Milovat svou vlast... (III. část) (Kolobajda) | Písmák.cz\nMilovat svou vlast... (III. část)\ndatum / id 07.11.2014 / 449977 Vytisknout |\nupřesnění kategorie skoro svatební cesta\nA je tady závěr. Kdo si počkal, ten se dočkal. A teď dám chvíli pokoj.\nMilovat svou vlast III. část\nSvatební cesta made in Nikola 2 (táta v akci)\nČtvrtek, 3.září - odjezd do Jičína. Jedeme do Českého ráje a tady jsem jako doma - dva roky jsem pracoval a bydlel v Liberci. V Jičíně jsme před polednem a zjišťujeme podle stavby tribuny a podle plakátů, že tady bude v sobotu a v neděli „Rumcajsův velký dětský festival“. Všechny hotely a priváty obsazeny. Nikola nám dala do jedné hodiny rozchod a pak jsem si musel prosadit a vybojovat, že pojedeme do Sobotky, což je odsud 12 km, je tam hotel a je to kousek od hradu Kost, kam chceme jít zítra. Vybojoval jsem to. Tak jsme dorazili na náměstíčko a vystupujeme přímo naproti budově s nápisem HOTEL POŠTA. Taková úleva!\nVejdu dovnitř, docela slušná restaurace a tak se ptám u barpultu sličné servírky na ubytování. „Jó pane, my už dobrý štyry roky jako hotel nefungujeme, a voni nám nějak ten nápis zatím nesundali. Ale támle máte informace!“ máchla rukou nalevo. Dojdeme k informačnímu středisku a na zavřených dveřích visí cedulka: „Přijdu hned, jsem na poště“. Dokonalý paradox.\nAle přišla opravdu hned. Sdělila nám, že v okolí žádný hotel není, dala nám plánek města, seznam privátů a zadarmo přidala úsměv. Měl bych asi dodat, že dnes již s námi Švýcarky nejely, neboť se rozhodly, že místo Prachovských sklal raději Alpy. Ale i tak ubytovat v Sobotce dvanáct lidí po privátech je problém. Ten naše velitelka vyřešila tak, že osádka Ford Transitu se ubytuje v jednom privátu poblíž náměstí a osádka Fabie (tedy my, Romana a Kurt) bude umístěna ve Kdanicích, což je asi 2,5 km od náměstí. Nevadí, Romana s Kurtem mají na zítra domluvenou návštěvu známých v Praze, my je tam odvezeme, takže tady se jedná jenom o jednu noc. O úrovni našeho privátu raději pomlčím, jediné plus bylo, že jsme měli z okna vyhlídku na pasoucí se koně.\nA zdálo se, že kromě much jsme byli „v apartmánu“ úplně první hosté.\nOdpoledne jsme měli v plánu návštěvu Prachovských skal. Parkovné 40 Kč, vstup do skal 50 Kč. Prostě byznys. A počasí, pokud bylo od svatby doteď opět hezky, tak dnes zase nic moc. Nikola si za dalších 40 Kč zakoupila průvodce (mapku), zvolili jsme trasu a vyrazili. Kromě strejdy. Ten o berlích vyrazil na pivo. Údajně tu asi před hodinou a půl přestalo pršet. To je dobře, aspoň se to vypršelo. Bylo pod mrakem, v „myších dírách“ kluzko, ale celá „vycházka“ proběhla úspěšně, až na… až na to, že na zpáteční cestě se najednou zatáhlo, začalo pršet, pak lít, pak se strhl vítr, začala bouřka a průtrž mračen.\nSchováni pod statným dubem čekáme (dost nevhodně) až do něho udeří, a přívalový déšť ještě zesílil a z chodníčku je potok. Jsme všichni promočení na kost, takže prcháme k parkovišti, čachtáme po kostky ve vodě, asi tak deset minut úprku a jsme pod přístřeškem u vysmátého strejdy. Tak vyždímáme, co se vyždímat dá, vylijeme vodu z bot a jedeme na privát. Koupelna (sprchový kout a umyvadlo) je sice jenom jedna, což zase tak nevadí jako to, že tam není ani jeden ručník. No za ty prachy… Tak jdu za domácím, říkám mu o ručníky a on: „Co, manželka tam nedala ručníky? No to si s ní vyřídím!“ Zalezl a asi za tři minuty je donesl. Běžím s nimi ke koupelně, kde už stepuje Romana a Oli. Tady jsme zjistili, že nám dal dvě velké froté osušky. Pro čtyři lidi. Už za ním nejdu!\nKolem sedmé večer máme sraz v restauraci „Hotel Pošta“, kde už nás očekává rozverná servírka a začínají obvyklé lukulské hody. – „Můžeme si srazit stoly?“ – „Vy můžete úplně všechno!“ A když už máme plné stoly, místní štamgasti si nás chodí postupně prohlížet. Craig si dal jako předkrm dršťkovou polévku, což vyvolalo mezi Novozélanďany všeobecné veselí. Craig snědl asi tři lžičky, uznale pokýval hlavou a Norio si ty dršťky visící ze lžičky detailně fotí, jako by byla na Madagaskaru a fotila motýly. Oni si naši hosté vlastně detailně fotili všechna jídla a hostiny. A k potěšení nám servírka pouští country a western hity a opět sedíme do závěrečné, která se kvůli nám protáhla skoro o hodinu. Při placení se opět kouzelně usmívala - řekl bych, že takovou útratu a spropitné normálně nemá za celý týden.\nNení kost jako Kost\nPátek, 4.září - sraz je v 9.00 hodin a jedeme na Hrad Kost. Z náměstí doleva, pak ještě doleva, přes dolík do kopečka kolem zámku Humprecht a zase dolů do údolí Plakánku a jste tam. Asi za deset minut. První prohídku v 9.30 bychom v pohodě stíhali, ale v 11.00 je velký okruh, který začíná mučírnou a hladomornou, což si naši zahraniční hosté přece nemohou nechat ujít! Tedy jsme si zakoupili lístky na 11.00 a následuje změna plánu, jedeme zpět na zámeček Humprecht. Zde právě probíhá prohlídka, další je v 10 hodin a trvá asi 70 minut. Tak to bychom nestihli.\nUjala se nás sympatická malá černovlasá dívčina a když jsme jí vysvětlili, že musíme být v jedenáct na Kosti, začala mlít: „Dobře, zkrátíme to na 45 minut, ale to vám zdaleka neřeknu všechno!“ A to ještě Nikola výklad „zhuštěně“ překládala. A tak mlely obě a …a půjdeme dál. Tady prohlídka probíhá odzhora dolů, abychom se na závěr dostali do akustického sálu, vysokého přes šestnáct metrů, kde dozvuk trvá 11 vteřin. Tady už průvodkyně mlít nemohla, naopak musela mluvit pomalu a potichu. A říká - tak tady si můžete zazpívat, třeba nějakou anglickou, to tu ještě nebylo. Ale anglické jsme se nedočkali. Napadlo mě, že japonština tady taky ještě nezněla, ale Norio nereagovala, tak dcerky rozhodly: „Takže tati - je to na tobě.“ A průvodkyně doplnila - nějakou pomalou, ať to zní. A tak jsem spustil: „Zaspala nevěsta v strážnickéj dolííněéé…“ A pak se mi podruhé dostalo „standing ovation“ a potlesk dozníval asi těch jedenáct vteřin…\nKe vstupu do hradu Kost jsme se dostavili za minutu jedenáct. Průvodkyně - starší paní, s pochopením ještě minutku počkala než dokulhá strejda Lex o berlích a hurá do mučírny! Já osobně bych si tuto lahůdku odpustil, už jenom ta deprimující hudba podkreslovala celkový skličující a morbidní dojem. A zatímco naši zahraniční hosté byli zcela u vytržení a všechno si fotili, já jsem musel jít na vzduch. Když pak i oni vylezli ven, říkali: A to jsme si dosud mysleli, že Češi jsou mírumilovný národ! Naštěstí druhá část prohlídky byla opravdu na „spravení chuti“. Vždyť jenom jména majitelů hradu hovoří za vše: Albrecht z Valdštejna, Černínové a rod Kinských, kteří hrad vlastní dosud. Pak jsme ještě v rychlosti navštívili hradní kapli, neboť tam byla právě pauza mezi svatbami.\nJiž když jsme přicházeli (v těch 11 hod.) jsem si všiml, že na nádvoří stojí bílá Škoda Superb, na kapotě panenka ustrojená do svatebního, interiér - vše v bílé kůži. Z kaple před chvílí vyšla svatební družina a fotografka a kameraman (podle přístrojů profi) se činili a nás odháněli, ať nejsme v záběru. Pak si nevěstu a ženicha naaranžovali na malou terasu, přes kterou se dá po schodišti vejít do prvního patra. Nevěstě čtyři družičky držely vlečku a ženich - vystříhaný, dobře živený seladon se povýšenecky usmíval. Všechno v bílém, včetně ženichových bot, motýlka i zubů.\n„A mávejte!“ A tak mávali a lidi zezdola taky, někteří tleskali a volali: „Vivat!“ Kameramanovi to bylo stále málo a říká: „No ještě mávejte a ten aplaus větší!“ Takže ke svatebčanům se přidali i návštěvníci hradu (i my). I ptáci mávali křídly. „Vivat, vivat!“ No to byla voda na můj mlýn - a tak volám: „Vivat, vaše blahorodí, ať žije první máj!“ A do všeobecného veselí se přesně pod tím schodištěm otevřela malá dřevěná vrátka a z nich vylezl člověk s hrbem, zdeformovanou hlavou a někam rychle kulhal podél zdi. Quasimodo! Tak to kameraman ve scénáři neměl. A přítomní se smáli o to víc, a taktéž ti nafoukaní novomanželé, ovšem ti ze své terasy nemohli ani v nejmenším tušit o co jde. Takže byli v tu chvíli za blbce, což mě uspokojovalo.\nTaková tragikomedie, mi to moc k smíchu nepřišlo. Feudálové to nebyli - na to se chovali příliš povýšenecky. Takže nová kapitalistická garnitura. Prostě není svatba jako svatba. Takovou bych určitě nechtěl, ta naše byla přes všechny ty peripetie lepší. A v tu chvíli mě napadlo - teď ještě pro vylepšení situace by se tady hodilo předvedení maorského Haka našim ragbyovým týmem - třeba by ženich i padesátieurovku utrousil… Ale náš kapitán i se svým týmem už byli někde na druhém konci světa.\nPo prohlídce hradu na parkovišti nastalo hromadné loučení, protože Nikola se svou novou rodinou ještě dnes měli v plánu Trosky a pak ještě program i na příští den, tedy sobotu stráví v Sobotce. A my s Romanou a Kurtem do Prahy a pak chceme dojet opět do Žďáru nad Sázavou přespat, a druhý den navštívit Zelenou Horu a domů. Prostě všechno jednou končí. Loučení bylo bez nadsázky dojemné. Kdo ví, jestli se ještě vůbec někdy v takové obsadě uvidíme.\nKdyž jsme dojeli na privát a balíme, Romaně zvoní telefon. Volá Nikola: „Ti moji společníci dostali hlad a přesvědčili mě, že bychom mohli ochutnat v restauraci Pošta menu za jednotných 69 Kč. Nechcete náhodou taky jít na oběd?“\nAle jo, šli bychom. Budeme tam do půl hodiny. Když jsme dorazili, oni už tam seděli a jedli. Tak jsme se zase přivítali (joj - to bylo radosti!), no a my koukáme jako blázen: Téměř všichni si dávali první chod - dršťkovou polívku. A k tomu pivo. Jak jinak - většina viděla a jedla dršťky poprvé a někteří z nich asi naposled. Po obědě jsme se ještě na náměstíčku vyfotili a - ádijé!\n„Good luck, be happy!!!“ A tak jedeme - oni na Jičín, my na Prahu.\nTady bych mohl skončit, ale ještě něco.\nCestovat do Prahy v pátek odpoledne autem není právě šťastný nápad. Ale ono to tak bohužel vyšlo. Vzhledem k tomu, že Romana s Kurtem měli dost těžké a objemné bágle, dohodli jsme se, že je dovezu ke stanici Metra Skalka. Nějaký známý je pak měl čekat na stanici Želivského. Přiznám se, v Praze jsem již dlouho nebyl, aktuální mapu Prahy nemám. Až do Horních Počernic to šlo, pak už to bylo o nervy. Nevím jak se stalo, ale najednou čteme na sloupu cedulku: Metro - stanice Skalka 4 km. A šipka rovně. No výborně. Ale když už jedeme asi 6 km a šipka nikde, zahnu kde to jde, a na zastávce autobusu se doptáváme. Jo, zpět a na druhé světelné křižovatce vpravo. Asi po půlhodině jsme to našli, zase nebylo kde zaparkovat. Po vyřešení i této drobnosti a vybalení zavazadel jsme se rozloučili a naši mladí zmizeli v davu.\n„Good bye, have a safe journey!“(šťastnou cestu) - směr Colorado. A my do Žďáru.Takže asi o půl čtvrté jedeme, nejlépe zpět a pak asi vpravo. Jo, strefil jsem se. A na dálnici nechci, je pátek odpoledne a před chvílí „Zelená vlna“ radiožurnálu hlásila desetikilometrovou kolonu. Vymyslel jsem trasu: Kutná Hora, Čáslav, Havlíčkův Brod, Žďár nad Sázavou. Odhaduji, že když půjde dobře, mohli bychom tam být v šest. Ale nešlo dobře. Pokud nestojíme, tak jedeme krokem. Za třičtvrtě hodiny jsme byli v Říčanech, ujeli jsme asi 16 km. Zuřím a říkám Oli: „Tady někde zahnem vpravo a pojedeme okreskami. Alespoň poznáme vesničky a městečka, které jsme ještě neviděli a už asi ani neuvidíme.“\nOdbočuji v Říčanech a ukazatel nás opět navádí na dálnici D1. No to víš - ani náhodou! Pak máme konečně příležitost zastavit, protáhnout oudy a podle mapy plánuji trasu, Oli si to píše, včetně čísel stran v automapě: Mnichovice, Sázava, Uhlířské Janovice, Ledeč n/S, Světlá n/S a Havlíčkův Brod. Pak už to bude coby dup. Nějak jsem podcenil, že ty cesty nejsou tak rovné jako na mapě, občas je objížďka a taky značení není ideální. Ale nakonec jsme se do Havlbrodu nějak dokodrcali a do Žďáru už je to jen 30 km. Bohužel už dávno není šest, je půl deváté večer, ale nevadí.\nV hotelu Fit bylo vše při starém. Za zástěnou recepce slyším známý hlas.\n„Dobrý večer Niki, tak jsme tu zase!“, říkám s úlevou, jako bychom dorazili domů. Vycupitala se svým milým úsměvem (dobrý večer!) k tablu s klíči a říká: „Ale váš klíč tu není, musíte ho mít u sebe!“ – „Jaký náš klíč?“ – „No přece třistadesítka!“ A tak vysvětluji: „Je to od vás hezké, že si pamatuje 310, ale ten klíč jsme vrátili ve středu dopoledne vaší kolegyni a ty dva dny jsme byli úplně jinde a to hodně daleko!“ – „ Tak to jsem vůbec nezaregistrovala, já si myslela, že tady ještě jste!“ Dostali jsme pokoj č. 312. Ubezpečil jsem ji, že zítra ráno určitě odjíždíme, tak ať už nás nehledá. Opět se mile usmála, popřála nám dobrou noc a šťastnou cestu.\nV sobotu ráno Oli nakoupila snídani i „oběd“ vedle hotelu v Albertu za stravenky, sbalili jsme se, vypili kafe, vrátili klíč č. 312 a jeli na Zelenou Horu, navštívit poutní kostel Svatého Jana Nepomuského, vrcholné dílo barokní gotiky Jana Blažeje Santiniho, kulturní to dědictví UNESCO. Zajímavé - v té době to bylo místo téměř neznámé. Pak jsme ještě cestou posbírali (a to doslova) houby v lesíku u Nového Města na Moravě, a o půl čtvrté jsme byli doma, kde nás čekal zasloužený odpočinek.\nV pondělí odpoledne nás byla naposledy navštívit Nikola s Markem. Takže jak to dopadlo v sobotu a v neděli? V pohodě? A Niki povídá: „No, skoro. Sobota v pohodě a v neděli jsme dorazili do Ruzyně ještě dříve, než bylo třeba, takže rodiče od Marka a strejda a tetička už jsou asi doma. Ovšem Craig a Norio měli ještě zaplacené letenky do Dubrovníka, ale neletěli nikam, protože jejich letecká společnost Sky Europe (pozn. slovenská) předevčírem zkrachovala. Peníze už jim nikdo nevrátí. Tak jsem je zavezla na hlavní nádraží a posadila na vlak do Budapešti.“\n– „A proč zrovna do Budapešti?“ – „No ono zrovna nic jiného nejelo. A z Budapešti do Dubrovníku už to není tak daleko.“ – „A vy tedy odlítáte zítra, že?“ – „Jo, jo, jo, akorát neletíme přes Singapoure, ale přes Vancouver.“ – „A proč zrovna přes Vancouver?“ – „No protože tam jsme ještě nebyli. A když se podíváš na globus, tak ať letíš na kteroukoliv stranu, vždycky doletíš na Nový Zéland. Na přestup máme tři dny, takže nám to nemůže uletět a trochu se tam porozhlídnem. A těch nějakých tisíc kilometrů navíc, to v letadle vůbec nepoznáš.“\nVážený čtenáři, vážená čtenářko, přátelé a milé děti! Dnes už je holt jiná doba - a čas nezastavíš. A tak ten svět je najednou nějaký menší.\nO něco později se Romana s Kurtem přestěhovali z Colorada na Hawai. Když letos v létě byla Nikola s Markem navštívit Hawajany, cesta letadlem jim trvala čtyři hodiny. Odletěli v 11.00 hodin a přiletěli ve dvanáct. Akorát s tím, že odletěli patnáctého a přiletěli čtrnáctého. Takže čas je opravdu relativní pojem. Teď už chápu Einsteina a jeho teorii relativity.\n06.04.2015 12:52:48 dát kritice tip R. L.\n08.11.2014 19:35:58 dát kritice tip Kolobajda\nGia Carangi. Sama ni nepublikovala, ale kritizovat se jí zachtělo. Neřekl bych, že zařazení do kategorie humorné je to podstatné. Komu se líbí humor typu Kameňák I. až III., nemůže pochopit humor Cimrmana. Ani nezjistím, zda to četla celé, nebo jen poslední část. Řekl bych, že absurdních situací a nadsázky je tam dost. A ten expert, který to hodnotil kladně, byl Jiří Balabán. Prohlásil, že by to byl dobrý filmový scenář. Nevím o jaké reklamě Gia mluví. A člověk je tvor snadno ovlivnitelný. Proto si myslím, že její hodnocení některé čtenáře odradilo.\n07.11.2014 09:32:42 dát kritice tip Gia\nAčkoli je v záhlaví inzerováno, že jde o dílo tématicky humorné, nezasmála jsem se. Buď postrádám smysl pro humor nebo se jedná o klamavou reklamu.


