Narreguld. En kritisk undersøgelse af computere i barndommen - PDF\nNarreguld. En kritisk undersøgelse af computere i barndommen\nDownload "Narreguld. En kritisk undersøgelse af computere i barndommen"\n1 Narreguld En kritisk undersøgelse af computere i barndommen Redigeret af Colleen Cordes og Edward Miller. Oversættelse til dansk ved Else Valsgaard Kofod og Michael Tækker Brinch. Denne rapport kan også læses på hjemmesiden Den Fri Alliance for Barndommens Bevarelse\n2 indholdsfortegnelse Indledning side 3 Resumé side 5 KAPITEL 1 Sunde børn: Erfaringer fra forskning i børns udvikling side 7 Livets begyndelse Følelserne og intellektet Den altafgørende menneskelige berøring Farerne ved for tidligt hjernearbejde At lære om den virkelige verden KAPITEL 2 Udviklingsmæssige risici: Farerne ved computere i barndommen side 15 Tab af undren Skadet sprog samt læse- og skrivefærdighed Dårlig koncentration Ringe tålmodighed til hårdt arbejde Plagiering Meningsafledning Farer for den moralske udvikling Et massivt nationalt eksperiment KAPITEL 3 Det væsentlige i barndommen: Pleje af de menneskelige egenskabers fulde spektrum side 31 Et tæt, kærligt forhold til ansvarlige voksne Tid til ustruktureret leg, specielt fantasi-leg Musik, drama, dukketeater, dans, maling og de andre kunstarter Hands-on-lektioner, håndværk og andre fysisk engagerende aktiviteter Samtale, poesi, historiefortælling og bøger læst højt sammen med afholdte voksne KAPITEL 4 Teknologisk færdighed: At undervise børn så de selv kan skabe deres egen fremtid side 45 Fokuser i den tidlige barndom på at udvikle barnets egne indre kræfter Tilfør ethvert teknologisk træningsprogram tilbudt på skolen etik- og ansvarsstudier Overvej at gøre studiet af computeres grundlæggende funktioner til en del af gymnasieelevers pensum Gør historieundervisning i teknologien som en social og politisk magt til en del af enhver gymnasieelevs skoling Målet med teknologikompetence KAPITEL 5 Faktiske omkostninger: Computere afleder vores opmærksomhed fra børns behov side 51 Undervisningsteknologiens reelle omkostninger Fejlagtige antagelser Teknomaniens politik Reklamekrigen: en kæmpe fidus Hunden der ikke gøede Børns egentlige, utilgodesete behov Fjernelse af blyforgiftning En ny samtale Otte milliarder dollars: hightech-selskabers eller børns behov? KAPITEL 6 Konklusion og forslag side 61 oversætternes bemærkning Vi er blevet bedt om at holde os til forlæggets tone og formuleringer, selvom den ind imellem noget følelsesladede udtryksmåde i den amerikanske udgave kan virke fremmed og usaglig i en dansk oversættelse og derved til tider synes at tilsløre det egentlige budskab. Vi vil gerne sige Jan Magnussen og Merethe Siim Magnussen tak for deres hjælp og korrekturlæsning. Else Valsgaard Kofod og Michael Tækker Brinch\n3 indledning Narreguld: En kritisk undersøgelse af computere i barndommen Denne rapport udsprang af et møde i Spring Valley, New York i februar 1999 i forbindelse med grundlæggelsen af den amerikanske afdeling af Alliance for Childhood (Den Fri Alliance for Barndommens Bevarelse). Alliancen er en international bestræbelse blandt undervisere, læger og andre, som er dybt bekymrede for børns velfærd i dag, og som mener at kun ved at arbejde sammen i en bredt funderet koalition mellem enkeltpersoner og organisationer, kan man gøre en væsentlig forskel i børnenes liv. Vore grundlæggende overbevisninger og anliggender er som følger: Barndommen er en afgørende livsfase og må beskyttes for at opleves til fulde. Den bør ikke forhastes. Ethvert barn fortjener dyb respekt som individ. Den enkelte har behov for hjælp til at udvikle sine egne unikke evner og til at finde måder at indflette disse i en sund social sammenhæng. Nutidens børn lever under voldsomt pres og lider i stigende grad af sygdomme som allergier, astma, hyperaktive forstyrrelser, depression og autisme. Denne stresstilstand må lettes. Et opfølgende møde blandt Alliancens partnere og venner med ekspertise indenfor området børn og computere rejste yderligere, mere udtalte bekymringer. De fornemmede, at fordelene ved computere til børn i for- og grundskole var stærkt overdrevne. De havde en mistanke om, at der ikke blev korrekt redegjort for omkostningerne i form af økonomiske udgifter, tabet af kreative hands-on -indlæringsmuligheder og den forvoldte skade på børns fysiske og følelsesmæssige helbred. De besluttede sig for at undersøge og dokumentere kendsgerningerne og at offentliggøre resultaterne. Denne rapport er frugten af denne indsats. Gennem det forløbne år har en række personer arbejdet hårdt for at forberede denne rapport, specielt Colleen Cordes, tidligere journalist indenfor videnskabs- og teknologipolitik på Chronicle of Higher Education, og Edward Miller, tidligere redaktør for Harvard Education Letter. Vi er dem dybt taknemmelige og takker ligeledes de, der har bidraget til denne rapport med deres fortrinlige arbejde. I denne rapport fokuserer vi på børn i den tidlige barndom og grundskolen, eftersom forskningsmateriale viser, at der er få fordele ved computere i denne periode. Der skal stadigvæk arbejdes en del med spørgsmålet om, hvorledes man sikkert og effektivt introducerer computere til ældre elever. Vi modtager med glæde en mulighed for at arbejde sammen med andre grupper og enkeltpersoner, der er interesserede i disse spørgsmål. Håbet er, at denne rapport, gennem en omfattende udbredelse, vil resultere i en åben og livlig debat. Demokratiet trives, når sociale forandringer ledsages af offentlig debat, hvor alle synsvinkler udforskes. I dette tilfælde har det været så alment antaget, at computere er grundliggende for barndommen, at der næsten ikke har været nogen offentlig debat. Vi håber, at denne rapport vil stimulere samtalen og føre til en sundere og mere velovervejet politik omkring brug af computere i barndommen. Joan Almond, amerikansk koordinator Alliance for Childhood. 3 indledning narreguld\n4 4 den fri alliance for barndommens bevarelse narreguld anerkendelse Den Fri Alliance for Barndommens Bevarelse takker følgende personer for deres hjælp med at gennemlæse, redigere og skrive enkeltstående afsnit eller kapitler af denne rapport: Dr. Jeffrey Anshel, forfatter af Visual Ergonomics in the Workplace; Alison Armstrong, medforfatter af The Child and the Machine: How Computers Put Our Children s Education at Risk; C. A. Bowers, uddannelsesprofessor emeritus på Portland State University; Dr. Edward Godnig, forfatter af Computers and Visual Stress: Staying Healthy; Story Landis, seniorforsker på afdelingen for neurologiske forstyrrelser på U.S. National Institute of Neurological Disorders and Stroke; Jeffrey Kane, undervisningsdekan på C.W. Post Campus of Long Island University; Lowell Monke, adjungeret professor i undervisning på Wittenberg University; Kate Moody, administrerende direktør for The Open Gates Dyslexia Program på den medicinske afdeling af The University of Texas, Galveston; Douglas Noble, forfatter af The Classroom Arsenal: Military Research, Information Technology, and Public Education; Mimi Noorani fra Alliance for Childhood; David Orr, formand for The Department of Environmental Studies på Oberlin College; Stephen Talbott, redaktør på NetFuture, et online-nyhedsbrev om teknologi og menneskeligt ansvar; Langdon Winner, professor i politisk videnskab på The Department of Science and Technology Studies på Rensselaer Polytechnic Institute. Alliancen vil også gerne takke Matt Wasniewski, Kim Kash og Patti Regan for deres korrekturlæsning af rapporten.\n5 narreguld Resumé Computere forandrer på grundlæggende og uventede måder børns liv i hjemmet og i skolen. Sund fornuft anbefaler, at vi overvejer den mulige skade såvel som det lovede udbytte af denne forandring. Computere udgør alvorlige sundhedsrisici for børn. Disse risici omfatter tilbagevendende belastningsskader, øjenanstrengelser, fedme, social isolation og, for nogle, længerevarende fysiske, følelsesmæssige eller forstandsmæssige udviklingsskader. Den øverste amerikanske sundhedsmyndighed (Surgeon General) gør opmærksom på, at vores børn er den mest stillesiddende generation nogensinde. Vil de trives ved at tilbringe endnu mere tid med at stirre på skærme? Børn har behov for stærkere personlige bindinger til omsorgsfulde voksne. Imidlertid afledes børns og voksnes indbyrdes opmærksomhed i kraft af effektive teknologier. Børn har også behov for tid til aktiv fysisk leg; alskens former for hands on -undervisning, specielt indenfor de kunstneriske fag, og direkte oplevelse af naturens verden. Forskning viser, at dette ikke kun er falbelader, men centralt for børns sunde udvikling. Alligevel har mange skoler allerede skåret ned på de få tilbud på dette område for i stedet at overføre tid og penge til en dyr og udokumenteret teknologi. Vægtningen af teknologi afleder os fra de presserende sociale og uddannelsesmæssige behov for lavindkomst-børn. Professor Sherry Turkle fra M.I.T. har spurgt: Benytter vi os af computerteknologi ikke fordi det er den bedste undervisningsform, men fordi vi har mistet den politiske vilje til at finansiere undervisning tilstrækkeligt? Lad os undersøge påstandene omkring computere og børn nærmere: Motiverer computere virkeligt børnene til at lære hurtigere og bedre? Vi får at vide, at børn skal begynde at få undervisning på computere så tidligt som muligt for at få et forspring til succes. Men 30 års forskning indenfor undervisningsteknologi har frembragt blot én klar forbindelse mellem computere og børns læring. Rutine- og øvelsesprogrammer synes at forbedre pointantal i beskedent omfang på visse standardiserede tests indenfor snævre færdighedsområder, dog ikke nær så meget eller så billigt som ved en-til-en-undervisning, noterer Larry Cuban fra Stanford University. Udover dette, siger Cuban, forhenværende præsident for American Educational Research Association, er der ikke nogen klar, bydende bevisbyrde for, at studerendes vedvarende brug af multimediemaskiner, internettet, tekstbehandling, regneark og andre populære brugerprogrammer har nogen indvirkning på akademiske præstationer. Hvad der er godt for voksne og ældre studerende er ofte uhensigtsmæssigt for børn. Informationsteknologiens blotte styrke kan i virkeligheden hæmme små børns forstandsmæssige udvikling. Ansigt-til-ansigt-samtaler med eksempelvis mere kompetente sprogbrugere er den eneste konstante faktor i undersøgelser af, hvorledes børn bliver dygtige til at tale, læse og skrive. Tid til rigtig samtale med forældre og lærere er afgørende. På samme måde kræver akademisk succes en fokuseret opmærksomhed, lytten og ihærdighed. Computeren kan, som fjernsynet, være en tryllebindende babysitter. Men mange børn, der overvældes af mængden af data og imponerende specialeffekter på World Wide Web og den megen software, har svært ved at koncentrere sig om en enkelt opgave. En ny undersøgelse fra den amerikanske sammenslutning af universitetskvinders uddannelsesstiftelse (American Association of University Women Educational Foundation) sår tvivl om den påstand, at computere automatisk motiverer læring. Man har fundet, at computere keder mange piger, og mange drenge synes mere interesserede i vold og videospil end i undervisningssoftware. Må femårige i dag nødvendigvis trænes på computere for at kunne få morgendagens højtlønnede job? For et relativt lille antal børn med visse handicaps tilbyder teknologien fordele. Men for flertallet udgør computere 5 resumé narreguld\n6 6 resumé narreguld sundhedsrisici og mulige alvorlige udviklingsproblemer. Særligt bekymrende er den stigende forekomst af invaliderende tilbagevendende belastningsskader blandt studerende, som i barndommen begyndte at bruge computere. Teknologien i nutidens skoler vil for længst være forældet, før de femårige afslutter skolen. Kreativitet og fantasi er forudsætninger for innovativ tænkning, som aldrig vil gå af mode på arbejdspladsen. En tung kost af færdiglavede computerbilleder og programmeret legetøj synes at hæmme en fantasirig tænkning. Lærere rapporterer om, at børn i vores elektroniske samfund i alarmerende grad er ved at blive ude af