Sene, provokerede aborter | Det Etiske Råd\nb. Abortlovgivningen - begrundelse for sene, provokerede aborter\nc. Praksis og tal\nII. Rådets drøftelser - Etiske dilemmaer\na. Kvindens og barnets rettigheder\nb. Levedygtighed og voksende moral status?\nc. Det sundhedsfaglige personales rettigheder?\nd. Sene, provokerede aborter og samfundsmæssige menneskesyn?\nIII. Rådets holdninger\na. Generelt om sene, provokerede aborter\nb. Vejledning og rådgivning af kvinden og familien\nc. En øvre grænse for sene, provokerede aborter?\nBilag A: Abortlovgivningens historiske udvikling\nBilag B: Notat om svensk abortlovgivning\nBilag C: Notat om norsk abortlovgivning\nDet Etiske Råd er af Justitsministeren blevet bedt om at tage stilling til de sene, provokerede aborter, dvs. aborter efter 12. svangerskabsuge, som udføres med tilladelse fra abortsamrådene eller Abortankenævnet.\nBaggrunden er en debat rejst af nogle jordemødre, der har givet anledning til, at særligt de meget sene, provokerede aborter er kommet i fokus. Jordemødre er bl.a. involveret i håndteringen af følgende etiske dilemma:\nPå den ene side er det på det nuværende teknologiske stadium muligt at redde livet på fostre født efter 20. svangerskabsuge og i enkeltstående tilfælde fostre født efter 18. svangerskabsuge. På den anden side gør muligheden for tilladelse til en sen, provokeret abort via abortsamrådene/Abortankenævnet det muligt at abortere et foster på samme udviklingsniveau. Spørgsmålet er med andre ord, om vi kan leve med såvel at redde som at abortere levedygtige fostre på samme alder.\nI dette papir forstås betegnelsen levedygtigt foster som et foster, der - hvis det var blevet født ved spontan, tidlig fødsel -efter al menneskelig beregning ville have kunnet overleve med tilstrækkelig lægelig, jordemoderfaglig og plejemæssig indsats. I praksis er sundhedspersonalet i den paradoksale situation, at de kan komme ud for den ene dag at skulle kæmpe for at redde livet på et foster født i f.eks. 22. svangerskabsuge, mens de den næste dag skal medvirke til en provokeret abort af et levedygtigt foster på samme alder. Det må i den forbindelse tillige tages i betragtning, at abortindgrebet kan mislykkes i den forstand, at et levende, men stærkt skadet barn fødes.\nDet Etiske Råd har på denne baggrund valgt at tage stilling til de sene, provokerede aborter. Det væsentlige spørgsmål for Det Etiske Råd er, hvorvidt der bør sættes en øvre grænse for, hvor sent i graviditeten, der kan gives tilladelse til en sen, provokeret abort. I den forbindelse ønsker Det Etiske Råd at understrege, at dets stillingtagen til de sene, provokerede aborter ikke er udtryk for, at alle medlemmer anser provokeret abort før 12. svangerskabsuge for etisk acceptabel. Det Etiske Råd har truffet beslutning om at henvise det generelle spørgsmål om abort til en senere behandling.\nb. Abortlovgivningen - begrundelser for sene, provokerede aborter.\nI Danmark har den gravide kvinde fri adgang til abort indtil udgangen af 12. svangerskabsuge (abortlovens § 1).\nDen gravide kvinde kan uden særlig tilladelse få abort efter 12. svangerskabsuge, hvis det er nødvendigt for at afværge fare for hendes liv eller helbred, og denne fare er ganske overvejende lægeligt begrundet (abortlovens § 2).\nEllers skal den gravide kvinde efter 12. svangerskabsuge have særlig tilladelse fra de amtslige abortsamråd. En sådan tilladelse kan efter abortlovens § 3, stk 1, gives hvis;\n2)\tgraviditeten skyldes voldtægt, incest e.l.,\n5) kvinden på grund af alder eller umodenhed ikke for tiden formår at drage omsorg for barnet på forsvarlig måde, eller\n6) svangerskabet, fødslen eller omsorgen for barnet må antages at ville medføre en alvorlig belastning af kvinden, som ikke kan afværges på anden måde, således at det af hensyn til kvinden, til opretholdelse af hjemmet eller omsorgen for familiens øvrige børn må anses for påkrævet, at svangerskabet afbrydes. Ved afgørelsen tages hensyn til kvindens alder, arbejdsbyrde og personlige forhold i øvrigt samt til familiens boligmæssige, økonomiske og helbredsmæssige forhold.