Ministerstvo zahraničí USA vyzvalo Německo, aby přehodnotilo svůj postoj k Nord Stream 2 - 08.09.2020, Sputnik Česká republika\nNěmecko by mělo přehodnotit svůj postoj k ruskému projektu Nord Stream 2, prohlásila v úterý mluvčí Ministerstva zahraničí USA Morgan Ortagusová. 08.09.2020, Sputnik Česká republika\nnord stream 2 ag, alexej navalnyj, nord stream 2\n„Jak v posledních dnech uvedlo mnoho evropských vůdců, nyní nastal čas, aby Německo přehodnotilo svou spolupráci s Ruskem na Nord Stream 2,“ napsala Ortagusová na Twitteru.\nDen předtím americký prezident Donald Trump prohlásil, že podpoří myšlenku zastavení projektu.\nNěmecká kancléřka Angela Merkelová dříve uvedla, že otázky Nord Stream 2 a incident s Alexejem Navalným je třeba posuzovat odděleně. Řada politiků v Německu nicméně vyslovila výzvu k pozastavení nebo dokonce ukončení projektu Nord Stream 2. Zároveň znějí i uváženější stanoviska.\nTiskový tajemník ruského prezidenta Dmitrij Peskov rovněž uvedl, že projekt Nord Stream 2 je komerční, je realizován v zájmu energetické bezpečnosti celého evropského kontinentu, výzvy některých německých poslanců k jeho zastavení kvůli situaci s Navalným jsou emotivními výroky, které nejsou založeny na žádných faktech. Uvedl, že Kreml nevidí rizika zablokování Nord Stream 2 ze strany Německa, neboť na každé prohlášení vyzývající k zastavení projektu připadají dvě prohlášení o absurditě takových návrhů.


Česká škola: Roman Král: Jak vybírat ředitele?\nŠtítky: konkurzy na ředitele, MŠMT, názory, role zřizovatele\n„Před časem ministr Plaga vyjádřil své pochybnosti k nastavení vyhlášky o složení konkurzních komisí, které doporučují municipalitám vhodného kandidáta na post ředitele školy. Tyto pochybnosti sdílím. Ředitel školy je jejím motorem. Přichází s vizí, nalévá do školy energii, vytváří její kulturu i rámec, v kterém se život školy odvíjí. Může být zdrojem pohybu, velkou inspirací a také žábou na prameni, která rozvoj školy na mnoho let zabrzdí,“ píše Roman Král na svém blogu.\nZ rychlého průzkumu, který proběhl v rámci jednoho pražského běhu kvalifikačního studia pro ředitele škol, vyplynulo, že mezi řediteli v oblastech řízení jednoznačně převažují provozáci a ekonomové. Pedagogové tvořili sotva 10 procent.\nTak to také na školách většinou vypadá. Rozvoj školy se zaměňuje za nová okna a nové počítače. Provozní a ekonomická témata jsou úhelným kamenem, podle kterých se škola snadno hodnotí...\nJe chybným východiskem, zvláště v české klientelistické kotlině, ponechat na zřizovateli zodpovědnost za kvalitu školského segmentu, tedy oblasti, jejíž úroveň určují odborné pedagogické kompetence, profesní smýšlení ředitele, nikoli pouze dovednosti manažerské, správní nebo politické.\n15. února 2019 6:30\nstátní školy se musí vrátit pod kontrolu státu,nastavit systém mšmt-okresní školský úřad-škola a pak jen nastavit pravidla pro funkci ředitele: 10 let praxe, mgr pedagogické vš + minimálně bc marketingu(managementu), období funkce pětiketé max 2 období po sobě,ředitele jmenuje komise: mšmt+čši+škol úřad ze seznamu žadatelů čekatelů,plat ředitele =dvojnásobek učitelského.....a je po problémech s kamaáčoftama a destrukcí školství!\nu škol soukromých zákl pravidla (tj. věk a vzdělání)stejná pouze si majitel jmenuje koho chce ,na dobu jakou chce za podmínek ,které chce\n15. února 2019 8:57\nTakovýto systém naše školství spíše konzervuje a nevytváří příznivé východisko pro dlouhodobý rozvoj škol, pro nastartování změny myšlení učitelů i rodičů, pro skutečnou myšlenkovou modernizaci českého školství. -- Máme tu jakýsi manifest pokrokářů. Kdybych byl učitelem, kterému se zaměstnavatel snaží vnutit změnu myšlení, sabotoval bych to a s pobaveným zájmem bych sledoval, kterak zaměstnavatel pozná, co si myslím. ////\nOdhaduji, že pokrokářema vzývaná myšlenková modernizace, pokud k ní opravdu dojde, skončí katastrofou. Ale v současném super-centralizovaném systému má Ministerstvo zhůvěřilé právo to vynucovat. Ale nikdo, ani Ministerstvo, ani pokrokáři, nemá právo vynucovat změnu myšlení rodičů. ////\n15. února 2019 9:06\nAd laimes: státní školy musí přestat být státními. Stát neumí řídit nic, natožpak školství, což za těch pár desítek let prokázal mimo jakoukoli pochybnost. ////\nOkresy a obce možná také (zkraje) nedokážou řídit svoje školy, ale vytvoří se podmínky pro rozmanitost. Včetně rozmanité kvality. ////\n15. února 2019 10:23\nnení lepší systémový vlastník nežli stát či korporace,ideálně kompinace obého,viz babiš "řídím stát jako korporaci", což znamená , že ponechám systém státu,jen používám korporátních (rychlejších,jednodušších,efektivnějších) metod, obec jako malý,nesystémový útvar bez vlastníka nemůže pořádně řídit nic a vytváří pouze podmínky pro rozmanitost= chaos\nmusíme mít školství rozdělené na školy státní a soukromé,přičemž ty obecní musí patřit do kategorie soukromé,\nzájmem a pvinností státu je zabezpečit profese pro chod státu a poskytnout možnost vzdělání pro většinu obyvatel v montovnách,pro sféru služeb jsou pak primárně předurčeny školy soukromé,kde je místo pro rozmanitost a kreativitu


Apartmány Kunc - Poloha, Služby, Okolí\nČeské hory » Jizerské hory » Ubytování » Bedřichov » Apartmány Kunc » Popis\nApartmány se nachází v CHKO Jizerské hory v obci Bedřichov u Jablonce nad Nisou. Bedřichov je vyhledávaným cílem letní rodinné rekreace, pěší turistiky a cykloturistiky, v zimě pak rájem lyžařů a běžkařů se šesti sjezdovkami a sedmi vleky s možností večerního lyžování. Bedřichov je jedním z výchozích bodů tzv. Jizerské lyžařské magistrály (170km upravovaných lyžařských stop po celých Jizerských horách). Tato horská rekreační obec (680m n.m.) je vnímána jako jedna z bran Jizerských hor s velmi dobrým dopravním spojením s Libercem a Jabloncem nad Nisou.\nNabízíme ubytování ve třech apartmánech s vlastním kuchyňským koutem a sociálním zařízením. Apartmány jsou v rozmezí od 3-6 osob. Apartmány jsou odděleny vlastním vchodem a poskytují místnost pro uložení kol a lyží. Společná hala pro apartmány disponuje malým minibarem, který můžou hosté využívat v průběhu celého dne za poplatek. Jsou zde k dispozici alkoholické i nealkoholické nápoje a drobné občerstvení. K apartmánům patří malá venkovní zahrádka, kterou je možné využívat. Apartmany Kunc využijí nejen rodinny s dětmi k vhodnému zázemí, ale také hosté pro klidnou relaxaci a odpočinek v Jizerských horách.\nBedřichov nabízí 170km běžeckých tratí, na své si zde ovšem přijdou i nadšenci sjezdového lyžování. Pro děti i dospělé je zde připravena lyžařská škola a možnost zapůjčení sportovního vybavení. Jizerské hory jsou skvělé nejen na zimní sporty ale i na turistiku a cyklistiku. V okolí najdete hned několik penzionu a hotelů poskytující wellness a příjemné restaurace, kde se dobře najíte. Inofcentrum je od našich apartmánů vzdáleno 10m hned naproti apartmánům.\nApartmány Kunc Ceník ubytování a stravování


Mixéry, šlehače a sekáče PHILIPS - domacipotreby.cz\nÚvod»Elektro»Mixéry, šlehače a sekáče PHILIPS\nMixéry, šlehače a sekáče PHILIPS\nPHILIPS Stolní mixér HR2105/00, 1,5 l, nádoba sklo\nPhilips HR2105-00 je výkonný stolní mixér, s nímž dosáhnete dokonalých výsledků při přípravě oblíbených koktejlů a pokrmů. Nově navržený hvězdicovitý nůž ProBlend 4 účinně mixuje a krájí všechny potřebné přísady. 400W motor nabízí pohodlné mixování měkkých i tvrdých ingrediencí při 2 různých rychlostech a pulzní režim lze použít pro perfektní promíchání. Jednoduchý a snadno rozpoznatelný indikátor zámku Vám dá vědět, kdy lze přístroj bezpečně používat. Vysoce kvalitní skleněná 1,5l nádoba s pracovní kapacitou 1,25l zabraňuje poškrábání a zápachu. Nová hubička umožňuje pohodlné nalévání bez zbytečného nepořádku. Rukojeť nabízí polohu pro uchopení palcem, takže se nádoba snadno drží a přenáší. Všechny odnímatelné části lze mýt v myčce, což usnadňuje čištění. Prostor ušetříte s praktickým systémem skladování kabelu pod krytem mixéru.


