnot", jak už prorokoval Nietzsche. Až se znehodnotí samotná subjektivita (filozoficky vzato - nadčlověk), vrátí se ke svému psychologickému základu (viz Descartes). Tak se platónská návaznost na celek vytratila, protože on sám je ne-smyslem, a zůstala pouze otázka individuálního (existencielního) smyslu. Individualizovaný kartesianismus potom najde ohlas v psychologických školách, jakou představuje existenciální analýza či humanistická psychologie, které budou nabádat k „sebeexploraci" a „seberealizaci". V podstatě se jedná o nástroje na smrt nemocné metafyzické individuality sloužící k prodloužení její agonie.\nNarcismus tedy vystupuje jako pozdní etuda evropského metafyzického projektu, jehož vůdčí ideou byla lidská subjektivita konstituována volním principem, jež však zapomíná svou vlastní dějinnost tím, že se snaží o vlastní individualizaci, což je v podstatě součást jejího programu. To má za následek desintegraci lidské společnosti pod mottem: „K vyšší pluralitě a originalitě". Řecký étos i evropská etika byly nahrazeny estetikou, neboť už podle Kantovy třetí kritiky je vkus zcela individuální, zatímco dvě předešlé racionality mají transcendentálně závazný charakter pro celé lidstvo. Nelze však věřit ani v nějaký transcendentní TELOS, neboť znehodnocení zasáhlo všechny ideály. Zničená vertikála znamená extenzifikaci individualizované horizontály. Celý svět je podroben rozšíření narcistní subjektivity. Největší ranou pozdně-novověké subjektivity se stává její zjevnost. Protože je věcí (res) par excellence, nelze nevidět její bezednost. Definice člověka jako před-mětu (res cogitans, volutans) představuje vlastní motor narcismu, totiž naplnění posledního neznehodnotitelného, „transcendentního" (avšak rozhodně ne transcendentálního) cíle, jenž je sám utopií, a proto novým „věčným" příslibem: skutečnou seberealizací.\nNarcismus je posledním reziduem znehodnoceného metafyzického projektu západní kultury, jež si od (teor)eticky pojaté vůle k poznání a vědění proklestila cestu až k čistě estetickému sebechtění.


Jak vybrat nejlepší Ruční rukávy výrobce, dodavatele, velkoobchodníka, distributora a Ruční rukávy továrnu?\nE-Dou Enterprise Co., LTD je technický Ruční rukávy výrobce, dodavatel a vývozce zákazníkům v Taiwan. Naše každodenní cen je nižší a náš výběr produktů je mnohem větší, než maloobchodníky nebo velkoobchodních dodávek společnosti ve vaší oblasti. Pokud máte zájem o jakýkoliv model z našich produktů, se prosím zdarma kontaktujte nás.\nTchaj-wan-Vyrobené ruční rukávy\nRuka-střih a ruka-šité na Tchaj-wanu\nNastavitelná tloušťka&délka,minimální objednané množství je 10 desítek\nVhodné pro cyklistiku,sběr čaje,sluneční ochrana,atd.\nPlatné období:při normálním skladování,žádné datum vypršení platnosti\n999999999 http://schema.org/InStock USD 2020-12-31 https://www.cleanroomsupplies.com.tw/cs/hand-sleeves.html\nNakupujte nejlepší Ruční rukávy, potřebujete vědět o nejvyšší kvalitě Ruční rukávy výrobce, dodavatele, velkoobchodníka a distributora z továrny v Taiwan


Obchodní podmínky - Animadecor\nObchodní značku ANIMADECOR vlastní společnost Czech production s.r.o., se sídlem Štefánikova 18/25, 150 00 Praha 5, IČ: 26509742. Společnost je zapsaná v obchodním rejstříku vedeném Městským soudem v Praze, oddíl C, vložka 86676.\nTyto všeobecné obchodní podmínky jsou platné pro internetový obchod www.animadecor.cz (dále jen Prodávající), a vymezují práva a povinnosti Prodávajícího a Kupujícího. Zboží si můžete objednávat přímo on-line na webových stránkách Prodejce nebo můžete objednávku poslat jako e-mail na adresu animadecor@animadecor.cz. Veškeré objednávky podané prostřednictvím e-shopu jsou závazné.\nOznačení zboží, popis jeho hlavních vlastností a specifikace je u každého zboží uveden přímo v e-shopu.\nNad rámec ceny zboží bude Prodávající účtovat Kupujícímu náklady na dodání zboží.\nZpůsob úhrady kupní ceny je možný pouze platební kartou.\nZboží bude Kupujícímu dodáno na adresu, kterou kupující uvede v objednávce, a to prostřednictvím dopravce, kterého Kupující vybere v rámci své objednávky, přičemž má na výběr z těchto možností:\na) Česká pošta, s.p. – obchodní balík\nb) PPL CZ s.r.o. – B2C doručení\nZboží bude Kupujícímu doručeno nejpozději do 5-ti pracovních dnů od objednání. Náklady na dodání zboží je Kupující povinen uhradit současně s úhradou kupní ceny zboží. Kupující souhlasí s tím, aby Prodávající poskytl vybranému přepravci údaje týkající se Kupujícího, a to v rozsahu, který je nezbytný pro řádné dodání zboží.\nNa zakoupené zboží se vztahuje záruka 24 měsíců ode dne zakoupení. Záruční doba na zboží začíná běžet dnem převzetí zboží Kupujícím. Reklamace vyřizujeme v souladu s obchodním zákoníkem. Kupujícímu nepřísluší práva se zárukami, jestliže nebyly dodrženy obvyklé způsoby užití výrobku, nebo byly na výrobku provedeny úpravy či zásahy, nebo došlo k poškození výrobku hrubou nedbalostí, nebo nešetrným zacházením. Kupující je povinen zkontrolovat při přebírání zboží, zda obal není porušen a zboží poškozeno či\nodcizeno. V případě, že ano, je třeba poškozený balík nafotit a poslat fotku na e-mail Prodejce (animadecor@animadecor.cz) spolu se soupisem poškozeného zboží, a to do 24 hodin od převzetí objednávky.