\nTilladelsen til svangerskabsafbrydelse må kun gives, hvis de forhold, der begrunder ansøgningen herom, har en sådan vægt, at det findes berettiget at udsætte kvinden for den helbredsmæssige risiko, som indgrebet nu indebærer.\nDer er i dag ingen lovfæstet øvre grænse for, hvor langt henne i svangerskabet provokerede aborter må foretages.\nEn redegørelse for udviklingen i den danske abortlovgivning findes som bilag A.\nEn redegørelse for abortlovgivningen i Sverige og Norge findes som bilag B og C.\nI Danmark foretages årligt ca. 17.000 provokerede aborter før 12. svangerskabsuge. Hertil kommer de sene, provokerede aborter.\nDe amtslige abortsamråd, som er sammensat af en gynækolog, en psykiater og en jurist, modtog i 1996 607 ansøgninger om sen, provokeret abort. Heraf blev der givet tilladelse i 565 tilfælde og afslag i 42.\nI de amtslige abortsamråd er der dannet en praksis i relation til de sene, provokerede aborter. Ifølge denne er det overordentligt sjældent, at der gives tilladelse til abort efter 24. svangerskabsuge. Også aborter i 22. og 23. svangerskabsuge er sjældne. I 1996 blev således 518 ud af de 565 tilladelser givet i perioden fra 13. til 20. svangerskabsuge, 35 tilladelser i perioden fra 21. til 23. svangerskabsuge, mens 12 tilladelser blev givet senere i svangerskabet, herunder 3 i uge 32 eller 33. Ifølge Abortankenævnet tillades abort efter 21. svangerskabsuge på social indikation kun i meget få tilfælde og kun til kvinder med overordentlig alvorlige sociale problemer. I ganske få tilfælde er der derudover givet tilladelse til abort på social indikation i kombination med alvorlige psykiske problemer, stofmisbrug o.l..\nEn abort før 12. svangerskabsuge kan ske som et mindre lægeligt indgreb, mens hovedmetoden efter 12. svangerskabsuge er, at aborten gennemføres som en "fødsel" af fosteret. Den almindelige fremgangsmåde er, at fødslen sættes i gang ved, at kvinden gives stikpiller (vagitorier) med vefremmende hormon, der gives i så store koncentrationer, at livmoderen trækker sig sammen, hvorved blodkarrene i moderkagen bliver klemt, og fosteret som resultat heraf dør af iltmangel. I helt sjældne tilfælde fødes barnet dog levende. Behandlingen har almindeligvis et forløb på op til 48 timer, hvorefter ca. 95% af alle tilfælde vil være aborteret. I de resterende 5% af tilfældene kræves yderligere indgreb for at fuldføre aborten. De fysiske bivirkninger for kvinden af denne fremgangsmåde er først og fremmest smerter, men der ses desuden kvalme, opkastninger og diaré hos 5-20% af kvinderne.\nII Rådets drøftelser\nDet Etiske Råd har under drøftelserne af sene, provokerede aborter berørt en lang række alvorlige og omfattende etiske problemstillinger, der rækker ud over spørgsmålet om sene, provokerede aborter og berører abortspørgsmålet som sådan. De opstillede etiske dilemmaer er således ikke udtømmende for indholdet af Det Etiske Råds drøftelser, men indskrænker sig til at repræsentere nogle af de centrale perspektiver og overvejelser, der har indgået i rådets drøftelser af de sene, provokerede aborter. De opstillede etiske dilemmaer kan derfor heller ikke ses som et dækkende udtryk for medlemmernes grundholdning til og måde at anskue problematikken omkring abortspørgsmålet.\nI forbindelse med de sene, provokerede aborter ønsker Det Etiske Råd at betone etiske dilemmaer knyttet til følgende fire spørgsmål:\nFor det første: Hvorledes skal kvindens ønske om en sen, provokeret abort ud fra en særlig begrundelse afvejes mod fosterets ret til liv?