Přípravka s minipřípravkáři na Palmovce neprohrála | HC Kert Park Praha\nPřípravka s minipřípravkáři na Palmovce neprohrála\nPřípravka 24.05.2019 Milan Kubíček Martin Horský\nV sobotu se odehrál další turnaj přípravek opět ve formátu 5+1 s hracím časem 3x8 minut. Náš tým byl zařazen do skupiny, jenž odehrála svůj turnaj na Palmovce. Sestava nakonec kvůli školám v přírodě a zraněním byla na půl přípravkáři a minipřípravkáři.\nHC Kert Park Praha - HBC Hostivař B 1:1 (0:0, 0:0, 1:1)\nV prvním zápase jsme nastoupili proti B týmu Hostivaře. Ve vyrovnaném utkání padly branky až v poslední části. Naši branku vstřelil v 17. minutě Radim Drnec, Hostivaři se pak podařilo ve 21. minutě vyrovnat. Na konečné remíze nezměnil nic ani náš tlak v posledních minutách utkání.\nHC Kert Park Praha - HBC Hostivař A 2:2 (0:0, 1:1, 1:1)\nVe druhém utkání nás čekala Hostivař A, mužstvo kde již někteří hráči nakukují do mužstva mladších žáků. V první třetině měli hostivařští mírnou převahu, nás však podržel brankář Horský. Ve druhé části jsme se dostali do vedení zásluhou využité přesilové hry, kdy se po nahrávce Bílého trefil Adam. Soupeř však dokázal do konce třetiny vyrovnat. V závěrečné třetině jsme měli tři velké šance. Dvakrát v souboji s brankářem neuspěl Adam, poté byl v dobré šanci Suchánek. A tak přišel trest v podobě branky v naší síti. Hostivař se však neradovala dlouho, za půl minutky se trefil Drnec a stanovil konečný stav utkání.\nHC Kert Park Praha - Prosek Moeles 2:0 (0:0, 0:0, 2:0)\nV posledním utkání jsme nastoupili proti proseckým krtkům. V teplém a dusném počasí docházeli především těm mladším síly. Přesto dokázali v závěru utkání strhnout vítězství na svou stranu. Nejprve se trefil Lukáš Horský, v poslední minutě pečetil naše vítězství Adam po nacvičeném signálu s Radimem Drncem.\nSestava: Adam Horský - Václav Adam, Timotej Bilý, Radim Drnec, Dominik Špák, Lukáš Vlk - Filip Doucha, Lukáš Horský, Onřej Suchánek, Václav Sýkora, Filip Větrák.\nMužstvo táhli, jak je obvyklé, Vašek s Radimem. Dobře zahrál Dominik Špák. Mužstvo podržel především ve druhém utkání brankář Adam Horský a největší pochvalu zaslouží minipřípravkáři. Makali někteří až do padnutí a i ty postavení mimo hru se postupně naučili. Takže Lukáši, Ondro, Vašíku i oba Filipové moc děkujem.\nTags: hokejbal, Kert Park, minipřípravka, mládež, Praha, praha 13, přípravka, sport\nPřípravka úspěšná na domácím turnaji\nA-tým hraje v Plzni, přípravka hostí na Lužinách turnaj\nPřípravka na Kladně sbírala zkušenosti\nA-tým sehraje na Lužinách televizní utkání s Hradcem Králové, zbylé kategorie se rovněž představí doma\nPřípravka se v Berouně neztratila


Jak se správně sbalit na dovolenou+mini soutěž | Proslečny.cz\n: Linda : Cestování, Volný čas 5.7.2018\t14 Komentářů\nS mojí rodinou pojedu do Chorvatska na čtyři dny. Ještě nevím kdy. Můj přítel bude v našem bytu sám. Myslím, že z toho do týdne udělá chlív. Budeme tam max. 4 dny. A já vždycky balím kufry celé mojí rodině. Jsem v tom profesionálka.\nKufr číslo jedna\nSlož všechny trička na hromádku. Tak pět nebo sedm. Dej do rohu kufru. Vedle triček dej tílka. A vedle nich podprsenky. Prostě všechno od pasu až po krk.\nKufr číslo dvě\nNa jednu hromádku slož všechny kraťasy. Vedle nich hromádku a různýma kalhotama. A na další kalhotky a trenky. Na to dej ponožky, jako máslo na chleba. Krásně rovně. Prostě všechno od pasu po boty.\nTam patří veškeré boty. Já si vždycky beru i kolečkové brusle.\nDo něj patří plavky. Na ně nesmíme zapomenout! K nim patří i ručník a deka, na kterou si lehneš na pláži.\nTu máš vždy s sebou. Do ní patří peníze, vložka/tampon, make-up, šperky, mobil a všechny věci, co tam jinak máš.\nJaké boty si sbalit? Rozhodně tenisky a lodičky. Ale buď s malým podpatkem nebo s žádným.\nA teď k soutěži..\nOdpovíš mi na otázky do komentářů a pod ně napíšeš článek na přání. Nejlepších pět vyhrajou, že napíšu jejich článek na přání. Můžeš vyhrát do konce července 2018.\n1. Bydlím s rodiči nebo s přítelem?\n2. Mám sourozence? Jaké?\n3. Kolik mi je?\n4. Jak mi občas říkají přátelé?\n5. Používám vložku nebo tampón?\n6. Jaký byl můj první článek?\n5.7.2018 at 19:49\n1. S přítelem\n5. Objev tvůj skrytý talent\nNěco o análu.\n5.7.2018 at 19:58\n2. Sestru mladší, je jí 12 let\n3. Je ti 17\n6. Objev tvůj skrytý talent\n5.7.2018 at 19:59\nP.S. super článek…\nJá zbožňuju to, jak říkáš čauky. A doufám, že mi to vyjde.\n2. Máš sestru a bratra\n3. Je to sedmnáct\n6. Objev tvůj talent\nJak uspořádat skvělou grilovačku\n5.7.2018 at 22:24\nJá taky miluju to čauky. Ale škoda, že toho o Lindě moc nevím. A ostatní blogerky se takhle neloučí. Ale mám mega článek.\nJak ušetřit čas.\nJsi skvělá Lindo. Nemůžu ti napsat na mail? Pls😃😃😃\n5.7.2018 at 22:28\nJe! To je skvělé, že jsem zrovna na blogu aktivní! Jasně, že můžeš napsat. Ale nápad je to dobrý. Jednou ho určitě využiju. Jsem ráda, že jsem ,,skvělá” ale nechci se přeceňovat. Komu se ještě líbí moje čauky?\n5.7.2018 at 20:22\n2. Bratra a sestru\n5. Vložku a tampon\n6. Objev talent\nJá miluju asky. Proto napíšeš Ask. S otázkami:\nChceš mít děti? Jak by se jmenovali?\nPopiš váš byt\nNapiš všechno, co máš v šatníku.\nKdy a s kým byl tvůj první polibek?\nKdy a s kým bylo tvoje poprvé?\nCo si myslíš o filmu Hotel Transylvánie? Jak bude trojka, půjdeš tam s bráchou? Jestli jo, kdy a kde?\nPopiš princip Llindiny diety.\nPopiš tvého přítele.\nPopiš tvé sourozence.\nPopiš tvou BFF.\nJak ses změnila od první třídy?\nChceš mít zvířátko/máš nějaké?\nJakou používáš šampon?\nJak vypadá byt/dům tvojí rodiny?\nA vy holky, pokládejte taky otázky do asku!\n6.7.2018 at 08:12\nPopiš sebe třemi slovy\nKoukni se z okna, a napiš, co vidíš.\nKamarádíš se s ostatními blogerkami?\n5.7.2018 at 20:51\nDo asku: Máš notebook nebo PC?\n1. Tak napůl\n6. Jak odmítnout kluka\nČlánek: něco o lesbách\n5.7.2018 at 20:54\nVšechny máte skvělé nápady. Ale jenom pět jich napíšu. A ten nápad s askem je perfektní. Ten by mě nenapadl. Otázky do asku mi můžete psát do mail (linda.buchnerova@atlas.cz). Nechci nic říkat, ale asi budeš mezi vítězkami 😃\n5.7.2018 at 22:20\n1. S rodiči\n3. Je ti sedmnáct\n4. Emoji girl\nJak správně vybrat kalhotky\n6.7.2018 at 08:03\nAsk: Čeho se bojíš?\nČlánek: Něco do rubriky sex\n6.7.2018 at 08:08\n1. S klukem\n2. Sestra bratr\nAsk: Jak chodíš oblečená doma?\nCo je to website?\nNa přání: Letní návod, na nějaké oblečení\n6.7.2018 at 14:28\nKdybys otěhotněla, budeš furt psát články? Jak vypadáš zrovna teď? Jaký je tvůj oblíbený pořad+kanál? Nosíš náušnice? Znáš Goldbergovi? Jaký máš nehty? Máš doma lávovou lampu? Jak bys ohodnotila tvojí inteligenci?


Obávané severokorejské rakety zřejmě pocházejí z Ruska - Diskuze zpravy.tiscali.cz\n29.12.2017 | Lukáš Strašík\nRusko obklíčené nepřáteli se připravuje k epické válce o přežití. Přinejmenším to si Vladimír Putin přeje, aby si jeho spoluobčané mysleli. Takřka každý večer ruská státní televize začíná zprávy videozáběry ruských letadel nad Sýrií, což přerušují snímky tanků a vojáků NATO ohrožujících ruské hranice. V\nAž na to, že má pravdu.\nKonečně to už někdo napsal, že rakety, které tak rád Kim Čong Un předvádí, pocházejí z Ruska. Když člověk vidí přehlídku ruské armády na rudém náměstí, jsou to ty stejné rakety na těch stejných podvozcích, jako je vidět na přehlídkách síly u Severokorejských soudruhů.\nRusku totiž velmi vyhovuje, když severní Korea drží USA v napětí a poslední Kim se vyjadřuje tak bojovně proti USA a Trumpovi, jak by si to nikdy Putin nemohl dovolit. Rovněž soudruhům v Číně to vyhovuje, že někdo za ně dělá tu špinavou práci proti Americe. Obě velmoci, Rusko i Čína sice naoko souhlasí s embargem na severní Koreu, ale vždy najdou způsob, jak se severem Koree tajně obchodovat, jako naposled byl přistižen čínský tanker, jak přečerpává naftu na otevřeném moři v mezinárodních vodách do severokorejského tankeru a stejně to provádí s dodávkami i Rusko.\nZ Německa nevzešlo nikdy nic dobrého,jen poznamenána Evropa na několik generací. Tahat středověk do Evropy je zpátečnictví.\nTovarišč si zřejmě plete Deutschland a širokije voschodnije stěpi. *1*\nZ komunistické Číny a putinovského Ruska nemůže přicházet nic dobrého.\nA co na to náš čínsko-ruský prezident Zeman?\nLidi jako ty, mají velkou starost o demokracii v Rusku a Číně.\nAle to, že se demokracie, svoboda a zdravý rozum stále více vytrácí z EU, přímo úměrně s přísunem dalších "migrantů," podporou islámu za každou cenu, neustálým utahováním šroubů a zavíráním lidí za názor, ti je koukám celkem jedno. Klasický liberální demokrat - slepý, hluchý, nenávidící Zemana, informačně neprůchodný, fanaticky věřící v šílené multi-kulti USA a sám sebe považující za "elitu" nebo skoro svatého. Jestli se v tom někdo poznal, nezlob se na zrcadlo, když máš křivou hubu.\nNáš čínsko-ruský prezident Zeman je zdegenerovaný věkem, komunismem a alkoholem. Jeho stav lze nazvat dementia communistica et alkoholica.\ntak to jsou zas velká slova od popelnic. Ty budeš jistě studovaná palice. A ta vytříbená latina nebo co to tam mastíš. To už se lůza v oranžových kazajkách naučila obkreslovat i taková slova?\nškoda že pamětníci nacismu vymřeli a bohužel vymírají i ti co pamatují 50léta,ale podle těch co už tu nejsou bylo daleko horší období 39 až 45,ale to ty ymrdy komunistický neomlouvá.\n„Prezident Vladimir Vladimirovič Putin poblahopřál k Vánocům a nastupujícímu Novému roku prezidentu České republiky Miloši Zemanovi a vyjádřil přesvědčení, že realizace dosažených dohod během nedávného setkání v Soči pomůže upevnění rusko-českých vztahů, rozvoji vzájemně výhodné dvoustranné spolupráce pro blaho lidu našich zemí."\na úkoly druhé pětiletky budou splněny za minimální plat dělnické třídy která se po ruském vzoru ráda uskromní\nZ Ruska nepošlo nikdy nic dobrého, jen samá reakce, zpátečnictví. *12* *16*\nConcita Tirador Wurst (inkognito)\nnehádejte se lulani *14*\nTak pusť jsem to foto, nedělej krky *15* *15* *15* *15* *15* *15*\npřéééésně, ukážeš mi šudlu ?\nBTW, podívej se do zrcadla. *1* *1* *1*\nUž si blbe zase píšeš sám se sebou? Bóže ty si chudáček.\nSoudruhu BTW. ty jsi opravdu... no řekněme méně inteligentní, abych bych slušný.\nvíme sajmon, šudlu\nNemá tam být šulda ? ale jinak dobrá otázka, jen hlupák se nezeptá.\nTo se ani nedivím, že rakety jsou z Říše zla, a rusák bude zatloukat a zatloukat. Jediná útěcha je ta, že nebudou fungovat, jak je u ruských výrobků zvykem.\nno tak zrovna v raketovém průmyslu se docela držej a bez soudruha Brauna by je USA těžko předehnaly.Když já koukám na ty diskuze tak to je spíš víra než fakta.\nBohužel musím autora, který vylhal článek zklamat, protože tyto rakety pocházejí z Ameriky, jak proto svědčí nápisy na součástech vylovených z moře.\nTak jako ty pseudoamfory, co Putler tahal z moře? *1*\nTak kdepak je ti Kim-čuráci ukradli?\nRusáci je vyměnili za žrádlo, taky už toho mají dost. *1*\njste klikáčka *15*\nZemano-řiťo-lezové, jestlipak vám dochází jak to s Becherovičem jde skopce. Už ani nedošel do rozhlasu na kandidátskou besedu a poslal za sebe Ovčáka. Jeho zdravotní stav je prý výborný *7* Jen aby se nám dožil voleb. *8*\nOn skutečně v poslední době silně schází. Zestárnul, belhá se a jednou rukou se opírá o hůl a za druhou ho musí někdo pevně držet, aby neupadl a trefil do dveří. Komupak by asi vyhovovalo, kdyby na postu presidenta republiky byla taková neschopná troska, se kterou by se dal snadno manipulovat?\nPodle ředitele Soukupa se prezident Zeman debat zúčastní, prý ho tam donesou na lehátku a zase odnesou, je vidět, že má charakter.\nto je fakt (inkognito)\nale bude prý za něho mluvit Ovčák. Sám prý přebral Becherovky a k tomu ta senilní demence *15*\nA nebude mít virózu?( latinsky řečeno - 3 in venae?)