\nProdávající odpovídá za vady, které má zboží v okamžiku předání Kupujícímu nebo v okamžiku předání nezávislému dopravci k dodání ke Kupujícímu. Prodávající přejímá záruku za jakost zboží, tj. že dodané zboží bude od okamžiku předání způsobilé pro použití ke smluvenému, příp. jinak obvyklému účelu nebo že si zachová smluvené či jinak obvyklé vlastnosti. Vyskytne-li se u zakoupeného zboží v záruční době vada, má Kupující právo uplatnit nároky z vadu Prodávajícího (reklamovat). Vadou se rozumí změna (vlastnosti) zboží, jejíž příčinou je použití nevhodného nebo nekvalitního materiálu, nedodržení technologie nebo nevhodná technologie, popřípadě nevhodné konstrukční řešení. Tato vada nesmí být předmětem uplatnění reklamace v případě, že byla použita nevhodná technologie reklamní úpravy zboží, kterou Kupující výslovně vyžadoval a byl na rizika předem písemně upozorněn. Za vadu nelze považovat změnu (vlastnosti) zboží, která vznikla v průběhu záruční doby v důsledku jeho opotřebení, nesprávného používání, nedostatečné nebo nevhodné údržby, v důsledku přirozených změn materiálů z nichž je zboží vyrobeno, v důsledku jakéhokoliv poškození uživatelem či třetí osobou nebo jiného nesprávného zásahu.\nV případě uznání reklamace budou peníze za zboží vráceny Kupujícímu převodem na jeho účet. Proto, prosíme, při reklamaci uvádějte své číslo účtu. Zboží, které Kupující zasílá k reklamaci dobírkou nebude přebráno.\nKupující je povinen ihned po převzetí zásilky od dopravce tuto zásilku zkontrolovat, nebyla-li poškozena. Zásilkou podle tohoto reklamačního řádu se rozumí zabalené zboží předané Prodávajícím nezávislému dopravci. Zjevné poškození zásilky musí být oznámeno dopravci písemně v okamžiku jejího převzetí Kupujícím. Kupující je povinen v okamžiku převzetí zásilky popsat způsob poškození zásilky do přepravního (průvodního) dokumentu dopravce, či zápisu o škodě. Kupující není povinen zásilku od dopravce převzít, jestliže je zásilka zjevně poškozena. V případě, že Kupující neuvede zjevné poškození zásilky do přepravního (průvodního) dokumentu dopravce, případně nebude sepsán zápis o škodě, má se zato, že zásilka byla převzata Kupujícím zjevně nepoškozena.\nSkryté poškození zásilky je Kupující povinen oznámit Prodávajícímu nejpozději do 5 pracovních dnů po doručení zásilky a to písemnou formou Prodávajícímu s následujícími informacemi: název a adresa Kupujícího, identifikační číslo zásilky (číslo kódu balíku), popis poškození zásilky a fotodokumentaci škody (obal, zboží). Toto oznámení musí být potvrzeno třetí nezávislou osobou.\nJe-li dodané zboží s vadami, může Kupující:\n— požadovat odstranění vad dodáním opraveného nebo nového zboží za zboží vadné\n— požadovat přiměřenou slevu z kupní ceny zboží\n— požadovat vrácení kupní ceny v předmětu vadného zboží\n— požadovat dodání chybějícího zboží\nVolba mezi výše uvedenými nároky náleží Kupujícímu jen v případě, že ji oznámí Prodávajícímu včas ve výše uvedené lhůtě (5 pracovních dní) společně s kopií faktury a s vadným zbožím v reklamovaném množství. Uplatněný nárok nelze bez souhlasu Prodávajícího měnit. Nárok z vad se považuje za řádně uplatněný, jestliže je vadné zboží kompletní, ve stavu v jakém bylo od Prodávajícího odebráno (zboží neznehodnocené reklamní úpravou jiným výrobcem), uplatnění nároku z vad nebrání obecné zásady hygieny a jsou písemně oznámeny všechny údaje uvedené v reklamačním řádu.\nMÍSTO PRO UPLATNĚNÍ NÁROKŮ Z VAD ZBOŽÍ (REKLAMACE)\nKupující uplatňuje nároky z vad zboží (reklamuje) u prodávajícího na adrese jeho sídla na adrese – Czech production s.r.o., Štefánikova 18/25, 150 00, Praha 5, Česká republika.\nNároky z vad zboží (reklamaci) uplatňuje Kupující na formuláři „Reklamační list“, který si Kupující dle vlastního uvážení vytvoří, a který bude obsahovat nezbytné údaje reklamačního listu:\nb) místo podnikání (příp. bydliště)\nc) název a množství reklamovaného zboží, jeho katalogové číslo, číslo\nfaktury a dodacího listu prodávajícího, cenu za jednotku, cenu celkem,\nd) popis vady zboží, včetně fotodokumentace\ng) datum a podpis obchodníka prodávajícího nebo jeho vedoucího, potvrzující převzetí\nV případě, že Kupující uplatňuje jiný nárok z vad, než je poskytnutí slevy z ceny prodávaného zboží a služeb, předá současně s reklamačním listem Prodávajícímu i předmětné vadné zboží v plném reklamovaném množství. Reklamace nevráceného reklamovaného zboží nemůže být uznána.\nLHŮTY PRO UPLATNĚNÍ NÁROKŮ Z VAD ZBOŽÍ\nKupující je povinen uplatnit (reklamovat) u Prodávajícího veškeré vady bez zbytečného odkladu ve lhůtách stanovených Obchodními podmínkami Prodávajícího a způsobem uvedeným v těchto všeobecných obchodních podmínkách.\nVady zboží, které jsou Kupujícím zjistitelné při převzetí zboží (zjevné vady), je Kupující povinen uplatnit u Prodávajícího při dodání zboží nezávislým dopravcem nejpozději do 5-ti dnů po převzetí zboží, přičemž pro splnění stanoveného termínu je pro uplatnění nároku z vad zaslaného poštou rozhodné datum poštovního razítka na poštovní zásilce.\nSkryté vady zboží, které se stanou zjevnými až po převzetí zboží, je Kupující povinen uplatnitu prodávajícího ihned poté, co je zjistí, pokud se taková vada projeví v době do 24 měsíců po předání zboží Kupujícímu.\nDoba od uplatnění práva z odpovědnosti za vady až do doby, kdy Kupující po skončení opravy byl povinen věc převzít, se do záruční doby nepočítá. Je-li výsledkem reklamačního řízení výměna reklamovaného zboží, začne běžet záruční doba znovu od převzetí nového zboží. Při výměně vadného zboží či jeho části se vztahuje nová záruční doba pouze na vyměněné zboží případně jeho část.\nOpomine-li Kupující oznámit reklamaci ve výše uvedených lhůtách nebo nejsou-li Prodávajícímu zaslány dostatečné podklady k reklamaci, zanikají všechny nároky z vad vůči Prodávajícímu.\nLHŮTY PRO VYŘÍZENÍ NÁROKŮ Z VAD ZBOŽÍ (REKLAMACE)\nPro vyřízení nároků z vad zboží je stanovena lhůta 2 měsíce ode dne jejího doručení Prodávajícímu. Tato lhůta se prodlužuje u vad odstranitelných o dobu, po kterou bude vada odstraňována opravou u třetí strany, případně u dodavatele či výrobce zboží.\nSkutečnosti neupravené tímto reklamačním řádem budou mezi smluvními stranami, Prodávajícím a Kupujícím, řešeny dle příslušných ustanovení Obchodního zákoníku v platném znění.\nCzech production s. r. o. (dále jen Prodávající), provozovatel webu a eshopu www.animadecor.cz se zavazuje, že Vaše osobní údaje neposkytne v jakékoli podobě žádné třetí straně. Vaše osobní údaje budou dle zákona přísně zabezpečeny a použity pouze při komunikaci mezi Prodávajícím a Vámi. Zpracování a nakládání s osobními údaji probíhá v souladu se zákonem 101/2000 Sb. na ochranu osobních dat.\nV případě vyplnění a odeslání objednávkového nebo poptávkového formuláře dáváte Prodávajícímu automaticky souhlas k tomu, aby Vaše osobní údaje dle zákona zpracovával a používal ke komunikaci s Vámi. Tento souhlas můžete kdykoli písemně ukončit zasláním požadavku na e-mailovu adresu animadecor@animadecor.cz


