Aktuelt 1. kvartal 2021 - Ulnits.dk\nKvotekonge via fuldmagter\nNy forvaltningsplan for ulven\nEnergiøer og høreskader\nSikkerhedsafstand mod høreskader\nLivet tilbage til Holme Å\nEn halv million euro til fjernelse af vandkraft\n77 ringbind kom marcherende\nBorgmestre mod Gudenåen\n– Har Lea omløb i hovedet?\n“Vi skal passe bedre på vore vandløb”\nVæk med Vestbirk Vandkraft\nSurt at være sandart\nDen lavthængende lavbundsjord\nUdtagning af drænede vådområder\nDerfor gavner udtagningen\nDansk Lystfiskeris Banemand\nSolceller på lavbundsjord\n80 millioner for opgravning af mink\nPressemeddelelse angående Gudenåen\nI seng med Søvennerne\nMere til sø end til å i Bjerringbro\n“Det Si’r Sig Selv”\nSå skal der sten i Gudenåen\nSten i strømmen\nUSA: En halv million døde af Covid-19\nKvotekonge reddet af Corona\nSvineinfluenza nu også i mennesker\nKrisen og Prisen for Klimatoriet\nPenge til Prestigeprojekt\nMonsteret i Junglen\nLakseopdrættet går i land\nBiokul fra pyrolyse\nFor en halv million kroner sand\nVanDa for den da…\nSkotske fisk til Danmark\n– Skyd dem og grav dem ned!\nUlven dårligt beskyttet i Danmark\nGrødeskæring – igen efter 13 år…\nMilliard-indtjening til dansk landbrug\nSorte Bokse på Øresund\nJulegaven til naturen, der mangler alt\nOm Gallere og Godtfolk\nTillykke til USA med den nye præsident\nTre danske professorer om “miljø-muslinger”\nOg én svensk professor om samme muslinger\nGudenå-dalen svigtes af regeringen\nUdemokratisk skueproces omkring Tange Sø\nGang i klima-lavbundsprojekterne\nFakta om klima-lavbund\nNy fiskebog på vej fra forlaget Turbine\nDen nåede desværre ikke julehandelen i 2020 – det sørgede Coronaen effektivt for – men den er hos landets boghandlere den 15. april 2021.\n* Sammenbrud i forhandlingerne\nAmerikanske satellitfotos kan nu afsløre, hvorfor forhandlingerne om Gudenåens frie løb for nylig brød sammen:\nTangeværkets statsdrevne Solbåd er nemlig stødt på grund i den tilsandede og lavvandede Tange Sø, hvor den nu blokerer for seriøse forhandlinger. Og for Gudenåens frie løb.\nDet samme gør tilsyneladende våde socialdemokratiske drømme om en 3-sporet motorvej mellem Randers og Aarhus.\nDet er ganske vist den 1. april i dag. Men nogen aprilsnar er det desværre ikke.\n* Kvotekonge via fuldmagter\nRetten i Holstebro er efter en mindre Corona-forsinkelse gået i gang med “kvotekonge sagen” mod storfisker Henning Kjeldsen fra Thyborøn.\nEt sindrigt system af fuldmagter og meget omfattende købsretter gav Henning Kjeldsen mulighed for at styre en række fiskeriselskaber, som han ifølge anklagemyndigheden på papiret ikke var den reelle ejer af.\n– Det ligner som et klassisk eksempel på stråmandsvirksomhed, vurderer Frederik Waage, som er professor i forvaltningsret ved Syddansk Universitet over for TV Midtvest. Han mener samtidig, at den verserende retssag ikke kun er en sag mod Henning Kjeldsen. Den er også et generelt opgør med de regler, der har muliggjort koncentrationen af fiskekvoter og etableringen af de såkaldte “kvotekonger”.\nDet var Fødevareministeriets forvaltning af disse regler, som Rigsrevisionen tilbage i 2017 karakteriserede som “meget kritisable”. Det var Esben Lunde Larsen (V), som dengang var miljø- og fødevareminister, og som ikke formåede at håndtere lovgivningen omkring fiskekvoter tilfredsstillende.\nDet endte som bekendt med, at han måtte afgive fiskeriområdet til ministerkollegaen Karen Ellemann (V), som på det tidspunkt sad i Udenrigsministeriet. Efterfølgende begyndte spøgelserne så at vælte ud fra Esben Lunde Larsens skabe og skuffer – i et sådant omfang, at han til sidst måtte opgive den hjemlige politikerkarriere og flygte til et delvis dansk skatteyderfinansieret arbejde i en amerikansk tænketank.\nEfterfølgende begyndte så optrævlingen af de mange netværk hos kvotekongerne generelt og Henning Kjeldsen specielt. Anklagemyndigheden mener, at storfiskeren Henning Kjeldsen gennem en sindrig selskabskonstruktion med købsretter og yderst omfattende fuldmagter reelt har haft fuld kontrol over flere fiskeselskaber, som han ikke ejer selv. Anklagemyndigheden udfordrer nu storfiskerens forretningsmæssige fremgangsmåder.\nDer er indtil videre afsat 25 retsdage til sagens behandling, og der ventes at falde dom engang i juni. Vi følger sagen tæt.\nLæs mere i den store samleartikel om “Kvoter, kroner, konger og koner“.\n* Ny forvaltningsplan for ulven\nMyndighederne har ikke været gode nok til at beskytte husdyr og fåreavlere mod ulven, der er genindvandret til Danmark efter næsten 200 års fravær. Der skal fremover bruges langt flere penge på ulven, og staten skal påtage sig et større ansvar for, at det bliver lettere at leve med den.\nSådan står det sort på hvidt i den nye og meget længe ventede forvaltningsplan, som beskriver, hvordan vi skal leve med ulven de næste 10 år. Planen er netop blevet stemt igennem af Vildforvaltningsrådets medlemmer, og TV Midtvest kan via en aktindsigt fortælle om indholdet af planen, som miljøministeren nu vil se nærmere på.\n– Jeg er meget enig i det overordnede budskab, der er fra Vildtforvaltningsrådet. Vi skal hele tiden kigge på, om vi gør det godt nok, og om der skal lægges ting oveni. Det er præcis den måde, som jeg også gerne vil arbejde på, og derfor er det også interessant at kigge ned i de forslag, lyder kommentaren fra miljøminister Lea Wermelin (S).\nStår det til Vildtforvaltningsrådet, så skal miljøministeren på banen. Staten skal tage mere ansvar og gøre det lettere at leve sammen med det genindvandrede rovdyr:\n– Når vi som samfund er forpligtet til at have ulven i vores natur, så skal vi selvfølgelig også tage de hensyn til vores omgivende samfund, som skal leve med ulven, og det er husdyrholderne i særdeleshed, forklarer Jan Eriksen, som er formand for Vildtforvaltningsrådet. Rådet skriver i den nye plan:\n“Husdyrholderne skal holdes økonomiske skadesløse, både i forhold til direkte omkostninger til hegn og andre afværgeforanstaltninger, i forbindelse med angreb og drab på husdyr og i forbindelse med øvrige omkostninger i form af f.eks. øget tilsyn, vedligeholdelse af hegn og øget tidsforbrug ved angreb.\nUlven skal ikke koste penge for fåreavlere og andre husdyrholdere. Hverken i forbindelse med angreb og drab af dyr, eller når der skal sikres med hegn. Sådan lyder forslaget fra Vildtforvaltningsrådet. Det er hensigten, at den nye forvaltningsplan for ulven skal gælde i de næste 10 år.\nDet bør måske indføres, pointeres og tydeligt understreges, at forhenværende politikere som Uffe Ellemann-Jensen ikke længere offentligt må opfordre til at skyde de totalfredede ulve og grave dem ned.\nUtroligt, at han slap godt fra at gøre det på åben TV2 News & Co skærm – kort før en loyal vestjyde tog ham på ordet og skød den første danske ulv for rullende kameraer. Gennem et nedrullet vindue i sin 4-hjulstrækker. Den ellers rutinerede TV-vært Lasse Sjørslev var noget rystet over den opfordring.\nLæs meget mere om Ulven i Danmark og Ulvedrabet ved Ulfborg i artiklerne her.\n* Energiøer og høreskader\nFolketinget besluttede i 2020 at etablere to energiøer i dansk farvand: Én i Nordsøen og én i Østersøen. Energistyrelsen har nu bedt DCE – Nationalt Center for Energi og Miljø, Aarhus Universitet, om at vurdere effekten af de geotekniske og geofysiske forundersøgelser på havpattedyr og Natura2000-områder udpeget på grundlag af samme havpattedyr.\nI en ny rapport beskriver og vurderer forskerne effekter på populationerne af henholdsvis marsvin, hvidnæse, vågehval, spættet sæl og gråsæl i Nordsøen. Der er udarbejdet en tilsvarende vurdering for de relevante bestande af havpattedyr i Østersøen.\nDe geotekniske og geofysiske forundersøgelser er blevet vurderet af forskere fra DCE – Nationalt Center for Miljø og Energi ved Aarhus Universitet i samarbejde med NIRAS A/S forud for de strategiske miljøkonsekvensvurderinger og udbud af koncessioner på havmølleparkerne.\nVurderingen af mulige konsekvenser for havpattedyr har taget udgangspunkt i brugen af en geofysisk lydkilde, kaldet en sparker, som anvendes til højopløsningsopmålinger af havbunden.\nSparkeren er en lydkilde bestående af et stort antal metalelektroder, hvorimellem der kan påtrykkes en så stor elektrisk spænding, at der springer en gnist. Gnisten danner en luftboble, som efterfølgende kollapser. Det giver en akustisk chokbølge, der anvendes til kortlægning af bunden.\nDen akustiske puls har et meget højt lydtryk ved kilden og indeholder energi primært i området 1-4 kHz. Denne lydkilde forventer forskerne vil være den dominerende i forhold til at kunne påvirke havpattedyr, både i omfang af undersøgelser og påvirkningsafstande på havpattedyr.\nEn række forskellige andre opmålingsinstrumenter skal anvendes i forundersøgelserne. Nogle af disse er passive (f.eks. magnetometer), andre udsender lyd, der ligger uden for havpattedyrs høreområde (f.eks. side-scan sonar). Disse typer udstyr er derfor ikke vurderet i rapporterne.\n* Sikkerhedsafstand mod høreskader\nRisikoen for, at havpattedyr pådrager sig permanent høretab som følge af forundersøgelserne, er alene knyttet til tidspunkter, hvor sparkeren startes.\nIfølge rapporten er det især marsvin og vågehvaler, der kan være i risikozonen. Afstanden indenfor hvilken permanente høreskader kan opstå, vil være op til 620 m for marsvin og 1400 m for vågehvaler. For spættet sæl, gråsæl og hvidnæse vurderes risikoen for at pådrage sig permanent høretab at begrænse sig til afstande under 50 m. Hvordan man så ellers kan vurdere det.\nRisikoen for permanent høretab for havpattedyr kan ifølge rapporten efter al sandsynlighed reduceres til ubetydelig, særligt hvis man skruer langsomt op for udstyrets kildestyrke eller repetitionsrate for at skræmme dyrene bort, før den fulde lydstyrke opnås til målingerne.\nForskerne vurderer, at alle havpattedyrarter vil reagere på støjen fra forundersøgelserne i en afstand op til ca. 11 km fra undersøgelsesskibet. Det vurderes, at påvirkningen på bestandsniveau fra adfærdsændringer er så begrænset i tid og rum, at effekten på populationsniveau for alle de vurderede arter i Nordsøen er lille.\nDer ligger ifølge rapporten ingen Natura 2000-områder med havpattedyr på udpegningsgrundlaget i en afstand fra forundersøgelsesområdet, hvor aktiviteterne kan få betydning for havpattedyr inde i Natura2000-områder.\nI Østersøen ligger to Natura 2000-områder, Adler Grund og Rønne Banke, inden for påvirkningsafstand, og havpattedyr vil derfor ifølge rapporterne blive påvirket af undersøgelserne i området Østersø 1, der grænser lige op til det danske Natura2000 område.\nPåvirkningen af Natura 2000-områderne kan ifølge rapporten reduceres ved at flytte undersøgelsesområdet længere væk fra Natura 2000 området Rønne Banke og Adler Grund, slutter Energistyrelsen sin rapport fra DCE.\n* Livet tilbage til Holme Å\nHolme Å i Sydvestjylland er i dag en trist og udtørret skygge af sit tidligere selv. Engang var det nemlig en rislende å med masser af vand. Men i 2021 forvandles den til atter at være et sundt levested for fisk som laks, ørred og den truede snæbel.\nDet sker ved genskabelse af et naturligt fungerende vandløb over en strækning på hele 12 km. Stort set samme længde, som Tange Sø i dag udgør på Gudenåen. Genopretningen vil gøre vandløbet tilgængeligt for laks, havørred, snæbel og lampret samt give adgang til nye gydepladser i hele Holme Å’s 40 km lange løb.\nDen sjældne flodperlemusling lever i Danmark kun i Varde Å-systemet. Genopretningen her vil skabe mulighed for flere levesteder til den.\nProjektet sikrer også genopretning og pleje af de vandløbsnære arealer i ådalen. Her findes trykvandspåvirkede moser langs ådalsskrænten med overgangsfattigkær og overgangsrigkær samt spændende plantearter med eksotiske navne som bukkeblad, næbstar, knoldstar, kærsvovlrod, kærsnerre, mosekrybstjerne og almindelig filtmos.\nProjektet, som koster 27,5 millioner kroner, sikrer genopretning af Holme Å over en strækning på 12 km. De naturområder i ådalen, som indgår i projektet, omfatter et samlet areal på ca. 160 ha. Bag projektet står Den Danske Naturfond, Varde Kommune, Aage V. Jensens Naturfond og Energiselskabet SE.\nInfo: Karlsgårdeværket blev indviet den 19. marts 1921 og fik i første omgang sit vand fra Holme Å. Under Anden Verdenskrig fik Karlsgårdeværket mere end firedoblet sin kapacitet, da Ansager Kanalen blev anlagt. Den blev indviet den 27. marts 1945.\nDen 29. juni 2010 blev Ansager Kanalen og Ansager Stemmeværk nedlagt i forbindelse med det store snæbel-projekt. Varde Å fik hermed alt sit vand tilbage. Genopretningen af Varde Å kostede godt 60 millioner korner. Snæblen betragtes dog i dag som uddød i Varde Å-systemet.