Pomohla by olympiáda v Praze - Euro.cz\nPomohla by olympiáda v Praze\n20. srpna 2007, 00:00 - admin\n20. srpna 2007, 00:00\nIVO MIKSA, AGENTURA GUARANT: „Další rozvoj kongresové turistiky vyžaduje větší aktivitu státu,“ říká Ivo Miksa, ředitel pro strategické projekty společnosti Guarant. Ta je u nás se svým obratem 400 miliónů korun ročně největším kongresovou agenturou. Pořádá zhruba stovku velkých i malých akcí za sezonu.\nIVO MIKSA, AGENTURA GUARANT: „Další rozvoj kongresové turistiky vyžaduje větší aktivitu státu,“ říká Ivo Miksa, ředitel pro strategické projekty společnosti Guarant. Ta je u nás se svým obratem 400 miliónů korun ročně největším kongresovou agenturou. Pořádá zhruba stovku velkých i malých akcí za sezonu. Hodně se mluví o chybějící podpoře kongresové turistiky ze strany státu. Proč by ale měl takovou podporu poskytovat? Jde přece o podnikání jako každé jiné.\nPro pořadatele kongresu či konference, tedy standardně nějaké asociace či velké korporace, je nanejvýš důležitá dobrá image města i země, která se o pořádání kongresu uchází. A ta se musí podpořit systematickou propagací. To je věc, na kterou síly soukromé firmy nestačí, tady skutečně musí přijít ke slovu státní či městské instituce. Když se například rozhodovalo o místě konání mezinárodního kardiologického kongresu, podpořila vláda Singapuru kandidaturu své země částkou dvou milionů dolarů. To samozřejmě přesahuje naše možnosti.\nTakže celý marketing má podle vás obstarat stát, respektive města?\nTo určitě ne, konkrétní nabídky a jednání, to už je samozřejmě naše věc. Předpokladem našeho úspěchu ovšem je - a to ve velké míře - znalost Prahy a Česka jako kvalitní a ověřené kongresové destinace. To ostatní je už na nás - například právě nyní se chystáme do indického Hajdarabádu, kde chceme Prahu nabídnout pro mezinárodní astronautický kongres. Musí či měly by nás ovšem jaksi předcházet pozitivní informace omístu konání, které budeme nabízet. Proto bychom určitě nejen my uvítali, kdyby Praha skutečně kandidovala na pořadatelství olympijských her. To by nepochybně image Česka i jeho metropole velmi podpořilo. Na druhou stranu - na získání prestižního kongresu či zasedání jenom dobré renomé lokality nestačí, předpokládá to řadu dalších věcí.\nPokud jde o akce nejrůznějších asociací -nejčastěji to bývají medicínské mezinárodní asociace - musí být v jejich vedení nějaký Čech a národní českou kandidaturu podpořit. U některých akcí je velmi podstatné, jaké má její obor v té které zemi zázemí. V loňském roce jsme poprvé nabízeli Prahu pro kongres astronautické federace - jenže kosmický průmysl u nás netvoří nijak význačnou část ekonomiky. Nakonec, přes vyhodnocení naší nabídky jako technicky nejlepší, v hlasování vyhrála Jižní Korea, která je v této oblasti podstatně větším hráčem. Pro podobné akce je důležité i to, jak velký trh pořádající země představuje. Kongresy jsou mimo jiné populární a efektivní příležitostí k firemním prezentacím a zájem o ně se samozřejmě odvíjí i od zákaznického potenciálu pořádající země. V tom jsme třeba v porovnání s Polskem trochu v nevýhodě.\nNezdá se ale, že by nám Varšava v kongresové turistice nějak zvláště konkurovala.\nTo tak úplně pravda není, ale skutečností je, že Praha jistý náskok má. Tady hraje roli dopravní dostupnost, kvalita, cena a šíře všech typů služeb a řada dalších věcí. Také reference - a těch má Praha dostatek.\nŘíká se, že není obor, kde by nebylo místo pro zdatného nováčka. Jak je tomu ve sféře organizování kongresů? Nechci nikoho odrazovat, ani se chránit před konkurencí, ale myslím, že nováček by své místo na slunci hledal dosti obtížně. Celý sektor je konsolidovaný, ustavit novou agenturu z ničeho by bylo náročné časově i finančně. A naváži na svá předchozí slova: získat zakázku v podobě většího kongresu je práce na několik let, samozřejmě také otázka fungujících osobních kontaktů - které třeba my budujeme přes patnáct let. Navíc nemá ani moc smysl mluvit o nějakých národních trzích. Když se dostanete mezi organizátory velkých mezinárodních kongresů, jde už o globální konkurenci. A logickým pokračováním této cesty je organizace akcí mimo území Česka. Vaše společnost už je na této cestě?\nAno, akce v zahraničí děláme, byť v menším rozsahu než v Praze, již od roku 1997. Letos v dubnu kolegové například zajišťovali kongres o náhradách krve při transfúzích, který se konal v Budapešti a měl více než osm set účastníků. Největší kongres v zahraničí, pro který jsme poskytovali služby, byl Evropský gastroenterologický týden v Kodani s více než šesti tisíci účastníky.\n**Vraťme se k šancím nováčků. Poskytuje sektor kongresové turistiky vůbec nějaké?\nOtevřený prostor vidím v oblasti specifických služeb. Nevyužité možnosti jsou například v oblasti moderních technologií a inovativního využití elektronických pomůcek. Ty už umožňují účastníka kongresu v místě konání akce nejen identifikovat a kontrolovat povolení k přístupu k jím placeným službám, ale třeba i poskytovat organizátorům a vystavovatelům bližší informace o jeho osobě a preferencích (samozřejmě jen takové údaje, které předtím zadal do registračního formuláře a sám si o nich rozhodl, že je chce zveřejnit). Když to trochu přeženu: hosteska na stavařské konferenci by díky takovému přenosu informací z radiového čipu do počítače do dlaně věděla, že právě přichází pan XY, mluvící francouzsky, který se zajímá o betonářské technologie a má rád červené víno. Takže by ho ihned oslovila v jazyce, který ovládá, upozornila na příslušné přednášky, pak ho nasměrovala do těch částí výstavních ploch, které by ho mohly oslovit, a nakonec mu předala pozvánku na degustaci moravských vín, která se bude konat v rámci kongresu.


Test, který odhalí, zda máte oční vadu. Jaké číslo vidíte na obrázku? | JenŽeny.cz\nTest, který odhalí, zda máte oční vadu. Jaké číslo vidíte na obrázku?\nJste přesvědčeni, že váš zrak je naprosto dokonalý? Tento obrázek dokáže odhalit, zda máte nějakou oční vadu a popřípadě jakou. Jde o docela snadný oční test, tak pojďme na to.\nNa obrázku se skrývají čísla, ovšem ne každý člověk vidí stejnou kombinaci čísel, a právě v tom je ukryté celé tajemství testu. Podle studie, kterou zveřejnil institut National Eye ve Spojených státech, má většina lidí problémy se zrakem, aniž by o tom věděla. Následující obrázek může právě odhalit a identifikovat některý z těchto problémů. Test, který si můžete jednoduše vyzkoušet vám mnohé odhalí.\nDůkladně si prohlédněte obrázek a řekněte, jaká čísla vidíte. Následně si pod obrázkem vyhledejte číselnou kombinaci, kterou jste viděli. Právě tato vaše kombinace vám pomůže odhalit, zda máte, či nemáte problém se zrakem.\nViděli jste tato čísla?\n3246 - Trpíte pravděpodobně krátkozrakostí a astigmatismem, což je asymetrické zakřivení rohovky. To znemožňuje rozeznávat drobné detaily a snižuje tak zrakovou ostrost.\n3240 - Tato kombinace čísel vám napoví, že trpíte pravděpodobně astigmatismem, a proto nedokážete rozeznávat drobné detaily a vaše ostrost je snížena. Lidé ve většině případů vůbec netuší, že jde o vadu zraku, a proto ji nijak neřeší. Správné brýle vám ale ukážou rozdíl mezi tím, co vidíte a co byste vidět mohli.\n1246 - Tato čísla značí krátkozrakost.\n1240 - Velké gratulace! Máte naprosto dokonalý zrak.\nVýsledky vás možná mohou překvapit. Pokud si nejste jistí, že máte zrak v naprostém pořádku, určitě vyhledejte očního lékaře.\nPublikováno: 26. 10. 2020 11:27 Nahlásit obsah JenŽeny.cz 2020-10-26T11:27:21+01:00 2020-10-26T11:27:21+01:00\nTémata: Zdraví a krása Oční test Test Čísla Oční vada Porucha Odhalení Obrázek


Závod Santa Fe – Coronda v dálkovém plavání, 57 km, Argentina | Dálkové plavání\nZávod Santa Fe – Coronda v dálkovém plavání, 57 km, Argentina\nAutor: Ivan Smolka\n| Datum: 2. 2. 2013\nNa konci článku naleznete krátký audio rozhovor s našimi plavci přímo z Argentiny.\nSvětový pohár v dálkovém plavání se již několik let plave ve dvou skupinách. V jedné skupině jsou závody na 10 km, ve druhé, která se jmenuje Maratonské plavání, jsou závody na 15 a více km. Klasické otevření maratonské sezony se už řadu let uskutečňuje na, jak plavci říkají, argentinském dálkoplaveckém karnevalu. Je to již tradiční trojice závodů – v Rosariu na 15 km, v Santa Fe na 57 a v Paraně na 88 km.\nRosario je klasický okruh na řece Parana kolem městské pláže, který však naši plavci nemají příliš v lásce – voda je neuvěřitelně špinavá, protože se do ní stéká kanalizační potrubí ze všech ubytovacích zařízení, které na dlouhatánské pláži najdete. I to je důvod, proč tam naši, po několika zdravotních malérech příliš nejezdí. Rosťa Vítek nebo Míša Mrůzek by mohli vzpomínat, a veselo by při tom nebylo.\nZávod Santa Fe – Coronda je jeden ze dvou nejpopulárnějších závodů v rámci Světového poháru (ten druhý se plave v Kanadě na jezeru Saint John). Vzdálenost 57 km se plave po řece do města Coronda, po trase jsou tři kratší, o to víc náročné úseky, kdy se plave i proti proudu. Popularita tohoto nesmírně těžkého závodu je dána jeho prostředím – nikde na světě se plavci nesetkají s takovým zájmem publika, jak v Santa Fe. Během závodu ze břehu závodníky sleduje (odhadem pořadatelů) asi 100 000 fanoušků, na startu a v cíli se tísní vždy téměř 50000 diváků. A ten největší karneval se děje na řece během závodu. Stovky lodí, člunů, kajaků, kocábek, bárek či monster na první pohled téměř neschopných plavby, na nich tisíce nadšených lidiček, kteří mají trubky, píšťalky, bubny, klaksony a k tomu bečky piva, vína a možná i nějaké nealko, a jsou schopni a ochotní povzbuzovat kohokoli bez ohledu na národnost celých osm až devět hodin co trvá závod. Dokážou se bavit během závodu jak závodem samým, tak i mezi sebou, takže není nouze o vodní bitvy, polévání se vodou a vzájemné potápění již tak plavby těžko schopných osádek a plavidel. K tomu všemu desítky rozhlasových komentátorů a řada televizních stanic vysílajících přímý přenos, přičemž má člověk pocit, že – podle kadence slov reportérů – se jedná o fotbalový zápas, který trvá 9 hodin a Messi střílí jeden gól za druhým. A nad tím vším bdí bedlivým okem vodní policajti na bojových lodích, superrychlých člunech či vodních skútrech, kteří s přibývajícím časem používají kromě píšťalky a dobrého slova taky pendreky a řada zvědavců rychle chápe, že šahat na plavce během závodu vlastně není zakázané, ale důrazně se nedoporučuje.\nTřetím závodem je super dlouhá přeplavba na 88km z města Hernandarias do Parany po řece stejného jména. Díky silnému toku však závod trvá přibližně jako v Santa Fe. Plave se týden po Santa Fe, plavci jsou proto značně unavení. Atmosféra znovu výtečná, ale je trochu jiná. Parana je obrovská řeka, kde v některých místech není vidět z břehu na břeh, tudíž kontakt s divákem není tak intenzivní. Také se plave způsobem – každý za svoje – je to vlastně taková dlouhatánská plavecká časovka, kde obrovsky záleží na schopnosti navigátora vyhmátnout proud, který teče lépe než konkurenci. V poslední době musel závod konkurovat kratšímu závodu – desítce v patagonské Viedmě, který byl lépe zabezpečen financemi a hlavně – na Argentinu tam je až neuvěřitelně čistá a celkem neteplá voda. Ale pořadatelé se už navzájem domluvili a letošní Paraně nic nestojí v cestě.\nNaši dálkoví plavci si našli cestu hlavně do Santa Fe, i když dostat se na startovní listinu je nesmírně těžké. Dveře otvíral hlavně Rosťa Vítek, plaval Michal Drozd a Eva Nováková, úspěšně vystupovala Yvetta Hlaváčová a Pavel Srb. V posledních letech však českou hvězdou č.1 v Santa Fe byl Rosťa Vítek. Corondu absolvoval celkem 8x a z toho 7x doplaval do cíle, jen loni ho tam dovezli policajti, když už nemohl ustát bolavá ramena. Rosťa nikdy Corondu nevyhrál, byl několikrát 4., 5. a v roce 2009 třetí, ale naplaval v čele startovního pole desítky, možná i stovky kilometrů. Dřel, trhal peloton, unikal po krajích a většinou to potom odnesl – Bulhar Stojčev, šestinásobný vítěz závodu jako obvykle zpoza bůčka vyrazil poslední hodinu na zteč a Rosťu převálcoval. Ale argentinští fandové zbožňují chrabré – a v jejich očích Vítek byl a je hrdina. Nevyhrál, ale bojoval až do cíle. Na to jsou diváci zvědaví, takového pojetí se tady nemůžou nabažit.\nRosťa otevřel dveře i Liborovi Smolkovi, v roce 2009 startovali naši ve dvojici. Rosťa vybojoval bednu a Libor si 8. místem zajistil, že už se o účast na Corondě nemusí bát. Ostatně to v roce 2010 potvrdil 6. místem, loni po problémech na trati doplaval 12.\nČeská děvčata si po startech Yvetty Hlaváčové dávala na čas. Jana Pechanová superštreky zatím nejezdí a pro Silvu Rybářovou se dlouho nedal sehnat pár statných koní, který by ji přivlékl na start. Až loňská úspěšná sezóna přesvědčila jinak vždy dobře naladěnou Silvu, že je nutné absolvovat i něco karnevalu.\nA tak letos stojí na startu plaveckého maratonu ze Santa Fe do Corondy, měřícího 57 km dva čeští plavci. Oba jsou už dostatečně zkušení, oběma je letos 28 let, oba společně absolvovali řadu světových mistrovství, oba spolu startovali poprvé už v roce 1995 na mistrovství Česka desetiletých žáčků.\nLibor Smolka velmi dobře ví, do čeho jde. V neděli načne na Corondě třetí stovku závodních kilometrů. Ví, že to bude strašně bolet, že celý závod v kalné a teplé vodě, kde nevidí loket natažené ruky, bude dýchat smradlavé spaliny benzinových motorů, že kolem něho budou dunět bubny, ryčet klaksony, že argentinští plavci hnaní fantastickým diváctvem budou chodit jeden za druhým na zteč a na hranici sebeobětování se budou pokoušet o možné i nemožné. Ví, že v cíli žádného z plavců nečekají superodměny (ty stávající neuhradí ani ubytování v hotelu), že z vody jim budou pomáhat záchranáři, že budou spáleni od devítihodinového „válení se“ na sluníčku.\nSilva toto všechno ještě přesně neví, nicméně to jistě tuší. Ví však, že bude muset absolvovat kolem 33000 kraulových temp ve vodě, kde se to hemží živočichy, o jejichž existenci je lépe nevědět, alespoň 40x si dojet k doprovodníkovi pro kelímek s nápojem, který normální člověk nevezme do ruky, natož aby ho pil, jak je odporný (a takto do sebe dostat aspoň 12 litrů energie), stokrát po cestě proklít okamžik, kdy se dala přesvědčit, aby do toho šla.\nPřesto všechno oba v neděli vlezou v Santa Fe pod obrovským železným mostem za frenetického potlesku „hrstky“ diváků, jejichž počet se blíží počtu obyvatel našeho většího okresního města do hnědopěnné Corondy, aby po devítihodinové dřině slyšeli burácet cílový stadion ve městě Corondě a aby víc diváků, než zažil mnohý ligový fotbalista na jednom zápase řvalo sborově „Bravo Čeko!“\nDržte jim oběma palce, čeká je pořádná šichta a to bez nedělního příplatku! Budou vaši podporu, byť na dálku, moc potřebovat!\nKrátký rozhovor s Liborem a Silvou:\n⟵ 57km Santa Fe - Coronda, Argentina, on-line\nAktuálně ze Santa Fe ⟶\n1. Kozubek Matěj (KomBr) 140\n2. Zach Ondřej (PLČB) 120\n3. Borovka Denis (SABR) 112\n4. Chocholatý Tomáš (SlPl) 100\n5. Straka Martin (Boh) 90\n4. Hrušková Anna (SABR) 92\n5. Trněná Kateřina (SpTřb) 91\nPoslední aktualizace: Námořní míle\nNámořní míle - výsledky (167,6 kB)