SPEED pro elektrická zařízení bude součástí STAR-CCM+\nAutor článku: CD-adapco\nTags: CAE | CD-adapco | Software | SPEED\nSpolečnost CD-adapco, poskytovatel specializovaných firemních systémů CAE zaměřených na technické simulace v oblasti sledování dynamiky průtoku a přenosu tepla, na své evropské konferenci s názvem STAR European Conference 2011 oznámila, že se s univerzitou v Glasgow dohodla na odkoupení softwaru SPEED pro návrh elektrických zařízení. Po splnění požadavků stanovených právními předpisy se software SPEED, který je průkopníkem na poli návrhu elektrických zařízení, stane součástí zavedeného balíku softwarových CAE nástrojů firmy CD-adapco.\nSoftware SPEED má za sebou již 25 let vývoje a používá jej více než 1000 zákazníků z oblasti výroby elektrických přístrojů a strojů, a to včetně nejvýznamnějších firem v tomto oboru. Díky bezproblémovému přechodu nezaznamenají stávající zákazníci žádný problém ani nedojde k přerušení fungování aplikace.\nProfesor Tim Miller, zakladatel a ředitel laboratoře, která softwarový nástroj SPEED vyvíjí, řekl: „Po 25 letech na univerzitě v Glasgow jsem velmi rád, že se softwarový nástroj SPEED stane součástí softwarového balíku firmy CD-adapco. Pro naši univerzitu, která je jednou z nejstarších univerzit ve Velké Británii a má nejdelší a nejbohatší historii v oblasti spolupráce akademického světa s technickým průmyslem, je propojení obou systémů naprosto logickým a smysluplným krokem. Spojením řešení SPEED s technologií firmy CD-adapco se tak stane základem nové fáze vývoje speciálního softwaru pro technologické a výrobní firmy zabývající se výrobou elektrických zařízení. Navíc bude software nyní dostupný i pro nové aplikace v průmyslu výroby elektrické energie, hybridních automobilů a v celé řadě dalších různých oblastí.“\nProfesor Miller dále dodal: „Osobně se velmi těším na využití všech aspektů našeho softwaru SPEED v nových i stávajících průmyslových oborech. Jak tým vývojářů aplikace SPEED, tak firma CD-adapco sdílí stejnou filozofii v oblasti zákaznických služeb, kterou je poskytování špičkových nástrojů pro návrh a analýzu nových produktů a systémů. Proto věříme, že toto spojení se stane impulzem, který oba týmy posune zase o kus dále. Jsem velmi rád, že se na této spolupráci mohu podílet.“\nPrezident společnosti CD-adapco, Steve MacDonalt, řekl: „Software SPEED posune řešení firmy CD-adapco na špičku v oblasti softwarových nástrojů pro návrh elektrických zařízení a jeho akvizice je zcela v souladu s organickými změnami, které právě v naší firmě probíhají. Konkrétně pracujeme na vytvoření podrobného analyzátoru 3D elektromagnetického pole, který zařadíme do balíku analytických nástrojů STAR-CCM+ a posuneme tak průmyslovou simulaci zase o notný kus dopředu.“\nMacDonald dále dodal: „Abychom mohli být důležitým hráčem v oboru, ve kterém působíme, musíme spolupracovat se špičkovými odborníky a jedním z nejrenomovanějších odborníků na světě na elektrická zařízení je profesor Tim Miller. Jsme rádi, že s ním můžeme spolupracovat.“


Společenské rukavice 21 cm krajkové | Peknydarek.cz\n- Vyberte - 1 černá - Skladem, odesíláme do 27. 06. (Skladem 20ks, další kusy jsou nedostupné 2 bílá - Skladem, odesíláme do 27. 06. (Skladem 8ks, další kusy jsou nedostupné 10 fialová purpura - Skladem, odesíláme do 27. 06. (Skladem 3ks, další kusy jsou nedostupné\nPopis Společenské rukavice 21 cm krajkové Stoklasa\nU dodavatele k dispozici dalších skladem 1431 ks\nSpolečenské rukavice 21 cm krajkové naleznete v kategorii: Rukavičky\nObrázek produktu "Společenské rukavice 21 cm krajkové" může být ilustrační, chcete-li si být jisti, že obrázek nebo popisek souhlasí, napište nám na email: info@peknydarek.cz - odpovídáme brzy! Zboží Společenské rukavice 21 cm krajkové pokud máme skladem, odesíláme v pracovní dny přes PPL až do 12 hodin, občas expedice může proběhnout později. Následující pracovní den, by Vám ho služba PPL dovezlo. Víte, že zboží Společenské rukavice 21 cm krajkové máme za super internetovou cenu? Nakupujte chytře a nakupte vše v eshopu Peknydarek.cz\nbílá - uni Skladem, odesíláme do 27. 06.\n2 červená tm. Skladem, odesíláme do 27. 06.\nSPOLEČENSKÉ RUKAVICE 21 CM KRAJKOVÉ se nachází v těchto článcích na Peknydarek.cz\nSPOLEČENSKÉ RUKAVICE 21 CM KRAJKOVÉ - Online internetový prodej zboží přes internet je u nás bezpečný. V nabídce, kromě tohoto produktu máme i jiné zboží od značky STOKLASA. Levné a kvalitní RUKAVIČKY , které u nás najdete. Levně SPOLEČENSKÉ RUKAVICE 21 CM KRAJKOVÉ můžete pořídit hlavně u nás. Společenské rukavice 21 cm krajkové nakupujeme především z české distribuce. Ke každé objednávce přistupujeme iindividuálně. Jsme otevřeni jakékoliv spolupráci. Společenské rukavice 21 cm krajkové - výhodný nákup, super ceny. Recenze, srovnání i u SPOLEČENSKÉ RUKAVICE 21 CM KRAJKOVÉ. Právě si u nás prohlížíte produkt SPOLEČENSKÉ RUKAVICE 21 CM KRAJKOVÉ, který se nachází v kategorii RUKAVIČKY. Recenze o něm hledejte na internetu, nebo i u nás v článcích.