\nI 2011 lukkede den sidste turbine på Karlsgårdeværet, som sammen med dæmningen er fredet. Energiselskabet Norlys, som ejer både Tangeværket ved Gudenåen og Karlsgårdeværket ved Varde Å, har masser af penge på kontoen. Nogle af dem planlægger man at bruge på restaurering af området.\n* En halv million euro til fjernelse af vandkraft\nMen vi i lille Danmark stadig fedter rundt med inferiøre vandkraftopstemninger som Tangeværket, tænker man lidt større i det store udland. Eksempelvis i Holland.\nHerunder det glade budskab fra World Fish Migration Foundation, der netop har modtaget en donation på en halv million euro fra deltagerne i det hollandske postlotteri. 3,7 millioner danske kroner. Grundlægger og direktør for organisationen Herman Wanningen udtalte i den anledning følgende:\n– Vi er meget glade for at kunne meddele, at vi modtog en halv million euro fra det hollandske postkodelotteri til at opskalere fjernelse af dæmninger!\n– Dette er en anerkendelse af det arbejde, vi udfører sammen med vores partnere i Dam Removal Europe og giver en stærk impuls til fjernelse af flere dæmninger. Vi er beærede og glade for denne donation.\n– Der er mere end 100.000 forældede dæmninger i Europa, klar til at blive fjernet! Takket være dette tilskud vil vi være i stand til at støtte flere projekter til fjernelse af de titusinder af overflødige dæmninger, der stræber over europæiske vandveje.\n– Med bidrag fra deltagere fra Postcode Lottery kan vi opskalere vores fundament og derfor fjernelse af dæmninger.Vi glæder os til at fortsætte samarbejdet med vores Dam Removal Partnere om at fjerne barrierer og bringe livet tilbage til Europas floder.\n– Fra Sverige over USA til Sydafrika har vi bevist, at fjernelse af dæmninger dramatisk øger kvaliteten af ferske økosystemer og bringer tabte fiskebestande tilbage. Gennem årene har Dam Removal Europe og organisationens partnere samarbejdet om fjernelse af barrierer og fejre genoprettelsen af økosystemer.\n– Vi er taknemmelige for denne nye finansiering til at opskalere vort arbejde og støtte fremtidige fjernelser af barrierer!\nSåvidt det hollandske postlotteri og World Fish Migration Foundation.\nKunne vi dog bare komme så vidt i Danmark, at vi ikke længere tænker i Molbo-løsninger som at grave en ti km lang kunstig kanal langs et ti km langt kunstigt opstemmet vandkraftmagasin. Men i en retablering af landets længste vandløb, Gudenåen.\nLige nu ser det ikke ud til, at vi danskere har formatet til det.\n* 77 ringbind kom marcherende\nBedst som man troede, at nu kunne vi se enden på retssagen mod Hjarnø Havbrug, kom der helt nye og uventede ting på tværs.\nVed retsmødet den 9. marts besluttede dommeren ganske naturligt, at forsvareren skulle have kopi af de 77 ringbind, der var konfiskeret ved en tidligere ransagning på havbruget. Desuden skulle forsvareren have et USB-stik med filer, der indgik i anklagerens materiale.\nVed retsmødet den 22. marts måtte anklageren imidlertid og med beklagelse meddele, at man ikke havde kunnet finde de 77 ringbind hos politiet. De var pist væk. Skyllet ud med badevandet eller forsvundet bag kopimaskinen hos Østjyllands Politi. Eller noget helt tredje.\nAnklageren havde ikke selv haft brug for ringbindene. Han havde i forvejen kopier af materialet, der fylder flere reolmeter. Knap fire, for at være helt eksakt. Det har webmediet Gylle.dk regnet sig frem til.\nForsvareren meddelte endvidere, at han ikke havde kunnet åbne flere af kopifilerne på det udleverede USB-stik. Han mente, at sagen ikke kunne fortsætte, uden at det originale materiale blev fremskaffet. Han bebudede samtidig et erstatningskrav på sin klients vegne, dersom materialet ikke kom frem af politiets gemmer.\nForsvareren ønskede desuden at føre to vidner, som kunne belyse problemstillingerne omkring den tilsyneladende fiktive høst af muslinger. Han mente ikke, at retssagen kunne fortsætte, før vidnerne kunne afhøres.\nPå denne baggrund besluttede dommeren at udsætte retssagen, der først fortsætter den 25. og 27. august. Dommeren bad desuden forsvarer og anklager koordinere, hvad der til den tid skal fremlægges af bevismateriale.\nSelve domsafsigelsen er planlagt til den 10. september 2021.\nFortsættelse følger. Med sikkerhed.\nDen forsvinder ikke sporløst.\nSom de 77 ringbind.\n* Millioner til markedsføring\nInden valget i 2019 var det lykkedes Venstre-regeringen og dens supportere at yde millionstøtte til dels en egen borgmester – dels den liberale turistbranche. Nu skulle dansk lystfiskeri nemlig markedsføres og sælges, så det kunne høres og føles – i indland såvel som udland. Nu skulle mange års indsats for miljøet og fiskeplejen omsættes i kroner og ører – som alt jo skal det i Venstre-regi.\nMiljø- og fødevareminister Eva Kjer Hansens kunne herefter, i 2018 og som en af sine sidste ministerielle handlinger, lancere sin “Strategi for Lystfiskeri”. En strategi, der skal sælge ud af dansk lystfiskeri til ikke mindst udenlandske fisketurister. Uden at dansk lystfiskeri får så meget som en enkelt krone til den livsnødvendige fiskepleje, der jo leverer de livsnødvendige fisk til fiskerne.\n“Strategi for Lystfiskeri” er bygget op på følgende vis:\nDansk lyst- og sportsfiskeri var derfor ved Mødet i Maribo repræsenteret af Danmarks Sportsfiskerforbund, Fishing Zealand, Pure Fishing, Go Fishing og Korsholm.\n* Museum over Dansk Lystfiskeri\nVi glæder os den dag i dag over, at vi ikke kom med. Så vi ikke skal tage ansvaret for det nuværende triste udsalg inden for dansk lystfiskeri. Det må de gøre, som deltog i mødet i Mariager og her var med til at udforme Eva Kjer Hansens “Strategi for Lystfiskeri”.\nBåde Eva Kjer Hansen og Esben Lunde Larsen har jo siden selv måttet fortrække og forladt både den synkende skude og det danske Folketing. Jacob Ellemann-Jensen er ladt tilbage som kaptajn på den synkende skude. I hvert fald et skib, der lige nu lækker vand hurtigere, end Landbrugsstøtten ruller ind.\nDernæst har skiftende fiskeri- og fødevareministre med rund hånd delt ud af tilladelser til skadeligt trawlfiskeri og muslingeskrab, der efterlader bunden som en gold ørken. Eva Kjer Hansen var rundhåndet med nye tilladelser til muslingeskrab – endda i sårbare Natura 2000 områder, Danmark ellers selv har udpeget på forlangende af EU. Intet har været helligt.\nDanmarks Radio havde sidste sommer dykkere nede for at tage det døde bundmiljø i øjesyn. Et miljø præget af algeblomst, iltsvind, bundvendinger og fiskedød. Et deprimerende og hjerteskærende syn, som direkte kan føres tilbage til Venstre og deres liberale tilgang til udledning af næringssalte fra de overgødede marker. Med Landbrugspakken og havnebranden i Fredericia som det sidste og afgørende dødsstød.\nVi ligger således, som vi har redt. Og nu vil Venstre så bygge et monument over skaderne. I form af en nyt skatteyder-finansieret Museum over Dansk Lystfiskeri. Det skal ligge i vandkanten med udsigt til det afdøde Lillebælt. Nærmere betegnet i Assens, hvis Venstre-borgmester partiet tilsyneladende skyldte en vennetjeneste. Det fik han så 32 millioner skattekroner for.\nSkattekroner, der faldt på et tørt sted. Den Venstre-styrede Assens kommune brillierer nemlig med en dårlig styring, en elendig økonomi, et rigtig dårligt arbejdsklima og et af landets højeste sygefravær.\nNyhedsbrevet a4arbejdsmiljoe.dk fortæller i en artikel, at situationen i Assens kommune nu er så kritisk, at man må søge ekstern konsulentbistand for at komme videre. Og det koster.\nDe 32 millioner skattekroner til det nye lystfiskermuseum kan måske hjælpe lidt her.\n* Borgmestre mod Gudenåen\nRanders Byråd har netop med 18 stemmer mod 11 vedtaget en erklæring, der går ind for at bevare Tange Sø, som den har ligget og blokeret i landets længste vandløb Gudenåen de sidste 100 år.\nDet er besynderligt, at man netop i Laksens By Randers vil tilslutte sig en sådan erklæring, der i sidste ende meget vel kan blive dødsstødet for alle drømme om fri passage og retablering af en vild stamme af Gudenå-laks.\nBesynderligt, da netop Randers helt tilbage i 1988 tog teten med etableringen af Lakseriet ved Brusgaard. Med det formål at genintroducere den udryddede laks til Gudenåen, hvilket vi jo har forpligtet os til med Bern-konventionen. Millioner af kroner er brugt på dette prisværdige projekt. De risikerer nu alle at være spildt.\nOg dobbelt besynderligt, at man i disse klimatider ikke ønsker Tange Sø tømt, så ådalen kan udgøre et vigtigt reservoir ved kommende skybrud og vandstandsstigninger. Vi havde derfor håbet, at byrådet ville være sig sit ansvar bevidst, og at man derfor ville tilslutte sig det alternative ændringsforslag. Men nej. Det gjorde man som sagt ikke.\nIngen aner, hvordan et flere kilometer langt og kunstigt gravet omløb vil agere i forhold til omgivelser og fiskeliv. Om man overhovedet kan genskabe naturlige og fysisk stabile forhold, som tilgodeser vandmiljøet, i en kunstigt gravet kanal. Så fiskene vil og kan gyde med held i det. Så laksebestanden kan blive selvreproducerende, som den var inden anlæggelsen af Tangeværket og Tange Sø.\nVi risikerer således at sætte det hele over styr. Og at have spildt et 3-cifret millionbeløb undervejs. Derfor er en tømning af Tange Sø og genskabelse af en fritløbende Gudenå den eneste rigtige, reelle, sikre og fremtidssikrede løsning.\nBorgmestrene langs Gudenåen vil det bare ikke. De har tilsyneladende helt andre dagsordener end klima og miljø. Blandt andet en lige 3-sporet motorvej i bytte for en enkelt slynget Gudenå.\nI Horsens er de dog kommet videre. Læs mere om Vestbirk Vandkraft længere nede på denne side.\n* – Har Lea omløb i hovedet?\n“Lea Wermelin har på mange punkter vist sig at være en miljøets minister, med hjerte og ideer placeret det rigtige sted. Når det handler om Gudenåen, håber vi dog ikke, at Lea Wermelin har et omløb i hovedet, men vælger at give Danmarks mest vandrige å sit naturlige tusindårige leje tilbage.\nVælger miljøminister Lea Wermelin den billigste og bedste løsning, tømmes vandmagasinet ved Tange for vand, og Gudenåen indtager efter 100 års opstemning sit oprindelige åløb.\nOmrådet kan så få status af naturnationalpark, og de gamle bygninger omdannes til museum og oplevelsescenter. Lea Wermemin vil gå over i historien, og mon ikke vi er rigtig mange, der for at mindes hende vil rejse en statue i området.\nVælges det lange omløb, skal der skønsmæssigt bruges mellem 300 og 500 millioner gode skattekroner. Til gengæld får vi og kommende generationer så en kunstig å ved siden af det opstemmede Gudenå-vand.\nHvad der heller ikke øger naturværdien i området er, at mange store gravemaskiner og motorsave i en længere periode totalt vil ændre de oprindelige skrænter, skoven og det ellers naturrige område.\nOg skal det lykkes at få laksen til at gyde med succes, vil der skulle udlægges flere tusinde tons sten, da laksen kræver gydegrus og sten i store mængder. Lastbil efter lastbil vil fra mange steder i landet skulle fragte bundmaterialet til den kunstige å.\nDette på trods af at ingen, absolut ingen, ved, hvordan omgivelser og fiskeliv vil agere i forhold til et langt og kunstigt gravet omløb. Ligeledes, hvorvidt man overhovedet kan genskabe naturlige og stabile forhold, som tilgodeser vandmiljøet. Derfor er en fritløbende Gudenå en førsteprioritet.\nHenrik Leth, byrådsmedlem (S)\nIndlæg i Amtsavisen\n* “Vi skal passe bedre på vore vandløb”\n– Vi skal passe bedre på dyr og planter i vores vandløb. Når Horsens Kommune fjerner spærringer og restaurerer vandløbet på den her strækning af Gudenåen, giver det både spændende natur at opleve og hjælp til biodiversiteten.\nDerfor er det et stort og vigtigt projekt. Jeg har opfordret kommunerne til at søge de penge, der er afsat til at restaurere vandløb, og her leverer Horsens Kommune på smukkeste vis.\nMiljøminister Lea Wermelin (S) til Horsens Folkeblad.\n* Væk med Vestbirk Vandkraft\nOvenstående er sagt af miljøministeren i anledning af den kommende fritlægning af Gudenåen og nedlæggelse af vandkraftværket ved Vestbirk. Der for øvrigt er præcis lige så gammelt som Tangeværket: Etableret i 1924, hvor vandkraften vandt indpas verden over.\nTeknologien med store turbiner var netop færdigudviklet og blev nu udrullet overalt i verden, hvor det var strøm nok på vandet. Alderen betyder, at vandkraftværker verden over efter snart 100 års kontinuert drift nu synger på allersidste vers. Vedligeholdelsen bliver dyrere og dyrere, og der skal investeres stort, hvis driften skal kunne fortsætte. Det gør uundgåeligt den producerede strøm urentabel sammenlignet med andre og mere moderne energikilder.