\nFor det andet: Hvilken betydning skal det tillægges, at fosteret ved meget sene aborter har en alder, som indebærer, at fosteret er levedygtigt?\nFor det tredje: Hvilke rettigheder bør tildeles det sundhedsfaglige personale, der udfører de sene, provokerede aborter?\nFor det fjerde: Hvilket samfundsmæssigt menneskesyn bidrager de sene, provokerede aborter til?\na. Kvindens og barnets rettigheder?\nDen gravide kvinde og fosteret kan betragtes som to selvstændige individer, som begge er beskyttelsesværdige. Selv om dette synspunkt er udgangspunktet, kan kvindens begrundelser for ønsket om abort komme til at gå forud for og eventuelt være i konflikt med fosterets interesse.\n-\tat kvindens helbred bringes i fare ved den pågældende graviditet,\n- at kvindens sociale og/eller familiemæssige situation er meget vanskelig p.g.a. tilstedeværelsen af svær psykisk sygdom, stærke misbrugsproblemer e.l., der begrænser muligheden for at kunne tage vare på barnet,\n- at kvindens vurdering af egen og familiens livskvalitet betyder, at hun ikke kan overskue at skulle tage vare på et barn med et givet handicap,\n-\tat kvinden ønsker at skåne det kommende barn for fremtidige lidelser.\nI forbindelse med abort efter 12. svangerskabsuge kan man sige, at kravet om abortsamrådenes mellemkomst sætter kvindens selvbestemmelse ud af kraft. Omvendt kan man sige, at abortsamrådenes mellemkomst ikke kun betyder, at kvinden fratages selvbestemmelse, men også et eneansvar for aborten eller det kommende barn, hvilket kan lette kvindens vanskelige situation. Abortsamrådet kan således på den ene side udgøre en modvægt til omgivelsernes eventuelle pres for at få en kvinde til at få en abort og dermed støtte hende. På den anden side kan det udgøre en samfundsmæssig sikring af, at ikke alene kvindens, men også familiens (herunder faderens og det kommende barns) interesser bliver gjort til en del af afgørelsesgrundlaget for tilladelse eller afslag på abortansøgningen. Et særligt problem i den sammenhæng er, hvilke handicap eller lidelser, man vil anse som tilstrækkelige til at begrunde og tillade, at det vil være i det kommende barns interesse ikke at blive født.\nb. Levedygtighed og voksende moralsk status?\nI rådets drøftelser har det været anført, at fosteret kan betragtes som et liv med voksende moralsk status, hvorfor de sene, provokerede aborter bliver stadigt mere problematiske og/eller uacceptable i forhold til tidlige aborter. Den konkrete argumentation herfor kan være;\n- at fosteret ved udvikling af centralnervesystemet begynder at føle smerte. I den sammenhæng skal det nævnes, at det er vanskeligt at fastslå, hvornår i graviditeten et foster begynder at kunne føle smerte. Fosteret reagerer allerede i 13. svangerskabsuge på stimuli, og nogle hævder, at det kan føle smerte,\n- at moderens og/eller familiens relation til fosteret ændrer sig, efterhånden som kvinden kommer længere hen i graviditeten, og fosteret opfattes som mere "menneskelignende" og mere aktivt. Det forekommer således intuitivt rigtigt, at kvindens følelse af at være gravid i 8. måned er væsensforskellig fra følelsen af at være gravid i 3. uge,\n- at det for tiden er muligt at redde livet på fostre efter 20. svangerskabsuge og i ekstraordinære tilfælde efter 18. svangerskabsuge uafhængigt af og uden for moderens krop i kuvøse.\nÉt synspunkt er således, at fosterets beskyttelsesværdi stiger i takt med, at fosteret udvikles, men som det fremgår af abortloven, indebærer beskyttelsen ikke en absolut ret til liv, når der er tale om sammenstød med kvindens eller familiens forståelige interesser. Der eksisterer ikke nogen øvre lovgrænse for de sene, provokerede aborter, hvorfor den absolutte retsbeskyttelse af det kommende barn formelt set er ikke-eksisterende i svangerskabsperioden.