Festival Malá inventura se kvůli covidu zaměří spíše na odborníky - Seznam Zprávy\nZprávyRegionyPrahaFestival Malá inventura se kvůli covidu zaměří spíše na odborníky\nFestival Malá inventura se kvůli covidu zaměří spíše na odborníky\n19. 2. 21:25\nV Praze dnes začne festival nového divadla Malá inventura, přehlídka nejvýraznějších projektů vzniklých během uplynulého roku.\nMalou inventuru zahájí streamovaný kabaret PiNKBUS, jinak se ale pořadatelé festivalu rozhodli nepořádat on-line festival, kterých je podle nich všude plno. Věnují letošní program především profesionální a kritické obci a chtějí tak udržet klíčové vazby.\nProjekt PiNKBUS zaštiťuje především mladé queer umělce, navazuje podle pořadatelů na tradici pražských kabaretů a varieté. Přináší fenomén zvaný drag queens, tedy mužů, kteří se v zábavních programech oblékají a chovají jako ženy, které svým projevem karikují. Zájem o tento typ umění podle pořadatelů vzrostl a rozšířil se už i za hranicemi LGBT komunity.\nFilmový archiv získal z USA pozůstalost Ivana Passera\n18. 2. 22:19\nDiváci se mohou během festivalu těšit na komentované on-line prohlídky pražských nezávislých scén 360° kamerou, na festivalovém webu bude edice burzy projektů s názvem Sbal ho!, uskuteční se také série Život On Air, speciální vydání rozhovorů Jiřího Šimka a Emila Rothermela s výraznými osobnostmi umělecké veřejnosti.\n„Domníváme, že nové divadlo nepatří do on-linu, a protože milujeme off-line, jak také zní naše letošní motto, přehlídku nebudeme digitalizovat. Připravili jsme nicméně unikátní doprovodný program a příležitost dáme všemu, na co by v normálním chodu festivalu nebyl čas a prostor. Diváci se podívají tam, kam by jinak neměli možnost nahlédnout. Bude to exkluzivní a neopakovatelné, v to doufáme,“ uvedl umělecký ředitel Malé inventury Petr Pola.


Kalhoty pánské DEAD THREADS - TT9805 S\nkalhoty pánské DEAD THREADS - TT9805 S pánské kalhoty (kraťasy) značky DEAD THREADS Spodní část nohavic je díky zipu zkracovací (po odepnutí zipu se z kalhot stávají kraťasy). Vybavení: dvě přední a dvě zadní kapsy dvě kapsy v místě stehen zapínání rozparku pomocí kno.. Více info >>\nMikina bez kapuce KILLSTAR Lester černá XS\nmikina bez kapuce KILLSTAR Lester černá XS pánská mikina značky KILLSTAR. Mikina je bez kapuce a bočních kapes. Vybavení: kvalitní potisk elastický lem na koncích rukávů kovové kroužky na ramenou Barva: černá. Složení: 100% bavlna, kovové kroužky. Model kterého jde vidět .. Více info >>\nKraťasy nebo šortky BLACK HEART Blue Denim S\nkraťasy nebo šortky BLACK HEART Blue Denim S dámské kraťasy značky BLACK HEART. Vybavení: dvě přední a dvě zadní kapsy rozparek je zapínatelný pomocí knoflíku a zipu poutka v pase pro uchycení pásku několik výšivek spodní lem je zahnutý Barva: tmavě modrá. Složení: 100% b.. Více info >>


Koupelová kosmetika - Světlo zdraví\nDomů › Himalájská sůl › Koupelová kosmetika\nHimalájská sůl do koupele přispívá k léčení astmatu a alergií. Je vhodná k ošetření intimních problémů, ulehčuje příznaky nachlazení, zmírňuje projevy ekzémů a aktivuje samoléčebné procesy v těle.\nV neposlední řadě se při koupeli v solném roztoku nádherně zrelaxujete a uvolníte.\nHimalájská koupelová sůl s bylinkou dále působí hlouběji na jednotlivé potíže dle zvolené bylinky. Popřípadě umocňují relaxaci aromaterapií.


Kenwood KVL 8400S | T.S.BOHEMIA\nVhodný pro strouhání, sekání, krájení, hnětení, mixování, šlehání i drcení ledu\nVždy jste chtěli mít vlastní restauraci? Zařiďte si ji u sebe doma. Tento robot, jako by pro to byl přímo stvořen.\nVšak se i jmenuje CHEF XL. Potěší náročné kuchaře, kteří vyžadují výkonný a všestranně flexibilní přístroj.\nVysoce kvalitní a odolné materiály, které zaručují dlouhotrvající provoz.\nAbyste mohli dostát jakékoli výzvě je v sadě i mlýnek na maso, food processor s 6 disky a noži, a mini chopper na obilniny, bylinky a kávu.\nPokud jste ještě náročnější, je tu celá řada doplňkového příslušenství – od nástavců na tvoření domácích těstovin přes lis na bobuloviny až po kráječ kostiček.\nVše, na co jen pomyslíte.\nKaždý, kdo rád vaří, ví, že v kuchyni není místo pro kompromisy.\nNedostatečný výkon by vás pouze omezoval při práci a nedovolil by vám v plném měřítku realizovat vaše ambice.\nU tohoto modelu je ovšem nízký výkon tou poslední věcí, které byste se museli obávat.\nPohání ho totiž velmi výkonný elektromotor s úctyhodným příkonem 1 700 W který si poradí s každým úkolem, jenž po něm budete žádat.\nNovinkou této modelové řady je speciálně optimalizovaná hnětací a šlehací metla.\nPoužívá inovativní koncept vnitřního rozvržení do tvaru písmene „K“, což má za následek zrychlení prováděných procesů a zvýšení celkové efektivity přístroje.\nJednotlivé oddíly jsou prostorné a je velmi snadné je umývat, což vám ušetří spoustu práce v případě, že nepoužíváte automatickou myčku nádobí.\nJednou z prémiových funkcí, kterou se tento přístroj převyšuje konkurenci, je velmi praktické a intenzivní LED osvětlení pracovní mísy.\nTato na první pohled podružná funkce přijde velmi vhod například při přípravě složitějších těst, kdy je třeba v průběhu procesu přidávat další ingredience.\nDíky dostatku světla budete mít vždy přehled o tom, jestli se již správně smísily a nastala ta správná doba přidat některé další.\nAčkoliv hlavním prvkem tohoto robotu je multifunkční pracovní mísa, nejedná se zdaleka o příslušenství jediné.\nDíky standardizovanému systému uchycení Twist Fit lze totiž připojit širokou paletu rozličného příslušenství pro strouhání, sekání, hnětení, mletí, drcení, mixování a mnoho dalších činností.\nV balení obdržíte 8 specializovaných nástavců a další si lze dokoupit.\nU zařízení umístěného neustále na očích je jeho design nepochybně velmi důležitý a je na něj třeba brát zřetel.\nTento model se dá považovat za šperk mezi kuchyňskými spotřebiči, čehož nejlepším důkazem je asi fakt, že jeho vzhled byl oceněn komisí renomovaných expertů na design a obdržel zlatou cenu na mezinárodní soutěži iF product design awards.\nFotogalerie Kenwood KVL 8400S