\nDe samme forhold gør sig gældende ved Vestbirk, hvor man nu snart går i gang med nedlæggelse af værket og fjernelse af den gamle jorddæmning, som hidtil har stemmet vandet op til turbinerne. Det har der været tilløb til tidligere, men hver gang er tiltagene blevet bremset fra politisk side. Men nu skal det altså være. 2021 ser generelt ud til at blive et godt år for flere danske vandløb.\nI hvert fald går Horsens Kommune til efteråret i gang med genoprette Gudenåen ved de tre Vestbirk søer. Elproduktionen ophører, jorddæmningen brydes ned, og Gudenåen får atter sit gamle løb tilbage, der jo har ligget på bunden af Bredvad Sø i snart 100 år. Opstemningen har medført tilsanding af søen, hvilket bremser gennemstrømningen. Et fænomen, der også kendes fra Tange Sø.\nHerefter kan den 4 km lange strækning af Gudenåen genskabes – med det største fald på den korteste strækning af noget vandløb herhjemme. Netop ved Vestbirk falder Gudenåen således imponerende 10 meter over en blot 4 km lang strækning. En efter danske forhold rivende strøm.\nVestbirk Sø og Naldal Sø får lov at blive liggende, nogenlunde som de er idag, mens der skal flyttes en del jord ved Bredvad Sø. Arbejdet sker i samarbejde med Naturstyrelsen og starter til oktober med en sænkning af vandstanden i søen.\n* Surt at være sandart\nWebmediet Fisk & Fri har gennem det sidste halve års tid skrevet en del om den håbløse forvaltning af vores sandartbestande.\nFisk & Fri har blandt andet råbt vagt i gevær over for overfiskeri fra erhvervsfiskerne, der ikke blot kan føre til en kraftig nedgang i sandartbestandene – men også til mere uklart vand, som kan gøre det sværere for Danmark at leve op til EU’s Vandrammedirektiver inden 2027.\nProblematikken er højaktuel på landets største sø Arresø, hvor Fisk & Fri i 2020 advarede mod, at erhvervsfiskeren sandsynligvis ville fiske amok, fordi der ikke var nogen begrænsninger, og fordi der var udsigt til, at koncessionen måske ville udløbe ved udgangen af 2021.\nFor nylig indhentede Fisk & Fri fangststatistik fra skovrideren. Ifølge denne har erhvervsfiskerne fjernet næsten 21 tons sandart fra søen i 2020, hvilket i forhold til 2018-2019 er en ti- til 30-dobling af fangsten!\nMed disse tal er der god grund til bekymring for, hvad erhvervsfiskerne vil fange i 2021, selvom de signalerer det modsatte i deres 2021 driftsplan for fiskeriet i Arresø:\n“Vi forventer at fiskeriet med ruser og bundgarn starter ca. 1-4-2020. Ved ålefiskeriet vil der blive brugt ca. 25 bundgarn og 100 ruser. Fiskeriet efter sandart påbegyndes, når vejret tillader det, med ca. 25 drivgarn.\nFiskeriet vil være begrænset i 2021, da fiskeriet vil være under afvikling, og omsætningen af fisk er påvirket af Covid 19. Brasen og skaller opfiskes i det omfang, der er afsætningsmuligheder for disse.\nDer er hos Fiskeriinspektorat Øst ansøgt om dispensation til at ilandbringe og sælge sandart, der er gået i bundgarnene i maj måned.\nFiskeriforpagterne Tom og Tommas Nielsen”\nSandarten er som bekendt fredet i maj måned, hvor den gyder. Da Fisk & Fri spørger skovrider Jens Bjerregaard, hvorvidt erhvervsfiskeriet vil fortsætte i 2021, lyder svaret:\n“Fiskeriet er indtil videre kun forlænget i år. For så vidt angår forlængelse, så håber vi og regner med, at der er en plan for Ågabet i løbet af i år som gør, at erhvervsfiskeriet ikke skal forlænges.”\nDet er således lige nu, at vi lystfiskere som brugere af Arresø må op på barrikaderne. Ellers risikerer vi, at erhvervsfiskeriet får lov at fortsætte myrderiet efter udgangen af 2021.\n* Den lavthængende lavbundsjord\nDet går ikke så godt med regeringens lovede klimamålsætninger. Men der er stadig håb – i form af de stadig dyrkede lavbundsjorde.\nLavbundsjorde udgør ganske vist kun syv procent af det danske landbrugsareal. Men de står for hele 50 procent af den CO2-udledning, der kommer fra dansk landbrug.\nLandbrugsarealet udgør i dag knapt to tredjedele af Danmarks samlede areal, hvilket gør I-landet Danmark til det mest opdyrkede land i hele verden – sammen med U-landet Bangladesh.\nMen ikke nok med det. Knap 80 procent af al denne landbrugsjord bliver brugt til at dyrke foder til dyr i landbruget. Det er således knap 10 procent, der bruges til at producere mad direkte til mennesker f.eks. i form af frugt og grønt.\nCa. syv procent af det danske landbrugsareal består af lavbundsjorde, som leverer hele 50 procent af landbrugets samlede CO2-udledning. Skal landbruget bidrage effektivt til at nå Danmarks nationale mål om 70 procent CO2-reduktion i 2030, vil det derfor være aldeles oplagt at tage lavbundsjordene ud af drift og dermed indkassere den klækkelige klimagevinst. Det mener Danmarks Naturfredningsforening (DN).\nLavbundsjorde er nemlig en type jord, der indeholder rigtig meget kulstof. Lavbundsjorde er eller var vådområder såsom enge og moser, der siden er blevet drænet og afvandet, inden de er blevet opdyrket.\nI lavbundsjorde og vådområder er der mange planterester, som under deres vækst har optaget en masse kulstof. Får sådanne lavbundsjorde får lov til at være i fred, da forbliver kulstoffet i jorden. Men når de bliver til landbrugsjord og opdyrkes, da bliver kulstoffet frigivet til atmosfæren. Det kan sammenlignes med afbrænding af fossile brændstoffer, blot foregår det i et langt mere langsomt tempo.\n* Udtagning af drænede vådområder\nSelvom det kun er syv procent af landbrugets arealer, der er lavbundsjorde, så står denne lille procentdel for halvdelen af den udledning, som landbrugets dyrkede arealer bidrager med. Det er ifølge Klimarådet lige godt 4,8 million tons CO2.\nGodt 20 procent af Danmarks areal er lavbundsjorde. Det svarer til cirka 900.000 hektar.\nUd af disse 900.000 hektar er knap 300.000 hektar lavbundsjorde med et højt indhold af kulstof.\nDe dyrkede lavbundsjorde står for 50 procent af landbrugsarealernes samlede CO2-udledning.\nDe syv procent af landbrugets arealer, der er lavbundsjorde, svarer til godt 170.000 hektar. Danmarks Naturfredningsforening foreslår, at alle syv procent tages ud af intensiv drift og omdannes til den natur, som de engang var, nemlig forskellige typer af vådområder. Omlægning af dyrkede lavbundsjorde til natur er nemlig en forholdsvis let og billig proces.\nFørste skridt er, at landmændene stopper med at dræne og pløje arealerne. Næste skridt er at hæve vandstanden. Det kan hurtigt gøres ved at stoppe pumperne, hvor sådanne findes og bruges. Det kan også gøres ved at dræn-grøfterne fyldes til. Endelig kan man fjerne eller knuse drænrørene, hvis rørene er nedgravede. På visse arealer kan udtagningen suppleres med at genskabe vandløb – eksempelvis ved at hæve vandløbsbunden og lave genslyngninger af vandløbet.\nNår først vandstanden er hævet, så kan naturen nogle steder fint bare passe sig selv, mens der andre steder skal høstes i nogle år for fjerne de overskydende næringsstoffer, som skyldes mange års gødskning. De fleste steder vil naturen dog have godt af, at der kommer græssende dyr og laver naturpleje.\n* Derfor gavner udtagningen\nKlimakrisen er mere nærværende end nogensinde, og en af de helt store syndere her er CO2-udledningen.\nCO2 er en forkortelse for kuldioxid, som er en kraftig drivhusgas. Der findes forskellige drivhusgasser, men CO2 er den mest dominerende i atmosfæren. Mange års afbrænding af fossile brændstoffer har bevirket, at der er kommet alt for meget CO2 i atmosfæren. Og jo mere CO2 her desto stærkere bliver drivhuseffekten og den globale opvarmning.\nDanmark skal nu finde løsninger, der mindsker Danmarks CO2-udledning, og her er udtagning af lavbundsjord som sagt et helt oplagt sted at begynde. Både fordi det er en forholdsvis billig løsning, men også fordi det ikke kræver nogen større omlægning at tilbageføre lavbundsjorde til natur. Udtagning af lavbundsjord gavner klimaet, da det kan mindske udledningen af CO2 med helt op til 40 tons CO2 pr. hektar om året.\nHvis alle syv procent af landbrugets arealer, der er lavbundsjord, udtages, så kan CO2-udledningen mindskes med op til 4,5 millioner tons pr. år. Det vil være et kæmpe skridt på vejen mod de 70 procent reducering af drivhusgasser, som Danmark skal nå inden 2030.\n* Dansk Lystfiskeris Banemand\n* De Forhadte Vandløb\nHun gik endda til sidst så vidt, at hun genindførte det gode gamle minljøministerium.\nLæs mere herom i artikelserien “Fiskepleje på Afveje“, 1-3.\n* Solceller på lavbundsjord\nDet allermeste, der kommer fra dansk landbrug, er skidt – set med miljøets øjne. Der kommer kun sjældent noget godt ud i produktivitetens og profittens hellige navn.\nMen der er heldigvis undtagelser, hvor umage par rent faktisk kan gå op i en højere enhed. En sådan glædelig nyhed er netop blevet lanceret: Solcelleanlæg på lavbundsjorde. Der er virkelig tale om at slå to fluer med én smæk.\nDer skal tages lavbundsjorde ud af drift, hvilket vil reducere landbrugets CO2-udslip betragteligt. Modstanden mod at udtage lavbundsjord skal nu kompenseres ved etablering af store solcelleanlæg, så jorden stadig kan være produktiv – for landmanden.\nVed Køng Mose nord for Vordingborg er man gået i gang med et pilotprojekt, der forhåbentlig kan levere i både pose og sæk – til landmanden såvel som vandmiljøet. Her skal godt 150 hektar lanvbundsjord tages ud af drift, hvorefter der etableres en solcellepark, som skal kunne levere strøm til 60.000 hustande.\n“Som lodsejer kan man så både få penge for at udtage sin lavbundsjord, leje for sin jord samtidig med at man kan producere grøn strøm”.\nDet sagde landbrugets minister, Rasmus Prehn (S), der sagtens kan se projektet blive rullet ud på flere lavbundsområder. Hidtil er udrulningen gået alt for langsomt – efter landbrugets udsagn fordi det økonomiske incitement hidtil har manglet.\nHvis man som naturelsker havde glædet sig over, at lavbundsjorden nu ville blive givet tilbage til den betrængte danske natur, da har man nok glædet sig for tidligt. Med mindre man da evner at glæde sig over hektar efter hektar fyldt med glitrende hvis ikke ligefrem blændende solceller, der løbende producerer grøn energi til det omkringliggende samfund.\nSamtidig med, at udslippet af såvel CO2 til luften som kvælstof til vandet heldigvis reduceres i takt med, at dyrkningen aftager.\n* 80 millioner for opgravning af mink\nDen 20. december sidste år blev det vedtaget i Folketinget, at de mange nedgravede mink i Vestjylland skulle graves op igen.\nIkke for at obducere dem og fastlægge dødsårsagen, for den kendte man godt: Man havde jo selv aflivet dem allesammen. Men for at begrænse den efterfølgende forurening af drikkevandet og vandmiljøet i en nærliggende badesø.\nNu er der så sat tal på opgaven. Det kommer til at koste omtrent 80 mio. kr. at grave 13.300 tons døde mink op af den vestjyske sandjord og sende dem til forbrænding. Og Fødevarestyrelsen leder lige nu efter nogen, der vil påtage sig opgaven.\nFolketinget besluttede sidste år, at minkene skulle have lov at ligge seks måneder i jorden nær henholdsvis Karup og Holstebro, indtil de ikke længere udgjorde nogen smitterisiko. Indtil den vestjyske variant af Covid-19 virusset ikke længere ville kunne smitte nogen. Herefter vil de mange mink kunne bortskaffes som erhvervsaffald på et forbrændingsanlæg og ikke som farligt affald. Det sidste ville have været langt dyrere.\nDer er i alt nedgravet 4 millioner mink i de to massegrave, men i myndighedernes opgørelse mangler man at kunne redegøre for yderligere 1,5 millioner mink, som man mener også er havnet i gravene. Fødevarestyrelsen oplyser, at opgaven også omfatter en reetablering af de områder, hvor minkene er gravet ned.\nDet var den danske rengøringsgigant ISS, der stod for nedgravningen. Det fik de ifølge en aktindsigt til Journalista.dk. 5,6 millioner kroner for. Folketinget diskuterer, om der skal sættes en advokatundersøgelse i gang omkring forløbet af nedgravningen.\nDe berørte kommuner blev nemlig ikke hørt, inden nedgravningen fandt sted. Og Miljøstyrelsen forbrød sig samtidig klart mod gældende lovgivning.\nLæs mere herom i artiklen “Et Satanisk Mesterværk”.\n* Skueprocessen ved Tange Sø\nDet er nu 100 år siden, at Tangeværket blev oprettet og Tange Sø anlagt. I år 2000 udløb værkets rettigheder til at stemme Gudenåen op til elkraft.\nEU’s Vandrammedirektiv presser på, og der skal i den nærmeste fremtid findes en løsning for Gudenåen, som skal have “en god økologisk tilstand”. Men hvad betyder det?\n– Skal Gudenåen retableres og have lov til at løbe frit igen, som Skjernå fik det for nogle få år siden? – Eller skal Tange Sø have 100 år mere?\n– Og vidste du, at Tangeværket aldrig har betalt en krone for den naturlige Gudenå-laks, der blev udryddet med værkets opførelse?\n* Forbudt for Sømodstandere\nMed Danmarks Naturfredningsforening som tovholder har den af miljøministeren nedsatte følgegruppe nu forsøgt at finde en løsning for Gudenåens fremtid. Uden held.