stand til at frembringe egne forestillinger og ideer. Forbinder computere virkelig børn med verden? Alt for ofte er det, som computere sætter børn i forbindelse med, trivielle spil, upassende voksenmateriale og aggressiv reklamevirksomhed. De kan også isolere børnene følelsesmæssigt og fysisk fra direkte oplevelser i den naturlige verden. Fjernundervisningen, som de taler til fordel for, er det modsatte af, hvad alle børn, specielt børn i risikozonen, har mest behov for: nære forbindelser med omsorgsfulde voksne. Forskning viser, at det at styrke båndene mellem lærere, elever og familier er et effektiv middel for elever med vanskeligheder og skoler med problemer. At lægge for stor vægt på teknologi kan svække disse bånd. The National Science Board rapporterede i 1998, at længerevarende udsættelse for computermiljøer kan skabe individer ude af stand til at klare sig i virkelighedens roderi, at opfylde samfundsstrukturens behov og at klare kravene for personligt engagement. I de små klasser har børnene behov for at bruge deres hænder, hjerter, kroppe og forstand ikke computerefterligninger. Selv i gymnasiet, hvor fordelene ved computere er tydeligere, lægger for få teknologi-fag vægt på etikken eller farerne ved on-line-forskning og kommunikation. For få hjælper eleverne med at udvikle kritiske evner til at foretage individuelle bedømmelser af internettets eller nogen anden teknologis potentiale for at have negative såvel som positive sociale konsekvenser. De, der har en tro på, at teknologien kan løse uddannelsesproblemerne, burde undersøge børns behov mere dybdegående. En fornyelse af uddannelsen forudsætter gode læreres og aktive forældres personlige opmærksomhed overfor eleverne, stærkt støttet af det omgivende samfund. Det kræver, at man forpligter sig til udviklingsmæssigt at befordre undervisningen og en opmærksomhed overfor hele spektret af børnenes low-tech-behov, det være sig på det fysiske, følelsesmæssige og sociale, såvel som på det kognitive felt.\n7 kapitel et Sunde børn: Erfaringer fra forskning i børns udvikling Og husk frøet i den lille papirskop: Først går rødderne ned, og så vokser planten op Fra sangen Kindergarten Wall af John McCutcheon Når det gælder menneskets barndom, har naturen overhovedet ikke travlt. Menneskebørn er fra fødslen meget mere afhængige af andres omsorg end andre arters unger. Selv vores formidable hjerner er relativt uudviklede sammenlignet med andre primater. Endvidere varer barndommen længere hos vores art end hos noget andet dyr, inklusiv andre primater. 1 Faktisk antyder de seneste undersøgelser af hjerneforestillingsevnen, at selv unges hjerner er relativt uudviklede. De biologiske forandringer, som tillader følelser at blive harmonisk integrerede med abstrakt tænkning og sund dømmekraft, viser sig generelt ikke før først i tyverne 2. Mennesket når heller ikke fysisk modenhed i forhold til muskelstyrke og motorisk koordination før i tyverne 3. Den menneskelige udviklings enestående langsomme hastighed er en uhyre vigtig kendsgerning for undervisere, fordi den synes tæt knyttet til det brede spektrum af færdigheder deriblandt et uforligneligt potentiale for intellektuel, social, følelsesmæssig og moralsk vækst som også er enestående for mennesket. Ja, faktisk gør barndommens længde det muligt for den menneskelige hjerne og det menneskelige nervesystem at opnå deres fulde størrelse og bemærkelsesværdige kompleksitet. Antropologerne Raymond Scupin og Christopher DeCorse foreslår, at denne lange periode af kompleks vækst er kilden til den ekstraordinære evne til at lære, til vores opfindsomme sociale samspil og til vores evne enestående blandt alle livsformer til at bruge og frembringe symboler, sprog og kultur. 4 livets begyndelse Menneskelivet begynder i livmoderens varme, trygge, levende sfære. Det er det perfekte miljø for det kommende barn. Her bliver hun badet i fostervandets milde strømninger, beroliget af moderens hjertes rytmiske slag, næret og beskyttet. Hendes verden er lille, men der er plads nok til vækst og, selv efterhånden som månederne går, til at strække sig og sparke og således begynde et liv af bevægelse. Som fosteret udvikler sig, reagerer livmoderen ved at tilpasse sig og udvide sig igen og igen for at imødekomme hendes skiftende behov. Således tilbyder livmoderen en konstant justeret afbalancering af næring, sikkerhed og frihed, som er afgørende for en sund fosterudvikling. Det er naturens version af rettidig omsorg. Som det lille barn lærer at stå og gå, orienterer han sig i forhold til et meget større og dog stadig sfærisk miljø. Den jordiske verden er under hans fødder, stjerneverdenen over hans hoved. Livet udfolder sig omkring barnet til alle sider. Gradvist åbner barnets sanser sig og hjælper ham med at engagere sig i omverdenen. 5 Livmoderen er et levende billede på det nærende, udviklingsmæssigt modtagelige miljø hjemme, i skolen og i samfundet som bedst tjener det fulde omfang af børns behov. Mekanistiske undervisningsmodeller er derimod styret af computerteknologiens døde metaforer. De ser barnets forstand som en maskine, der kan og bør såvel komme op i omdrejninger som, så hurtigt som muligt, blive programmeret til et voksent operativt niveau. Vildfarelsen i denne for tidlige fokus på de kognitive evner, som om de kunne og burde isoleres med henblik på en fremskyndet udvikling, er nu åbenlys. Populære forsøg på at fremskynde børn intellektuelt så som trenden med akademiske børnehaver strider imod den kognitive udviklings naturlige tempo. De ignorerer også den kendsgerning, at den erkendelsesmæssige udviklings naturlige mønstre indgår i et komplekst samspil med andre veletablerede udviklingsmønstre indenfor den menneskelige erfarings følelsesmæssige, sociale, sensoriske og fysiologiske felt. 6 Forskning indenfor flere områder understøtter, hvad mange opmærksomme forældre og lærere længe har haft kendskab 7 sunde børn narreguld\n8 8 sunde børn narreguld til i kraft af personlig erfaring: en sund udvikling tilskyndes af en afbalancering af frihed, trygge grænser og gavmild pleje af hele barnet hjerte, krop og sjæl så vel som hovedet. 7 Barnet vokser som et organisk hele. Hendes følelsesmæssige, fysiske og kognitive udvikling er uadskillelige og indbyrdes afhængige. Studier af hjernens billeddannelsesevne kan lære os meget på dette punkt. De antyder, at oplevelser af enhver art følelsesmæssige, sociale, sensoriske, fysiske og erkendelsesmæssige alle former hjernen og formes af hjernen og af hinanden. Med andre ord er sund menneskelig udvikling dybt integreret. 8 Som Bennett L. Larventhal, ekspert i børneudvikling og psykiatri ved University of Chicago, har forklaret: Der er ikke længere en grænse mellem biologi, psykologi, kultur og uddannelse. 9 følelserne og intellektet Komplekse intellektuelle opgaver og social adfærd udspringer af en vellykket integration af en lang række menneskelige færdigheder, ikke blot en snæver samling beregnelige og logiske operationer. Det bedste eksempel er den voksnes evne til selv at ræsonnere. Studier af hjerneskadede patienter har påvist, at følelser er en vigtig faktor i det at kunne træffe rationelle beslutninger. Vores følelser hjælper os med at værdibestemme forskellige muligheder og giver os således et grundlag for at kunne vælge imellem disse. Ellers kunne ingen af de muligheder, som livet tilbyder, hverken tiltrække eller frastøde os, og vi ville være handlingslammede på grund af deres neutralitet. Med andre ord er ren logik, som er afskåret fra menneskelig følelse, utilstrækkelig til at vurdere værdien og derfor betydningen af et valg. 10 Dette betyder imidlertid ikke, at enhver menneskelig evne udvikler sig i samme tempo på fastlåst vis. Langtfra. Barndommens udviklingsmønstre, inklusive hjernens og nervesystemets fysiske modning, synes at afspejle menneskets udviklingshistorie. Hjernens lavere centre, der kontrollerer bevægelse, udviklede sig først, efterfulgt af de grundlæggende hjernestrukturer, der styrer følelserne, og endelig af de nerveområder, som gør den mest abstrakte tænkning mulig. Et rigt netværk af forbindelser mellem områder i hjernen, der primært styrer følelserne og en højere tankevirksomhed, giver mulighed for, at menneskets følelser kan virke med i selv de mest intellektuelle opgaver. 11 Når det gælder om at nærme sig deres fulde voksne potentiale, tager mindre børn de mest dramatiske skridt i udviklingen af deres sensoriske og motoriske færdigheder samt de nervemæssige områder, der er tættest forbundet hermed. I løbet af underskoleårene og siden hen fortsætter børnene deres gradvise udvikling af motoriske og perceptuelle færdigheder. Men nu er deres mest dramatiske landevindinger deres sociale og følelsesmæssige færdigheder. Hjerneregionerne er mest engageret i følelser, når børn nærmer sig fuld udvikling, idet de her forfiner deres sociale færdigheder samt deres evne til at regulere egne sindsstemninger og adfærd. Endelig, efter puberteten, skifter hjernens udviklingsmæssige fokus til de områder i hjernen, som muliggør den mest avancerede tænkning, der beror på abstraktioner og kritisk bedømmelse. Endvidere udvikler der sig et rigt netværk af neurale forbindelser mellem disse områder og de hjerneregioner, som er mest direkte engageret i følelser og bevægelse. I vores kultur svarer det at blive voksen til timingen af denne neurale integration af tænkning, følelse og handling. De mest præcise bevægelser, som mennesket behersker, så som håndøjenkoordinationen hos en pædiatrisk hjertekirurg, de mest nuancerede fornemmelser for følelser baseret på en moden selvbevidsthed og de mest kreative, kunstneriske og videnskabelige præstationer har alle tendens til at følge denne modning og integration af krop, hjerte og sind. Hjerneudviklingens biologiske mønstre synes at svare til børnenes indlæringsmønstre. I den tidlige barndom lærer barnet mest naturligt først og fremmest ved en energisk brug af hele sin krop i en sand hands-on adgang til udforskningen af verdenen. Barnet gør sig de mest opsigtsvækkende sansemotoriske tilegnelser i sit liv i tiden fra den relative fysiske hjælpeløshed hos den nyfødte til det lille barns løben-, hoppenog griben-forholden sig til den omkringliggende verden. den altafgørende menneskelige berøring Underskolebarnet finindstiller disse motoriske færdigheder, mens hans sanser, organer, muskler og knogler fortsætter med at udvikle sig. Selvfølgelig går det ligeledes fremad med hans tænkefærdigheder. Men hele hans væsen er naturligvis indstillet på at lære gennem følelsernes vindue, idet han gør tilsvarende afgørende fremskridt i sin følelsesmæssige og sociale udvikling. Dette er perioden for historiefortælling, musik, kreativ bevægelse, sang, drama, arbejde med hænderne, forskellige former for kunst og håndværk kort sagt enhver form for undervisningsteknologi, der berører børnenes hjerter. De fanger børnenes fantasi, vækker deres interesse for at lære og tjener deres konstant voksende fornemmelse for verden omkring dem. Først omkring puberteten skifter barnets fremtrædende indlæringsmåde endelig til det bevidste intellekt, idet abstrakte overvejelser af logisk og årsag-virkningsmæssig ræsonneren gradvist begynder at beherske hans sind. 12 Undersøgelser viser dog, at på hvert trin udgør stærk følelsesmæssig kontakt med ansvarlige vokse den menneskelige berøring en støtte, som er altafgørende for at hjælpe børn med at mestre de passende udviklingsmæssige udfordringer. Undersøgelser peger på, at børns tidligste følelsesmæssige oplevelser rent faktisk danner grundlag for senere akademisk\n9 præstation, 13 og at børn, hvis følelsesmæssige behov ikke blev tilgodeset i den tidlige barndom, drager stort udbytte af tidlige skoleoplevelser, der har til formål at hjælpe dem med at udvikle de emotionelle færdigheder, der er så afgørende for skolemæssige succes. 14 Undersøgelser har også vist, at teenagebørn, som beretter om stærke bånd til forældre og lærere, har mindre tendens til at gå ud af skolen, blive gravide, tage illegale stoffer eller begå andre forbrydelser. 