Téma: Neprojevená změna obrázku | Separatista\nNeprojevená změna obrázku\nÚvodní stránka › Fórum podpory WordPressu › Problémy s WordPressem › Neprojevená změna obrázku\nŠtítky: FTP, Hosting\nZvolené téma obsahuje celkem 11 odpovědí. Do diskuze (4 účastníci) se naposledy zapojil uživatel admin a poslední změna je stará 7 let, 5 měsíců.\n8. prosince 2012 (10:19) #2557\nDobrý den, doufám, že se již někdo potkal s tímto problémem a dokáže poradit. na stránce http://www.fimoart.cz sem přidal fiktivní produkt roztahovák 4 u kterého je sleva a zobrazuje se tedy v rohu hvězdička SALE. A to je problém. tuto hvezdicku s nápisem jsem našel v šabloně v /images stáhl jsem jí přes FTP ve photoshopu předělal text na SLEVA a pres FTP nahrál zase zpět. Když koukám ted na FTP tak je vše v pořádku a je tam, ale na stránce se mi prostě nezobrazí. Vymazal sem historii prohlížeče a i lidem co to nikdy neotevírali se zobrazuje SALE. prosím neví někdo pomoci, jak toto změnit? prolezl sem vsechny slozky WP a nikde stejny soubor sale neni obrázek tedy… Děkuji\n8. prosince 2012 (13:41) #13754\nJsi si jistý že když si ho nahrával na ftp ten upravený že jsi přepsal stávající? Protože na ftp máš stále ten starý, viz.: http://www.fimoart.cz/wp-content/themes/bellissima/images/sale.png\n8. prosince 2012 (23:41) #13755\nJá už nechápu nic. přes ten odkaz jak dáváš je normálně sale… a když najedu pres webFTP u wedosu na wp-content/themes/bellissima/images/ a otevru sale.png tak tam mam ten se sleva… Tak at mi nekdo povi kde je zakopanej pes kdyz ten soubor sale smazu tak stejne ho to ukazuje :D takze smazani souboru nepomuze prepsani taky ne :D on to toiz musi zobrazovat nekde z pameti wordpressu. pac kdyz smazu vetsinu obrazku z images tak stejne valej dal.\n9. prosince 2012 (11:43) #13756\n1) Doporučil bych nejdříve aktualizovat šablonu Bellissima na aktuální verzi 2.5, kde by mohly být některé problémy odstraněny. Což ale nebude tak jednoduché, protože koukám, že šablonu asi nemáte koupenou, ale staženou odtud.\n2) WordPress žádnou paměť nemá :-) Není spíše problém s webFTP? Zkuste to na FTP prohlédnout pomocí nějakého normálního programu. Ten obrázek odkazuje přesně na místo, které výše uvedl Michales. Ta URL zobrazuje samostatný obrázek, není tam žádný vliv WordPressu (či případného cachování), prostě se jen zobrazí obrázek, který tam opravdu fyzicky je. A v současné chvíli je tam “SALE”.\n10. prosince 2012 (7:56) #13757\nDěkuji za typ. Použitou verzí teplaty to nebude. Co se týče umístění souboru na FTP, tak kontroluji přes webftp a nyní projeto přes totalcommander a pod tímto umístěním je nový obrázek “sleva”. Takže už je to asi i na mě moc silná káva :) Ale každopádně změny obrázků (vymazání z FTP atd) se prostě neprojevují. Když obrázek smaži z tohoto umístění, tak se pod linkem od Michalese stejně zobrazí SALE.Je to jako by si to wordpress vubec nebral z FTP ale snad si ty soubory vymýšlel. Už je to na hlavu a asi to nevyřeším :) Ale díky za rady\n10. prosince 2012 (10:07) #13758\nco tak soubor sale.png z FTP smazat, načíst stránku a ujistit se že obrázek “sale” zmizel. Pak nahrát nový obrázek “sleva” a znovu načíst stránku. Pokud tam bude stále “sale” tak prostě na FTP nahráváte jeden a ten samý obrázek, který jste dříve smazal.\nJe dobré se taky na obrázek v PC podívat přímo v nějakém prohlížeči obrázků a nevěřit náhledům v OS. Stalo se mi už mnohokrát, že i když jsem nějaký obrázek změnil, při otevření složky jsem v náhledu obrázku stále viděl původní obrázek i když byl ve skutečnosti změněný. Náhledy v OS jsou nějakou dobu v cache a při změně souboru se neaktualizují.\nZkuste změnit název souboru (pak jej musíte upravit i v CSS souboru), pak vyloučíte jakýkoliv problém s cache.\nAsi to bude vypadat blbě, ale ujistěte se že nahráváte obrázek na správný FTP účet, případně že jej nahráváte do správné složky. Většinou tyto neskutečné záhady visí na stupidní chybě, kterou by jsme samozřejmě nikdy neudělali :)\nTaky jsem nedávno upravoval jeden soubor a strašně se divil, proč to v prohlížeči nefunguje… snad až po hodině jsem (a ještě náhodou) zjistil, že upravuji soubor ze špatné složky.\nHlavně to chce klid, kafíčko a přiznat si že nikdo není neomylný :)\n10. prosince 2012 (10:34) #13759\nDeniodus: Na duchy tu nevěříme :-) Ještě to zkuste pořádně prověřit podle toho, co psal Lukenzi. Pokud přesáhne hranice zoufalství přípustné limity, tak pošlete přihlašovací údaje (FTP + administrátor WordPressu) na email pavelevap@separatista.net, zkusíme se na to podívat…\n10. prosince 2012 (12:32) #13760\nTak děkuji za typ. Každopádně uvedu na pravou míru :D Věřím, že to bude nějaká blbost, ale zase uplny amater nejsem a většinu problému vyřeším, ale tohle prostě přesahuje rámec mejch možnosti :D Jsem si jisty ze nahravam soubor spravne upraveny. Nyní jsem ho smazal z FTP z wp-content/themes/bellissima/images/sale.png je odstraněn.. Ale na stránkách se stále zobrazuje a pod linkem výše také. Začínám se tím pomalu bavit :) Do správné složky snad nahrávám, ale začal sem si myslet, že je ještě někde treba v pluginu woocommerce. proto sem nechal celou slozku www na mem ftp prohledat a zadny podobny soubor to nenaslo mozna ze se jinak jmenuje ale prohlidl jsem vsechny obrazky ve vsech slozkach a nic podobneho tam neni :D Zaslu admin udaje pro prozkoumani. Díky jestli tohle nekdo vyresi. Tak má mou velikou poklonu :) Jo jeste jedna vec.. jenom tak pro zasmani. soubor sem jeste prejmenoval a nahral ho na stejne misto http://www.fimoart.cz/wp-content/themes/bellissima/images/sleva.png a kouknete co to udela :D on tam vlastne neni :D Dík\n10. prosince 2012 (12:50) #13761\nJinak momentálně na adrese http://www.fimoart.cz/wp-content/themes/bellissima/images/sale.png nemá být žádný obrázek je smazán z FTP :D něco mezi nebem a zemí tuším :D\n10. prosince 2012 (19:57) #13762\nDeniodus se přihlašoval na jiný hosting, který upravoval :-) Stane se, pokud máte více webů u Wedosu, tak jsou v přihlašovacích údajích jen ID, člověk se jednou splete a už se to s ním veze… Každopádně si dovolím ocitovat úžasnou emailovou odpověď:\nooooooooooooooo muuuuuuuuuj boze… tak to je trapas. Tak to se omlouvám. ale nechápu to vzdy kdyz sem logoval na webFTP tak sem tam nechla predvyplnene udaje… a co se tyce toho proc to tam vlastne zustava a proc to nikdy neprovadelo zadny zmeny je vlastne ten ze sem to nahraval na jiny web. Divny je to ze na ten web sem nedaval nikdy bellisima theme. Ale asi jo. To snad není možný. Sem zvedavej kolik sem toho teda zmatlal, protoze sem vsecchno doposud upravoval na FTP co jsem posílal tedy na ten jiny web… No abych teda začal od začátku děkuju moc za pomoc a ted uz myslim ze to vyresim. Opravdu ještě jednou děkuji. byl sem mystifikován tím, že na obou FTP mám stejné soubory. Musím říct… sem hovado.\n10. prosince 2012 (22:53) #13763\nKaždopádně bych si z toho vůbec nic nedělal mě se to stalo taky, a tyhle chyby jsou nejhorší právě z toho důvodu, že jsme pevně přesvědčeni o tom, že nikde žádnou chybu neděláme.\nVždyť je to přece jen taková blbost…\n11. prosince 2012 (11:11) #13764\nPřesně, ať hodí kamenem ten, komu se něco podobného nestalo :-)


Trpík - Lanškrounsko.cz\nNaposledy se král Jan zmocnil zdejšího zbraslavského statku v roce 1335. Již následujícího roku jej cisterciákům sice vrátil, avšak vynutil si za to částku 1600 zlatých. Snad právě v této době odtrhl od Lanškrounska vesničky Trpík a sousední Kozínohu (dnešní Květnou) a svěřil je do zástavy Ottovi z Tannenfeldu. Zbraslavský klášter je získal teprve roku 1350, kdy Karel IV. nařídil jejich navrácení. Nedlouho poté se zbraslavští mniši rozhodli své vzdálené panství směnit s litomyšlským biskupem za nějaké příhodnější, ležící blíž ku Praze. Po letitém jednání se konečně podařilo roku 1358 dosáhnout dohody a potvrzení této směny u papežské kurie. Ve výčtu míst, která na Lanškrounsku získal litomyšlský biskup, však Trpík a Kozínoha chybí. Zbraslavský klášter si je s několika dalšími vesnicemi podržel a prodal je některým místním drobným šlechticům.


PEOPLE GT 125i CBS - Roller, Motorroller, Quads, Scooter, ATV KYMCO\n99.990,- KČ *\nSkvěle vyvážený motor s elektronickým vstřikováním paliva\nSnadné a přesné dávkování kotoučových brzd\nTopcase patří k sériovému vybavení vozidla\nNádech plný emocí\nModelová řada PEOPLE GT nyní sériově s CBS, definuje nové standardy v kategorii skútrů s velkými koly. Promyšlené tvary karosérie a vzrušující linie vytvářejí již před jízdou dojem svěžího vánku. Anatomicky tvarované sedadlo zaručuje pohodlnou a uvolněnou jízdu. Také po technické stránce dokazuje PEOPLE GT svou extratřídu. Moderní a přehledná přístrojovka, jemný, ale silný motor, vynikající brzdy a excelentní podvozek, všechny tyto prvky vytvářejí pocit rovnající se jízdě na skutečném motocyklu. Vynikající brzdy vybaveny systémem CBS posouvají bezpečnost na nejvyšší stupeň.\nModerní přístrojovka s digitálním a analogovým ukazatelem\nVýklopné stupačky pro spolujezdce\nIntenzivní osvětlení a blikače s LED diodami\nTřípístkový brzdový třmen s CBS\nVýkon 10,6 kw (14,4 PS) při 9000 ot./min\nHmotnost provozní 162 kg\nHmotnost celková 327 kg\nRozměry (d / š / v) 2145 / 760 / 1280 mm\nObjem nádrže 9,0 l\nZvihový objem 124 ccm\nBrzdy vzadu 1 kotouč (260 mm Ø) s CBS\nPneumatiky vpředu 110/70 - 16\nPneumatiky vzadu 140/70 - 16\nSpotřeba / emise EURO 4 / spotřeba paliva (l/100 km) Ø 3,1l;\nCO2 emise 72g/km\nPEOPLE GT 125i CBS smíte řídit, pokud jste držitelem jedné z následujících skupin řidičského oprávnění