\nFølg den demokratiske skueproces, hvor Foreningen til Nedlæggelse af Tange Sø bevidst holdes udenfor indflydelse. Læs om det spegede spil bag kulisserne, når Søslaget om Gudenåen udfolder sig.\nOm landets længste vandløb skal have 100 år mere i Tange Søs spændetrøje. Eller have lov til atter at flyde frit i den oprindelige ådal fra sidste istid.\n* Klar udmelding fra DSF\nEfter det overraskende bagholdsangreb fra Bjerringbro-foreningen (se herunder) følte Danmarks Sportsfiskerforbund behov for at melde helt klart ud. At man går ind for en fuld retablering af Gudenåen og den tilhørende ådal. Det gjorde den nye forbundsformand Torben Kaas blandt andet med dette indlæg på Facebook:\n* Pressemeddelelse angående Gudenåen\nUnderskrevet af 11 ud af 13 lyst- og sportsfiskerforeninger langs Danmarks længste vandløb:\n“Lyst- og Sportsfiskerforeninger langs Gudenåen støtter op om en genopretning af Gudenåen ved Tange.\nGudenåen er et stort og vidt forgrenet vandløbssystem, som strækker sig fra Tinnet krat til Randers fjord. Gudenåen afvander et opland på mere end 2500 km2 og består af over 500 større og mindre vandløb.\nHvad der sker ved Tange har betydning for hele systemet – både op- og nedstrøms. Det er derfor af afgørende betydning, at der bliver truffet den bedst mulige beslutning om fremtiden for Gudenåen ved Tange.\nDette arbejde kan i værste fald være spildt, hvis ikke der findes en løsning der tilgodeser hele Gudenåen og ikke kun en bevarelse af den kunstige opstemning ved Tange.\nDet her drejer sig om, at Danmarks længste vandløb skal have optimale forhold og at Danmark skal kunne opfylde EU-direktiverne.\nDerfor har 11 ud af 13 Lyst- og sportsfiskerforeninger langs hele Gudenåen valgt at støtte op om et forslag, der sikrer en fuld genopretning af Gudenåens oprindelige forløb.\nSkulle det vise sig, at det ikke kan lade sig gøre at indfri ønsket om fuld genetablering af Gudenåen ved Tange, er det af afgørende betydning for foreningerne langs Gudenåen, at en løsning skaber fuld målopfyldelse af EU’s Vandramme- og Habitatdirektiv – også for Tange Å.\nDette vil blive meddelt til den af Miljøministeren nedsatte arbejdsgruppe, der skal afgive sin indstilling først i marts måned.\nBeslutningen om løsningen af spærringen af Gudenåen ved Tange Sø er så stor og vigtig, at det ud over lokale hensyn er et nationalt anliggende, at Gudenåen skal have optimale forhold og leve op til både EU’s Vandramme- og Habitatdirektiv.\nDer er tale om Danmarks længste vandløb og et helt unikt stykke natur med national betydning og et kæmpe rekreativt potentiale, som vi nu kan få tilbage efter over 100 år i lænker.\nForeningerne har fuld tillid til, at den af Miljøministeren nedsatte arbejdsgruppe kommer med den rette indstilling til Miljøministeren, og at Ministeren herefter træffer den bedste løsning for Gudenåen.\nHorsens og OmegnsSportsfiskerforening“\nCitat slut. Pressemeddelelsen er udsendt af Hans E. Nielsen, Horsens. De to foreninger, der står udenfor, er henholdsvis Bjerringbro og Omegns Sportsfiskerforening samt Silkeborg Fiskeriforening.\nDe to har valgt at gå sammen med Foreningen til Bevarelse af Tange Sø i kampen mod en fritstrømmende Gudenå.\n* I seng med Søvennerne\nAlskens dispensationer og lovændringer har dog gjort det muligt at fortsætte driften siden da, men nu strammer skruen til. EU’s Vandrammedirektiv fra selvsamme år 2000 kræver, at medslemslandene og dermed også Danmark forpligter sig til at skabe en “god økologisk tilstand” i alle vandsystemer. Og det skal ske inden 2028.\nMed Ella Maria Bisschop-Larsen som præsident var DN’s mening om Tange Søs fremtid klar: Søen skulle naturligvis tømmes, da den delte Danmarks længste vandløb i to og udgjorde en miljøskadelig prop midt i det 150 km lange vandsystem. Samtidig var Tangeværkets oprindelige tilladelse til at stemme Gudenåens vand op jo også udløbet.\nDengang var DSF også på søtømmernes side. Der blev imidlertid skabt forvirring om DSF’s holdning, da den daværende formand Verner Hansen i et indlæg i Altinget den 19. januar 2017 pludselig plæderede for en løsning, der bibeholdt 95 % af Tange Sø. En løsning, som samtidig indebar, at hele Gudenåens vandføring skulle ledes uden om Tange Sø i en ny kunstig og kostbar kanal.\nDen nuværende formand Torben Kaas understreger imidlertid, at DSF i dag atter går ind for en tømning af Tange Sø og retablering af den oprindelige Gudenå frit løbende i den gamle ådal fra sidste istid. Og at det er den holdning, man skriftligt har meddelt miljøminister Lea Wermelin (S).\n* Mere til sø end til å i Bjerringbro\nDet er ingen nyhed i inderkredsen, at DSF’s lokale medlemsforening Bjerringbro Sportsfiskerforening (BSF) har meget nære relationer til Tangeværket, som man lejer lukrativt fiskevand af – i form af den mere end 10 km lange Tange Sø.\nDet er heller ingen nyhed, at det bedste fiskevand på Gudenåen ligger helt oppe under Tangeværket, der jo bremser fiskenes videre opgang. Som sæsonen går, kommer der flere og flere fisk heroppe. Og derfor er man i BSF rigtig godt tilfredse med den nuværende situation, der jo giver flere fisk til medlemmerne.\nHelt nyt er det imidlertid, at Bjerringbro-foreningen nu har tonet rent flag. BF har nemlig sluttet sig sammen med Foreningen til Bevarelse af Tange Sø og Silkeborg Fiskeriforening, der begge ikke er medlemmer af DSF.\nLokale lodsejere ville dengang uddybe Lindenborg Å, så vandet hurtigere kunne løbe ud i Limfjorden. En beslutning, som DSF ankede til miljømyndighederne. Nordjysk Lystfiskeriforening blev efterfølgende udelukket fra det gode selskab, da man i Nordjylland desværre ikke ønskede at rette ind og kæmpe for vandmiljøet sammen med DSF.\nSpændende, hvilken skæbne der nu venter de nyslåede søvenner i Bjerringbro og Omegns Sportsfiskerforening. Det er i hvert fald ikke vandmiljøets kamp, de pt. kæmper i Grundfos’ hjemby.\n* “Det Si’r Sig Selv”\n“Der er næppe noget der swinger\nPå pedalsteel & dobroguitar”\nDet Si’r Sig Selv / I Det Muntre Hjørne / C.V. Jørgensen 1990\n* Så skal der sten i Gudenåen\nLangå Sportsfiskerforening har ansøgt Randers Kommune om tilladelse til udlægning af et antal store sten i Gudenå på strækningen fra Jernbanesvinget og ned til Johannesbjerg.\nRanders Kommune er positivt indstillet over for ansøgningen. Forvaltningen indstiller derfor til Miljø- og teknikudvalget, at der gives tilladelse til det ansøgte. Forvaltningen indstiller ligeledes, at der anvendes 100.000-120.000 kr. fra midlerne til naturgenopretning til etablering af projektet.\nUdlægningen af stenene fordeles på 21 steder på førnævnte strækning. Stenene i Gudenå skal fungere som standpladser for laks og havørred, således at især laksene ikke bare svømmer videre op i systemet – uden chance for, at de kan fanges under passage af Langå-foreningens fiskevand.\nDer udlægges i alt 25 m3 sten på udvalgte steder over en knap 2 km lang strækning. Stenene placeres maksimalt 2 m fra brinken, således at stenene ikke generer den sejlende trafik på åen.\nForvaltningen har i samarbejde med Langå Sportsfiskerforening udarbejdet vandspejlsberegninger. Disse viser, at der ved udlægning af stenene ikke sker nogen forringelse af vandføringsevnen i Gudenå. Samtlige lodsejere på begge sider af vandløbsstrækningen tilslutter sig derfor projektet.\nDer har i de senere år været stort fokus på de afvandingsmæssige aspekter omkring Gudenåen. Dette fra især lodsejere og foreninger, der varetager landbrugets interesser. Forvaltningen har på ovennævnte baggrund vurderet, at projektet er muligt at gennemføre uden forringelse af vandføringsevnen.\nVed udlægning af stenene vil der således ikke ske nogen vandstandshævning eller forringelse af vandføringen på hverken den berørte eller den opstrømsliggende strækning.\n* Sten i strømmen\nDe miljømæssige konsekvenser af stenudlægningen vil være positive på flere måder. Der vil opstå nye standpladser for vandrefisk som havørred og laks med flere. Ligeledes vil stenene i vandet give en større turbulens i strømningen samt give faste overflader, der især vil tilgodese vandløbets insektliv.\nForårsfiskeriet efter store laks i Gudenåen ved Langå lider af mangel på standpladser. Steder, hvor laksene stopper op og hviler ud. Standpladserne er som oftest de steder, hvor laksene fanges. Og er der ingen, fortsætter laksene blot opstrøms.\nSom forholdene er nu, svømmer langt størstedelen af laksene således forbi Randers og Langå. De fortsætter videre op i vandsystemet, hvor der er langt flere standpladser.\nDette betyder, at fiskeriet er markant bedre længere opstrøms i systemet. Ved at lave nye standpladser, vil der være tilsvarende større chancer for at kunne fange en laks nede ved Langå. Herved bliver fiskeriet mere attraktivt for turister og foreningernes medlemmer.\nProjekter som dette – med dokumenterede fangster til følge – vil på sigt kunne trække flere turister til. Turister som vil være til gavn for både de lokale lystfiskerforeninger og det lokale erhvervsliv. Der vil blive skiltet eller på anden vis oplyst om placering af stenene, således at kollision mellem de sejlende og stenene undgås. Information, som også lystfiskere ved åen vil få stor glæde af.\nLangå Sportsfiskerforening har indsamlet stenene til udlægning i forskellige depoter. Foreningen har forespurgt Randers Kommune om mulighed for medfinansiering af projektet.\nForvaltningen estimerer, at etablering af arbejdsvej, udlægning og transport af sten fra depoter, retablering af hegn og maskintimer med videre vil medføre en udgift i størrelsesordenen 100.000-120.000 kr.\nForvaltningen anbefaler, at projektet gennemføres, og vil i samarbejde med Langå Sportsfiskerforening indhente tilbud fra 2-3 entreprenører.\n* Trump og miljøet\nVed det seneste præsidentvalg i USA slap vi heldigvis af med Tumpen Trump, der ikke magtede meget andet end at rose sig selv, hyppe egne kartofler og spille golf.\nRepublikaneren Trump tabte som bekendt valget til demokraten Joe Biden, der var vicepræsident for Barack Obama i to fulde valgperioder. I hele otte år. Der forestår nu et kolossalt arbejde med at genoprette landet efter de skader, som Trump påførte det. Og med at få stoppet den Covid-19 pandemi, som Trump ikke magtede at se i øjnene. Endsige gøre noget ved.\nSom en anden struds stak han hovedet i jorden og beroligede i stedet USA med, at pandemien ville forsvinde helt af sig selv, når først forårssolen tittede frem. Da Covid-19 ikke gik væk af sig selv, som ellers håbet og lovet, foreslog Trump blandt meget andet indvortes brug af blegemiddel. Hvilket enkelte desværre troede på – med fatale resultater til følge.\nHele verden tog sig til hovedet, mens Trump tumlede rådvild rundt i manegen.\nMen inden Covid-19 gjorde sit indtog og gik i gang med aflivningen af den første halve million amerikanere (se nedenfor), havde Trump allerede anrettet store skader andre steder. Med miljøet som den helt store taber.\n* USA: En halv million døde af Covid-19\nCorona-epidemien har nu taget livet af de første 500.000 nordamerikanere. Det udgør omkring 20% af det samlede dødstal i hele verden. En trist rekord, som et langt stykke hen ad vejen skyldes Tumpen Trump, der længe negligerede den nye virus.\nDermed kom USA’s status som oplyst I-land for alvor i fare. Derfor blev USA reduceret til et hovedløst U-land, som på blot ét år har mistet flere borgere, end der sammenlagt døde mennesker under Første Verdenskrig, Anden Verdenskrig og Vietnam-krigen. Tilsammen.\nEn imponerende bedrift, der alene burde have bragt Trump i fængsel. Nu bliver det i stedet flere års skjulte skattesager, der risikerer at bringe ham i den orange fangedragt.\n* Kvotekonge reddet af Corona\nRetten i Holstebro kunne allerførst i det nye år meddele, at den berammede sag med kvotekongen Henning Kjeldsen og yderligere ni andre må udskydes. Årsagen er naturligvis Corona-epidemien, som hærger landet. Sagen skulle have været for retten den 14. januar, men er nu udskudt til den 24. februar.\nBaggrunden for den spektakulære retssag mod en af landets rigeste fiskere er, at Statsadvokaten for Særlig Økonomisk og International Kriminalitet (i daglig tale blot kaldet SØIK eller Bagmandspolitiet) sidste sommer vurderede, at de pågældende ti personer burde tiltales for brud på gældende regler om koncentration af fiskekvoter.\nDen fungerende statsadvokat for Bagmandspolitiet vurderede dengang, at “en enkelt fisker” havde erhvervet sig fiskekvoter gennem en række selskaber, der stod registreret som ejet af stråmænd. Bagmandspolitiet havde vurderet, at den pågældende fisker var den eneste af de ti, som reelt havde haft med driften af selskaberne at gøre.