15 Forskningen viser, at det vigtigste er at give barnet rige menneskelige interaktioner i hjemmet, i skolen og i samfundet, i hvilke han modtager vedvarende kærlig omsorg fra voksne, som forstår og honorerer barndommens generelle milesten, såvel som den unikke sammensætning af begavelser specielle talenter såvel som usædvanlige udfordringer og de unikke variationer i udviklingshastigheden, som ethvert barn har med sig. Det sker, når voksne afstemmer deres forældrevirksomhed og undervisning efter barnets øjeblikkelige udviklingsmæssige behov, samtidig med at de opmuntrer barnet til at vokse indenfor de menneskelige evners fulde spektrum. 16 Dette er så væsentligt, at det tåler at blive gentaget: kærlighed til hvert enkelt barn, respekt for barndommens generelle udviklingsmønstre og en følsom honorering af hvert enkelt barns unikke evner og udviklingsmæssige variationer danner det stærkeste stillads omkring en sund kognitiv, følelsesmæssig og sansemotorisk vækst i barndommen. Børn har brug for voksne, som holder af dem og drager omsorg for dem helt personligt på udviklingsmæssigt passende måder. Denne sandheds undervisningsmæssige implikationer er dybtgående. Kernen i ethvert forsøg på at forbedre vores skoler og uddanne vores børn burde være en anerkendelse af børns primære behov for tætte, kærlige forhold med omsorgsfulde, ansvarlige voksne og for en udviklingsmæssigt passende omsorg. farerne ved for tidligt hjernearbejde Uheldigvis mangler opmærksomheden på disse helt basale ting ofte i moderne uddannelsespolitik og praksis. Skoler presser i stigende grad små børn ind i siddende, abstrakt akademisk arbejde snævert defineret hjernearbejde tilsluttet de mest avancerede informationsteknologier, som skolerne har råd til. Denne metode forsømmer børns reelle kognitive behov, såvel som deres følelsesmæssige og sansemotoriske behov. Det er sandt nok svært at forestille sig en mindre lovende uddannelsesstrategi for små børn end en fremhævelse af abstrakt tænkning stimuleret af kraftige computere. Hvorfor? Fordi mange tværvidenskabelige forskningsresultater kraftigt antyder, at en senere intellektuel udvikling er rodfæstet i rige barndomsoplevelser, der kombinerer sunde følelsesmæssige forhold, fysisk engagement med den virkelige verden og at øve forestillingsevnen i selvskabt leg og i kreative fag. Intens brug af computere kan aflede børn og voksne fra disse væsentlige oplevelser. 17 For eksempel inspireres og styrkes evnen til at kunne læse og skrive ved en ægte følelsesmæssig kontakt mellem det voksende barn og kærlige omsorgsgivere først derhjemme, senere i skolen. De nonverbale udvekslinger mellem spædbørn eller mindre børn og voksne, der passer på dem, er gavnlige for skabelsen af det emotionelle grundlag for senere læse- og skrivefærdigheder på samme måde som en rig verbal udveksling. Og de vigtige milepæle, som børneudviklingseksperter anfører som bevis på skolemodenhed, stammer alle sammen fra sunde følelsesmæssige og sociale tilhørsforhold i den tidlige barndom. Disse indbefatter evnerne til at kunne fokusere sin opmærksomhed, til at knytte tætte bånd til andre mennesker og til at kunne kommunikere frugtbart med andre, både når det gælder at kunne udtrykke sig og forstå andre. 18 I børnehaven synes en vægtning af leg og sociale færdigheder derfor mest egnet til at forberede børnene til senere akademisk succes frem for en præmatur forcering af læse- og regnefærdigheder. Forskere har dokumenteret, hvor meget børn intuitivt lærer gennem deres kroppe, og hvordan dette danner et vigtigt grundlag for en senere bevidst forståelse af verden. Barnets første oplevelser af eksempelvis geometriske relationer og fysik er helt konkret af indre organmæssig art. Idet hun bevæger sig gennem rummet, begynder hun i sin krop ubevidst at lære om forhold, form, størrelse, vægt, afstand og bevægelse grundlaget for senere abstrakt, bevidst forståelse. 19 Håndøjenkoordination synes specielt vigtig for en senere akademisk præstation. Udviklingsbiologer og antropologer postulerer, at hjernens nervebaner knyttet til komplekse sprogfærdigheder udviklede sig samtidigt med hånden. De anfører, at tidlig håndøjenkoordination rent faktisk kan bane vejen for de nervebaner, som hjernen senere omdanner til det at kunne (be)gribe individuelle ord og forme dem til meningsfyldt kommunikation. Så kroppen er også dybt involveret i en iscenesættelse af den senere abstrakte tænkning, 20 på samme måde som hjertet er det. Forældre og lærere behøver ingen eksperter til at fortælle dem om børns aktive energi. Denne energi er ikke spildt i den menneskelige lærings naturlige rytmer. Mens små børns hjerner hurtigt vokser, er de utroligt lærenemme. Men de mest utrolige indlæringspræstationer, herunder det at gå og beherske sprog, opnås næsten udelukkende gennem bevægelse, udforskning, berøring, sansning og især ved at efterligne 9 sunde børn narreguld\n10 10 sunde børn narreguld andre og ikke som et resultat af en direkte undervisning fra den voksne. Senere efterligner børn i mindre grad. Men de lærer stadig om verden gennem et aktivt engagement i den gennem fantasifuld leg, spil, klatring i træer og kunstnerisk samt hands-on udforskning. Uheldigvis ignorerer skolepolitik ofte den undervisningsmæssige påvirkning ved at undertrykke denne naturlige kinæstetiske læringsfacon hos små børn. Derimod påtvinger man dem den voksne facon ved en siddende, intellektuelt orienteret tilgang, såsom internet-arbejde. Visse skoler udelader endog frikvarteret for at skabe mere tid til at træne unge studerende til standardiserede prøver. 21 Det fantasimæssige element i børns leg viser sig generelt først omkring toårsalderen. Det er uadskilleligt fra den rent fysiske side af legen og fra dens følelsesmæssige og kognitive belønninger. Forskning peger på den kreative leg som arbejdet, der øver og udvider fantasien. Kraften til at udvikle sine egne forestillinger på legende vis og at forvandle dem for sit indre blik bliver senere evnen til at lege med udfordrende matematiske, videnskabelige og kulturelle begreber på måder, der skaber nye indsigter, lyder forskernes teori. Udtrykket intuitivt spring fanger elegant den barnlige leg, som ægte kunstneriske og videnskabelige præstationer afspejler. 22 at lære om den virkelige verden Hvad barnet møder i klasseværelset såvel som i den videre verden er ikke blot et eller andet snævert informations-bånd af virkeligheden. Det er selve virkelighedens fulde spektrum. Denne verdens rigdom dens skønhed, dens smerte, dens kaos, dens orden, dens rytmer af forandring og bevægelse og dens tilsyneladende uendelige muligheder fænger og udfordrer barnet med det formål at gøre det i stand til med hele sit hjerte, krop, sind og sjæl at kende og tjene denne. Med andre ord motiverer den virkelige verden barnet til at lære og til at udvise interesse og omsorg på måder, som ingen software vil kunne genskabe. Lærere og forældre, som oplever en undren over og en ærbødighed for verden, og som former deres kærlighed med henblik på det, de ønsker at lære fra sig, kan i høj grad inspirere børn til at lære. Selvfølgelig er det ultimative emne vores virkelige verden, især det som er det særlige ved vores planet livet selv. Dette møde mellem barn, lærer og verden er selve læringens substans. Den latinske rod af det engelske ord educate er educare, som betyder at lede ud, det vil sige at lede ud af mørket og ind i lyset. Dette møde mellem barn og verden, hjulpet af kærlige forældre, lærere og andre mentorer, fremkalder bogstavelig talt barnets utrolige evner til livslang vækst. I dette møde spejler hvert barn menneskehedens udvikling, der i højere og højere grad opfattes som noget dybt integreret. Fysiske antropologer understreger mere og mere, at vores mest menneskelige sansemotoriske, følelsesmæssige og erkendelsesmæssige evner blev finjusteret på en integreret måde, kaldt frem så at sige, ved møderne med miljøer, som stillede specifikke udviklingsmæssige udfordringer. 23 Eksempelvis mener man, at håndens voksende fingernemhed er tæt forbundet med udviklingen af sprog. Ligeledes er hvert enkelt barns udvikling integreret. De nervebaner, som primært knytter sig til fysiske og følelsesmæssige oplevelser, er forbundet med de nervebaner, som gør abstrakt tænkning mulig, og som er de sidste til at modnes helt. På denne måde samarbejder forskellige områder af hjernen, idet de beriger oplevelser og læring. Børnenes sensoriske udvikling, deres bevægelsesfærdigheder, deres evne til at være opmærksomme og at kommunikere har alle indflydelse på og er alle influerede af deres kognitive udvikling. Og alle disse måder at være et menneske i verden på hjælper med til at forme den fysiske udvikling af barnets hjerne på måder, som ikke på nydelig vis kan adskilles fra hinanden. Børn har således behov for at opleve verden omkring dem til fulde. Computersimulationer eller indholdslevering er ringe erstatninger for hands-on erfaringer udenfor, hvis det er muligt i botanik, zoologi, kemi og fysik. Det, små børn først lærer i deres kroppe og senere i dyb sympati med naturen, udvikler sig med tiden samt med vejledning til bevidst forståelse. Uddannelsesmæssige genveje, der forsøger at vige uden om de fysiske og følelsesmæssige læringsstadier, strider imod videnskaben. Den tanke, at skoler burde fokusere primært på at øge barnets naturlige kognitive udviklingsbanes hastighed, er i modstrid med forskningsresultater indenfor menneskelig udvikling. Når børns følelsesmæssige og fysiske udvikling er hæmmet, formår deres intellekt heller ikke at trives. 24 Det at behandle mindre børn som små studerende og overvælde dem med elektroniske stimuli, der distancerer dem fra deres sensoriske, følelsesmæssige og intellektuelle modenhed, kan faktisk være en form for berøvelse. Det leder tanken hen på fejlslagne eksperimenter fra 1960 erne, i hvilke førskolebørn blev tvunget til at lære at læse og skrive. Ved midten af underskolen var de sakket agterud i forhold til mindre pressede børn, både når det gjaldt akademiske og sociale færdigheder. 25 Forsøg på at foranstalte hurtigere indlæring i barndommen er en videreudvikling af militærforskning i 1950 erne og 1960 erne, som intet havde med børn at gøre. Militæret forsøgte at programmere computere til at udføre komplekse logiske arbejdsopgaver, delvist ved at analysere hvorledes mennesker bearbejder information. Man søgte også at anvende de erfaringer, man havde fået ved at optræne maskiner indenfor dette snævre område for abstrakte arbejdsopgaver til den ligeledes snævre opgave, det er at optræne unge voksne\n11 mænd i at betjene og vedligeholde computere og våbensystemer. En ny disciplin, nu kaldet kognitiv videnskab, udsprang af disse studier. Men dennes forskningsdagsorden var i årevis fortsat primært drevet af militærets begrænsede interesseområder i form af en forbedring af informationsteknologien for våbensystemer og en udvikling af effektive metoder til at træne unge voksne med så få instruktører som muligt. Med tiden skiftede denne uddannelsesfokus til det kognitive konstruktionsarbejde i et forsøg på at forbedre effektiviteten og produktiviteten af det lærende menneske. Hovedvægten var tit på udviklingen af generiske problemløsningsevner, ofte adskilt fra enhver kontekst i form af sociale behov eller personlige mål hos de, der skal lære. Med tiden tog mange uddannelsesforskere denne informationsbearbejdelsesmodel af menneskelig tænkning til sig. De var begejstrede for dens evne til at frembringe magtfulde begreber for sindets arkitektur. Til sidst blev denne model med dens styrende metafor for hjernen som en programmerbar computer bredt anvendt i forbindelse med de grundlæggende spørgsmål angående undervisningen af selv meget små børn. Forskere forsøgte at fastlægge, hvorledes børns sind forarbejder information og derefter at skabe metoder til at øge hastigheden og effektiviteten af disse processer. Skolerne brugte disse mekanistiske modeller i et forsøg på at lave standardmetoder til at hjælpe børnene med at konstruere deres egen mentale stillads omkring akademiske fag. Men de anvendte også en snæver informationsbearbejdende tilgang til ethvert andet aspekt af børneudvikling social, følelsesmæssig, fysisk og moralsk eller tilsidesatte disse aspekter af udviklingen helt og holdent. 