Výdaje na daň z příjmů ve výkazu zisku a ztráty (vzorec, výpočet)\nCo jsou výdaje na daň z příjmu ve výkazu zisku a ztráty?\nDaň z příjmů je druh výdajů, které musí platit každá osoba nebo organizace z příjmů, které získala v každém finančním roce podle norem předepsaných v zákonech o dani z příjmů, a má za následek odliv hotovosti jako závazku daň z příjmu se vyplácí bankovními převody na oddělení daně z příjmu.\nJedná se o druh odpovědnosti za podnikání nebo jednotlivce. Je to daň vybíraná vládou z příjmů z podnikání a příjmů jednotlivců. Daň z příjmu je považována za náklad pro podnik nebo jednotlivce, protože v důsledku výplaty daně dochází k odlivu peněz. Daň z příjmů je složka, která je uvedena ve výkazu zisku a ztráty pod nadpisem „ostatní náklady“. Po stanovení zdanitelného příjmu je podnik nebo fyzická osoba povinna z tohoto příjmu zaplatit daň z příjmu.\nProstřednictvím daňových přiznání k dani z příjmu, které podávají podniky i fyzické osoby, se stanoví daňové povinnosti. Vláda používá tyto peníze z daní na financování poskytování veřejných statků, jako jsou silnice, mosty, základní zdravotní péče atd. Ve většině zemí je zřízena samostatná agentura nebo instituce, která vybírá daně z příjmu.\nFyzické osoby jsou například povinny platit daň z příjmu fyzických osob ze svých platů nebo mezd. Po nezbytných odpočtech, osvobozeních a daňových dobropisech se pro každou osobu vypočítá konečný zdanitelný příjem. Podobně jsou podniky povinny platit daň z příjmu ze svých ročních příjmů po odečtení provozních nákladů.\nStandardní vzorec je následující:\nVzorec výdajů na daň z příjmu = Zdanitelný příjem * Sazba daně\nK dani z příjmů se navíc přistupuje zobrazením pouze daňových výdajů, které vznikly během konkrétního období, kdy vznikly, a nikoli během období, kdy byly zaplaceny.\nJak vypočítat výdaje na daň z příjmu?\nDaň z příjmu se počítá pro podnikatelský subjekt nebo jednotlivce za určité období, obvykle za účetní období. Tento vzorec je jednoduše daňová sazba vynásobená zdanitelným příjmem firmy nebo fyzické osoby. Nejprve je třeba určit zdanitelný příjem fyzické osoby a zdanitelný příjem podnikatelského subjektu. Je to složitý proces, protože různé zdroje příjmu jsou zdaňovány odlišně.\nNapříklad společnost musí platit jeden druh daně z platů, které vyplácí zaměstnancům - daň ze mzdy, pak další daň z nákupu jakéhokoli majetku - daň z prodeje. Dále existují daně vybírané na státní nebo národní úrovni. Proto by měla být stanovena správná sazba daně, protože to v konečném důsledku ovlivní náklady na daň z příjmu, které bude společnost nést. Lze to provést pomocí účetních standardů, jako jsou Obecně přijímané účetní zásady (GAAP) a Mezinárodní standard účetního výkaznictví (IFRS).\nPříklad výdajů na daň z příjmu ve výkazu zisku a ztráty\nAbychom tomu porozuměli dále, vezměme si příklad. Například existuje určitá společnost ABC, jejíž zdanitelný příjem pro běžné účetní období je 2 000 000 USD a daňová sazba je 25%. Zde se zdanitelným příjmem společnosti rozumí čistý příjem, ke kterému se dospěje po odečtení nezdanitelných položek a dalších odpočtů daně.\nDaň z příjmu společnosti ABC = 2 000 000 x 25% = 5 000 000 $\nSpolečnost ABC proto musí v aktuálním účetním období podstoupit daň z příjmu ve výši 500 000 USD na základě sazby daně 25%.\nK dani z příjmů se dále dospěje přidáním odložené daňové povinnosti a splatné daně z příjmu. Zde se odložená daňová povinnost vztahuje na daně, které společnost ještě nezaplatí. Odložený daňový závazek může nastat kvůli rozdílu v účetní metodě společnosti a daňovém zákoně, který určuje zdanitelný příjem.\nDůležité body týkající se výkazu příjmů a výdajů z daní z příjmů\nNíže jsou uvedeny důležité body týkající se těchto daňových výdajů.\n# 1 - Minimalizace zdanitelného příjmu\nJak již bylo zmíněno výše, daň z příjmu zahrnuje odliv hotovosti, a proto je považována za závazek společnosti. Výdaje na daň z příjmu se hradí z provozních zisků účetní jednotky. To znamená, že pokud společnosti nemusejí platit daně, mohla by se tato částka peněz místo toho použít k rozdělení jako zisky mezi akcionáře. Společnosti se proto snaží minimalizovat své daňové výdaje, protože jinak by se najedly o zisky a učinily akcionáře nešťastnými.\n# 2 - Ztráty a zdanitelný příjem\nDaň z příjmu se vybírá pouze ze zdanitelného příjmu. Pokud tedy společnost vykazuje ztráty, má prakticky nulový zdanitelný příjem. To znamená, že ve výkazu zisku a ztráty nejsou zaznamenány žádné daňové náklady. Společnost může dále své ztráty převést do následujících let a někdy dokonce skončit zrušením budoucí daňové povinnosti.\n# 3 - Rozdíl ve finančním účetnictví a daňovém zákoně\nV závislosti na účetních standardech daných GAAP a IFRS se často vykazované příjmy společností v jejich výkazech zisku a ztráty liší od zdanitelného příjmu stanoveného daňovým zákonem. Jedním z důvodů, proč k tomu může dojít, je to, že na jedné straně společnosti podle účetních standardů používají k určení odpisů pro daný účetní rok metodu lineárního odpisování. Na druhou stranu, podle daňového zákona mohou k určení zdanitelného zisku použít zrychlené odpisy. Je to nesoulad mezi výdaji na daň z příjmu a daňovým dokladem.\nVšechny společnosti a jednotlivci, kteří mají zdanitelný příjem, jsou povinni platit daně. Pro společnosti se to promítne do výdajů na jejich výkazy příjmů a odnímá to významnou část jejich zisků. Pro akcionáře společnosti to představuje velkou nevýhodu. Vzhledem k tomu, že daň z příjmu se platí pouze v případě, že existuje zdanitelný příjem, snaží se společnosti svůj daňový příjem dále minimalizovat podhodnocením zisků nebo přehnanými ztrátami. Vzhledem k účetním metodám se dále výnosy vykazované pro daňové účely někdy liší od výnosů vykazovaných pro finanční účely.\nVede to ke složitosti při výpočtu výdajů na daň z příjmu pro společnost. Analytici nebo jiné zúčastněné strany by proto měli být při posuzování výkonnosti společnosti velmi opatrní, aby tyto složitosti při stanovení daně z příjmu obcházeli.