\nDet er senere kommet frem, at den “enkelte fisker” efter al sandsynlighed er Henning Kjeldsen, som i flere tilfælde formodes ulovligt at have omgået de såkaldte “kvotekoncentrationsregler”. Det skal være sket i samarbejde med en række andre fiskere, som er baseret i Nordjylland.\nIkke kun Henning Kjeldsen er tiltalt i den spektakulære sag. Det er også hans hustru, som er indehaver af en lille glasfiberjolle, der har kvoter nok til at sænke den mange gange. Tiltalt er også en advokat og en revisor, der skal have bidraget med vejledning omkring oprettelse af selskaber og udarbejdelse af dokumenter til storfiskeren. Altsammen med henblik på omgåelse af de nævnte “kvotekoncentrationsregler”.\nAnklagemyndigheden kræver konfiskation af et samlet beløb på godt 230 millioner kroner, hvilket gør sagen endnu større end den også verserende sag mod Hjarnø Havbrug, der i en årrække har forurenet langt mere, end det havde miljøtilladelse til. Her kræver politiet 190 millioner kroner konfiskeret.\nAnklagemyndigheden kræver samtidig, at Henning Kjeldsen frakendes retten til fremover at drive erhvervsfiskeri. Tiltalte advokat og revisor kræves også frakendt retten til at drive henholdsvis advokat- og revisionsvirksomhed.\nLæs meget mere om sagen i artiklen “Kvoter, kroner, konger og koner”\n* Svineinfluenza nu også i mennesker\nEn helt ny influenzavirus, der formodes at stamme fra svin, er nu for første gang fundet hos en dansk borger.\nI sidste måned blev der således registreret en ny variant af influenzavirus hos en borger. Statens Serum Institut (SSI) har analyseret fundet og skriver i en pressemeddelelse, at det nye virus formodentlig stammer fra svin.\nSSI fortæller også, at det er første gang, der i Danmark er konstateret smitte med influenzavirus mellem dyr og mennesker – et fænomen, der dog er set i udlandet. “Zoonose” er den tekniske betegnelse for denne smitteform.\nDen smittede borger er ganske vist bosiddende på landet, men har ikke haft personlig kontakt med svin eller svineavl. Borgeren havde influenza-lignende symptomer og udviste tegn på Covid-19, hvorfor borgeren lod sig derfor teste.Det viste sig herefter, at virusset var anderledes end de sædvanlige sæson-influenzavira.\nStatens Serum Institut fortæller afslutningsvis, at det ikke har været muligt at påvise kilden til smitten. SSI mener heller ikke, at den nye variant kan smitte fra menneske til menneske. Hvad man så baserer den antagelse på, det fortæller SSI ikke noget om. Blot at man på nuværende tidspunkt ikke har “fundet tegn på, at det pågældende virus skulle have en særlig evne til at springe fra svin til mennesker”.\nSSI vurderer derfor, at der er tale om et enkeltstående tilfælde, da der ikke har været tegn til yderligere smittespredning, og at det ikke giver anledning til bekymring for folkesundheden herhjemme.\nVi må håbe, at SSI har ret i denne positive antagelse. Og at vi ikke her står med en ny parallel til den multiresistente MRSA-bakterie, der jo også stammer fra svineindustrien. Dengang kunne bakterien heller ikke smitte fra svin til menneske. Sagde myndighederne.\nDet kunne den imidlertid godt alligevel, og i dag har antallet af dødsfald forårsaget af MRSA oversteget den halve snes.\n* Krisen og Prisen for Klimatoriet\nBjarne Hansen, Høfde 42 ved Thyborøn, skriver her om sin afvisning af at modtage Lemvig Prisen sammen med Klimatoriet i Lemvig:\n“Det kunne være så godt, men man klumrer nu så meget i det, at enhver borger i Lemvig Kommunen kan se, hvad der foregår.\nSet fra vores side, er Lemvig Prisen nu desværre konverteret, fra at være en frivillighedspris tiltænkt borgerne i Lemvig Kommune, til nu at være en politisk venskabspris.\nHensigten med at kæde Klimatoriet og Høfde 42 gruppen sammen er et godt politisk træk – hvis man ønsker ro omkring Klimatoriets arbejde. Men det kan vi moralsk set ikke holde til – det, der foregår rundt om Klimatoriet, kan vi ikke støtte. Og det føler vi, at vi gør, hvis vi skal dele prisen.\nDer er for mange sorte pletter i deres opbygning, og det hører ingen steder hjemme, at man skal tage af forureningspengene for at få konverteret dem til egnsudviklingsstøtte, og dermed redde bl.a. Klimatoriets økonomi.\nDet er det rene tyveri. Man forsøger at sjæle hele forureningsbekæmpelsen – de 675 mio. kr. – til en form for greenwashing af hele projekt Klimatoriet. Foreningen Klimatorium afholdt ekstraordinær generalforsamling den 20. januar 2021 med eneste punkt på dagsordenen – nye vedtægter. Hvorfor?\nDet er jo ikke alene udlejning og medlemskab af Klimatorits bygninger/lokaler, der skal finansers via forureningspengene. Men også formidlingen af oprydningen lægger Klimatoriet/Lemvig Vand sig på, selvfølgelig betalt af forureningspengene og det hele symboliseret ved at hænge en kugle op i loftet med en ½ liter af Krügers kviksølv fra Høfde 42-depotet indeni.\nKlimatoriet er et klimaprojekt og ikke et forureningsprojekt. Der er heller ingen af folkene bag Klimatoriet, som lægger skjul på, at oprydningen på Harboøre Tange er en kærkommen gave til Klimatoriet i en økonomisk og Corona-presset tid.\nDet kunne man også høre under indvielsen af Klimatoriet den 9. dec. 2020. Ikke én af folkene bag Klimatoriet nævnte forureningsbekæmpelse i deres skåltaler, men de nævnte flere gange, at de mange forureningsmillioner var godt for Klimatoriet og dets fremtid.\n* Penge til Prestigeprojekt\nJeg er skuffet over, at borgerne/vandforbrugerne i Lemvig Kommune skal betale (40 mio. kr.) for husly til en forening (Klimatoriet) bl.a. bestående af Aarhus Universitet og Region Midtjylland. Regionen betaler så tilbage ved at køre hele oprensningsprojektet gennem Klimatoriet/Lemvig Vand.\nVar det derfor, Lemvig Vand og Spildevand, skulle adskilles og ændres til et aktieselskab og princippet ”at hvile i sig selv” dermed er sat ud af drift, så man kunne frigive vandforbrugernes penge til prestigeprojektet på Lemvig Havn?\nJeg kalder det en ekstra skat. Nu kan kommunens politikere – for det er jo kommunens politikere, som sidder i bestyrelsen på A/S Lemvig Vand, – disponere over de penge, som kommer ind fra borgenes betaling for drikkevand og rensning. En ny pipeline fra borgernes lommer til kommunekassen – en ny form for skatteopkrævning.\nDet er højest sandsynligt juridisk lovligt, men det er i bund og grund en uheldig sammenblanding af offentlige og private penge, og så skal man passe på at kalde det ved det rigtige navn.\nBygningen Klimatoriet med dets mange partnere er en kommunal administrationsbygning og Foreningen Klimatorium en gruppe af halvoffentlige aktører, med interesse i de mange klima-milliarder, som snart skal pumpes ud i Klimakampen, og nu også lige de mange forureningsmillioner.\nHeld og lykke med greenwashing-projektet, men hold fingrene fra de penge, som skal bruges til forureningsbekæmpelse på Harboøre Tange.”\nSådan slutter Bjarne Hansen, Høfde 42, om Klimatoriet i Lemvig og den Lemvig Pris, han venligt, men bestemt afviste. Lidt anstændighed har man dog – i Thyborøn.\n* Monsteret i Junglen\n“Der er et monster i min jungle. Som et kæmpe dyr på rov, brød den ind i vores verden og satte ild til vores skov, og lod soja gro i asken fra de store, gamle træer, for at fodre grise, høns og køer og sælge dem til jer.”\nOrdene her stammer fra det TV-spot, som lige nu kan ses i stuerne hos næsten 1 million seere. I den bedste sendetid på TV2’s reklameblokke over hele landet.\nDet er skuespiller Mikkel Boe Følsgaard, kendt fra serier og film som Arvingerne, The Rain og En Kongelig Affære, der lægger stemme til reklamen. Formålet et at sætte gang i mere refleksion og debat om, hvem monsteret bag skovbrandene på den anden side af kloden mon egentlig er: Nemlig dagens enorme globale kødproduktion.\nDet er takket være støtten fra mere end 500 mennesker, som har bidraget til den seneste indsamling, at miljøorganisationen Greenpeace med denne oplysningskampagne nu kan skabe øget opmærksomhed omkring sammenhængen mellem de omfattende skovbrande i Sydamerika og sojafoderet til Danmarks storproduktion af kød og mælk.\nDet er organisationens håb med TV-spottet, at det kan skubbe debatten et nyt sted hen, hvor der ikke alene tales om skovkrisen lokalt i Brasilien, men i højere grad også om medansvaret for og løsningerne på skovødelæggelserne: At der må spises og ikke mindst produceres mindre kød for at beskytte skovene og bremse klimakrisen.\nGreenpeace glæder sig over, at flere og flere mennesker handler på klimakrisen og kaster sig over ny plantebaseret mad med stor appetit. Men vi mangler helt at se den danske regering og vore politikere tage ansvar for klimaet ved at sænke den store produktion af køer og svin og udfase importen af soja til foder, der ødelægger uerstattelige skove på den anden side af kloden.\nDu kan læse mere og se hele filmen: “Der er et monster i mit køkken” – som reklamespottet er et uddrag af. Klik herunder for at se filmen.\n* Lakseopdrættet går i land\nDet har været en drøm og et længe næret ønske:\nAt det stærkt forurenende fiskeopdræt i åbne havbrug flytter produktionen op på land, hvor den i sammenligning gør minimal skade. Hvor mange af de negative bieffekter af fiskeopdrættet helt enkelt forsvinder.\nMen det har hidtil været for dyrt, og der har ikke været stillet krav om det fra myndighedernes side. Så hvorfor investere dyrt i noget nyt og uprøvet, hvis man blot kan fortsætte som i årevis – med massiv forurening og en tilhørende gigantisk indtjening?\nNu er der imidlertid ved at ske noget. En gruppe af norske nordmænd i selskabet Ecofisk er nu gået i gang med at planlægge opførelsen af det hidtil største landbaserede lakseopdræt i hjemlandet. Anlægget skal fuldt færdigt kunne producere 40.000 tons laks om året. På land.\nIfølge webmediet iFish har ophavsmændene allerede fundet de første 40 millioner norske kroner til projektet. Det starter ud med etableringen af et pilotanlæg, der skal kunne producere 1.500 tons laks om året. Der er ikke tale om anvendelse af nogen ny teknologi – blot en opskalering af gammelkendte produktionsformer, som længe har fundet anvendelse i det landbaserede fiskeopdræt.\nEcofisk regner med, at der bliver brug for en egenkapital på 1,5 milliarder norske kroner, og banker som Nordea og Danske Bank er sammen med Sparebank 1 Markets involveret i finansieringen.\nNæste skridt er at få løftet produktionen op på 10.000 tons om året, inden det endelige mål på 40.000 tons er nået. Den regner man med at nå i 2028. Ecofisk regner med at kunne sælge de første landbaserede opdrætslaks allerede i 2024.\nBlandt investorerne finder man kendte navne som IT-manden Jakob Hatteland, opdrætsfamilien Strømmen fra Nordfjord, fiskeriteknologen Bjørn Alpeland og den børsnoterede Akva Group. Det er således ikke kun eksterne investorer med risikovillig kapital. Det er også erfarne fiskeopdrættere, som ved, hvad gamet drejer sig om.\nDer er flere fordele ved at flytte fiskeopdrættet op på land. Dels har man ikke det ofte voldsomme vejr til havs at slås med. Og dels er der ingen problemer med havlus i de lukkede bassiner på land, hvorfra forureningen samtidig kan styres og minimeres.\nEndelig er der ingen kostbare udslip af tamlaks, som kan blande sig med vildlaksene på disses gydepladser – med en skadelig genetisk udvanding af laksenes oprindelige DNA til følge.\nI disse klimatider må man heller ikke undervurdere virkningen af, at det fremtidige lakseopdræt kan placeres nær de største aftagere.\nAt man derved kan undgå store transportomkostninger og ditto klimaaftryk til lands og til vands.\n* En halv Storebæltsbro\nDet kan være svært at forholde sig til et så astronomisk stort beløb som 19 milliarder kroner i erstatning til landets minkavlere.\nFor at sætte beløbet lidt i perspektiv, så kostede det 26,44 milliarder kroner at gøre Storebæltsbroen klar til brug i 1998. Det svarer til ca. 38,1 millioner kroner i 2019-priser.\nAltså har det kostet den danske stat en halv Storebæltsbro at slippe af med minkavlerne og deres beslægtede virksomheder såsom andelsselskabet Copenhagen Fur. Eller knapt ti Operahuse, hvis man nu er mere til kultur end transport.\nDet kan også være svært at forstå, hvad der er lagt til grund for udregningerne af erstatningen til danske minkavlere. Der henvises ofte til Grundloven, når kanterne i debatten trækkes op, men Grundloven alene rækker ikke, når regnestykket skal gøres op.\nDer ligger en lang række antagelser og forudsætninger bag, som er rent politiske. Som afhænger af, hvor man selv står rent politisk, og hvilken vinkel man ser sagen fra. – Og hvem kan vel spå om prisen på minkskind i de kommende ti år?