26 Et omfattende kig på menneskets udvikling, informeret af mange videnskabelige discipliner, demonstrerer tydeligt, hvor tåbeligt det er at presse lærere til udelukkende at fokusere på kognitive færdigheder i klasseværelset. Det viser sig, at den menneskelige udvikling vitterligt ikke kan reduceres til informationsbearbejdning. Selv i bearbejdelsen af informationer opfører børn sig ikke som maskiner. Det er fordi børn, idet de påvirkes af deres familiers, skolers og større samfunds kultur, aktivt bibringer deres møder med livet en langt bredere samling egenskaber, end nogen maskine indeholder. Hvert barn har en voksende krop og et rigt, uforudsigeligt indre liv, en unik fantasi og en voksende selvoplevelsessans. Børn bearbejder ikke blot data om verdenen. De oplever rent faktisk verdenen. De skaber hele tiden en ny mening for dem selv baseret på disse oplevelser. De er meningsskabere, og disse meninger skabes i kraft af de komplekse møder med verdenen af deres hele selv kroppe, sind, hjerter og sjæle. 27 Robert Coles ved Harvard Medical School har udtrykt det på følgende måde: Jeg har igen og igen indset, at selv førskolebørn hele tiden forsøger at forstå, hvad de skulle tænke om denne livsgave, som de har fået, og hvad de skulle gøre med den. Folk som jeg selv, der er medicinuddannede, understreger ofte de psykologiske aspekter af et sådant fænomen og smider ikke sjælden om sig med reduktionistiske mærkater. Faktisk danner moralsk udforskning, for ikke at nævne det at undres over dette livs forskellige gåder, dets ironier og tvetydigheder, dets kompleksiteter og paradokser sådanne sinds- og hjerteaktiviteter grundlag for oplevelsen af, hvad det vil sige at være et menneske: det bevidsthedsvæsen, som gennem sproget, vores særegne evne, søger efter mønstre og temaer tingenes betydning Carol R. Ember og Melvin Ember, Anthropology: A Brief Introduction, 3. udg., Upper Saddle River, NJ: Prentice Hall, 1998, s. 29, 33, 53, Shannon Brownlee, Behaviour Can Be Baffling When Young Minds Are Taking Shape, U.S. News and World Report, 9. august 1999, s Fergus P. Hughes og Lloyd D. Noppe, Human Development: Across the Life Span, St. Paul, MN: West Publishing Co., 1985, s Raymond Scupin og Christopher R. DeCorse, Anthropology: A Global Perspective, 3. udg., Upper Saddle River, NJ: Prentice Hall, 1998, s. 87. Se endvidere Ashley Montagu, Growing Young, 2. udg., New York: McGraw-Hill Book Co., Michaela Glöckler og Wolfgang Goebel, A Guide to Child Health, Edinburgh: Floris Books, 1990, s Dorothy G. Singer og Tracey A. Revenson, A Piaget Primer: How a Child Thinks, revideret udg., Madison, CT: International Universities Press, Det centrale værk inden for dette område er Jean Piagets teori omkring de progressive kognitive stadier, som børn gennemgår, og hvorledes disse medfører forskellige former for tænkning og ikke blot er et spørgsmål om mængder af tillært information. Piaget understregede ligeledes, hvor tæt et lille barns første intuitive læren om verdenen var knyttet til den fysiske udvikling af dets sanser og motoriske færdigheder. Tværkulturelle studier støtter ideen om grundlæggende tankeprocesser, der udvikler sig i faser. Se specielt s for en beskrivelse af Piagets advarsel imod, at voksne vilkårligt prøver at forcere børns forløb gennem den kognitive udviklings naturlige faser. Disse mønstre afspejler en tilsvarende biologisk modningsproces, påpeger Piaget, og denne timing er hverken vilkårlig eller underlagt kulturelle griller. Se ligeledes Daniel Goleman, Emotional Intelligence: Why It Can Matter More than I.Q., New York: Bantam Books, 1995, hele værket og specielt s Se endvidere Stanley I. Greenspan med Beryl Lieff Benderly, The Growth of the Mind: And the Endangered Origins of Intelligence, Reading, MS, Addison-Wesley Publishing Co., Inc., 1997, hele værket, specielt s Se også Jane M. Healy, Your Child s Growing Mind: A Practical Guide to Brain Development and Learning from Birth to Adolescence, New York: Doubleday, 1994, specielt s Psykologer er generelt enige om, at de sundeste børn har forældre, som er varme og accepterende snarere end kolde og afvisende; som laver faste regler og konsekvenser i stedet for altid at være eftergivende; og som støtter barnets individualitet og selvstændighed i stedet for at udøve stærk kontrol. Fra Marion Diamond og Janet Hopson, Magic Trees of the Mind: How to Nurture Your Child s Intelligence, Creativity, and Healthy Emotions from Birth Through Adolescence, New York: Plume, 1999, s Diamond er en ledende hjerneforsker, hvis arbejde i høj grad støtter moderne teorier om, at hjernens fysiske organisering hele livet igennem er modtagelig overfor omgivelsernes indflydelse, og at hjernen er specielt modtagelig og derfor specielt sårbar overfor oplevelser i barndommen. 8 Neurolog Frank R. Wilson, medicinsk leder for Peter F. Ostwald Health Program for Performing Artists ved The University of California School of Medicine i San Francisco, har sammenfattet forskningen og teorierne 11 sunde børn narreguld\n12 12 sunde børn narreguld om integrering af den fysiske erfaring og hjernens udvikling, såvel i evolutionen som i børns udvikling, idet han benytter sig af en lang række videnskabelige discipliner. Se Frank R. Wilson, The Hand: How Its Use Shapes the Brain, Language, and Human Culture, New York: Pantheon Books, Wilson bemærker: Ingen troværdig teori om menneskehjernens udvikling kan ignorere eller isolere fra en miljømæssig kontekst samudviklingen af vores forfædres lokomotive, manipulative, kommunikative og sociale adfærd. (s. 321). Wilson nævner også den aktuelle antropologiske teori, at tidlig værktøjsbrug kombineret med udviklingen af den hemisfæriske specialisering, der er forbundet med brugen af hænder udgør både den adfærdsmæssige og neurologiske kontekst, der forklarer selve det menneskelige sprogs udvikling (s. 354). Han fremlægger desuden en bred vifte af forskning og case studies som argument for, at udviklingen af fysiske færdigheder kan være med til at fostre et intenst følelsesmæssigt engagement i det at lære igen i en overordnet kontekst af den dynamiske synergi, der frigøres ved fusionen af bevægelse, tanke og følelse. Idet han henviser til den lidenskab, med hvilken musikere, skulptører, jonglører og kirurger praktiserer deres færdigheder, lægger han vægt på de skjulte fysiske rødder af menneskets enestående evne til lidenskabeligt og kreativt arbejde (s. 6). I forbindelse med hvorledes menneskeudviklingens holistiske natur frembringer unikke egenskaber, siger Wilson ligeledes: Hvis det er sandt, at hånden ikke blot vinker fra håndledet, er det ligeledes sandt, at hjernen ikke er et tilbagetrukket kommandocenter, som flyder frit i sin hyggelige kraniehytte. Kropsmotorik og hjerneaktivitet er indbyrdes så afhængige, og deres synergi er så kraftfuldt udarbejdet, at ingen enkelt videnskab eller disciplin uafhængigt kan forklare menneskets færdigheder eller adfærd Hånden er så bredt repræsenteret i hjernen, håndens neurologiske og biomekaniske elementer er så tilbøjelige til at interagere og reorganisere sig spontant, og de motivationer og anstrengelser, der giver anledning til individuel brug af hånden, er så dybt og bredt forankret, at vi må indrømme, vi forsøger at forklare en basal nødvendighed i menneskets liv. (s. 10). For en fremlæggelse af moderne forskningsresultater, der peger på, at menneskesproget har rod i menneskets gestikulation se følgende værk af tre førende lingvister: David F. Armstrong, William C. Stokoe og Sherman E. Wilcox, Gesture and the Nature of Language, Cambridge / New York: Cambridge University Press, For en antropologisk gennemgang af indikationerne af, at tidlig værktøjsbrug og en udvikling af den hemisfæriske specialisering i hjernen, som er knyttet til venstre- og højrehåndethed, skaber den adfærdsmæssige og neurologiske kontekst for selve menneskets sprog se Gordon W. Hewes, A History of the Study of Language Origins and the Gestural Primacy Hypothesis, in A. Lock and C. Peters, red., Handbook of Human Symbolic Evolution, Oxford: Clarendon Press, For et resume af forskning i og teorier angående dynamisk vekselspil mellem følelsesmæssige oplevelser specielt hyppigheden af intim interaktion med andre mennesker og hjernens udvikling se børnepsykolog og førende ekspert i sund følelsesmæssig udvikling livet igennem Stanley Greenspans værk. Eksempelvis Greenspan samt Benderly, The Growth of the Mind and the Endangered Origins of Intelligence, hele værket, specielt s for en historisk gennemgang af videnskaben indenfor dette felt. Greenspan fastslår: Måske er følelsernes vigtigste rolle den at kunne skabe, organisere og orkestrere mange af sindets vigtigste funktioner. Rent faktisk har intellektet, akademiske evner, selvfølelse, bevidsthed og moralitet deres fælles udspring i vore tidligste og fortløbende følelsesoplevelser. Hvor usandsynligt det end måtte synes, er følelserne i virkeligheden arkitekterne bag en lang række kognitive virksomheder livet igennem. De muliggør endog al kreativ tænkning. (s. 7). 9 Robert Lee Hotz, Deciphering the Miracles of the Mind, Los Angeles Times, 13. oktober 1996, gentrykt i The Brain in the News, bind 3, nr. 11, The Dana Alliance for Brain Initiatives, Washington D.C.: 15. november 1996, s Antonio Damasio, Descartes Error: Emotion, Reason, and the Human Brain, New York: Grosset/Putnam: Neurologen Damasio fastslår: Hvor overraskende det end måtte lyde, eksisterer sindet i og for en integreret organisme; vores sind ville ikke være, som de er, hvis det ikke var for samspillet mellem kroppen og hjernen i løbet af evolutionen, i løbet af den individuelle udvikling og i øjeblikket. (s. xvi). 11 Goleman, Emotional Intelligence: Why It Can Matter More Than IQ, specielt s Redaktørerne takker Story C. Landis, Ph.d., seniorforsker ved The Neural Development Section på National Institute of Neurological Disorders and Stroke for hendes gennemgang af ovenstående afsnit, der beskriver mønstrene for hjernens udvikling. Dr. Landis er også videnskabelig leder af The Division of Intramural Research ved NINDS. For en diskussion af, hvorledes menneskelig udvikling, menneskets kulturhistorie og menneskets kognitive udvikling alle peger på underviseres visdom ved at anerkende og drage fordel af børnenes fremskridt fra primært at sætte deres lid til somatiske indlæringsredskaber i den tidlige barndom til meget senere i skolen at inkludere en meget mere abstrakt, ironisk forståelse som et intellektuelt værktøj, se endvidere Kieran Egan The Educated Mind: How Cognitive Tools Shape Our Understanding, Chicago: University of Chicago Press, Heart Start: The Emotional Foundations of School Readiness. (Arlington, VA: National Center for Clinical Infant Programs, 1992), specielt s. 7, 9, Goleman, s ; samt W. T. Grant Consortium on the School- Based Promotion of Social Competence, Drug and Alcohol Prevention Curricula, i J. David Hawkins og andre, Communities That Care, San Francisco: Jossey-Bass, 1992; og endvidere Greenspan, s En nyere større undersøgelser omkring risikofaktorerne i ungdomsårene, sponsoreret af National Institutes of Health, konkluderer, at den mest afgørende faktor, der har at gøre med, hvorvidt teenagere tog stoffer eller drak alkohol, forsøgte selvmord, blev tidligt seksuelt aktive eller begik voldelige handlinger, var, hvor tæt knyttet de følte sig til deres forældre. Jo tættere båndet, jo mindre sandsynlighed for, at børnene havnede i problemer. Fra Add Health, Journal of the American Medical Association, 9. September Ann S. Masten, meddirektør for The Institute of Child Development ved The University of Minnesota opsummerer forskningen i de faktorer, der fremmer ukuelighed hos ubegunstigede børn med høj risiko for akademisk fiasko, ungdomskriminalitet og andre negative udviklingsmæssige udfald og fastslår følgende: Den vigtigste beskyttende faktor i deres liv er deres forbindelse til kompetente, omsorgsfulde voksne De har haft muligheder for at føle sig effektive og værdsatte, muligheder skabt af en kombination af deres egne talenter og de omkringværende voksnes interesse. De har evnen til at komme i en sund udviklingsmæssig kontekst, samt til at træffe valg, der forbinder dem med positive mennesker og steder, der afføder præstationer og værdier. I de fleste tilfælde kræver det mere end modgang at knække et barn begavet med normale menneskelige kvaliteter. Det synes at kræve betydelige svigt i de større beskyttende systemer for den menneskelige udvikling, som indbefatter opfostringen af legeme og sjæl af de voksne, muligheder for at lære, at lege og at være tryg. Fra Fostering Resiliency in Kids: Overcoming Adversity, en gengivelse af meddelelser fra Kongressens morgenseminar, Washington, DC: Consortium of Social Science Associations, 29. marts Greenspan og Benderly, det hele, specielt s : Et uddannelsessystem, der tjener vores samfunds behov, er tvunget til at anerkende børns udviklingsniveauer, at tage sig af individuelle forskelle og at fostre dynamiske, følelsesmæssige samspil. Vi behøver ikke at retfærdiggøre sådanne interaktioner som del af en træning af sociale færdigheder eller andre ønskværdige mål, som nogen ville påstå skulle overlades til familiens ansvarsområde. Deres vigtighed demonstreres snarere tydeligt i det faktum, at de er uløseligt knyttet til indlæringsprocessen. (s. 230). 