\nEt andet og modsat synspunkt er, at man etisk ikke kan tale om en voksende moralsk status for et foster, så lidt som man efter fødslen kan tale om et stigende menneskeværd for et barn i takt med, at det vokser til og dets evner udvikles. Uanset evner, helbred, eventuelle handicap etc. har alle mennesker samme menneskeværd. At abortlovgivningen inden for visse grænser har legaliseret, at der ses bort herfra, ændrer ikke det forhold, at fosteret etisk set har samme moralske status gennem hele svangerskabet.\nOm man anlægger den ene eller anden af disse betragtninger, så ender man dog i forhold til de meget sene, provokerede aborter med at se på disse som etisk særdeles problematiske og med at have stor forståelse for den intuition og umiddelbare etiske sans, som i befolkningen har markeret sig i form af udtryk for stærk foruroligelse over for den pågældende praksis i takt med, at man gennem mediernes behandling af sagen er blevet opmærksom herpå.\nDet sundhedsfaglige personale - herunder jordemødre - er sat i personlige moralske dilemmaer i forbindelse med udførelsen af deres job. På den ene side kan man sige, at de til enhver tid bør udføre det, som deres embede kræver. På den anden side set kan man sige, at de sene, provokerede aborter, særligt efter 20. svangerskabsuge, sætter det sundhedsfaglige personale i en situation, hvor de ikke kan opfylde den moralske pligt, der består i at drage omsorg for et andet og levedygtigt menneskes værdighed. Dette dilemma bliver ekstra svært at håndtere i de ekstraordinære tilfælde, hvor fosteret mod forventning viser livstegn ved fødslen. På den ene side har kvinden fået tilladelse til den sene, provokerede abort, som det er det sundhedsfaglige personales arbejde at foretage. På den anden side er den medicinske behandling, som skulle sikre, at fosteret fødes dødt, mislykkedes. Herved placeres det sundhedsfaglige personale i et uløseligt dilemma.\nI følge abortlovgivningen har det sundhedsfaglige personale normalt ret til at blive fritaget for at foretage eller medvirke til svangerskabsafbrydelse, hvis det strider imod deres etiske eller religiøse opfattelse.\nd. Sene, provokerede aborter og det samfundsmæssige menneskesyn?\nI rådets drøftelser har følgende hensyn været fremført:\n- I visse tilfælde er der tale om, at en kvinde får en sen, provokeret abort, fordi der er så tungtvejende omstændigheder i hendes sociale situation, at det amtslige abortsamråd har givet tilladelse hertil. Begrundelsen herfor kan være, at kvinden og hendes eventuelle familie har fortrinsret til at vurdere og planlægge deres egen fremtidige livssituation over for fosterets ret til at blive født. Kvindens og familiens fortrinsret kan omfatte et ønske om et sundt barn eller et barn på et andet og mindre belastet tidspunkt, som således bliver foreneligt med et almindeligt familieliv for kvinden, manden og deres barn eller børn.\n- Omvendt skærpes spørgsmålet om en sen, provokeret abort på social indikation ikke er udtryk for, at en værgeløs person ofres, fordi samfundet har spillet fallit med hensyn til at overvinde kvindens eller familiens sociale elendighed. I forlængelse heraf opstår det bredere spørgsmål, om muligheden for og benyttelsen af abort generelt har fået den betydning, at den socialt forebyggende indsats nedprioriteres. Hvis dette spørgsmål bekræftes, vil der både være tale om omsorgssvigt over for i forvejen udsatte grupper og en mere generel tendens til manglende respekt for det ufødte liv. Ved abort på medicinsk indikation skærpes spørgsmålet, om der ikke hermed formidles en oplevelse af, at et handicappet barn ikke kan leve et godt liv, og accepteres i et samfund, der har snævre grænser for præstationsevne og funktionsduelighed.