\nBranchen var jo allerede godt på vej mod konkursen, da den blev reddet af Covid-19 smitten, som endte med krav om aflivning af samtlige danske mink. – Skal erstatningen justeres løbende i takt med de reelle skindpriser, eller skal man politisk lægge sig fast på en hypotetisk pris?\nOg er det hele blot endnu en bankpakke i række af gaver til banker, der har satset for stort og nu skal reddes af staten (:os andre) igen-igen? Det er jo bankerne, der ville have stået med tabene, hvis minkavlerne var gået konkurs og havde drejet nøglen om i den nærmeste fremtid – som allerede spået af Den Danske Bank.\nOg skal den danske stat overhovedet redde en branche, hvis liberale spekulationer i skind selv havde bragt dem ud i økonomisk uføre? Hvis brug af billig østeuropæisk arbejdskraft bidrog markant til spredningen af Covid-19 fra de inficerede minkfarme?\nEn branche, som yderst bekvemt blev reddet af netop Coronaen. Man kan i svage øjeblikke få den kætterske tanke, at minkskandalen udsprang af en bevidst handling fra regeringen og branchen selv. Men heldigvis kun i svage øjeblikke.\nPolitik rimer som bekendt ikke på logik, og på samme måde er ret og rimelighed ikke noget, man beskæftiger sig med i denne branche. Det er udelukkende et spørgsmål om penge. Hvem der skal have hvad og hvor meget.\nMan kan vist roligt sige, ar minkavlerne er blevet forgyldt.\nNår de nu ligefrem selv indrømmer det.\n⌘ Læs mere om Mink, Millioner og Milliarder i artiklen her ⌘\n* Biokul fra pyrolyse\nPyrolyse er navnet på en kemisk spaltning af stoffer ved høj varme, men uden brug af ilt. Ingen forbrænding altså.\nPyrolyse af halm og andre restbiomasser til biokul kan i bedste fald halvere landbrugets klimaaftryk. Men det koster 2 milliarder kroner, som det øvrige samfund naturligvis skal betale for landbruget.\nVed hjælp af pyrolyse kan man fremstille biokul, som giver mulighed for at langtidslagre kulstof på markerne. Via pyrolyse kan man også omdanne komøg, halm og andre restbiomasser til brændstof og biokul.\nBrændstoffet fra pyrolysen kan erstatte fossilt brændstof, og det resulterende biokul kan lagres i jorden. Her vil det tage 500-1.000 år, inden det kulstof, der er bundet i biokullet, atter er blevet omsat og frigivet. Det er i hvert fald, hvad teknologien SkyClean lover.\nBio-olien kan bruges som brændstof til fly, traktorer eller andre formål. Gassen kan bruges til opvarmning af huse, mens biokul kan udbringes på landbrugsjord, hvor det først og fremmest tjener som langtidslagring af kulstof. Undersøgelser tyder dog på, at biokul herudover også har en række dyrkningsmæssige fordele. Konkret hvilke fremstår dog ikke klart.\nÉn ting står dog lysende klart: Det er ingen gratis proces. Folkene bag SkyClean fortæller, at salget ikke alene kan finansiere etableringen af pyrolyseanlæggene. Det kræver ifølge LandbrugsAvisen, at staten yder et tilskud på 600 kroner pr. ton CO2-ækvivalenter. Derudover skal de landmænd, som modtager biokul, betale 300 kroner pr. ton kul.\nDet skal blive spændende at høre mere om disse luftige planer, der forhåbentlig ender med konkrete resultater. Og masser af grønt biobrændstof.\nForhåbentlig enderSkyClean ikke blot som endnu et luftigt projekt, finansieret af de altid villige GUDP-midler.\n* USA tilbage i det gode selskab\n* Pebble Mine igen-igen\nEndelig er det tid til at samle Pebble Mine projektet ved Alaska’s Bristol Bay op og nedlægge det endeligt. Her har et stort canadisk mineselskab i flere år arbejdet på at få etableret en meget stor mine til udvinding af værdifulde metaller som guld, kobber og molybdæn.\n* Klithærværk opklaret\nNår en klit er totalfredet, skal man altså ikke begynde at grave i den eller sågar fjerne den helt. Heller ikke i Skagen.\nDet var alligevel, hvad to nordjyder gik i gang med en mørk oktobernat i 2019. Da de lokale Skawboere om morgenen slog øjnene op, var deres elskede klit ved Sønderstrand pist væk. En tung entreprenørmaskine havde i nattens mulm og mørke jævnet klitten med jorden, inden den havde forladt gerningsstedet igen – efterladende tydelige hjulspor.\nI starten havde ingen nogen anelse om, hvem der stod bag. Siden begyndte sporene dog at løbe ind hos Østjyllands Politi, der forestod efterforskningen. Borgmester i Frederikshavn Kommune, Birgit S. Hansen, mente tidligt, at udsigten meget vel kunne være årsagen:\n– Det er ikke ukendt, at nogle synes, at klitterne ligger i vejen. Jeg har ingen idé om, hvem der har gjort det. Men jeg kan sige, at det er vældig dumt, respektløst og hamrende ulovligt, sagde borgmesteren tidligere til Nordjyske.dk\nEfterhånden pegede pilen mere og mere mod to bestemte personer: En 39-årig mand, der menes at have kørt den entreprenørmaskine, der blev brugt til hærværket. Og en 61-årig mand, som menes at have bestilt og betalt arbejdet.\nDer er tale om den aalborgensiske erhvervsmand Hans Andersen, som har hus helt ud til klitten ved Sønderstrand.\n* For en halv million kroner sand\nHærværket på den fredede klit i Skagen er opsigtsvækkende af flere årsager. Dels er stranden totalfredet, og dels har området ved Sønderstrand stor kulturhistorisk værdi, da det har været benyttet som motiv af flere danske guldaldermalere.\nHærværket kan i værste fald ende med fængsel for de to mænd, som nu er anklaget. Det viser et anklageskrift fra Østjyllands Politi, som vurderer, at det har kostet næsten en halv million kroner at få genoprettet klitterne:\n– Skaderne har et omfang, der er opgjort til cirka 447.000 kroner, og så er der praksis for, at vi er oppe i fængsel, siger Jan Østergaard, der er anklager hos Østjyllands Politi. De to mænd er anklaget for groft hærværk i hele tre tilfælde. Det gælder således skader på den fredede klit, skader på beplantningen og krænkelse af strandbeskyttelseslinjen.\n– Derudover har vi også nævnt Naturbeskyttelsesloven, hvor der er mulighed for at hæve fra bøde til fængsel, og det mener vi, der er belæg for her, slutter Jan Østergaard.\nSagen er berammet til Retten i Hjørring den 7. til 9. april.\n* VanDa for den da…\nBedre sent end aldrig. Vi ser nu de første resultater af den nuværende regerings arbejde med at genopbygge den miljødatabase, som de foregående borgerlige referinger målrettet ødelagde, da man nedlagde amterne.\nEt helt nyt IT-system samler nu flere årtiers vandmiljødata, der siden amternes tid har været spredt på seks meget forskellige platforme. Vanskeligt tilgængelige og under alle omstændigheder svære at sammenkøre.\nIndlæsning og anvendelse af data om det danske vandmiljø bliver bliver nu stærkt forbedret. Tidligere var data spredt på seks IT-systemer med hver deres unikke opbygning, som gjorde det svært at sammenstille data på tværs af systemerne. Aarhus Universitet har hjulpet med at flytte den store mængde information om vandmiljøet fra de seks gamle systemer til det nye.\nFremover kan man således koncentrere sig om ét system kaldet “VanDa”. Miljøstyrelsen elsker fancy forkortelser for lange og vanskelige navne, hvilket det hedengangne “Svana” var et godt eksempel på. Det var en forkortelse for en ny og kortlivet styrelse kaldet “Styrelsen for Vand og Naturforvaltning”. “Svana” var lidt lettere at sige og skrive.\nPå det nye VanDa kan man indrapportere miljødata, bruge en kortløsning og via en brugergrænseflade få nemmere adgang til data end tidligere. I første omgang bliver der lukket op for inddatering og kvalitetssikring af data, og så vil data gradvist blive gjort offentlig tilgængelige i løbet af 2021.\n– Det svarer til at du tager seks gamle biblioteker, hvor bøgerne står i hver deres system og samler dem i et moderne og smart bibliotek, siger kontorchef Michael Hastrup fra Miljøstyrelsen.\n– VanDa giver os klar struktur og høj kvalitet af data om overfladevand samlet et sted. Det betyder, at vi får et bedre grundlag for at følge udviklingen og sætte målrettet ind, hvor der er et behov, supplerer vicedirektør Lars Møller Christiansen fra Miljøstyrelsen.\n– VanDa indeholder de fleste data om vandløb, søer og havområder. Det er et meget komplekst område med 35 datatyper, som indbyrdes er meget forskellige.\n– Vandkemiundersøgelser i søer har datamæssigt ikke meget tilfælles med fiskeundersøgelser i vandløb. Men samlet ét sted gør det data overskuelige og let tilgængelige, slutter styregruppemedlem for udvikling af VanDa, Flemming Sørensen.\nVanDa erstatter og kombinerer data fra STOQ, WinRambi, WinBio, Aquabase, Fiskbase og MFS-base. Den nye fælles database er udviklet af Danmarks Miljøportal og er en genopretning af en af de største skader, som Anders Fogh og Lars Løkke påførte det danske vandmiljø ved nedlæggelsen af amterne i 2007:\nDen akutte mangel på tilgang til flere års møjsommeligt indsamlede møljødata.\nDet tog 14 år og en rød regering at komme på omgangshøjde med fortiden.\nSå: – Tommel op til VanDa!\n* De sidste mink skal aflives\nForgangne fredag trådte forbuddet mod hold af mink formelt i kraft, men ikke alle minkavlere har forstået sagens alvor og aflivet alle deres mink. Det drejer sig om to avlere med knap 5.000 dyr, som ifølge Fødevarestyrelsens oplysninger stadig er tilbage.\n– Nu tager vi kontakt til de sidste avlere, og hvis ikke vi på mandag har fået tilbagemelding om, at de går igang med at aflive, så de får de et påbud, forklarer veterinærdirektør Hanne Larsen i en pressemeddelelse.\nIfølge den nye lov kan det koste bøde og fængsel i op til seks måneder, hvis påbuddet ikke overholdes. De sidste avlere skal nu indsende dokumentation på, at de har aflivet deres dyr. Det har de 10 dage til.\nKonservative Rasmus Jarlov har stadig ikke fattet alvoren bag aflivningen. At det drejer sig om folkesundhed og ikke forretning. Så han vil holde en kattelem åben for genoptagelse af produktionen. Dog har han ikke været på Corona-krisecenter i dubiøse Dubai, som Venstres Michael Aastrup har det sammen med sin Randers-kæreste.\nI “Lov om aflivning af og midlertidigt forbud mod hold af mink”, som blev vedtaget den 21. dec 2020, står der følgende:\n* “Skjulte Penge”\nSlagterigiganten Danish Crown gav et sekscifret beløb til partierne, en gruppe vestjyske fiskere gav for første gang penge til Venstre, og landets minkavlere støttede tidligere fødevareminister Eva Kjer Hansen samt betalte en Kina-rejse til etsocialdemokratisk folketingsmedlem.”\nUddrag fra bogen “Skjulte Penge” afCarl Emil Arnfred & Chris Kjær Jessen. Fås som e-bog hos Saxo.com og iTunes Store.\n* Skotske fisk til Danmark\nDet forventede og aldeles uundgåelige Brexit-kaos kan nu for alvor mærkes i fiskeriet. Det har nu fået skotske fiskere til at kigge mod Danmark, når de skal lande og indhandle deres fisk.\nFiskeriauktionen i Hanstholm melder således om usædvanlig stor interesse fra skotske både, efter briterne 1. januar trådte ud af EU’s indre marked og toldsamarbejde. Jesper Kongsted, som er auktionsmester på havnen i Hanstholm, fortæller til Berlingske, at der nu er kommet helt nye kunder i butikken:\nHavnen forhandler med 10-15 nye både, hvis marked lige pludselig er blevet et helt andet end før Brexit. Mange af dem er skibe med en last på 50 tons. Auktionsmesteren vurderer, at 30-40 procent af de 1.300 tons fisk, der er solgt på fiskeriauktionen i Hanstholm i år, er landet af skotske fiskere.\nI Skotland oplever eksportører af fisk og skaldyr lige nu store problemer med at få afsat deres varer til EU – primært på grund af den øgede administrative krav og transportproblemer. Det er sin sag at få letfordærvelige varer som ferske fisk ud af Storbritannien og over Kanalen i tide. Priserne er derfor styrtdykket på den store fiskeauktion i Peterhead – med op til 80 procent for de mest følsomme arter.\nIfølge det britiske webmedie Politics Home vurderer chefen for Scotland Food & Drink, James Withers, at de britiske eksportører af fisk og skaldyr sætter op imod en million pund til – om dagen – på grund af de administrative problemer efter Brexit. Britiske fiskere er derfor langt fra lige så begejstrede over den nye handelsaftale med EU, som premierminister Boris Johnson var det, da han indgik den.\nPå fiskeriauktionen i Hanstholm er man ikke overraskede. Har en britisk båd været ude og fisket i måske en hel uge, har den typisk en blandet last af fisk ombord. Da er det nærliggende at sammenligne, hvad man kan få for den i henholdsvis Peterhead og Hanstholm. I nogle tilfælde kan fiskerne få 100-200.000 kroner mere for deres last, hvis de sælger den i Hanstholm. Og det giver ganske naturligt nye kunder i butikken.\nDer er ikke noget usædvanligt i, at udenlandske fiskere lander deres fangst i Hanstholm, når de fisker i Nordsøen. Men til dato har det sjældent været mere end fem-ti skotske både, der har lagt vejen forbi nordjyske Hanstholm. Nu er antallet næsten fordoblet.