17 For en opsummering af forskning, der indikerer det fornuftige i en bred mangfoldighed af sådanne oplevelser for børn, se Healy, Your Child s Growing Mind: A Practical Guide to Brain Development and Learning from Birth to Adolescence, 1994; og Diamond og Hopson, Magic Trees of the Mind: How to Nurture Your Child s Intelligence, Creativity, and Healthy Emotions from Birth Through Adolescence, For et resume af forskning, der forbinder fysisk aktiv leg og lade-somom-leg med intellektuel udvikling se Fergus P. Hughes, Children, Play, and Development, Allyn and Bacon, For en diskussion af forskning i den positive indvirkning af kunst- og musikundervisning på akademiske præstationer se Martin Gardiner, Alan Fox, Faith Knowleds og Donna Jeffrey, Learning Improved by Arts Training, Nature, 23. maj Forfatterne bemærker, at børnenes præstation i matematik og læsning kan forbedres, specielt når undervisning i kunstneriske og kreative fag er baseret på en sekvensmæssig, færdighedsopbyggende tilgang og er bevidst integreret i resten af undervisningsplanen. For mere information om dette relativt nye forskningsområde, som peger på, at for eksempel musikuddannelse har en indvirkning på den neurologiske udvikling og på rumforståelsesfærdighederne, som er vigtige i matematik, videnskab og teknik, se MuSICA Research Database på The University of California-Irvine: 18 For eksempel fastslår Greenspan, idet han diskuterer, hvordan man forbereder børn til akademisk læring: Nu hvor vi har en meget mere præcis ide om, hvorledes den menneskelige mentale virksomhed udvikler sig, må vi basere vores uddannelsesmetoder ikke på tradition, men på de bedst verserende indsigter i, hvorledes børn lærer Vi må kort sagt basere dem på en udviklingsmæssig model og dens vigtigste grundsætning: intellektuel og følelsesmæssig læring har samme udspring [italic sic]. Begge stammer\n13 fra tidlige følelsesmæssige interaktioner. Begge er påvirket af individuelle forskelle, og begge må udvikle sig trinvist fra eet udviklingsniveau til et andet Først og fremmest må barnet være i stand til at forvalte sin opmærksomhed. Om han lærer dette let eller med besvær er naturligvis afhængig af den specielle begavelse, han ankom med, såvel som den tidlige omsorg, han modtog. Dernæst må han være i stand til at have varme og tillidsfulde relationer til andre. De, der mangler tilstrækkelig omsorg, har måske ikke lært at engagere sig fuldt ud i andre mennesker. Da kan ingen lærer få styr på denne grundlæggende fornemmelse for forbundenhed. Barnet vil ikke være motiveret for at behage hende og i sidste ende sig selv ved at klare sit skolearbejde godt. Endelig må han være i stand til at kommunikere både gennem fagter og symboler, at håndtere komplekse ideer og at skabe forbindelser imellem dem. De, som ikke har mestret disse tidlige niveauer, kan tydeligvis ikke klare sig på mere avancerede niveauer. Den egentlige ABC handler i sidste ende om opmærksomhed, stærke tilhørsforhold og kommunikation, alt sammen noget børn må lære gennem interaktion med voksne. Indlæring vil også glide lettere, hvis et ungt menneske kommer i skole i stand til at reflektere over sin opførsel således, at han for eksempel kan give udtryk for, hvorvidt han forstår en lektion eller opgave, og hvis ikke da vide, hvilken del der forvirrer ham. Fra Greenspand og Benderly, The Growth of the Mind (s ). Ligeledes fremdrager Jean Healey, uddannelsespsykolog og forhenværende skoleinspektør, børneudviklingseksperten David Elkinds værk, som antyder, at børn for at blive parate til teoretiske fag må være i stand til at udtrykke sig, lytte og følge anvisninger; at påbegynde og færdiggøre en opgave før de går videre til en ny aktivitet; og at samarbejde med andre. Headley tilføjer: Alle disse kvaliteter kan undermineres af forkert omgang med computere. Jane M. Healy, Failure to Connect: How Computers Affect Our Children s Minds for Better and Worse, New York: Simon & Schuster, 1998, s. 242; og David Elkind, konference-afhandling: Education for the 21st Century: Toward the Renewal of Thinking. (New York: Teachers College, Columbia University, februar, 1994). 19 Hughes, Children, Play and Development, Nogle af de mest betydningsfulde teoretikere indenfor den kognitive udvikling, deriblandt Maria Montessori, Jean Piaget og Rudolf Steiner er også kommet med samme pointe, delvist baseret på deres intense observationer af mindre børn. For eksempel mente Piaget, at børn op til syvårsalderen som svarer til anden klasse i USA er biologisk forberedte til intuitivt at lære om verden gennem deres sanser, bevægelse og en egentlig håndteren af genstande, specielt gennem leg og efterligning. Piaget hævdede, at børn fra omkring de syv til elleve år bliver dygtigere til at konvertere deres i kroppen -viden til indre sindbilleder og konkrete tanker om deres oplevelser. Leg er stadig vigtig, men børn bliver i stigende grad interesseret i at organisere lege med regler. Fra alderen omkring elleve og seksten mener han, at børn gradvist udvikler deres evne til abstrakt tænkning og deduktiv ræsonneren. Han insisterede på, at læsning, skrivning og regning ikke skulle påtvinges børn, før deres nervesystemer var biologisk modne nok til sådan direkte undervisning hvilket han mente ikke var før end i underskolen. Hans teori var, at børn gennem sensoriske og motoriske erfaringer i verden tager deres første numeriske og spatiale intuitive skridt, hvilket forbereder dem til senere logiske og verbale abstraktioner. Se Singer og Revenson, A Piaget Primer: How a Child Thinks, 1997, især s I The Hand, 1998, diskuterer Wilson, hvorledes den menneskelige hjernes udvikling gennem millioner af år har været uløseligt og dynamisk kædet sammen med de måder, hvorpå mennesker har brugt værktøj. Forandringer i den menneskelige hånds og arms struktur, der relaterer til behovet for at gribe, kaste og håndtere genstande såsom sten og pinde, førte til forandringer i hjernen og nervesystemet og udviklingen af nye, mere komplekse tankemønstre. Wilson opsummerer, at hånden og dens kontrolmekanismer synes at have været de primære drivkræfter i organiseringen af menneskets kognitive struktur og virksomhed (s. 286). Samme samudviklingsproces finder sted i individers udvikling: børn, som for eksempel lærer at spille violin eller klaver, udvikler neurale netværk, der påvirker deres måder at lære på livet igennem. Og Wilson forestiller sig, at det individuelle spædbarns potentiale for at udvikle utrolig forfinede og beslægtede hånd- og sprogfærdigheder kan være en sammensat primitiv kraft i skabelsen af det, vi refererer til som forstanden aktiveret ved fødselstidspunktet (s. 34). 21 For eksempel viser forskning inden for frikvarteret, at børn kommer tilbage fra et udendørs frikvarter med fornyet energi til at være opmærksomme i undervisningen. Fra Hughes, Children, Play, and Development, Dog har mange skoler enten reduceret eller helt fjernet frikvarteret, eller de overvejer at gøre det, i et vildledt tiltag for at skabe mere tid til computerundervisning og skrivebordsarbejde. 22 Mihaly Csikszentmihalyi, psykolog ved University of Chicago, har foreslået en flow -teori som en speciel tilstand af bevidstheden, der opstår, når både energi og skaberevne er synkroniserede. Han påstår, at voksnes kreativitet og præstationer indenfor naturvidenskaber og humaniora er knyttet til en sans for leg, hvilket han beskriver som et barns spontane glæde ved en naturlig læringsoplevelse. På samme måde som ved barnets leg motiveres den voksnes kreative præstationer af den følelsesmæssige belønning ved selve aktiviteten. Mihaly Csikszentmihalyi, Flow: The Psychology of Optimal Experience, New York: Harper & Row, Scupin og DeCorse, Anthropology: A Global Perspective, 1998, særligt s Se Wilson, The Hand, 1998, s. 289 for en kortfattet opsummering af for eksempel implikationerne af forskningen til dags dato inden for livsvidenskaberne: Den klare besked fra biologien til undervisere er denne: De mest effektive teknikker til at opøve intelligens sigter på at forene (ikke adskille) sind og krop. Forskning ved eksempelvis University of Michigan angående den følelsesmæssige indflydelse på læring konkluderer ligeledes, at uanset forældrenes uddannelse eller sociale klasse hang faktorer, som placerede fireårige børn i risikozonen for følelsesmæssige problemer så som at have forældre, der er depressive eller misbrugere eller det at lide under misbrug eller svigt sammen med en dårlig kognitiv udvikling. Endvidere havde børn fra familier med fire eller flere følelsesmæssige, sociale og økonomiske risikofaktorer 24 gange højere sandsynlighed for at score under 85 på IQ-tests end de med blot én risikofaktor samt for at lide af adfærdsproblemer. Bedre testresultater hang også sammen med det at have forældre, som var dygtige til at læse, og som reagerede positivt på deres barns særegne følelsesmæssige og sociale vink på måder, der opmuntrede barnet til at undersøge verden snarere end at ignorere deres vink eller at reagere på dem på en negativ eller åbenlys retningsgivende måde. Opfølgende undersøgelser af de samme børn ved 13-årsalderen bekræftede disse resultater. Se A.J. Sameroff, R. Seifer, R. Barocas, M. Zax og S.I. Greenspan, IQ Scores of Four-Year-Old Children: Social- Environmental Risk Factors, Pediatrics 79, 1986, s Hjerneforskeren Marian Diamond præsenterer en tilgængelig gennemgang af forskningen på dette område såvel som de videnskabelige henvisninger i Magic Trees of the Mind. Diamond citerer ligeledes psykologen Howard Gardners teori om de mange intelligenser evner inden for det sproglige, det logiske, det matematiske, den spatiale forestilling, musik, bevægelse, forståelse af andre, selvforståelse, forståelse for og værdsættelse af naturen som en bekræftelse af iagttagelser præget af sund fornuft. (For nyligt har Gardner også antydet, at der måske findes en eksistentiel intelligens. ) Diamond anbefaler, at forældre og skoler tilbyder børn en bred vifte af oplevelser for at fostre den menneskelige intelligens fulde spektrum og tilføjer: Et skoleprogram baseret på mange intelligensdomæner kan også hjælpe børnene til at få øvelse på deres svagere områder, hvad de end måtte være, og til at udvikle og opdage talenter på nye områder. Diamond og Hopson, op. cit., 1999, (s. 197). 