NHLportal.cz - Stralman znovu naplno na tréninku. Zasáhne do prvního zápasu? (článek: 13. 05. 2016, 12:55)\nStralman znovu naplno na tréninku. Zasáhne do prvního zápasu?\n13. 05. 2016, 12:55 » Spekulace - Autor: Šimon Rogner\nVítaný pohled se pro fanoušky Tampy ocitl na středečním tréninku Lightning. Poprvé od svého březnového zranění, kdy si zlomil nohu, se ho totiž naplno účastnil obránce Anton Stralman, klíčový prvek klubu. Loňští finalisté se sice bez něj v prvních dvou kolech obešli, to ale ještě neznamená, že by nechtěli jeho návrat. Právě naopak, proti ofenzivně naladěnému Pittsburghu se hodí každá volná ruka.\nStralman se účastnil na tréninku všech cvičení a v páru bruslil se svým obvyklým partnerem Victorem Hedmanem, což přirozeně vede člověka k tomu, aby si myslel, že švédský zadák bude připraven nastoupit na sobotní noční úvodní utkání (SEČ) finále Východní konference proti Pittsburghu.\nKouč Tampy Jon Cooper se však v rozhovoru pokoušel trochu možná přehnanou naději ztlumit. „Uvedu teď věci na pravou míru: zda jakýkoliv ze zraněných hráčů nastoupí, je nejasné. Nedělejte z komára velblouda, než je uvidíte v zápase. K hráčům je to nefér. Když budou v sestavě, tak vám dáme vědět, že tam jsou,“ nechal se slyšet Cooper podle deníku Tampa Bay Times.\nDevětadvacetiletý Švéd byl loni klíčovým atributem Tampy v jízdě až těsně pod vrchol a zkušeností má díky tomu, že rok předtím došel do finále zase s Rangers (opět neúspěšně), na rozdávání. Za zápas navíc klidně odehraje 22 minut, ale může i více, umí skvěle držet puk, svojí střelou poškádlil už kolik brankářů a navíc je pravákem, kteří Tampě chybějí. Zajímavostí pak je, že proti Penguins se mu v letošní sezóně daří, dal proti nim čtyři ze svých devíti gólů.\nCooper však opět klidní fanoušky, i když je dost možné, že to spíše jen taktika: „Nemá smysl si myslet, že jsou dané body, do kterých se oni uzdraví. Většinou se totiž tak jako tak mýlí. Všechno to jsou spekulace.“


Borci se licomělické úzké lávky přes vodu nebáli - Chrudimský deník\nBorci se licomělické úzké lávky přes vodu nebáli\nLicomělice - Divácky atraktivní akci s názvem Licomělická lávka si nenechaly ujít dvě stovky lidí. Počasí bylo v sobotu vpravdě aprílové, ale nakonec bylo víc slunečního svitu než deště - ten na třicet minut soutěž přerušil.\nBorci se licomělické úzké lávky přes vodu nebáliFoto: Stanislav Levinský\nKlání u lávky přes vodní nádrž zahájil starosta místního sboru dobrovolných hasičů Tomáš Mareček. První disciplínou byla jízda na kole, které se zúčastnilo sedmnáct závodníků.\n1. místo - Marcel Beran\n2. místo - Marek Skalický\n3. místo Filip Minařík\nDalší disciplínou byla jízda s trakařem, které se zúčastnilo deset dvojic. Stejně jako při jízdě na kole ani zde nebyla nouze o pády do vody.\n1. místo - Kuchařík , Danihelka\n2. místo - Kindlová Eva a Kindlová Anežka\n3. místo- Danihelka Tomáš a Danihelka V.\nBoj muže proti muži připomínající sumo absolvovalo 14 závodníků.\n1. místo - Dominik Levinský\n3. místo - Tomáš Danihelka\nAkce se vydařila, diváci i závodníci sršeli dobrou náladou, dík patří pořadatelům za zajištění bohatého občerstvení u kiosku i u grilu.\nObchod - Obchod Prodavač, prodejce 17 500 Kč Prodavači potravinářského zboží Prodavač/ka. Požadované vzdělání: nižší střední odborné. Dvousměnný provoz, úvazek: . Mzda min. 17500 kč. Volných pracovních míst: 6. Poznámka: MÍSTO VÝKONU PRÁCE: 1. máje 500, Třemošnice, NÁPLŇ PRÁCE: Příprava zboží k prodeji, prodej a nabídka zboží, obsluha zákazníků, spolupráce s vedením prodejny. , POŽADAVKY: Praxe v obchodě výhodou, příjemné vystupování, samostatnost, spolehlivost, flexibilita, potravinářský průkaz a základní znalost PC., ZAMĚSTNANECKÉ VÝHODY: Stravenky, bonusy. Možnost spolupráce brigádně 110,-Kč/hod., Nabízíme dlouhodobou perspektivu v prosperující společnosti, možnost profesního růstu, vstupní zaškolení, nevyučené v oboru zaškolíme. , První kontakt prosím učiňte na výše uvedeném telefonním čísle nebo na e-mailové adrese.. Pracoviště: Zeman maso-uzeniny, a.s.- provozovna třemošnice, 1. máje, č.p. 500, 538 43 Třemošnice. Informace: Simona Novotná, +420 724 841 540. Řemeslné práce - Řemeslné práce Krejčí, šička 12 200 Kč Krejčí Krejčová, švadlena, střihačka. Požadované vzdělání: střední odborné (vyučen). Jednosměnný provoz, úvazek: . Mzda min. 12200 kč. Volných pracovních míst: 1. Poznámka: Místo výkonu práce: Horka 147, Chrast u Chrudimi 538 51., NÁPLŇ PRÁCE: jedná se o práci v šicí dílně, přesněji o střihačské práce pro českou značku BUGA - Original Czech Fashion., POŽADAVKY: praxe v textilní výrobě., ZAMĚSTNANECKÉ VÝHODY: odpovídající platové ohodnocení., První kontakt učiňte prosím na výše uvedeném telefonním čísle od 9,00 do 15,00 hod. nebo na e-mailové adrese.. Pracoviště: Ing. ondřej šindler - pracoviště horka, 538 51 Chrast u Chrudimě. Informace: Monika Hromádková, +420 774 442 221. Gastronomie - Gastronomie Číšník, servírka 120 Kč Číšníci a servírky Číšník/servírka. Požadované vzdělání: střední odborné (vyučen). Turnusové služby, úvazek: . Mzda min. 120 kč. Volných pracovních míst: 2. Poznámka: Místo výkonu práce: Medkovy Kopce 35, Hlinsko. , Náborový příspěvek 30.000,- Kč, První kontakt učiňte prosím na výše uvedené e-mailové adrese.. Pracoviště: Pekločertovina s.r.o. - pracoviště, 539 01 Hlinsko v Čechách 1. Informace: Libuše Cempírková, +420 702 195 909. Gastronomie - Gastronomie Šéfkuchař 50 000 Kč Šéfkuchaři v pohostinství Šéfkuchař/ka na špičkové úrovni. Požadované vzdělání: střední odborné (vyučen). Turnusové služby, úvazek: . Mzda min. 50000 kč. Volných pracovních míst: 1. Poznámka: Místo výkonu práce: Medkovy Kopce 35, 539 01 Hlinsko. , Požadujeme praxi v oboru, vítána i mezinárodní kuchyně, spolehlivost, samostatnost, nápaditost. Při nástupu náborový příspěvek ve výši 80.000 Kč se smlouvou na 2 roky. Odměna bude vyplacena po uplynutí 1 měsíce zkušební doby po předvedení kuchařských dovedností. Možnost vysokého výdělku. Pouze pro vážné zájemce, kteří umí uvařit nejen českou kuchyni, ale i pekelné speciality., Nabízíme: Náborový příspěvek při nástupu, plat + provize z tržeb, První kontakt učiňte prosím na výše uvedené e-mailové adrese.. Pracoviště: Pekločertovina s.r.o. - pracoviště, 539 01 Hlinsko v Čechách 1. Informace: Petra Karlíková, +420 773 992 312.\nPeugeot 407 3.0i V6 Bi-Xenony Navi Kůže !! 2007 perfektní Cena: 145 000 Kč\nVolkswagen Passat 2012,2.0TDI,125KW,ŠÍBR,DSG, 2012 dobrý Cena: 299 000 Kč\nNissan Pathfinder LE 2.5dCi 4x4 126KW, 2008 velmi dobrý Cena: 218 000 Kč\nTrhová Kamenice Prodej domu Cena: 3 140 000 Kč\nHradečtí hasiči jsou mistry republiky ve vyprošťování u dopravních nehod Chrudim - Co nejrychleji se dostat ke zraněným osobám, poskytnout jim předlékařskou pomoc a dodržet přitom přísná bezpečnostní pravidla. To jsou hlavní úkoly při…\nPArdubický deník, Víska u Jevíčka - Komunální volby jsou za dveřmi. V nevelké obci na Malé Hané však zůstane volební místnost uzavřená. Není koho volit.\nFrantišek Novotný řídil město dvacet let. Teď tráví většinu času na chalupě\nTřemošnice - Bez někdejšího třemošnického starosty Františka Novotného se dřív ve městě nic ani nešustlo. Stál totiž v čele tamější radnice plných dvacet let.\nKoalice v Chrudimi vydržela a odvedla kus práce\nChrudim - Stávající radniční koalice se v Chrudimi před čtyřmi lety nerodila snadno. Její ustavení tehdy trvalo čtvrt roku, ale nakonec stihla bez zásadnějších rozmíšek vykonat kus práce. Prázdný však nezůstal ani pomyslný šuplík s nesplněnými úkoly.\nFrantišek Novotný řídil město dvacet let. Teď tráví většinu času na chalupě Třemošnice - Bez někdejšího třemošnického starosty Františka Novotného se…\nMalé pacienty v Hamzově léčebně rozveselují klauni Luže/Košumberk - Veškeré činnosti a pohybové aktivity, na které je…


Bookshelf stories: Recenze - Jméno hvězdy\nAutorka: Maureen Johnsonová\nKnižní série: Stíny Londýna\nAnotace: Nad Londýnem se stahují mračna strachu a Rory je jediným klíčem k vrahově identitě...\nRoryiny rodiče se rozhodnou pracovat v Anglii a své milované dceři nabídnou jedinečnou příležitost: rok studia na prestižní škole v centru Londýna. Rory se příliš dlouho nerozhoduje a za pár týdnů už směřuje z ospalého louisianského městečka do evropské metropole, kde se v té chvíli začíná opakovat nepříjemná historie. Kdosi vraždí po vzoru nikdy nedopadeného, nikdy neodhaleného Jacka Rozparovače. Všechna těla jsou nacházena tam, kde je původní vrah znetvořil v roce 1888 - ve východní části Londýna, v jejímž srdci stojí i Roryina nová internátní škola.\nRory se stěhuje z Ameriky do deštivého Londýna. Stěhuje se do internátní školy, ve které by měla strávit poslední rok. Zrovna v době jejího příjezdu se stala brutální vražda, která se až příliš nápadně podobá první vraždě Jacka Rozparovače a ještě navíc se stala v okolí školy, do které právě nastupuje. Další vražda se opět stane ve stejný dne a na stejném místě jako druhá vražda Jacka Rozparovače. A i když má Londýn jeden z nejlepších a nerozsáhlejších kamerových systémů, tak kamery nic nezachytili. Tedy skoro nic. To co zachytili je totiž považováno za podvrh nebo si myslí, že se záznamem někdo manipuloval. Samotná vražda na něm totiž vidět je, ale vrah nikoli.\nV den kdy se má stát třetí a čtvrtá vražda se Rory s se svojí kamarádkou vyplíží ven s internátu a jdou na chlapeckou kolej, kde mají společně s jejich kamarádem čekat a sledovat Londýn ze střechy. Když se vracejí zpátky potká Rory záhadného muže. A když se další den probudí, tak zjistí, že na pozemku školy našli další oběť. Zvláštní na tom je, že její kamarádka toho muže neviděla a tak Rory může být dalším terčem.\nTak abych něco napsala k postávám. Jak vám asi došlo, tak hlavní postavou této knihy je Aurora neboli Rory. Mě přišla docela sympatická, i když možná trošičku roztěkaná. Ze začátku se mi zdálo, že ty vraždy tak trochu ignoruje, protože si nemyslí, že zrovna ona nebo její kamarádky by se mohli stát jednou z obětí, když v Londýně žije přes sedm miliónů obyvatel. Ale jak děj postupoval, tak i ona začala mít pochybnosti a bála se.\nPak je tu Rorina kamarádka/spolubydlící, tu jsem zas tak ráda neměla. Přišla mi trochu otravná. I když jsem si Jazzu neoblíbila, tak jedna věta kterou řekla se mi docela zaryla do paměti, dokonale totiž vystihuje tuhle knihu - "Každý se bojí. Jediný chlap, a vyděsil celý Londýn."