\n* Havgræsset gror\nDesværre har vi i Danmark gennem de seneste 130 år udryddet over 70 procent af havbundens tang-og ålegræsarealer. Det svarer til to gange Fyns areal. Derfor skal der langt mere fokus på havets skove, mener Therese Nissen, havpolitisk rådgiver i Danmarks Naturfredningsforening (DN):\n– Ålegræs og andre havgræsser kan lagre imponerende meget CO2, og det bør have langt mere fokus i FN’s klimaregnskab. Kan vi genetablere noget af de tabte havgræsenge og i øvrigt give havet mere ro til at trives, så kan det spille en enorm rolle i at reducere CO2-udledningen og bremse klimaforandringerne.\nHavplanter er effektive, fordi de nedbrydes ganske langsomt. Når planterne endelig dør, bliver de begravet i havbunden, og i den proces tager de kulstof med sig. Jo mere tilsluttet og beskyttet en havgræseng er, jo mere CO2 kan den lagre i havbunden.\n– Og tænk, hvad det kunne batte, hvis vi genetablerede de havgræsenge som vi havde tidligere og gav mere af havet ro, så havgræsserne faktisk kunne trives flere steder? Potentialet er enormt, siger Therese Nissen.\n* En tredjedel af havet skal beskyttes\nMenneskelig aktivitet er skyld i ødelæggelsen, men vi kan reparere det igen – hvis vi altså vil.\nFor 100 år siden så havet omkring Danmark meget anderledes ud. Økosystemerne trivedes, og stenrev, tang og ålegræs var hjemsteder for et væld af smådyr og fiskeyngel.\nMen da landbruget blev intensiveret og næringsstoffer begyndte at blive udledt i unaturligt store mængder, ødelagde man havets balance. Stenfiskeri til at bygge havne blev en trussel for både ålegræssets og tangplanterne. Det er forbudt at fiske sten nu. Men de stenrev, der før var voksested for tangplanterne og lå som beskyttende elementer rundt om ålegræsset, er væk mange steder.\n– Vi har overudnyttet havet. Havet bærer på enorme ressourcer, som vi mennesker desværre er blevet lidt for gridske overfor. Og på den måde mister vi meget af den unikke natur, der ellers får hele planeten til at fungere. Den udvikling skal vendes hurtigst muligt, siger Therese Nissen fra DN.\nFor at give havet ro til blandt andet at genetablere havgræsenge foreslår Danmarks Naturfredningsforening, at 30 procent af havet skal beskyttes mod fiskeri med bundslæbende redskaber og andre aktiviteter, der har en negativ effekt på havbunden. Heraf skal som minimum en tredjedel heraf udlægges til helt urørt hav.\nLige nu er der forsvindende få havarealer i Danmark, der reelt er beskyttede. Fiskeri med bundslæbende redskaber og sandsugning er tilladt alt for mange steder. Det ødelægger havbunden og det liv, der er der, herunder især havplanter.\n– Det er os mennesker, der har revet havet ud af balance. Men det er også os, der kan vende udviklingen. Men det kræver politisk vilje til faktisk at beskytte havet ved at reducere udledningen af næringsstoffer og stoppe de aktiviteter, der har en negativ konsekvens for havet. En beskyttelse af minimum 30 procent af havet er nødvendigt. Både for naturens skyld og for klimaets, siger Therese Nissen.\nHavplanter er vurderet til at være blandt de allermest effektive værktøjer til at bremse klimaforandringer, blandt andet ifølge forskere på Syddansk Universitet. Men mere end 70 procent af ålegræsengene er forsvundet igennem de seneste 100 år.\nHerhjemme har vi udpeget omkring 100 beskyttede områder på havet. Tilsammen udgør de 19 procent af havarealet, men i virkeligheden er kun få procent reelt beskyttet, viser en analyse foretaget af DN.\nFra min Twitter konto:\n* – Skyd dem og grav dem ned!\nSådan lød det fra tidligere udenrigsminister Uffe Ellemann-Jensen, da han i foråret 2018 var panelgæst hos Lasse Sjørslev på TV 2 News & Co.\nUdtalelsen rystede den garvede studievært noget, men blev hurtigt dysset ned. Det var jo en direkte opfordring til kriminalitet, for ulven var og er jo totalfredet i den danske natur. Opfordringen fra den tidligere udenrigsminister var derfor noget, som både TV2 og Venstre ønskede gemt i glemmebogen hurtigst muligt.\nMen der var mange, som havde hørt opfordringen, og blot få uger senere blev den første danske ulv i mere end 200 år så skudt. På egnen med det rammende navn Ulfborg. Fra bil og for åben skærm. Efterfølgende blev en 66-årig lokal lodsejer så dømt for ulovligt at have skudt en ulv. I første omgang blev han tildelt 40-dages betinget fængsel, men fik lov til at beholde sit jagttegn.\n– Det var først langt senere, at han blev frakendt jagttegnet. Det svarer lidt til, at politiet lader en spritbilist køre videre ude i trafikken, siger Bo Håkansson, der arbejder med forvaltningen af både jagtbare og ikke-jagtbare dyrearter hos Danmarks Naturfredningsforening (DN). Han peger på, at loven naturligvis skal overholdes, og at der fremover bør være et meget større fokus på ulovlige drab af vilde dyr i Danmark.\nI dag anslår forskere, at der er mellem 9 og 11 ulve i Danmark. Men et omtrent lige så stort antal ulve vurderes at være forsvundet sporløst fra Danmark siden 2012.\n– Antallet af ulve, der forsvinder i Danmark, er højere, end hvad vi kunne forvente ud fra den naturlige dødelighed, vi kender fra andre lande. Det undrer os desuden, at der udover Thy-ulven, som var den første ulv, der genindvandrede til Danmark efter 200 års fravær af ulve, ikke er fundet rester af nogle af de ulve, der anses for at være døde, siger Peter Sunde, professor i Faunaøkologi ved Aarhus Universitet\nDe forsvundne ulve giver anledning til en mistanke om, at ulvene skaffes ulovligt af vejen. En mistanke, der styrkes af kritiske udtalelser om ulvene i Danmark på sociale medier.\nDer bliver eksempelvis skrevet, at ulvene skal ”skydes og graves ned”, ”smides i halmfyret” eller ”smides i gyllebeholderen”.\nDet fremgår af statusrapporten fra 2020, at ni ulve siden 2012 er forsvundet sporløst fra Danmark. Der var ingen ulve, der ynglede herhjemme sidste år, men tilbage i 2019 kom et kuld ulvehvalpe til verden i Stråsø Plantage nær Ulfborg.\nUlven levede oprindeligt i Danmark, og den er selv vendt tilbage til os efter at have været væk i over 200 år. Ulven er fredet i EU, fordi den har været udrydningstruet. Den delbestand, de danske ulve hører til, har det stadig svært.\nLæs hele historien om Ulven i Danmark her.\nLæs historien om Ulvedrabet her.\n* Ulven dårligt beskyttet i Danmark\nOrganisationerne i miljøministerens Vildtforvaltningsråd har for nogle måneder siden rettet en fælles henvendelse til både justitsministeren og miljøministeren med ønske om, at de to ministerier opprioriterer bekæmpelsen af faunakriminalitet og styrker samarbejdet på tværs af ministerierne:\n– De forsvundne ulve er jo bare toppen af isbjerget. Vi har også set eksempler på, at rovfugle er blevet forgiftede. Det er simpelthen ikke i orden, at folk åbenlyst kan anbefale faunakriminalitet. Det er virkelig dårlig stil, og svarer grundlæggende til at nikke til, at folk kan vælge hvilken lovgivning, de ønsker at overholde eller bryde, siger Bo Håkansson fra Danmarks Naturfredningsforening (DN).\nHan mener, at der grundlæggende er behov for at styrke samarbejdet mellem ministerierne, herunder opbygning af erfaring og ekspertise i at efterforske faunakriminalitet, ligesom det bliver gjort i vores nabolande.\n– Rovdyrene har faktisk en nøglerolle. Det er nok de færreste, der er klar over, at ulven er ganske gavnlig i den danske natur. Ulven er nemlig med til at holde bestande hos f.eks. krondyr og rådyr sunde, fordi ulven tager det letteste bytte, som vil være de syge og svækkede i flokken, forklarer Bo Håkansson.\nBo Håkansson pointerer desuden, at der er rigeligt med plads til ulven i den danske natur. Fødemæssigt vil der være plads til omkring 100 ulve i Danmark, men pga. af vores fragmenterede natur, så vil antallet aldrig blive nær så stort:\n– Ulve færdes over meget store afstande. Derfor vil der uden tvivl være nogle ulve, der dør i trafikken, ligesom vi ser det i Tyskland, før vi når et så højt antal, som vi faktisk har plads til, forklarer han.\nDet er derfor ekstra vigtigt, at de ulve, der lever i Danmark er ordentligt beskyttet og ikke bare forsvinder sporløst. Som tilfældet er netop nu.\n* Grødeskæring – igen efter 13 år…\nVorgod Å er et af de større tilløb til den lakseførende Skjern Å. I tretten år har man friholdt Vorgod Å for grødeskæring – af hensyn til vandmiljøet og fiskebestanden her.\nMen det skal være slut nu, mener man i Ringkøbing-Skjern kommune, der ellers i stigende grad har nydt godt af de indtægter, som det “nye” laksefiskeri i vandsystemet har bragt med sig. Nu vil kommunen genoptage grødeskæringen, der uundgåeligt vil gøre skade på dyr og planter i åen.\nKommunen har netop barslet med et nyt regulativ til “vedligeholdelse” af den lille Vorgod Å, som hvert år kaster mange laks af sig til såvel lokale som besøgende sportsfiskere.\nStår det til Ringkøbing-Skjern kommune, skal der atter skæres grøde i åen – efter tretten års fritagelse, hvor åen har fundet sin egen naturlige balance. Sit eget løb gennem landskabet. Og det til trods for nyere undersøgelser, som klart dokumenterer, at grødeskæring ofte er begyndelsen til en ond cirkel:\nVed at skære grøden regelmæssigt, favoriserer man nemlig de hurtigt voksende vandplanter på beskostning af de mindre hurtigt voksende, men i regelen for vandmiljøet mere værdifulde arter. Det er i regelen den hurtigt voksende pindsvineknop, som favoriserers ved grødeskæring, og med den starter i regelen en ond cirkel, der blot kræver endnu hyppigere grødeskæring.\nPindsvineknop vokser eksplosivt, når den får mulighed for det – langt hurtigere end de øvrige arter. Og den har i modsætning til disse ikke meget godt at byde vandløbet og dets fisk på. Tilsyneladende tror man i Ringkøbing-Skjern kommune, at man kan få i både pose og sæk: En optimal vandafledning for landbruget og en lukrativ fisketurisme.\nAlle erfaringer viser imidlertid, at det kan man ikke. Danmarks Sportsfiskerforbund har derfor protesteret mod det nye regulativ for Vorgod Å. Det første af sikkert flere.\nBæredygtigt Landbrug med flere er grundigt trætte af al den snak om miljøet. Det er der kun bøvl med.\n* Milliard-indtjening til dansk landbrug\nDen årlige gennemgang af dansk landbrugs økonomi viser, at landbruget forventes at gå ud af 2020 med et positivt resultat, der kun er overgået af 2012. Det er svinepesten, der sikrer den økonomiske optur for den danske svineproduktion. Når svinene dør i udlandet, går prisen på danske svin automatisk op.\n2020 vil ellers for mange blive husket som Corona-krisens år. Men det til trods ser det samlet set ud til at blive et godt økonomisk år for dansk landbrug.\nDet kan forskerne bag den nye rapport “Landbrugets Økonomi 2020” fra Institut for Fødevareøkonomi og Ressourceøkonomi (IFRO) ved Københavns Universitet se. De konkluderer, at nettorestindkomsten for landbrugssektoren bliver på 22,4 mia. kr. Det er den næsthøjeste i nyere tid, kun overgået af 2012.\nCorona-krisen har skabt betydelige problemer for restauranter, caféer, catering og lignende virksomheder. Landbruget og fødevareindustrien forventes derimod ikke at være ligeså hårdt påvirkede af krisen.\nDet skyldes, at forbruget af basale nødvendighedsvarer ikke bliver væsentligt reduceret under en krise som coronapandemien. Generelt er både udbud og efterspørgsel således forblevet relativ konstant.\nDejligt, at Landbrugspakkens Lyksaligheder har polstret økonomien i dansk landbrug – når der nu snart skal ryddes op efter svineriet.\n* Sorte Bokse på Øresund\nFra den 1. februar 2021 skal mindre trawlere have monteret udstyr, der muliggør elektronisk overvågning – hvis de vil fiske i Kilen i det nordlige Øresund. Det meddeler Fiskeristyrelsen. Dermed styrkes fiskerikontrollens mulighed for kontrol af ulovligt fiskeri i særligt sårbare områder.\nDerfor indføres der nu krav om, at mindre trawlere skal installere en såkaldt Black Box, hvis de vil fiske i Øresund. Et krav, som i forvejen er gældende for fartøjer, der fisker muslinger og østers i blandt andet Limfjorden og langs Jyllands Østkyst.\nDen nye Black Box-løsning giver hermed fiskerikontrollen helt nye muligheder for at holde øje med, om trawlfiskeriet foregår efter reglerne. Helt konkret opsamler og lagrer den sorte boks data om trawlernes aktiviteter. Det gælder oplysninger om fartøjets position, kurs og fart, samt hvornår fartøjet anvender sine redskaber.\nDerudover skal spil og tromle (udstyr på trawlere) forsynes med en sensor, der registrerer, hvornår udstyret anvendes, og herefter automatisk sender de registrerede data til Fiskeristyrelsen. Det skal ske én gang i døgnet. Udgiften til anskaffelse og installation af udstyret afholdes af fiskerne selv og er et krav for, at disse overhovedet må fiske i Kilen.