25 Børnelæge T. Berry Brazelton har henvist til denne forskning samt senere bevismateriale for, at sådan præmatur tidlig træning har sine omkostninger og advarer imod det at påtvinge børnene akademisk lærdom for tidligt. Brazelton, Touchpoints: Your Child s Emotional and Behavioural Development, Boston: Addison-Wesley, 1992, s Han bemærker ligeledes: At presse børn til at præstere tidligt forekommer mig at snyde barnet for mulighederne for selvopdagelse, leg og den læring, der kommer ved at eksperimentere (s ). Også antropologen Ashley Montagu har advaret imod psykosklerose, eller en forhærdelse af sindet. Han siger, det er en kulturelt og uddannelsesmæssigt fremprovokeret tilstand, der stammer fra en pressen på for at pace børn ind i en voksenalder og som hæmmer vores evne til at bibeholde de barnlige kvaliteter, der tillader os fortsat at modnes hele livet igennem. Blandt de vigtige menneskelige træk, som han identificerer som værende i fare i voksenalderen, er evnerne til at elske, at undres, at udforske, at lære, at fantasifuld og kreativ, at synge og danse og at lege. Se Ashley Montagu, Growing Young, anden udg., op. cit. Og børneudviklingseksperten David Elkind, forhenværende præsident for The National Association for the Education of Young Children, har kritiseret dette pres for at få barndommens naturlige faser til at kollapse med henblik på at skynde børn ind i mere voksne funktionsniveauer. Elkind foreslår, at dette forsøg på at pace børnene gennem barndommen rent faktisk kan hæmme deres udvikling, inklusive deres hjernes sunde udvikling. Se David Elkind, Education for the 21st Century: Toward the Renewal of Thinking, New York: Teachers College, Columbia University, februar Også dyrestudier, der indbefatter overstimulation af mere end én sans for tidligt i livet, har påvist negative, livslange indvirkninger på læring og opmærksomhed. P.L. Radell and G. Gottlieb, Developmental Intersensory Interference, Developmental Psychology, 28(5), 1992, s For den mest grundige fremlæggelse af denne historie se Douglas D. 13 sunde børn narreguld\n14 Noble, The Classroom Arsenal: Military Research, Information Technology, and Public Education, London: The Falmer Press, I The Hand fremsætter Wilson udtrykkeligt denne formaning til den kognitive videnskab: Enhver teori om menneskelig intelligens, der ignorerer den indbyrdes afhængighed mellem håndens og hjernens funktion, den historiske oprindelse af dette forhold, eller virkningen af denne historie på udviklingsdynamikken hos det moderne menneske, er voldsomt vildledende og steril (s. 7). 27 Jeffrey Kane, On Education With Meaning, from Jeffrey Kane, red., Education, Information, and Transformation: Essays on Learning and Thinking, Upper Saddle river, NJ: Merrill, Robert Coles, The Moral Intelligence of Children: How to Raise a Moral Child, New York: Penguin Putnam, 1998, s sunde børn narreguld\n15 kapitel to Udviklingsmæssige risici: Farerne ved computere i barndommen * Vi bliver nødt til fortløbende at undersøge, hvad der lykkes og mislykkes og hvorfor. Og vi bør gøre dette, før vi implementerer nogen form for tekniske tiltag i større omfang. Michael Dertouzos, direktør ved MIT Laboratory for Computer Science, idet han skriver om uddannelsesteknologi i What Will Be: How the New World of Information Will Change Our Lives Mange amerikanere antager, at selv meget små børn skal lære at bruge computere for at garantere deres fremtidige succes i skolen og på arbejdet. Faktisk har 30 års forskning i uddannelsesteknologi næsten ikke frembragt noget bevis for en tydelig sammenhæng mellem computerbrug i de små klasser og forbedret indlæring. (Én bemærkelsesværdig undtagelse drejer sig om børn med visse handicaps, som har gjort signifikante fremskridt ved brug af hjælpeteknologi.) På trods af manglen på beviser for noget reelt behov for computere er de ved at blive allestedsnærværende i amerikanske underskoler. Hastværket med at indføre computere i grunduddannelsen er i modstrid med meget af, hvad forskning indenfor menneskelig biologi og psykologi afslører angående børns intellektuelle, følelsesmæssige, sociale, fysiske og åndelige behov. Naturen har koreograferet en nøje planlagt sekvens af den menneskelige udvikling, der er markeret ved lange perioder af gradvise fremskridt og momentane vækstspring. Hvert barns oplevelser og specielle variationer af de fælles vækstmønstre arbejder sammen om at danne barnets unikke menneskelige identitet. Denne duet af oplevelser og biologi nærer og forbinder en lang række evner til et synergistisk hele, der på enestående vis gør os mennesker i stand til at lære, at tilpasse os og at modnes livet igennem. Sagt med få ord er barndommen vores arts udviklingsmæssige skæringspunkt. Barndommen tager tid, og mange børn gives simpelthen ikke tiden til at være børn. Måske er computere det mest akutte symptom på det hastværk, man har med at få afsluttet barndommen. Det nationale fremstød for at computerisere skolerne fra børnehaven og opefter fremhæver kun én af mange menneskelige evner én der helt naturligt først udvikler sig ret sent, nemlig analytisk abstrakt tænkning og sigter mod at chokstarte denne for tidligt. Seymour Papert, medgrundlægger af Artificial Intelligence Laboratory ved Massachusetts Institute of Technology, har haft speciel indflydelse på tilskyndelsen af små børns brug af computere. Men sådan en vægtning synes skabt med det formål at træne børn i at tænke på måder, der fremstår som mere mekanistiske end barnlige. For eksempel har Papert selv sagt, idet han refererer til Logo, et programsprog han har udviklet for børn: Jeg har opfundet metoder til at drage uddannelsesmæssige fordele ved mulighederne for at mestre den kunst bevidst at kunne tænke som en computer, eksempelvis i forhold til et computerprograms stereotyp, der skrider frem på en trinvis, bogstavelig, mekanisk måde Ved bevidst at lære at efterligne mekanisk tænkning bliver eleven i stand til at give udtryk for, hvad der er mekanisk tænkning, og hvad der ikke er. 1 Men kan små børn virkelig skelne mellem deres egen menneskelige tænkning og en maskines kraftfulde operationer? Er det overhovedet fair at påtvinge dem en sådan opgave? Computere er de mest sofistikerede tankeredskaber, der nogensinde er konstrueret. De blev udviklet med voksne legemer såvel som voksne mentale egenskaber for øje. Selv for voksne er intenst brug forbundet med arbejdsbelastning og alvorlige skader. Men vægtningen af computere for børn, hvis voksende kroppe generelt er mere sårbare overfor belastning, medfører adskillige udfordringer for en sund udvikling. Nuværende fokus på computere kan aflede skoler og familier fra at tilgodese børns sande behov og kan forværre eksisterende problemer. farer for børns fysiske helbred Ved at lægge vægt på brugen af computere i barndommen kan man udsætte børnene for en voksende risiko for belastningsskader, synsanstrengelse, overvægt og andre usunde konsekvenser af en stillesiddende livsstil. Visse udviklingseksperter advarer også om, at man ved at øge den tid, børne- 15 udviklingsmæssige risici narreguld\n16 16 udviklingsmæssige risici narreguld ne bruger ved computeren de timer de allerede sidder foran fjernsyn og videospil taget i betragtning kan medvirke til udviklingsmæssige forsinkelser i børnenes evne til at koordinere sanseindtryk og bevægelse samt til at skabe mening i resultaterne. Dette ville endvidere kunne føre til sprogforsinkelser og andre indlæringsproblemer. 2 Der er ligeledes potentielle, men ubeviste sundhedsrisici ved giftige udladninger fra nyt computerudstyr og udsættelse for elektromagnetisk stråling, specielt fra de gamle computermonitorer der stadig er i brug på mange skoler. Disse sundhedsrisici for børn kræver prompte handling. Men ingen, der taler varmt for computeragendaen hverken højteknologiske selskaber, forbundsregeringen eller skoleembedsmænd har endnu offentligt erkendt farerne eller for den sags skyld taget affære for at udbedre disse. muskuloskeletale skader Lang tid ved et tastatur, hvor man hele tiden gentager nogle få, små håndbevægelser, kan belaste børns hænder, håndled, arme og nakke. Dette kan endvidere belaste deres udvikling af muskler, knogler, sener og nerver. Sundheds- og sikkerhedseksperter indenfor regeringen og industrien har i årevis anbefalet, at voksne, der arbejder ved computerskærme, tager følgende forholdsregler med henblik på at forbygge sådanne skader: justerbare kontormøbler; ændringer i kropsstilling og nøje opmærksomhed på vinklen af ens ben, arme og nakke under arbejdet; opvarmende strækøvelser; og hyppige pauser fra brugen af tastatur og mus og fra at stirre på en skærm. The American Occupational Therapy Association (den amerikanske sammenslutning for terapeutisk behandling på arbejdet) anbefaler ti minutters pause hver time. 3 Alison Armstrong og Charles Casement forklarer, hvorfor korrekt ergonomisk design og mange pauser er væsentlige specielt for børn: Hvor fleksibel computeren end måtte være, når det gælder adgang til og behandling af information, er den for brugeren en form for spændetrøje, som kroppen må tilpasse sig. Øjnene stirrer med en uvariabel fokuslængde, idet de bevæger sig frem og tilbage over skærmen. Fingrene bevæger sig hurtigt hen over tastaturet eller sidder klar til at slå. Hovedet sidder øverst på rygsøjlen og balancerer, som en læge har udtrykt det, som en bowlingkugle. Fordi kroppen er skabt til bevægelse, reagerer den ikke særlig godt på at skulle sidde næsten ubevægelig time efter time. 4 The US National Institute for Occupational Safety and Health (USA's nationale institut for arbejdssikkerhed og sundhed) konkluderer i en større undersøgelsesrapport i 1997, at akavede kropsstillinger og ofte gentagede bevægelser er stærke risikofaktorer for arbejdsrelaterede muskuloskeletale skader. 5 Sådanne skader kan være både smertefulde og alvorlige. Gennemsnitstallet for tabte arbejdsdage for ansatte, der lider af eksempelvis carpaltunnel-syndrom, er 25 dage om året. 6 Der er kun udført yderst få undersøgelser af muligheden for muskuloskeletale skader hos børn som følge af computerbrug. Men resultaterne har været alarmerende. De indikerer, at de fleste skoler tillader børn at bruge stationære eller bærbare computere på måder, der udsætter dem for risikoen for at belaste deres kroppe og øjne. Sundhedsklinikker på colleges rapporterer om et stort antal studerende, som klager over computerrelaterede smerter. Mange, deriblandt Harvard University og Massachusetts Institute of Technology, har specielle websites med det formål at rådgive studerende om forebyggelse, og om hvordan de kan søge hjælp, hvis de er skadede. Ifølge dr. David Diamond fra sundhedscenteret ved M.I.T. søger omkring 175 studerende hvert år behandling for computerrelaterede skader. Enkelte er så skadede, at de må ændre deres karriereplaner, tilføjer han. 7 For Brendan Connell og hans familie i Silver Spring, Maryland er smerten og ændringerne i tilværelsen, som sådanne skader medfører, alt for velkendte. Brendan er en 20-årig Harvard-studerende, som begyndte at bruge computere i skolen omkring seksårsalderen. Da han var i highschool tilbragte han hver dag timer ved computeren og begyndte at opleve smerter i sine hænder. Inden udgangen af det afsluttende år var hans skade så alvorlig, at han ikke længere kunne skrive i hånden eller på maskine, og til sidst havde han problemer med selv at åbne døre. Ved behandling er smerten nu blevet mindre, men han er endnu ikke helt helbredt. Han siger, at han stort set har opgivet tanken om at blive computerprogrammør på grund af den tid ved tastaturet, som dette ville kræve. 8 Skolen bør straks tage ergonomiske anliggender alvorligt, siger dr. Margit Bleecker, neurolog og direktør ved Center for Occupational and Environmental Neurology (center for erhvervs- og miljøneurologi) i Baltimore, som har behandlet Brendan Connell. Vi ved, at disse ting kan ske for børn, siger hun med udgangspunkt i rapporter om børn, som skader deres hænder i leg med videospil. Hun forventer, at hyppigheden af belastningsskader vil stige. Det er sandsynligvis en tidsindstillet bombe, der bare venter på at sprænge. 9 Efterhånden som små børn begynder at bruge computere intensivt, kan de være udsat for større skaderisiko end ældre børn, mener nogle eksperter. Det er fordi, deres knogler, sener, nerver, muskler, led og bløde væv stadig vokser. Nogle rapporter om studerende, som udvikler belastningsskader, er begyndt at dukke op i nyhedsmedierne. 