Ivan Odilo Štampach: Nebyl jsem jen církevním člověkem - KULTURNÍ NOVINY - nezávislé mediální družstvo (production)\nAutor: Jiří Plocek • Rubrika: Téma • Publikováno: 22. 02. 2016 • KULTURNÍ NOVINY 8/2016 • https://www.kulturni-noviny.cz/permalink/16355\nReligionista, teolog, publicista, politicky angažovaný křesťan. Autor mnoha publikací a neortodoxních názorů. Přinášíme rozhovor s Ivanem Odilo Štampachem u příležitosti jeho 70. narozenin (18. února). A přejeme mu do dalších let vše dobré.\nV životopisném profilu na svém blogu uvádíte: „Jsem synem amerického vojáka, který se podílel na osvobození západních Čech, a byl jsem adoptován rodinou Štampachů.“ – Nechci vyzvídat, proč tomu tak bylo, ale spíše mne zajímá, jak se tato jistě nejednoduchá situace uchovala v paměti dítěte: Jaké bylo Vaše dětství?\nDěkuji za pozvání k rozhovoru. Nikdy jsem své biologické rodiče nepoznal, ale tuším, že matka se v nadšení z přicházejícího osvobození od nacistů vydala Američanovi, který jí byl sympatický, a nezvážila, že bude odvelen, že by dítě mohla mít sama, že budoucí rodině dítě může překážet. A že potomek Američana se brzy může stát politickým problémem.\nAdoptivní rodiče (napřed v roli pěstounů) si mne vzali několik týdnů po narození. Nemohli mít vlastní dítě a vychovávali mne jako vlastního. Když mi bylo asi tak kolem 16 let, prohraboval jsem se zvědavě, když jsem byl sám doma, v různých papírech a našel jsem tam složku o původních rodičích a průběhu adopce. Jako šok jsem to zažíval vlastně jen chvilku. Pak jsem si v tehdejší romantické naivitě řekl, že „v mých žilách koluje hrdá anglosaská krev“. Dnes už je ovšem můj postoj k USA diferencovanější. Adoptivní rodiče mi to oficiálně sdělili v den mých osmnáctých narozenin, ale nějak jsme to dál neřešili.\nCelou část dětství, kterou si pamatuji, jsem prožil jako příslušník české menšiny v tehdy ospalém, provinčním slovenském městečku Trenčíně. Uvědomoval jsem si i v tehdejším společném státě svou odlišnost a snil jsem o návratu do rodné Prahy, říkával jsem „do staré vlasti“, což se naplnilo až mnohem později, v roce 1975.\nVystudoval jste nejdříve pedagogickou fakultu, ale dlouho jste v oboru nepůsobil. Začal jste dálkově studovat a byl jste uvězněn za „podvracení republiky“? O jakou konkrétní činnost šlo? Měla tato situace vliv na váš pozdější vývoj – tedy snahu studovat teologii a stát se knězem? Z jakého důvodu se člověk vůbec rozhodne pro kněžství a pro vstup do řádu?\nV roce 1968 (bylo mi 22 let) jsem s nadšením přivítal obrodný proces. K tomu musím dodat, že v rodině se mi dostalo výchovy v duchu masarykovského humanismu. Dotvářel jsem si pak už sám v raném mládí sen o demokratickém socialismu, který se mi (obohacen o ekologický aspekt) vrací. V dubčekovském období se mi mísila skepse ohledně možností s nadějí.\nAgrese Varšavské smlouvy v srpnu 1968 mne utvrdila v odporu k té karikatuře socialismu, kterou nám tu zavedli o dvacet let dříve. Roku 1970 jsem se přihlásil na zájezd Čedoku do Anglie, kde šlo o několikatýdenní pobyt s jazykovým kurzem a pobytem v rodinách u rodilých mluvčích. V té době jsem chtěl navázat kontakt se Svobodnou Evropou a s Hlasem Ameriky a nabídnout jim své služby. Asi to bylo trochu naivní. Myslím, že si čerstvé exulanty se zájmem o spolupráci důkladně prověřovali.\nNa letišti před odletem mi StB udělala hloubkovou kontrolu zavazadel a našli indicie svědčící o těchto mých plánech. Z ruzyňského letiště jsem putoval do ruzyňské věznice a skončilo to odsouzením na čtyři roky za „přípravu na odpuštění republiky a přípravu na podvracení republiky ve spolupráci s cizí mocí“. Trest jsem si odseděl do minuty.\nRok po návratu z vězení jsem zanechal adoptivní rodiče v Trenčíně a odstěhoval se do Prahy, kde se mi podařilo najít bydlení a práci v jednom z nově vznikajících výpočetních středisek. Tam se kupodivu nekádrovalo. Bylo to mimo můj obor (učitelství), ale zajímavé, a dalo se do toho proniknout pomocí kurzů.\nV té době se probudily mé náboženské zájmy a přes společného známého, dnešního docenta Václava Venturu jsem navázal kontakt s podzemními církevními aktivitami. Tam mne ke konci 70. let zapojili do neformální studijní přípravy a před polovinou osmdesátých let jsem byl v Berlíně tajně vysvěcen napřed na jáhna a později na kněze. Představoval jsem si, že církev prodělala změnu, že II. vatikánský koncil (1962–1965) zahájil reformu. Neznal jsem reálný život této církve a mentalitu jejího duchovenstva a členů. Mí kolegové v neoficiálních strukturách byli velmi atypičtí, ale i mezi nimi byli různí podivíni a mělo mě to varovat.\nS potěšením jsem se věnoval po večerech a o víkendech jednotlivcům, rodinám a malým skupinám, podílel jsem se na samizdatových a podzemních vzdělávacích aktivitách, tehdy v blízké spolupráci například s Josefem Zvěřinou, Otou Mádrem a Tomášem Halíkem.\nV posledních dvou letech před Listopadem, už jako kněz, jsem absolvoval noviciát a složil napřed časné (a po Listopadu věčné) sliby v dominikánském řádu. Poznal jsem tam pár zajímavých lidí, kteří mi reprezentují dodnes spojení duchovního života a intelektuální práce, které je pro tradici řádu příznačné. Ale celkově to byl omyl a v klášteře (od roku 1990) jsem se (přesto, že jsem mohl volně přicházet a odcházet) cítil hůře než ve vězení.\nPo roce 1989 se ukázalo, že jste v zásadě velmi svobodomyslný, a s církví jste se nakonec rozešel (dokonce jste byl exkomunikován). Souviselo to i se změnou doby? – Před rokem 1989 jsme církev vnímali spíše jako duchovní instituci s velkým morálním kreditem, protiváhu proti totalitní světské moci. V době obnovení demokracie a kapitalismu se církev projevuje ve vší svobodě, tedy i jako podnikatelský subjekt a má snahu zabezpečit se materiálně. V české společnosti se silným sklonem k ateismu a protestantismu je vnímána rozporuplně.\nZjistil jsem, že se má svobodná mysl (nebo mysl směřující ke svobodě) s autoritářskou, uzavřenou a fundamentalismem postiženou organizací nesejde. Církev sice v době, kdy jsem byl v klášteře, veřejně tvrdila, že restituce církevního majetku na začátku 90. let už vše vyřešily, ale už tehdy se míchala do politiky, nikoli však jako inspirace, nýbrž jako nikým nevolený a nikomu neodpovědný mocenský subjekt. Vzdálil jsem se od ní ještě víc, když jsem v bezprostředním církevním okolí sledoval kriminální aktivity a marně jsem požadoval, aby se řešily řádnou právní cestou.\nUž poté, co jsem se souhlasem římského vedení řádu roku 1998 odešel z kláštera, a poté, co mě jeho domácí vedení za rok vyobcovalo ze svátostného společenství katolické církve a vyloučilo z řádu, jsem sledoval současný útok na státní finance. Viděl jsem podvodné vykazování duchovních placených ze státního rozpočtu a politikaření kolem částky, která fiktivně představuje majetek zabavený církvím komunistickým režimem, který už dnes stát vrátit nemůže. Viděl jsem, jak se kompenzuje odebraný majetek církvím, které žádný neměly, a dokonce k 25. únoru 1948 neexistovaly. Viděl jsem, jak se poctiví křesťané, v evangelické církvi např. Miloš Rejchrt, cítili slíbenými miliardami podvedeni. Jak do této podivné hry odmítly vstoupit hned na začátku čtyři náboženské společnosti a jak další církev (baptisté) sebezáchovně opustila tyto aktivity těsně před tím, než měla začít dostávat peníze.\nNebyl jsem však jen církevním člověkem. Podílel jsem se rovněž na bytových přednáškách a vydávání podzemního periodika ve spojení se společností Societas incognitorum eruditorum, která chtěla i názvem navázat na osvícenskou společnost (založenou roku 1746 v Olomouci). Na titulní straně periodika původní společnosti byla vyobrazena bohyně Minerva, římská bohyně umění, věd a vynálezů. Drží v ruce uťatou hlavu gorgony Medusy a nápis Hic monstra deae secura quiescunt (Zde příšery bohyně jistě ztichnou). Brali jsme to jako službu vzdělanosti a boj proti hlouposti a předsudkům.\nJak vůbec osobně vnímáte roli duchovního? Považujete se za něj stále, přestože již nejste oficiálně katolickým knězem?\nNo nevím, zda bych se označil za duchovního. Jsem tělesný se vším všudy. Ale přece jen každý jsme duch, aspoň zárodečně. Duch je především dechem života, avšak představuje život, který přesáhl pouhé biologické a sociální danosti. Nejsme pouhými produkty neosobních sil. Být duchem znamená plné rozvinutí lidského potenciálu.\nRád poskytuju příležitostně službu, ke které mne studium a kněžská praxe v církvi vybavila. Některým lidem nevadí moje neoficiální pozice v církvi. Občas pro vlastní vnitřní posilu navštěvuji např. obřad Obce křesťanů. Jindy jsem zase zván jako host kázat do různých církví, zvlášť přátelské vztahy se mnou zachovává např. baptistický sbor v Praze na Topolce. Po exkomunikaci v římské církvi jsem zakotvil v církvi starokatolické. Je to alternativní, demokratičtější, avšak i výrazně menšinová podoba katolické tradice. Budou-li tam pro to (možná už za pár měsíců) příznivé okolnosti, rád se i tam zapojím do nějaké podoby stálé služby. Musím však přiznat, že nejsem typický článek organizační struktury. Jsem nejvíc doma ve svobodném akademickém prostředí.\nVnímáte u církve katolické kromě tendencí, jež kritizujete, i nějaké pozitivní směry či osobnosti?\nKde je tato církev opravdu katolická, tedy všeobecná, tam je inspirativní. Sledoval jsem velké postavy teologie jako Karl Rahner nebo Henri de Lubac. Duchovnímu životu mě učili třeba Thomas Merton, Bede Griffiths nebo Bruno Barnhardt. Jenže jsou to všechno spíše lidé minulé generace. Někteří mniši vyšli daleko vstříc jiným náboženstvím. Z katolických kořenů vyrůstalo emancipační společenské hnutí zejména v Latinské Americe, které se dnes musí začít učit z vlastních chyb. V tomto regionu došlo k radikálním reformám ve směru demokratického socialismu. Reprezentuje mi to např. sansalvadorský arcibiskup Óscar Romero zavražděný pravičáckými militanty. Z toho prostředí pochází i současný papež. S ním došlo k zázraku. Na stolec římských pontifiků dosedl křesťan. Znám i pár českých katolíků, se kterými si dobře rozumím. Jména si ponechám pro sebe, abych jim nezpůsobil potíže.\nVelkou publikační práci jste odvedl na poli religionistiky, teologie a vzájemných přesahů. Zajímalo by mne, zdali to, že člověk věří určitým způsobem (má vztah k určité náboženské tradici), má vliv na práci v oboru. Ateista s velkou pravděpodobností studuje náboženské projevy s odstupem – jeden jako druhý. Křesťan a navíc třeba ještě kněz, se musí nutně potýkat s různými svými niternými sklony vymezovat se vůči jiným náboženstvím. Nebo se pletu?\nMáte pravdu. V religionistice se to řeší. Nepředpojatý odstup je žádoucí. Také se však v humanitních oborech dospívá ke zjištění, že tam není možná objektivita. Člověk, který je tématem těchto oborů, není objektem, předmětem či věcí. Je subjektem, osobou. A tyto obory včetně religionistiky jsou spíše meziosobním počínáním. Úkolem religionistiky není jen náboženství popsat a srovnat, nýbrž jim také porozumět a přispět k dorozumění mezi náboženstvími a dorozumění náboženství a sekulární společnosti. Tam pak vnitřní zkušenost s náboženstvím může být ku prospěchu. Je ovšem nutno udržet pozici, že religionistika není ve službách církví. Neřeší, které náboženství je pravé, není obhajobou náboženství. I když by zároveň měla být i kritikou náboženství (případného svého i jiných), zejména z hlediska jeho role v emancipačním projektu člověka rozhodně není (jak si někteří náboženští činitelé představují) nástrojem potlačování náboženství.\nMožná je názor oněch činitelů ovlivněn obdobím před rokem 1989, kdy ideologicky pojímané humanitní obory měly mimo jiné sloužit i k překonání buržoazních a jiných přežitků, mezi něž bylo počítáno i náboženství, a dále k sekularizaci a „zvědečtění“ pohledu člověka na svět. Existuje tu vlastně principiální otázka mocenského pojetí vědy na straně jedné a náboženství na straně druhé, z něhož se, myslím, ani jedna ze stran doposud zcela nevymanila. Mocenské pojetí vede k vzájemnému vymezování, přetlačování, vyvyšování jednoho nad druhým. Duch doby se ale od roku 1989 mění, probíhá demokratizace: Může v něm věda – řekněme třeba zrovna religionistika – působit nějak i opačně? Mohla by třeba přispět ke vzájemnému poznání a mírové koexistenci islámu a křesťanství? Anebo je to naivní představa a řešit se to bude vždy čistě politicky a případně silou?\nŘekl bych, že dnes už nežijeme v době konfliktu vědy a náboženství. Dnes už jen okrajové skupinky fanatiků na obou stranách bojují proti druhé straně. Jednu nám mohou představovat američtí (a jiní) křesťanští fundamentalisté, pro něž je standardní věda nepřítelem pravého biblického křesťanství. Věda sama je proměnlivá, nemá definovaná dogmata. Vědu jako závazný světový názor hájí u nás dnes snad už jen Sisyfos. Je to ovšem spolek převážně kmetů, který sotvakdo bere vážně.\nDnes se učíme pokoře vůči skutečnosti. Už neukázňujeme skutečnost závaznými teoriemi. Spíše se bráníme imperiálním nárokům vědy, náboženství a jakýchkoli ideologií. Velké příběhy už pro nás nejsou přesvědčivé. Dnes už se jeví jako iluze vše vysvětlující koncepce.\nVýchozí myšlenky velkolepých myšlenkových systémů se zdají být samozřejmé. Jednotlivé kroky budující mohutnou stavbu vědění se zdají být perfektně logicky svázané. A přesto vzniklý systém musíme vystavit podezření. Ukáže se, že jde o brilantní myšlení, avšak postavené na principu moci. Poznání umožňuje vládnout, vládnout nad přírodou a pokořovat ji, využívat a zneužívat jejích darů a vysávat ji. A je to poznání omlouvající vládu nad lidmi, autoritářskou moc vládnoucí jménem jediné Pravdy, lhostejno zda náboženské nebo vědecké.\nReligionistika, jak již bylo řečeno, může přispívat k dorozumění. Nemůže náboženství ovlivňovat, ale může ukázat možnosti vzájemného uznání, sdílení a spolupráce, například podle historických analogií.\nZmínil jste termín emancipační projekt člověka. Jak byste jej přiblížil? Je to podle vás skutečně projekt (tedy vědomá činnost, projektování) člověka jako jednotlivce (nebo nějaké organizace), anebo to má nějakou souvislost s hlubším, původně nevědomým a postupně se zvědomujícím duchovním pohybem lidstva jako celku, jehož je člověk-jedinec součástí, nikoli však výhradním „projektantem“? Odkazuji zde na jungovský termín individuace, který vystihuje proces cesty, kterou – zjednodušeně řečeno – prochází lidské individuum (a také lidstvo) od nevědomého stavu po narození ke svému uskutečnění jako sebe-vědomé bytosti.\nStává se, že člověk je někomu prostředkem k dosažení nějakých cílů. Je redukován na předmět či věc. Může být použit a zanechán. Může se například z něj vysát pracovní síla a pak jako nepotřebný může být odhozen do škarpy. Je jen položkou v ekonomických propočtech a je zcela popřen jeho vnitřní život, jeho subjektivita. Není živou osobou s respektovanými zájmy, touhami a vztahy. Člověk se někdy ocitá v roli bezejmenné jednotky masových pohybů a jako jednotlivec má být obětován Velkým Cílům.\nAniž bychom tvořili nějakou fiktivní linii, kdy jedna etapa musí nutně navázat na předchozí a vše směřuje ke Světlu, můžeme přece jen pozorovat dlouhověké historické děje, kdy postupně končí otroctví, nevolnictví a poddanství a člověk se stává občanem. Je uznána jeho osobní svoboda. Má právo na ochranu života, svobodu pohybu, sdružování, shromažďování a projevu. Můžeme tyto děje nejen pozorovat, ale pokládat se za jejich aktéry. Vzniká občanská demokracie zahrnující liberální principy. Jako další etapa se nabízí demokracie sociální. Deklarovaná svoboda se tak může stávat reálně uplatňovanou svobodou.\nVíme velmi dobře z historické zkušenosti, jak pokrok není samozřejmý. Jak se dějí pokusy vrátit se k otrokářským a nevolnickým manýrám. Proti demokracii se formují diktátorské a totalitní režimy. Dnes zažíváme dobu, kdy velká část české (a částečně i evropské a západní) společnosti přestala důvěřovat demokratickým a liberálním principům a volá po vládě pevné ruky, po zadrátování hranic, po kontrole pohybu lidí a myšlenek.\nRovněž tržní fundamentalismus drží pevné pozice i přes hlubokou ekonomickou krizi, již nedávno vyvolal. Práce má být nadále zbožím a ne svobodným projevem lidských tvůrčích schopností. Zdraví bylo označeno za „zboží jako každé jiné“. Je silná tendence přestat vzdělání chápat jako veřejnou službu a komercializovat je. Náboženství jsou dnes nucena hájit především své ekonomické zájmy a podřizovat jim to, co hlásají. Prostě vše je čím dále, tím více sešněrováno.\nVěřím, že emancipace společnosti se neobejde bez člověka, který zažívá sám sebe plně jako člověka, jako osobu. Připomenu staré paradoxní rčení, že člověk není pouze člověkem. Potenciál člověka můžeme nazvat božským. Sociální emancipace má malé šance na prosazení, pokud by jejím činitelem byl člověk zotročený biologickými a sociálními silami. S ekonomickým a politickým osvobozením by měl jít ruku v ruce psychologický proces popsaný třeba Jungem jako individuace, jako prohlédnutí persony, integrace stínu a průchod archetypy až k Tomu vlastnímu (das Selbst). A ještě jinými obrazy, například jako znovuzrození nebo jako alchymickou transmutaci, popisují tento proces mystici a hermetici.\nZačali jsme náš rozhovor vzpomínkami na poměrně dlouhé počáteční období Vašeho života prožité na Slovensku. Jak se ze „své staré vlasti“ díváte na Slovensko dnes? Třeba na jeho tradiční kulturu i duchovní svět, v němž zrovna katolictví hraje velkou roli? Stýkáte se se slovenskými duchovními, ať už jakékoli církve?\nSlovensko se do mne za 27 z dosavadních 70 let mého života samozřejmě vepsalo. Ještě 41 let po návratu do Prahy mluvím slovensky stejně plynně jako česky. Slovenské knihy se z českého trhu vytratily (a vím, že tomu není naopak), ale já si knihy ve slovenštině, které česky nejsou k dispozici, umím najít.\nAle na druhou stranu mi není líto Československa. I když jsme se Slováky žili v různých formách soustátí od konce 14. do prvních let 20. století, neznamená velmi podobný jazyk stejnou historickou zkušenost. Přeji Slovákům samostatný stát a jsem s nimi rád v Evropské unii.\nOdlišnou národní mentalitu ukazuje i role náboženství v obou zemích. Češi ochotně přijali protináboženskou propagandu minulého režimu a vliv náboženství se prudce propadá i po nastolení svobodných poměrů od konce roku 1989. Slováci ateizačním tlakům odolávali a vliv náboženství tam v posledním čtvrtstoletí roste.\nNáboženství na Slovensku je převážně oporou archaických, autoritativních tendencí. Ukazuje to například likvidace výjimečného křesťana na trnavském arcibiskupském stolci Róberta Bezáka a vynucené referendum, které mělo ústavně podpořit represivní partnerskou etiku. Slovenští voliči ovšem církevní odpovědi na tři otázky v referendu nepodpořili. My i oni snad postupně objevujeme svou evropskou identitu.\nKontakty s bývalými kolegy a spolubratry ve službě už nemám. Snad bych jen připomněl jeden z bratislavských sborů Církve bratrské a jeho kazatele Daniela Pastirčáka. Je to jedinečné společenství i ve srovnání s českou Církví bratrskou, a kdybych bydlel v Bratislavě, byl by asi mým duchovním zázemím.