\nDost jsem si oblíbila Calluma, což je jeden z mála členů Stínové policie. Je to sympaťák a je s ním sranda, co víc bych mohla chtít :)\nKdyž jsem zjistila, že je to knížka o Jacku Rozparovači, tak jsem ji hrozně chtěla. Nedá se říct, že by mě zklamala, jen jsem očekávala něco trochu jiného. Je velice čtivá kniha, jejíž stránky jsem obracela opravdu rychle. Líbí se mi, že ne celá kniha je napsaná z pohledu Rory. Je tam totiž i pár kapitol, které se nám snaží něco objasnit. Třeba hned ta úvodní nás vnese do děje a jiná nám zase ukazuje jak ta vražda asi vypadala. Autorka tak udělala knihu maličko uvěřitelnější, jinak bych asi nevěřila, že se bojí opravdu cel Londýn.\nNemůžu si pomoct ale zdá si mi, že do všech knížek které poslední dobou čtu, jsou nějak propojeny s nadpřirozenem (ať jsou to upíři, vlkodlaci, prodávaní se do snů nebo kniha, která vám ukáže co se stane zítra) a myslela jsem si, že tahle knížka bude jiná. Doufala jsem, že to bude "obyčejná" detektivka, ve které se bude hledat vrah, který je neobyčejně opatrný a bude těžké ho odhalit. No, spletla jsem se. Nenapíšu, co přesně se tu objevovalo, protože to byste vlastně přišli o pointu příběhu, ale i tak na to sami asi přijdete.\nZ čeho jsem byla zklamaná byla romance (jestli se tomu v téhle knížce vůbec dá říkat) mezi Rory a Jeromem. Když už autorka chtěla aby tam nějaká byla, tak si myslím, že to nemělo vypadat tak, že se ti dva spolu chtějí jen vyspat a konec. Prostě mi přišlo, že mezi nimi víc nebylo, i když Rory si myslela asi něco jiného.\nAbych nebyla zase tak negativní, tak co se mi na knížce opravdu líbilo, byl konec, který autorka moc dobře vymyslela a ten zvrat na konci byl pro mě pomyslnou třešničkou na dortu a krásně mě navnadil na další díl, protože mě zajímá jak si s tím autorka poradí.\nŠtítky: 3 hvězdičky, Levné knihy, Maureen Johnson, Recenze, Stíny Londýna\nRodaw z Knihánkova 14. listopadu 2012 19:56\nSkvělá recenze!! :) Tahle knížka by nemusela být špatná :)\nAnette 15. listopadu 2012 19:44\nDěkuju! :) Myslím, že tobě by se mohla líbit :)\nKateřina Mitevová 16. listopadu 2012 17:25\nPovedená recenze. Na knihu už nějakou dobu koukám, ale nikde nebyly žádné recenze. No, ale teď tu je, tak si knížku možná obstarám.


Zákon č. 166/1999 Sb., o veterinární péči a o změně souvisejících zákonů (veterinární zákon) (Ministerstvo zemědělství, eAGRI)\nZákon č. 316/2004 Sb., kterým se mění zákon č. 110/1997 Sb., o potravinách a tabákových výrobcích a o změně a doplnění některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějších předpisů, a některé další zákony\nZákon č. 309/2002 Sb., o změně zákonů souvisejících s přijetím zákona o službě státních zaměstnanců ve správních úřadech a o odměňování těchto zaměstnanců a ostatních zaměstnanců ve správních úřadech (služební zákon)\nZákon č. 120/2002 Sb., o podmínkách uvádění biocidních přípravků a účinných látek na trh a o změně některých souvisejících předpisů\nZákon č. 76/2002 Sb., o integrované prevenci a o omezování znečištění, o integrovaném registru znečišťování a o změně zákonů (zákon o integrované prevenci)\nZákon č. 29/2000 Sb., o poštovních službách a o změně některých zákonů ( zákon o poštovních službách )


Chystá se filmová adaptace slavného ruského románu | Kinobox.cz\nChystá se filmová adaptace slavného ruského románu\nBaz Luhrmann má momentálně plné ruce práce s biografickým filmem o Elvisu Presleym, ale už teď se připravuje na další projekt, ke kterému přednedávnem získal práva. Na adaptaci nejslavnější knihy Mikhaila Bulgakova – Mistr a Markétka.\nPůvodní předloha, v níž Faust navštíví tehdejší Sovětský svaz, je náramnou ukázkou magického realismu, která působí jako satira na někdejší sovětskou společnost. Není proto divu, že během stalinismu byla kniha zakázaná, do světa se dostala až v šedesátých letech, ovšem stále se značnou cenzurou. I tak se ale z knihy za krátkou dobu stal světový literární fenomén. A teď se zdá, že se konečně dočkáme i nějaké velkolepé filmové adaptace. O její vytvoření totiž projevil zájem australský režisér Baz Luhrmann, který se proslavil nejen díky populárnímu Moulin Rouge (2001), ale díky adaptacím dalších slavných literárních děl, například Romeo a Julie (1996) nebo Velký Gatsby (2013).\n"S příběhem Mistra a Markétky mám po celých dvacet let osobně opravdu skvělý vztah a už dlouho jsem toužil po právech tuto výjimečnou knihu zadaptovat. Jsem nadšený, že konečně mám možnost vytvořit vlastní interpretaci tohoto díla."\nSamozřejmě si na film ještě nějakou dobu počkáme, nejdřív musí Luhrmann dokončit svůj film o Presleym, přičemž teprve poté se začne s produkcí.\nBaz Luhrmann během režírování | Foto: archiv redakce\nVelký Gatsby , Moulin Rouge , Romeo a Julie\nÚspěch Bohemian Rhapsody znovu inspiruje. Kdo si zahraje krále rock´n´rollu?\nKomerční a oscarový úspěch snímku Bohemian Rhapsody (2018) vybízí další autory, aby se vydali po stopách slavných muzikantů a přiblížili jejich poutavé...\nMoulin Rouge: Trailer\nRomeo a Juliet (1996): Trailer