10 Men den fulde\n17 rækkevidde af dette potentielle problem vil måske forblive ukendt mange år endnu. Belastningsskader så som carpaltunnel-syndrom kan være forårsaget af den kumulative effekt af års gentagne mindre traumer. Skoler er for størstedelens vedkommende i en tilstand af fornægtelse, når det gælder dette problem. Et forskerteam ved Cornell University studerede børns computer-arbejdssteder i tredje, fjerde og femte klasse på elleve grundskoler. De fandt en slående dårlig tilpasning mellem computer-arbejdsstationerne og de børn, som bruger dem, hvilket resulterer i usunde skrivestillinger. I hver skole var tastaturet anbragt for højt i forhold til de børn, der brugte dem, og i de fleste tilfælde var computerskærmene også for højt placeret. Forskerne konkluderede, at mindst 40% af børnene havde risiko for alvorlige skader. 11 Når belastningsskader opstår, er omgående behandling, ændringer i arbejdsvaner og korrektion af computerarbejdsstedets ergonomi væsentlig for en forebyggelse af kroniske tilstande, understreger lægerne. Sidstnævnte kan kræve dyre operationer eller længere restitutionsperioder, under hvilke selv de simpleste daglige aktiviteter så som at knappe en skjorte eller at skrue låget af en tube tandpasta kan være smertefulde eller helt umulige. Hvis muskuloskeletale skader ikke behandles, kan de endda blive permanent invaliderende. 12 Alan Hedge, professor i ergonomi ved Cornell University, var med til at supervisere ovennævnte undersøgelse, hvis resultater blev udgivet i Den synes at være én af de første amerikanske undersøgelser af barndomsergonomiske anliggender relateret til computere. Hedge bemærker, at nye undersøgelser i Australien peger på, at børn, der bruger bærbare frem for stationære computere, synes at have en større risiko for muskuloskeletale problemer. For eksempel viste en undersøgelse fra 1998 med 314 børn mellem 10 og 17, at 60% af dem rapporterede om ubehag ved brug af deres bærbare computer. (61% kunne også rapportere om ubehag ved blot at bære deres computer. Dette sætter endvidere spørgsmålstegn ved det kloge i at give alle børn bærbare computere, som de skal have med sig, hvor end de går.) De børn, der har brugt computer i flest år, beretter om mere ubehag end de børn, som har brugt bærbare computere nogle få måneder. I gennemsnit rapporterede børnene i undersøgelsen om, at de i alt brugte mere end 3,2 timer om dagen ved deres bærbare computers tastatur og 16,9 timer om ugen. Forskerne konkluderede, at skolebørn udsætter sig selv for længerevarende, dårlige kropsholdninger ved brug af bærbare computere, som fører til ubehag. Dette er specielt foruroligende, idet det foregår i særligt vigtige perioder af deres knoglevækst. 13 Tastatur og skærm er næsten altid forbundne på en bærbar computer. Så det er næsten umuligt at følge anvisningerne for en sund kropsstilling, når man bruger dem. Enten er skærmen for lav, hvilket forårsager nakkespændinger, eller tastaturet er for højt til, at man kan have en sund arm-, håndled-, og håndstilling. Hedge anbefaler, at børn holder en pause fra deres computer hvert 20. minut og ikke bruger mere end 45 minutter hver time ved computeren samt undgår at bruge mere end fire timer om dagen ved computere og videospil inklusiv tiden brugt hjemme og i skole. 14 En Roper Starch-undersøgelse fra 1999 anslog, at det gennemsnitlige amerikanske barn nu bruger omkring 1-3 timer hver dag ved en computer. Hedge peger på dette tal som bevis for stor mulighed for skade. 15 Hvem vil tage det økonomiske ansvar for plejen af børn, som udsættes for skader? For de millioner af fattige børn, hvis forældre ikke har en sygesikring er dette spørgsmål det springende punkt. Familier uden sygesikring har større tendens til at vente med at søge behandling for sundhedsproblemer, der ikke synes alvorlige. Hovedpiner og lejlighedsvise smerter i for eksempel ryg, nakke eller skuldre kan måske synes som mindre problemer, men kan rent faktisk være en tidlig advarsel om, at et barn har risiko for mere alvorlige skader forude. synsproblemer Brug af computer lægger en ekstra belastning på barnets øjne og udviklingen af synssystemet, og kan faktisk gøre læseindlæring mere problematisk for små børn. 16 Voksne, som i deres arbejde benytter sig af visuelle fremvisningsterminaler (VDTs), klager ofte over træthed, anstrengte øjne, brændende og løbende øjne, ømhed, sløret syn og hovedpiner. 17 Den øjenanstrengelse, som computeroperatører oplever, stammer fra skærmens blændende lys og fra, at skærmen enten er for lys eller for svag i forhold til det omgivende lys. Ved at bibeholde en konstant fokus med den samme afstand, med den samme vinkel hæmmes evnen til at blinke mere end, når man læser en bog; sikkert fordi monitoren fremviser en lodret læseflade, og fordi vores øjne er mere åbne, hvilket gør det mere besværligt at blinke. 18 Børn er ligeledes i risikozonen for synsmæssig udmattelse efter længerevarende brug af computerskærme af alle de samme grunde. Men deres visuelle systems umodenhed rejser yderligere bekymringer. Spædbørn og småbørn udvikler først deres visuelle-spatiale opmærksomhed gennem grove bevægelser i rummet, så som at kravle, og så ved gradvist at kalibrere deres hånd-øjenkoordinering, indtil deres øjne til fulde behersker ikke blot det at følge deres hænder, men at styre deres hænder i finere og finere bevægelser. Endelig, efter at have integreret talrige oplevelser af at se, berøre og bevæge hænderne og resten af kroppen i tredimensionelt rum, lærer mindre børn at værdsætte visuelle former af rigtige genstande og udvikler evnen til at visualisere objekter uden 17 udviklingsmæssige risici narreguld\n18 18 udviklingsmæssige risici narreguld egentlig at se dem. Hvis man bruger for meget tid på passivt at se på todimensionale fremstillinger af genstande på en computerskærm eller i fjernsynet kan det forstyrre denne evnes udvikling. 19 Børns grundlæggende visuelle færdigheder er generelt tilstrækkeligt veletablerede omkring seks- syvårsalderen det vil sige i første eller anden klasse for de fleste (amerikanske) børns vedkommende til at de mageligt kan fokusere på den form for store todimensionale fremstillinger af bogstaver, som lærerne måtte tegne på klasselokalets tavle. Adfærdsoptometrister anbefaler, at børn i denne alder lærer om bogstaver ved først direkte at engagere sig fysisk med dem måske ved at tegne eller male bogstaverne så store så muligt. Dette drager fordel af den dybdegående perceptuelle læring, som koordineringen af synet med grovmotoriske færdigheder tilskynder. At kræve, at elever, der skal lære at skrive, trykker på en tast og passivt ser bogstavet fremkomme på skærmen, kan være hårdt for øjnene og en ekstraperceptuel udfordring, og kan således ligefrem hæmme skrive- og læsningsprocessen. Grundskolebørn har endnu mere brug for mange pauser fra computerarbejder end voksne. Det er fordi, deres muskel- og nervesystem stadig udvikler sig. Det er ikke før elleve- tolvårsalderen, at deres evne til at balancere og koordinere bevægelsen samt fokuseringen af begge øjne sammen er fuldt udviklet. Dr. Edward C. Godnig, adfærdsoptometrist og forfatter af Computers and Visual Stress: Staying Healthy, advarer om, at intenst computerbrug uden ordentlige pauser kan forsinke fuldbyrdelsen af denne modning helt op i voksenalderen. 20 Øjeneksperter bemærker også, at det kan være vanskeligt at opnå den korrekte belysning og de korrekte ergonomiske betingelser i et gennemsnitligt klasseværelse med henblik på at beskytte børnene mod øjenanstrengelse. For at reducere lysskæret ville det være nødvendigt at dæmpe den fluorescerende belysning i mange klasseværelser til mindst det halve. Men for at læse bøger eller skrive på papir i det samme lokale skulle lyset ideelt set være stærkere. Rullegardiner for vinduerne er en anden måde at reducere lys-intensiteten på. Men en nyere undersøgelse af klasseværelsesbelysningen viste en tydelig sammenhæng mellem mængden af naturligt lys fra solen og elevpræstationer ved matematik- og læseprøver. Forfatterne bag denne undersøgelse formoder, at sollys kan have en positiv indvirkning på elevers og læreres syn, sundhed og humør. 21 Øjeneksperter foreslår, at børn holder en afstand på ca. 60 cm fra skærmen for at undgå synsudmattelse. 22 Imidlertid har mange børn tendens til at læne sig så tæt som muligt mod skærmen. Det er en almindelig, ufrivillig reaktion, som hjælper eleven til bogstaveligt talt at afskærme det omliggende synsfelt for ikke at blive distraheret fra skærmen. Børn skulle ligeledes ideelt set kigge en smule ned på skærmen i en vinkel på omkring 20 grader, hvilket forskning anslår som den mest behagelige opstilling for øjne, nakke og skuldre. Computeren er et arbejdsredskab i voksenstørrelse, og børn er nødt til at tilpasse sig den, siger dr. Jeffrey Anshel, adfærdsoptometrist fra Carlsbad, Californien og ekspert i computerrelaterede synsproblemer. Så de kigger op på skærmen, ofte i en akavet vinkel, for lang tid ad gangen og for tæt på. Anshel tilføjer, at han i sin egen praksis ser børn lide af samme type nærpunkt-belastning som voksne, og at de udvikler nærsynethed i en tidligere alder end før. 23 Visse optometrister anslår, at hyppigheden af myopia eller nærsynethed i barndommen vil vokse, idet børn opmuntres til at bruge computere i længere perioder hjemme og i skolen. 24 Nogle siger, at de allerede ser en sådan stigning i deres praksis. Selvom myopia ofte er relateret til genetiske faktorer, antyder forskning, at det også kan være miljømæssigt betinget, specielt ved kroniske tilstande af tæt visuelt arbejde. 25 Briller kan korrigere det umiddelbare problem. Men myopia kan i sig selv være en risikofaktor for andre synsproblemer. Det kan forstyrre børns sportsaktiviteter og glæde ved naturen og endda begrænse deres karrierevalg. Nogle undersøgelser har vist, at myopia kan have en bredere psykologisk indflydelse at myopiske personer kan have en tendens til at være mere indadvendte og være mere opmærksomme på enkeltheder i stedet for at have en mere global, langtrækkende synsvinkel. 26 Endelig pointerer nogle udviklingsoptometrister, at søgning på internettet, der involverer scanning og aflæsning af lange dokumenter for mening, kræver de former for visuelle færdigheder og perceptuelle evner, der generelt ikke er veludviklede før i niårsalderen, hvilket vil sige fjerde klasse for mange (amerikanske) børns vedkommende. Det kræver naturligvis, at barnet er en habil læser. 27 Øjeneksperter er enige om, at det at læse en bog eller en udskreven side er mindre anstrengende for øjnene, end det er at læse på en skærm. Selv Bill Gates fra Microsoft har indrømmet dette. At læse på en skærm, siger Gates i en tale, er stadig i høj grad ringere end at læse en papirudgave Hvis der er mere end fire eller fem sider, printer jeg det ud, og jeg foretrækker at kunne tage det med mig og skrive bemærkninger i det. 28 Kronisk øjenubehag, der er knyttet til intenst computerarbejde, har stor sandsynlighed for at få omkostninger i forhold til en elevs præstation. Forskning viser, at nogle mennesker reagerer på øjenbelastning ved simpelthen at undgå den opgave, der forårsager denne belastning. 29 fedme og mangel på motion Selv før det nyere fremstød for at computorisere grundsko-\n19 leundervisningen var fedme og andre sundhedsproblemer knyttet til børns voksende fysiske inaktivitet stigende. I 1994, det seneste år som USA's forbundsregering har statistikker fra, var 14% af børnene i USA i alderen 6-11 overvægtige. I 1965 var det kun 5%. I 1994 vejede yderligere 20% nok til, at man anså dem for at have risiko for at komme til at lide af voldsom fedme. 30 Mange sundhedseksperter mener, at børnefedmen er steget siden 1994, hovedsageligt fordi børn bruger mere tid på at sidde foran elektroniske medier og mindre tid på aktiv leg hjemme og i skolen, samt fordi de indtager så mange fedtmættede og sukkerholdige fødevarer. 31 Vi har den mest stillesiddende generation af unge mennesker i Amerikas historie, advarer den øverste amerikanske sundhedsmyndighed (Surgeon General), David Satcher. 