Hotel Kefalos Beach Village*** - Kypr 2022 | CK Emma\nHotel Kefalos Beach Village*** - Kypr, Pafos - hotel Kefalos Beach Village\n• ubytování příslušné kategorie na 10/11 nocí\n• Snídaně: dospělý 160 Kč/os./noc; dítě 2–12 let 80 Kč/os./noc\n• Polopenze: dospělý 400 Kč/os./noc; dítě 2–12 let 200 Kč/os./noc\n• Ve studiu lze ubytovat na přistýlce dvě děti do 7 let nebo jedno dítě do 12 let.\nMail doručen 6.8.2013\nDobrý den paní Binková, chtěla bych Vám moc poděkovat za doporučení výběru hotelu Kefalos Beach na Kypru. Dovolená byla super a bez problémů. Vše bylo dokonale organizované, ubytování velice pěkné a čisté a výborně vybavená kuchyňka. Jídlo bylo vynikající a obsluha velmi příjemná. Paní delegátka moc příjemná a milá. Ještě jednou děkuji za skvěle strávenou dovolenou na Kypru. Přeji pěkný den a zdraví Andrea Machková\nMail doručen: 4.8.2011\nobrý den, Rád bych vám poděkoval za zprostředkování dovolené v Kefalos Beach. Dovolená se rozhodně vydařila. Naše očekávání předčily jak čistota a kvalita ubytování a stravování, tak zejména přístup delegátky Petry Bujokové (velmi dobře se vyzná v místě, ochotně cokoliv zodpoví nebo zjistí, a je neustále v nakažlivé pohodě). Hotel se dobře vyrovnal i s výpadky elektriky v důsledku poškozené elektrárny (má vlastní generátor), takže jsme je téměř nezaznamenali. V sobotu pořádané večeře “barbecue” přímo na pláži, se sluncem zapadajícím nad mořem, jsou prostě grandiózní, cítili jsme se jako v “Dallasu”. Zkusili jsme půldenní výlet lodí, byl prima; pro rodiny s dětmi můžeme vřele doporučit i výlet do Pafoského “BirdPark” ZOO s jedinečnou papouščí show (mám z ní video). Hned u hotelu jsou hrobky králů, s dětmi je doporučuji navštívit ráno před snídaní, kdy je ještě snesitelná teplota. Příjemně nás překvapila mentalita Kypřanů, jsou pracovití, laskaví, nejsou agresivní při nabízení služeb. Úrovni a čistotě na druhé straně odpovídají výrazně vyšší ceny jídel v restauracích, oproti např. Itálii či Řecku. Moře u hotelu je vhodné na šnorchlování, písčitá pláž je vhodná pro nejmenší děti, větší si více užijí pláž u vedlejšího hotelu Elysium nebo dále u Laura Beach. Já využil přítomnosti české delegátky se zájmem v potápění a vydal se na hodinovou podmořskou vycházku s CyDive v Pafosu. V neposlední řadě děkuji za to, že jsem mohl vše ohledně smlouvy s vaší CK a platby vyřídit elektronicky, ušetřilo mi to mnoho času. Dovolená na Kypru je krásná a člověka inspiruje i profesně k otázkám “Jak to zařídit, abych si mohl dovolit se sem brzy znovu podívat”. Zdraví Vičar, Kuřim


Blogování | Objevit.cz\nZa osm měsíců prodal úspěšný blog za 20 000 dolarů\n6 May, 2015 v Čerstvé zprávy, Nejlepší články, Nejzajímavější, Podnikání a firmy, Podnikání na internetu, To nejlepší, Zajímavosti ze světa, Zprávy dne od Michal Krčmář\nPíšete blog, nicméně nemáte z toho ani korunu? Chcete svůj blog prodat? Může se to podařit. Americký student univerzity za pouhých 8 měsíců psaní svého blogu vydělal neuvěřitelných 20 000 dolarů. Jak…\nŠtítky: bez-obrazku, Blog, blogging, Blogování, jak prodat blog, jak psát blog, prodat blog\nRebeka Šuchterová: Ponožky v sandáloch sú česká klasika ako svíčková\n20 November, 2013 v Blogeři, redaktoři a copywriteři (pisálci), Rozhovory, To nejlepší od Michal Krčmář\nJe stylová. Je to žena (a pěkná). A jmenuje se Rebeka. Celým jménem Rebeka Šuchterová. Nejenom, že rozumí módě, ale umí o ní také psát. Na svůj mladý věk (vím, že se to nemá říkat veřejně, ale Rebece je 20 let…) už, dá se říci, dobyla slovenskou blogosféru. Patří mezi nejvýznamnější mladé slovenské blogerky. Jako jedné z mála se jí totiž podařilo s jejím fashion blogem prosadit. Není asi náhodou, že Rebeka studuje marketing. Zřejmě jej studuje dobře :-). Ale k rozhovoru jsem Rebeku pozval právě kvůli jejímu blogísku.\nŠtítky: Blog, Blogeři, Blogování, Interview, Rebeka Šuchterová, Rozhovor, Rozhovory, Slovenské blogerky, Textař


Papež František: Zkoušky, kterým čelí rodina v moderní společnosti - Církev.cz\nPapež František: Zkoušky, kterým čelí rodina v moderní společnosti\nPapež pokračuje ve svých tematicky zaměřených katechezích o rodině a otevírá novou otázku: před jaké zkoušky staví moderní společnost naše rodiny? Jednou z takových výzev, se kterou se musí v současnosti rodiny potýkat, je chudoba, řekl papež při středeční generální audienci 3. června 2015.\nPublikováno: 4. 6. 2015 12:38\nŘím: Na to, v jaké bídě a utrpení žije množství rodin na periferiích velkých měst či v oblastech venkova, upozornil papež František hned v počátku své promluvy. Některé z těchto míst jsou dokonce zasažené válkou: „Válka je vždycky strašná. Postihuje zvláště civilní obyvatelstvo, rodiny. Válka je opravdu 'matkou veškeré chudoby', válka zbídačuje rodiny, pustoší životy, duše i ty nejposvátnější a nejdražší city,“ řekl František.\nPřesto však existuje mnoho chudých lidí, kteří žijí důstojně, a s důvěrou se svěřují do Boží ochrany. Papež František však varoval, že tím nelze ospravedlňovat naši lhostejnost, ale naopak bychom se měli zastydět ještě více, za existenci tolikeré chudoby.\n„Je to skoro zázrak, že dokonce uprostřed takové bídy rodiny stále vytrvávají a dokonce zachovávají – jak jen mohou – zvláštní lidskost ve svých vazbách.“ Ten, kdo v rámci kvality života považuje rodinné vazby za něco druhotného a proměnlivého, nerozumí, podle Františka, vůbec ničemu.\n„Měli bychom pokleknout před těmito chudými rodinami,“ poznamenal svatý otec, „jsou opravdovou školou lidství a zachraňují společnost před barbarstvím.“\nV dnešní složité době snad každý známe někoho ze svých blízkých, kdo se potýká s nezaměstnaností, „rodina trpí, vazby v ní tím slábnou a to je špatné,“ řekl František. Kromě materiálních faktorů přispívají k degradaci rodinných vazeb také různé pseudo-modely, jež jsou produktem moderních světových ekonomik; jsou to modely založené na konzumu a uctívání vzhledu. Podle svatého otce „nová občanská etika nastane jedině tehdy, když zodpovědní činitelé veřejného života zreorganizují sociální vazby a začnou bojovat proti zvrhlé spirále, která spoutává rodinu s chudobou a vede nás do záhuby.“\nProto František vyzývá všechny křesťany k neustálému hledání způsobů, jak posílit a podpořit rodiny, zejména ty nejchudší, protože církev jako matka nikdy nemůže být slepá k utrpení svých dětí. I ona musí být chudá, aby se stala plodnou a byla schopna reagovat na tolik utrpení. „Chudá je taková církev, která praktikuje dobrovolnou jednoduchost ve svém životě, ve svých institucích a v životním stylu svých členů, aby byla zbořena zeď každého rozdělení, zejména od chudých,“ podotýká na závěr.\n(zdroj: Vatican Radio, Zenit; foto: Bohumil Petrik/ CNA)