\nTiltaget gælder for trawlfartøjer med en længde på under 12 meter, som fisker i den nordlige del af ICES-underområde 23 – også kaldet Kilen i Øresund. En trawler defineres i denne sammenhæng som et fartøj, der er udstyret med enten en trawltromle, wirespil eller davider til trawlskovle.\nDet nye krav har ikke betydning for trawlere over 12 meter, der allerede i dag overvåges elektronisk med såkaldt VMS-teknologi (Vessel Monitoring System) via satellit.\n* Julegaven til naturen, der mangler alt\nI den nye natur- og biodiversitetspakke er der afsat 888 mio. kr. til udlæg af urørt skov, etablering af nye naturnationalparker og udarbejdelse af en strategi for forvaltning af truede arter.\n75.000 hektar urørte skove i julegave fra regeringen kan synes af meget. Men det skal ses i forhold til et samlet skovareal på 625.600 hektar.\nOg det skal ses i forhold til det dyrkede landbrugsareal på 2.600.000 hektar, hvor biodiversiteten er helt i bund. Da batter den nye Naturpakkes 75.000 hektar urørte skove ikke meget. Blot 3 pct.\nMen det er naturligvis langt bedre end ingenting. Og et godt første skridt på vejen mod mere og bedre natur i Danmark. Efter mange års ørkenvandring med naturfjendske borgerlige regeringer.\nDesværre kunne der ikke blive ret meget til det stærkt forarmede danske vandmiljø. Landmiljøet løb med næsten alle millionerne. Det er jo til lands, man lettest og mest synligt kan gøre noget for naturen.\nDen nye natur- og biodiversitetspakke tilgodeser således det stærkt trængte havmiljø med sølle 10 millioner kroner, som der skal købes sten og laves stenrev for.\nTi millioner bedre end ingenting. Men en bogstavelig dråbe i havet.\n* De Hellige Køer på Helgenæs\nDen dramatiske historie om bissende kvæg og en hund i snor på det smukke Helgenæs – samt kvinden, der nær havde mistet livet efter et møde med dem – er nu opdateret med nye oplysninger og fotos.\nLæs historien bag dramaet, førend du selv tager ud til halvøen, der byder på smuk udsigt til øerne Hjelm, Samsø og Tunø.\n* Om Gallere og Godtfolk\nLokale Thomas Harbo har kommenteret på Danmarks Naturfredningsforenings beslutning om ikke at lade Foreningen til Fjernelse af Tange Sø være med i den arbejdsgruppe, der skal komme med et oplæg til Gudenåens fremtid – det være sig med eller uden en Tange Sø.\nThomas Harbo skriver – med direkte adresse til miljøminister Lea Wermelin (S) – følgende:\n“Hvis nogle mennesker vil finde ud af om det regner, så kigger de ud i haven – eller går udenfor. Andre Googler det, og diskuterer om det er støvregn, tåge eller dis.\nEngang imellem ville det være dejligt, hvis logik og evnen til at beslutte sig var til stede. I forbindelse med Tange sø har politikere udvist så meget berøringsangst, at man undrer sig over, at de har ladet sig folkevælge til at tage beslutninger.\nVi er vidne til en “Never ending Story” – hvor politikere, embedsmænd, biologer, forskere og andre beskæftiges i årtier med at lave beslutningsgrundlag.\nMen hvad nytter et beslutningsgrundlag, når ingen tager beslutninger. Det er problematisk, at de der skal oplyses ikke forstår indholdet. Dette afsløres gang på gang, når afslørende udtalelser illustrerer, at grænsen af deres egen inkompetence trækkes tidligere, end hvad man burde kunne forvente.\nAt Asterix og Obelix (Jarlen & Pihlen) har formået at lobbiere så voldsomt, at naturvidenskabelige fakta viger for lokale særinteresser, er rystende. At EU’s Vandrammedirektiv tolkes og tilsidesættes af landsbyens politikere er ikke overraskende.\nMen at ministeren i “Rom” lader Gallerne prøve at holde modstandere bort fra beslutninger og lader pennen føre, når kommisorier skrives – det vidner om, at demokratiet er under pres.”\n* Tillykke til USA med den nye præsident\nEt stort velkommen til den nye amerikanske præsident Joe Biden og hans vicepræsident Kamala Harris.\nDet nye makkerpar har fået en god start efter det første voldelige, netop overståede, men heldigvis mislykkede kupforsøg i USA i nyere tid.\nEt vanvittigt forsøg, der kostede fem mennesker livet.\nPå det fredelige plan er det heldigvis gået langt bedre.\nIkke blot erobrede demokraterne ved valget i november sidste år præsidentposten med et solidt flertal på 7 millioner vælgere.\nDe har netop også vundet to vigtige pladser i Senatet, så demokraterne nu har flertal i både Senatet og Repræsentanternes Hus.\nDet skulle give Biden-Harris teamet rigtigt gode muligheder for at få gennemført den politik, de ønsker, og som USA har brug for i fremtiden.\nDette vil ikke mindst være til glæde for miljøet, som har haft det rigtig hårdt under den tidligere præsident.\nGodt Corona-frit Nytår til alle!\n* Tre danske professorer om “miljø-muslinger”\nI det forgangne år har der været megen debat om det hensigtsmæssige i brugen af lokalt forurenende “miljø-muslinger” til mulig kvælstoffjernelse fra landbrug og vandbrug.\nNedenstående udtalelser om muslingeopdræt er venligst lånt fra Miljøforeningen BLAK’s nylige helsides annonce i Jyllands-Posten:\nHans Jørn Kolmos, der er professor ved Syddansk Universitet, er nervøs for effekten:\n“De antibiotika, man bruger i havbrug, synker ned og optages i muslinger og skaldyr under og i nærheden af havbrugene. Det på trods af, at især muslinger ellers skulle være med til at reducere forureningen fra havbrugene.”\nCitat slut. Skaldyrene optager ikke bare antibiotika. De er også hjemsted for en række bakterier, som kan give infektioner hos mennesker, bl.a. Vibrio vulnificus og beslægtede arter, som under ét kaldes for havkolera-bakterier.\nJo flere muslinger der opdrættes, desto flere havkolera-bakterier risikerer man. De overvintrer nemlig i muslinger og skaldyr.\nStiig Markager, der er professor ved Aarhus Universitet, er ligeledes skeptisk over for millionerne af muslinger:\n“For mig at se er der tre problemer:\nDet bliver en sovepude, så vi ikke får begrænset udledningerne fra land. Det vil omdanne vores fjorde til renseanlæg for landbruget.\nLokalt under bruget vil der deponeres organisk stof, inklusive næringsstoffer, som eller ville være eksporteret ud af fjorden.\nDe fylder rigtig meget.”\nJens Borum, der er professor ved Københavns Universitet, supplerer:\nArgumentet om, at muslingerne forbedrer miljøet for området som helhed på trods af de stærkt forringede bundforhold under anlægget, er særdeles problematisk.”\n* Og én svensk professor om samme muslinger\nPå den anden side af Øresund har forskerne længe beskæftiget sig med blåmuslinger og deres mulige virkning på vandmiljøet.\nNils Kautsky er professor ved Stockholms Universitet og har i flere år forsket i muslinger og deres effekt på vandmiljøet:\n“Hvis målet (med muslingeopdræt, red.) er at leve op til regionale vandplaner eller sågar Helcom-redningsplanen, da bliver de tekniske udfordringer hurtigt enorme. Den nødvendige målestok for at opnå næringsstofnedsættelse vil nødvendigvis blive massiv og kan meget vel ændre hele Østersøens næringssaltbalance.\nCitat slut. Svensk forskning viser, at der for hvert tons kvælstof og fosfor fjernet ved høst af muslinger deponeres en lige så stor mængde næringsstoffer på bunden under og omkring muslingefarmene – i form af ekskrementer fra de mange millioner muslingerne. En helt ny lokal forurening, som ikke var der før.\nDet er tvivlsomt, om EU’s Vandrammedirektiv overhovedet tillader en sådan ny forurening fra muslingefarme. Men Fiskeristyrelsen deler trods dette fortsat og rundhåndet ud af nye tilladelser til muslingefarme eller videreførelse af gamle – uden overhovedet at have nogen faglig indsigt i vandmiljøet, hvor muslingefarmene placeres.\nDette er ikke betryggende, da moderne forskning jo klart dokumenterer, at de såkaldte “miljø-muslinger” forurener massivt, hvor farmene ligger. Populært sagt indsamler og koncentrerer de forureningen fra et meget stort vandområde og deponerer forureningen herfra på et meget lille område under og omkring farmene.\nOvenstående udtalelser er venligst lånt fra Miljøforeningen BLAK’s nylige helsides annonce i Jyllands-Posten den 24.11.2020. Klik herunder for et større billede af den pågældende annonce:\n⌘ Læs meget mere om MUSLINGER her ⌘\n* Gudenå-dalen svigtes af regeringen\n“Under Tange sø ved Gudenåen ligger Danmarks måske mest unikke naturområde. Det blev dannet for 8.000 år siden men siden oversvømmet, da Tangeværket blev bygget i 1921.\nEU’s Vandrammedirektiv gør nu, at der skal træffes en beslutning. Skal Gudenåen reetableres eller skal Tange sø fortsat eksistere?\nEksistensen af Tange sø og Tangeværket har bl.a. medført, at Gudenåen, Danmarks ikoniske og eneste flod, i dag af Miljømyndighederne vurderes at have ”en dårlig økologisk tilstand.”.\nTidligere er det påvist, at Foreningen til bevarelse af Tange sø har fået Silkeborg kommune til at indmelde hele Silkeborg kommune i denne forening. Foreningens formand Jarl Gorridsen sad på dette tidspunkt som formand for kommunens Miljø- og Klimaudvalg.\nNu har foreningen igen gjort sin indflydelse gældende, da Miljøministeriets arbejdsgruppe skulle nedsættes via Venstres Kristian Pihl Lorentzen (KPL), også mangeårigt medlem af foreningens bestyrelse.\nEn bevarelse af Tange sø vil medføre, at den fremtidige biodiversitet vil svækkes kraftigt. Det vil medføre et dårligere miljø og en dårligere natur, og det vil medføre, at partierne modarbejder egne miljø- og naturmålsætninger.\nSå måske er den næste møjsag på vej til Miljøministeriets nye Departementschef Henrik Studsgaard, der også blev kendt for sin rolle i mink-skandalen.\nSagen er nu påklaget til Ombudsmanden.”\n* Udemokratisk skueproces omkring Tange Sø\nSåvidt ovenstående pressemeddelelse fra Foreningen til nedlæggelse af Tange Sø, som søgte aktindsigt i nedsættelsen af følgegruppen omkring fremtiden for Tange Sø.\nMiljøminister Lea Wermelin (S) overlod det til Danmarks Naturfredningsforening (DN) at udpege medlemmer til denne følgegruppe, hvilket resulterede i en bevidst udeladelse af Foreningen til nedlæggelse af Tange Sø. I parentes den eneste erklærede tilhænger af en tømning af den kunstige vandkraftsø til fordel for en retablering af hele den gamle istidsådal, igennem hvilken Gudenåen naturligt løb.\nDer blev givet afslag på aktindsigt i 16 ud af 32 akter. Pudsigt nok primært dem, hvor man diskuterede arbejdsgruppens sammensætning. Flere af dem akter, hvor Venstres Kristian Pihl Lorentzen fra Foreningen til bevarelse af Tange Sø figurerer med navns nævnelse. Tilsyneladende har han haft stort held med at overbevise DN om, at kun søtilhængere skal med i gruppen.\nHvis dette fortsætter, er vi blot vidne til en udemokratisk skueproces, hvor Gudenåen er dødsdømt på forhånd. Til fordel for et kunstigt, opstemmet vandkraftmagasin, der ingen funktion har længere. Da vil Gudenåen blive reduceret til en kortere eller længere udgravet kanal langs den kunstigt anlagte Tange Sø.\nOg da vil kampen for en retableret og frit strømmende Gudenå blot fortsætte ufortrødent i årene fremover. Sikkert i EU regi.\nDet var vel næppe meningen?\n⌘ Læs meget mere om GUDENÅEN her ⌘\n* Gang i klima-lavbundsprojekterne\nUdledningen af skadelige drivhusgasser skal reduceres med 70 procent frem mod 2030. En del af løsningen er udtagning af lavbundsjorder, som sker ved at drænede landbrugsarealer tages ud af drift, og vandstanden hæves på arealerne. Til den opgave har Naturstyrelsen modtaget 329 mio. kroner, og arbejdet med at finde egnede arealer går i gang med det samme.\nI Naturstyrelsen samarbejder man i forvejen med kommuner og landbrug om at løfte klimadagsordenen ved at genskabe store sammenhængende naturområder i hele landet. Så i arbejdet med klima-lavbundsprojekterne vil man styrke og bygge videre på de lokale samarbejdsrelationer, som styrelsens 16 lokale enheder allerede har opbygget. Det siger Inken Breum Larsen, der er naturprojektchef i Naturstyrelsen.\nIndsatsen er helt frivillig for de danske landmænd. Mange af de jorder, som kan udtages, er svære at opretholde en dyrkning på – netop fordi de er tørveholdige og ligger lavt. Derfor er det også en god mulighed for landbruget at komme af med de ”dårlige” jorder.\nIndsatsen fordeler sig i flere spor. Naturstyrelsen står for en projektordning, hvor indsatsen med at finde egnede lavbundsjorder til udtagning går i gang med det samme. Derudover bliver der oprettet en ny tilskudsordning under Miljøstyrelsen, hvor kommuner, lodsejere og fonde kan søge om tilskud. Ordningerne vil supplere Landbrugsstyrelsens eksisterende lavbundsordning, der opretholdes som hidtil.\nEndelig er der afsat midler til at udvikle et nationalt potentiale- og screeningskort, så man løbende kan blive bedre til at finde de bedste jorder at udtage.\n* Fakta om klima-lavbund\nTilbage til Aktuelt 4. kvartal 2020