32 Hyppigheden af Type 2-diabetes, en alvorlig, uhelbredelig sygdom forbundet med fedme, som før i tiden sjældent blev diagnosticeret i barndommen, stiger nu også hurtigt blandt børn. 33 Børnelæger rapporterer om behandling af ekstremt fede børn for, hvad der normalt er komplikationer hos voldsomt overvægtige voksne, så som obstruerende søvnapnø og fedtlever, en forløber for cirrose (skrumpelever). 34 Børn, der vokser op som fede, har også som voksne større risiko for andre sundhedsproblemer, så som forhøjet blodtryk og hjertesygdomme. 35 Nyere undersøgelser viser også, at i det mindste en del af den alarmerende stigning i barndomsastma kan være relateret til fedme, måske fordi mangel på motion kan reducere effektiviteten af et barns vejrtrækningssystem. 36 Mangel på motion er dårligt for indlæringen. Barneudviklingseksperter understreger, at motion i det tredimensionelle rum stimulerer både den sensoriske og intellektuelle udvikling. Ifølge undervisningspsykologen Jane Healy peger forskning inden for fysisk udviklingshæmmede børn på, at de, som er begrænset i fri bevægelighed og i at anvende samtlige sanser, når verden skal udforskes, har større risiko for udviklingsmæssige forsinkelser i tilsyneladende ikke-relaterede mentale evner, så som det at forstå abstrakte verbale begreber. Efterhånden som et barn lærer at skabe orden i sine bevægelser, forberedes hjerneområder til at placere ord og tanker i en logisk rækkefølge, skriver Healy i Failure to Connect. 37 Et stigende antal børn bliver også diagnosticerede som opmærksomhedsforstyrrede. Visse udviklingseksperter har mistanke om, at nogle af disse børn måske bruger så megen tid siddende foran fjernsyn, videospil og andre elektroniske medier, at deres auditive og perceptuelle motoriske færdigheder ikke lever op til klasseundervisningens krav. 38 Andre forskere har bemærket, at betingelserne for at bevæge sig omkring i den virkelige verden danner grundlag for mere avancerede intellektuelle evner. Som en artikel i Scientific American udtrykte det: Den menneskelige intelligens løser først bevægelsesproblemer og bliver først senere i stand til at fundere over mere abstrakte problemer. 39 Med tiden synes udviklingen af nervesystemet at forvandle konkrete fysiske oplevelser til at kunne mestre manipuleringen, kategoriseringen og forståelsen af abstrakte ideer. Det kunstige todimensionale computerlæringsmiljø står ikke mål hermed. giftige udladninger og elektromagnetisk stråling Det amerikanske miljøbeskyttelsesagentur (The U.S. Environmental Protection Agency) har identificeret 21 kemikalier, som frigøres i de dampe, der afgives fra nye computere og deres monitorer. Agenturet anslår, at det kan tage fra 144 til 360 timer for dem at blive fuldstændigt opløst. I en rapport fra 1995 bemærkede agenturet, at følgerne af disse udladninger kan være særligt markante i et indendørsmiljø, der indeholder meget nyt elektronisk udstyr som for eksempel et computerlokale på en skole. 40 Kontorarbejdere, som udsættes for disse udladninger, har været udsat for hudproblemer og øre-, næse- og halsirritationer. Monitorer producerer også elektromagnetiske felter eller EMF er. Hvorvidt denne stråling er farlig, specielt ved de relativt lave niveauer, som monitorer generelt afgiver, er et kontroversielt emne blandt videnskabsfolk. Tidligere undersøgelser antyder en forbindelse mellem børneleukæmi og udsættelse for elektromagnetiske felter hos familier, som bor nær højspændingsledninger. Et ekspertpanel fra USA s forskningsråd (The National Research Council) konkluderede, at der ikke findes nogen fyldestgørende beviser for, at udsættelsen for elektromagnetiske felter fra højspændingsledninger, monitorer og andre apparater i hjemmet udgjorde en trussel for menneskets sundhed. Kommitteen baserede dens rapport fra 1996 på en gennemgang af omkring 500 undersøgelser. Den fandt et svagt, men statistisk vigtigt led mellem tilfældene af børneleukæmi og det at bo tæt på højspændingsledninger. Men den tilføjede, at undersøgelsesresultaterne, der søgte at fastslå, hvorvidt de magnetiske felter fra ledningerne egentlig var en del af årsagen til sygdommen, har været inkonsekvente og selvmodsigende. Det kunne være, at den høje forekomst af børneleukæmi skyldes andre faktorer fælles for hjem nær højspændingsledninger, såsom ringe luftkvalitet eller forurening fra tæt trafik, tilføjede gruppen. 19 Men panelet anmodede om mere forskning inden for dette spørgsmål. Det opfordrede ligeledes til mere forskning i forholdet mellem udsættelse for elektromagnetiske felter og brystkræft hos dyr, som er blevet udsat for karcinogener, og i hvorfor EMF er synes at påvirke niveauet af det vigtige hormon melatonin. Den samme effekt er ikke blevet observeret hos mennesker. I 1999 anbefalede USA s institut for miljøudviklingsmæssige risici narreguld\n20 20 Såkaldt interaktiv, computerbaseret instruktion, der ikke giver en sand interaktion, men blot en mekanisk respons på elevens anstrengelser er, siger Greenspan, endnu et tegn på den voksende upersonlige kvalitet, der gennemsyrer flere og flere amerikanske børns oplevelser. Da børn på alle indkomstniudviklingsmæssige risici narreguld mæssig sundhedsvidenskab (The U.S. National Institute of Environmental Health Sciences) efter en længere undersøgelse, at udsættelse for EMF fortsat anerkendes som en mulig kræftrisiko. Men det understregede også bevisernes svaghed og den lave risiko, der er involveret. 41 Strålingen er størst fra bagsiden og siderne af maskinerne, men mange skoler placerer dem enten omvendt eller for tæt side om side. Det kan udsætte barnet for stråling fra monitoren, der bruges af et barn tæt ved. For at være på den sikre side burde skolerne i det mindste regelmæssigt teste deres egne monitorer og sikre sig, at børn sidder med en vis afstand fra deres egen og andres monitorer, eftersom strålingen aftager over kort afstand. For gamle monitorer, som er bygget før 1990 erne regnes 90 cm for at være en sikker afstand. 42 Regeringen har i årevis advaret private arbejdsgivere og ansatte om de fysiske sundhedsrisici ved intensivt brug af computere. 43 Den har imidlertid kun gjort lidt for at gøre skoler, lærere eller forældre opmærksomme på farerne for børn, selvom den tilskynder brugen af computere fra børnehaven og op. Faktisk har det amerikanske undervisningsministerium ifølge Carol Wacey, øverste leder af afdelingens uddannelsesteknologiske kontor, aldrig foretaget nogen undersøgelser af, hvorvidt børn, der bruger computere, har øget risiko for belastningsskader eller af, hvordan man forebygger sådanne skader. 44 Alle disse negative fysiske påvirkninger af børn, som bruger mere og mere tid foran computere, er blandt de mest åbenlyse farer, som computere udgør for børns sunde udvikling. Fordi de er så åbenlyse, så alvorlige og dog stadig så alment overset, er de også de mest foruroligende. Børn er tvangsindlagte tilskuere i klasseværelset. I modsætning til ansvarlige firmaer har kun få skoler implementeret de former for sundheds- og sikkerhedsforanstaltninger, som i det mindste ville forsøge at minimere mulighederne for computerskader. Den Fri Alliance for Barndommens Bevarelse opfordrer enhver forælder, lærer og planlægger til prompte at sikre, at ingen børn udsættes for arbejdssteder på skolen, der ikke er ergonomisk designet og justeret efter hver enkelt elevs højde og størrelse. Hvis skoler insisterer på, at børn benytter computere, har de et ansvar for at tage sådanne forholdsregler og at tage deres retsmæssige ansvar for skader, hvis de undlader dette. De burde også sørge for den træning og supervision, der kræves for at forsøge at undgå, at børn anstrenger deres øjne og kroppe på usunde måder ved computeren. Ironisk nok indrømmer de amerikanske sundhedsmyndigheder (U.S. National Institutes of Health) helt specifikt i en arbejdsoverenskomst, der dækker alle ansatte, som rutinemæssigt benytter sig af monitorer, følgende farer: der er visse ergonomiske og miljømæssige faktorer, som kan bidrage til sundheden, sikkerheden og komforten for brugere af monitorer. Disse faktorer indbefatter et ordentligt design af arbejdssteder samt uddannelsen af driftsledere, supervisere og ansatte i ergonomiske, jobdesignmæssige og organisatoriske løsninger af monitorproblemer som anbefalet i diverse undersøgelser af monitorbrug. Instituttet er enig om, at ansatte bør informeres om ergonomiske farer og forebyggelsen af ergonomiskrelaterede skader Der er også enighed om, at når udstyret købes, bør forhandleren, så vidt det er muligt, stå for optræningen i sikker og ordentlig brug af udstyret. 45 Det er selvfølgelig passende, at regeringen advarer egne ansatte; men hvem tager officielle ansvar for at advare lærere og børn? En af grundene til, at skolerne ikke er blevet konfronteret med dette problem, kunne være, at det praktisk talt ville være umuligt at rette op på det. I en hvilken som helst klasse forekommer mange forskellige højder og størrelser blandt elever, og hvert enkelt barn vokser uforudsigeligt i løbet af året. Det ville være en stor og måske forgæves anstrengelse at indkøbe og opstille udstyr med henblik på at tilgodese disse forskelle samt at forsøge at lære små børn at justere deres kropsholdning og kontinuerligt genindstille de stole og tastaturer, der deles med andre. Rent faktisk er justerbare møbler til børn ikke alment tilgængeligt eller økonomisk overkommeligt for tiden. Cornell-universitetets hjemmeside, der har anbefalinger for skoler, bemærker, at justerbare møbler ofte er vanskelige for selv voksne at betjene. Man tilføjer, at små børn måske endnu ikke er klar over, hvorledes deres kroppe er orienteret i rummet, så at forvente at de vedligeholder en korrekt kropsholdning uden konstante påmindelser er måske ikke rimeligt. 46 farer for den følelsesmæssige og sociale udvikling Børneudviklingseksperter så som dr. Stanley I. Greenspan, forhenværende direktør for Clinical Infant Development Program ved The National Institute of Mental Health, advarer om, at hvis man lægger vægt på computerbrug i barndommen, så forværres vores stadig mere fortravlede og upersonlige kulturs tendens til at volde skade på børns følelsesmæssige udvikling. Og dette, tilføjer de, vil ligeledes få omkostninger for deres intellektuelle, sociale og moralske udvikling, fordi følelser dirigerer menneskelig indlæring og adfærd.


Så hurtig bliver du med et mantra | Aktiv Træning\n"Lette ben, lette ben, kom nu!" Med et godt mantra kan du potentielt øge din præstationsevne og fortsætte, selv om det gør ondt.© iStockphoto\n29. november 2016 af Hans Westhausen Gottlieb\nDu kender sikkert øjeblikket under løbet eller det lange træningspas, hvor det bliver ekstra hårdt, og en stemme begynder at hviske til dig, at du bare kan sige stop, at du ikke skal fortsætte, at det sikkert ikke er sundt.\nDer er dog et enkelt redskab, der kan få dig igennem krisen: Sig til dig selv, at du godt kan klare det, og at du skal blive ved med at presse på.\n18 pct. stærkere med mentaltræning\nI et britisk studie blev 24 cykelmotionister sat til at køre så længe som muligt ved 80 pct. af deres maks.-kapacitet. Bagefter blev halvdelen af deltagerne instrueret i at bruge motiverende mantraer, mens den anden halvdel ikke fik mental træning.\nTo uger senere kørte de en ny test. Her kørte ’mantra-gruppen’ 18 pct. længere end i første test, og forsøgsdeltagerne angav desuden, at de på en 10-pointsskala oplevede hårdheden af testen et enkelt point lavere end første gang, de tog testen.\nKontrolgruppen kørte hverken længere eller oplevede testen som mindre hård anden gang.\nSkab dit eget mantra\nMental træning og mantraer er langtfra nye fænomener i sportens verden, men det britiske forsøg var blandt de første til at påvise en direkte effekt.\nFlere forskere peger på, at de bedste mantraer er dem, vi selv finder på. Skab dit eget mantra og øv dig flittigt i at bruge det under træning. Det gode mantra er:\nPositivt. I stedet for: ”Jeg stopper ikke”, så hellere: ”Jeg fortsætter”.\nInstruerende. Fx: ”hurtige skridt, hurtig tid”.\nKilder: Medicine & Science in Sports & Exercise\nForskning afdækker, hvilke motivationsteknikker, der virker bedst, når vi skal løfte vores niveau.\nUrinstinkt får os til at vælge fødevarer af bestemt farve.