Kabelka Jeanne hnědá - Amelia E.\nDomů / Kožené kabelky / Kabelka Jeanne hnědá\nKabelka Jeanne hnědá\nKožená kabelka Jeanne je kousek, který byste neměli přehlédnout. Je totiž ohromně univerzální a trendy. Je možné ji nosit několika způsoby a použít více druhů popruhů. Tato je vyrobená z prvotřídní italské kůže v hnědé barvě.\nZvolte variantuDlouhý řetízekDlouhý řetízek + kožený popruh\nDo 14 dnů Do 14 dnů Zvolte variantu\n1 350 Kč 1 500 Kč od 1 350 Kč\nKožená kabelka Jeanne je vyrobená z kvalitní hovězí usně a ručně šitá. Chtěla jsem pro vás vyrobit kabelku, která bude zajímavá svým vzhledem a zároveň bude hodně variabilní. Má proto zajímavě řešené zapínání, což je kožené ucho, které slouží také pro držení v ruce jako psaníčko. Inspirovala mě u vás oblíbená proutěná Jeanne.\nChcete mít volné ruce?\nS každou kabelkou dodávám v základu řetízek o délce 120 cm, který se připevňuje na karabinky. Také lze protáhnout dvojitě a hned máte další způsob nošení.\nNemáte rádi řetízek pro každodenní nošení?\nMůžete si vybrat variantu, kdy k řetízku dostanete i kožený popruh. Popruh je nastavitelný díky opaskové sponě a připevňuje se také na karabinky.\nDejte ji do pasu\nVolné ruce také budete mít, když jednoduše kabelku zavěsíte na pásek. Má k tomuto účelu kožená poutka na zadní straně. Šíře pásku by měla být 1,5 - 2,5 cm. Pásek si můžete objednat ke kabelce zvlášť v sekci Pásky\nv ruce jako psaníčko\npřes rameno nebo crossbody (řetízek nebo kožený popruh)\nna krátko jako ledvinku na těle\nzavěšení na opasek\nZákladní verze je s řetízkem - popruh si můžete objednat jako variantu a pásek zvlášť tady.\nprovlečené kožené ucho bez prošití\nKabelka není uvnitř členěná.\nDíky 100% ruční práci je každý kousek originál.\nKabelky vyrábíme podle vašich přání. Tvoříme s láskou, pečlivě a vlastníma rukama, a to chce svůj čas.\nPokud není skladem, je dodací lhůta 7 - 14 dní.\nMáte otázky ohledně péče a použitých materiálů a techniky?\nSepsala jsem pro vás:\nJak pečovat o proutěné kabelky


Investiční půjčka pro podnikatele - získejte půjčku rychle Investiční půjčka pro podnikatele - získejte půjčku rychle\nInvestiční půjčka pro podnikatele\nInvestiční půjčka pro podnikatele informace o půjčce\nPůjčka má několik významů, pro každého znamená něco jiného, ale jedno má společné pro všechny žadatele. Investiční půjčka pro podnikatele Vám půjčí určitý obnos peněžních prostředků, které musíte věřiteli vrátit spolu s úrokem a poplatky do sjednané doby. Půjčka pro někoho znamená peníze na splnění svých přání, pro jiného vyřešení finančních problémů nebo řešení různých finančních potřeb v daný okamžik. Může být využita i jako finanční rezerva na nenadálé finanční situace. Jsou to hotové peníze, které může každý z Vás využít na cokoliv.\nInvestiční půjčka pro podnikatele nepostradatelná šance na peníze.\nDnes je Investiční půjčka pro podnikatele nepostradatelnou šancí, jak získat určitý obnos financí, které potřebujete. Získat můžete půjčku před výplatou, když Vám nevyšly peníze. SMS půjčka jsou peníze, které získáte ve velmi krátkém čase. Tyto půjčky nevyžadují žádné potvrzení o příjmu, ani ručitele ani zástavu Vašeho majetku. Můžete je získat ve výši od několika set korun až do 12000 Kč. Doba splatnosti je od 15 dní do 30 dnů. Další možností je půjčka, která je poskytována až do výše statisíců korun. Doba splatnosti této půjčky je maximálně 84 měsíců.\nPůjčka je nebankovními společnostmi poskytována bez prověřování registru, bez dokládání příjmu. Bankovní instituce nabízejí půjčku od 20000 korun až do statisíců korun. U vyšších částek požadují zajištění půjčky ručitelem někdy i nemovitostí. Za sjednání půjčky si účtují i poplatky. Vyřízení půjčky je poměrně delší než u nebankovních společností, neboť u banky musíte dokládat různé papírové formuláře k žádosti. Banky prověřují i registry dlužníků. Půjčku získáte online, nemusíte nikam chodit. Některé banky vyřizují půjčky také online, ale následně budete dokládat formuláře k půjčce. Investiční půjčka pro podnikatele je neúčelová, peníze jsou pro Vás a použití prostředků je také jen na Vás.\nCo by Vám mohlo víc pomoci, než Investiční půjčka pro podnikatele. Žádejte si o finanční pomoc vyplněním online žádosti na internetových stránkách. Takto získáte peníze rychle a bez zbytečného papírování. Vše je vždy vyřízeno online. Je to velice rychlé a jednoduché. Nedokládáte žádné příjmy, nepotřebujeme ani ručitele. Půjčku může získat téměř každý.


Lídrem ČSSD pro volby v Moravskoslezském kraji bude hejtman Novák – Novinky.cz\nMoravskoslezský hejtman Miroslav Novák (ČSSD)\nneděle 17. dubna 2016, 10:05 - Ostrava\nKandidátku schválili členové sociální demokracie v primárních volbách. Informoval o tom v neděli hejtman Novák, který je krajským předsedou strany.\nVolební účast v kraji nepřesáhla 30 procent. Když je volební účast nízká, znamená to, že kandidátní listina platí tak, jak byla navržena. "Já tomu říkám takzvaně hlasování nohama. To znamená, že ti, kteří souhlasí s podobou navržené kandidátní listiny, volit prostě nejdou," řekl hejtman.\nDo Senátu bude v Ostravě za ČSSD kandidovat bývalý zástupce ředitele ostravské policie a nyní vlastník bezpečnostní agentury Josef Pravda. V Bruntále se za sociální demokraty bude ucházet o křeslo v Senátu poslanec Ladislav Velebný, ve Frýdku-Místku senátor Petr Gawlas a v Novém Jičíně místní starosta Jaroslav Dvořák.\nMoravskoslezská ODS vytahuje trumf z rukávu: Tošenovský se vrací na krajskou kandidátku


Kdy začít dítě učit samostatnosti – O mateřství\n16. února 2019 16. února 2019 Věra Hubková\nKaždá starostlivá maminka se o svého malinkého drobečka úzkostlivě stará a snaží se, aby miminku nic nechybělo. Když se miminko začne hýbat, obkládá je polštářky, aby si nenatlouklo. Když začíná lézt nebo chodit, stále běhá za ním, přidržuje a chrání. Krmí je, přebaluje, hraje si s ním, uklízí po něm, obléká, …\nUčení se samostatnosti | Foto: Shutterstock\nJe ale správné neumožnit děťátku zkoušet se o sebe postarat? Dát mu prostor pro samostatnost? Kdy a jak začít s nácvikem samostatnosti?\nCo je to samostatnost\nSamostatností se rozumí vývojový stav člověka, kdy je psychicky připravený zvládat svůj život, je dostatečně mentálně zralý na to, aby sám uvažoval, komunikoval, činil rozhodnutí a převzal odpovědnost za svůj život. Rodiče ale nemohou chtít od svého miminka, aby se od útlého věku ze dne na den začalo starat samo o sebe. Samostatnosti se musí postupně naučit. A je-li to formou hry a se správnou pozitivní motivací, budou mít rodiče o moc jednodušší život.\nKdy začít s nácvikem samostatnosti\nSamostatnosti se může začít učit již miminko přibližně od šesti měsíců, kdy začíná aktivně poznávat své okolí.\nJiž proces otáčení na bříško, zvedání hlavičky nebo sezení jsou prvními projevy zkoušení samostatnosti. Miminko přestává být stoprocentně závislé na péči rodičů. Jsou to první krůčky k vlastní nezávislosti. Proto by mu i ty milující úzkostné maminky měly dát prostor k této činnosti, omezit svou pomoc miminku a nechat je, aby si to zkoušelo samo.\nNeznamená to však nechat miminko bez dohledu! To by mohlo být i nebezpečné. Ale povzbuzení, mírná dopomoc a hlavně obrovská pochvala, to je ta nejlepší motivace pro získávání samostatných zkušeností a základů zdravého sebevědomí.\nNejideálnější věk pro nácvik samostatnosti je období od druhého roku děťátka. V této době má totiž největší zájem o zkoušení nových věcí, začíná se utvářet a formovat jeho osobnost a zkušenosti, vytvořené v tomto období, si ponese celý další život.\nJak začít s nácvikem samostatnosti\nUž okolo šestého měsíce, kdy děťátko začíná samo sedět, je možné začít s nácvikem samostatnosti. Nejlepšími pomocníky jsou jeho oblíbené hračky nebo činnosti. Posadí se, aby lépe vidělo, co se v jeho okolí odehrává. Když nedosáhne na svoji hračku, snaží se k ní dolézt. Vidí pro sebe něco zajímavého, postaví se a zkouší se k tomu samo dostat. Rodiče by je měli nechat udělat tyto pokusy samotné, nepomáhat mu, ani je při pádu (pokud není moc ošklivý) nezvedat. Nechat je, ať to zvládne samo. A když to samo dokáže, neměli by šetřit chválou.\nPochvala je největší motivací. Odměnu by rodiče měli zvážit, protože zvládnutí nové činnosti je pro dítko mnohem větší odměna než sladkost nebo hračka. Také by si na odměny navyklo a požadované činnosti by vykonávalo, jen když něco dostane. A nároky dětí s přibývajícím věkem stoupají.\nJak již bylo řečeno, ideální dobou pro nácvik samostatnosti je od druhého roku. Začíná se formovat dětská osobnost, rodiče se v tomto věku setkávají se zarputilostí pro činnost „já sám/já sama“ a proto je dobré děti v tomto podporovat. Jsou činnosti, které dítko v tomto věku zvládne samo.\nVe dvou letech už by dítě mělo zvládat základy sebeobsluhy jako je používání toalety. Rodiče nemůžou chtít, aby se na nočník naučilo chodit samo, a nemůžou počítat s tím, že to zvládne hned na poprvé. Ale mohou podniknout první pokusy již mnohem dříve. V době, kdy už děťátko umí samo sedět, mohou je rodiče zkušebně posazovat na nočník na pár minut denně a vysvětlovat (lépe pomocí hraček ukazovat), k čemu nočník je. O to snazší pak bude opouštění plenek. Ale opět platí, že pochvalou a povzbuzením dosáhnou mnohem větších úspěchů, než nucením, přísností nebo snad zlostí či násilím.\nOd jednoho roku už se děťátko dokáže strefit lžičkou do úst a napít se samo z hrníčku. V tomto období spousta maminek zoufá, protože do této chvíle bylo jejich miminko čisté a upravené a okolí jídelního stolu bylo uklizené. Jakmile však miminko začíná jíst samo, dokáže se zmazat od hlavy k patě, rozházet jídlo do vzdálenosti téměř nemožné a přitom ještě obědem vymalovat stěny pokoje i s nábytkem. Proto někdy maminky volí cestu menšího zla bez špíny a nepořádku a děťátko raději krmí samy. Ale tím svému drobečku moc nepomohou. Naopak, oddalují jeho samostatnost při jídle, která by pak mohla vést k problémům při příchodu do kolektivu v mateřské školce.\nDěťátko velmi rádo napodobuje činnosti dospělých členů rodiny a učí se nápodobou. Když si rodiče po toaletě nebo před jídlem jdou umýt ruce, chce také. Když vidí, že si maminka čistí zuby, chce to také zkusit. Když se koupe ve vaně se starším sourozencem a vidí, že on se myje houbou, tak samozřejmě to chce zkusit také. Opět záleží na trpělivosti maminek, zda pro nácvik samostatnosti svého drobečka vydrží vytopenou koupelnu a vypatlané tři čtvrtiny mýdla nebo zda to vezmou do svých rukou samy.\nSvlékání zvládnou už miminka v kočárku. Od zouvání botiček až po sundávání plenek. Není to však účelová činnost vedoucí k oblékání či svlékání, ale motorická poznávací hra, co dokáže. To pravé oblékání a svlékání začíná děťátko zvládat od dvou let. Ze začátku by je maminka měla vyzývat ke spolupráci – např. označit část těla, kterou chce obléknout. Po té podávat kusy oblečení a povzbuzovat k samostatnému oblékání. Se zipy a knoflíčky ještě musí pomoci.\nObouvání botiček je pro děťátko velmi zajímavá činnost. Než se samo obuje, zkouší, kam všude jde botičky natáhnout, jaké patří k sobě, jak dlouhé jsou tkaničky, nebo co vše jde přilepit na suchý zip na zapínání. Nejprve obouvá botičky jakýmkoliv způsobem, tak se stává, že si je obuje obráceně. A opět je to zkouška trpělivosti maminky, dokáže-li obětovat delší čas k tomu, aby se dítě naučilo obout samo, nebo to raději vezme do svých rukou za třetinu času a napoprvé správně.\nUvedené činnosti – sebeobsluha, stolování, hygiena, oblékání a obouvání jsou podmínkami pro přijetí do kolektivu mateřské školky, proto by se rodiče měli obrnit trpělivostí a dát dítěti prostor pro rozvoj své samostatnosti.\nDítko si v klidu hraje a maminka poklízí. Vezme do ruky prachovku nebo smetáček a lopatku a v tu chvíli přiběhne drobeček, bere jí náčiní z ruky se slovy: „Já taky!“ Jak je to s domácími pracemi? Povolit či nepovolit? Opět je to náročné na trpělivost. Určitě je velmi vhodné podporovat dítko v zájmu o domácí práce, protože pak nebude problém ve starším věku po něm chtít, aby si uklidilo pokojík nebo umylo nádobí. Musí se však začít pozvolna, společnými silami a poté přejít k přiřazení vlastní domácí činnosti, za kterou bude dítko zodpovědné. Nejlepší aktivity pro nácvik samostatnosti při domácích pracích je např. společný úklid hraček, podávání utřeného nádobí (které nejde rozbít), aby je uklidilo do skříněk, ukládání nákupu, odnášení oblečení do koše na špinavé prádlo, podávání kolíčků při věšení prádla a spoustu dalších činností. Dítko pak maminka nesmí zapomenout pochválit, aby je motivovala na příště.\nPokud je děťátko zdravé a dobře se vyvíjí, není důvod, proč ho v samostatnosti nepodporovat. Ve starším věku pak nebude mít problém se správně rozhodnout o svém budoucím životě, bude lépe přijímat a učit se nové věci. Díky pádům při prvních krůčcích a následnému postavení bez cizí pomoci bude v chybách hledat poučení a zkoušet nové cesty. Díky motivaci k prvním pokusům a pochvale bude pyšný na své další samostatné kroky. Díky trpělivosti rodičů, která jej vedla k samostatnosti, z něj vyroste zdravě sebevědomý člověk, který je hrdý na své úspěchy.\nhygiena, nácvik, nočník, potraviny, rozvoj, vývoj\npokožkapohybpediatrstrachporodniceporodpodporaporodní asistentkafinancevitamínynemocimateřské mlékospánekkojenívývojrežimkomplikacepsychická pohodahormonypsychikarozvojrodinastreshygienapéčeplodimunitaléčbaprevencekomunikace