\n- Endelig kan man spørge, om det ikke bør være et samfundsmæssigt hensyn under alle omstændigheder at varetage det kommende barns tarv ved at bede kvinden bortadoptere i stedet for at abortere et potentielt levedygtigt barn. Nogle vil i den sammenhæng hævde, at det vil være en urimelig belastning og krænkelse af kvindens og familiens selvbestemmelse. Andre vil hævde, at det lige såvel kan være en lettelse for kvinden at føde barnet med henblik på bortadoption. Kvinden vil således i stedet for at medvirke til at afslutte en mulighed for liv medvirke til at give barnet et liv hos mennesker, som har et stærkt ønske om at få et barn.\nIII Rådets holdninger\nDet Etiske Råd mener, at provokeret abort i alle tilfælde - også når den finder sted inden de første 12 uger af svangerskabet - vil være en nødløsning, som blandt andet er blevet accepteret på grund af det faktum, at abort erfaringsmæssigt finder sted illegalt med risiko for kvindens liv og helbred, med mindre samfundet tilbyder abort. Det Etiske Råd konstaterer således, at lovgivningen på nuværende tidspunkt ikke beskytter fosterets liv før 13. svangerskabsuge, og at fosterets beskyttelse efter dette tidspunkt begrænses af hensyn til kvinden og hendes familie. Se hertil bilag A: "Abortlovens historiske udvikling".\nDet Etiske Råd mener imidlertid, at provokeret abort rejser alvorlige etiske dilemmaer, og at alvorligheden særligt understreges i forbindelse med de sene, provokerede aborter. Alvorligheden af de sene, provokerede aborter berøres ikke af, at der er tale om et relativt lille antal i forhold til det samlede abortantal. Antallet har alene betydning for problemets praktiske omfang.\nDet Etiske Råd mener, at sene, provokerede aborter bør undgås i videst muligt omfang, blandt andet fordi der med de sene, provokerede aborter skabes en belastende situation for den gravide kvinde og hendes familie, som i forvejen står i en sårbar situation.\nDet Etiske Råd konstaterer, at sundhedspersonalet kan sættes i en pinagtig situation i de tilfælde, hvor en sen, provokeret abort ikke fuldføres på en sådan måde, at fosteret er dødt ved fødslen.\nDet Etiske Råd ønsker at tilkendegive følgende synspunkter på spørgsmålet om vejledning og rådgivning af kvinden og familien i forbindelse med sene, provokerede aborter.\nDet Etiske Råd ønsker at understrege vigtigheden af, at de kvinder, som føler sig stillet overfor valget om sen, provokeret abort på medicinsk indikation, får stillet lægelig og - hvis der er tale om en arvelig sygdom - genetisk rådgivning til rådighed. Endvidere ønskes det understreget, at en eventuel fosterdiagnostisk undersøgelse bør foretages så tidligt som overhovedet muligt i graviditetsforløbet og helst inden 12. graviditetsuge, og at analysetiden i forbindelse med de foretagne undersøgelser og prøver udvikles til at blive så kort som mulig.\nDet Etiske Råd ønsker at understrege vigtigheden af, at der - for at begrænse antallet af aborter på social indikation - finder en opprioritering af det opsøgende og oplysende arbejde sted. På dette område er der behov for, at det offentlige yder støtte og rådgivning på et niveau, som ligger langt ud over det nuværende. I forbindelse med de helt unge kvinder og de kvinder, der i forvejen er i kontakt med det sociale system, er der en mulighed og en forpligtelse for det offentlige til at støtte og vejlede så tidligt som muligt i graviditetsforløbet. Specifikt for de helt unge kvinder foreligger en forpligtelse for det offentlige til at sørge for, at der er tilgængelig oplysning om, at der er adgang til fri abort inden 12. uge af svangerskabet, og at en sen, provokeret abort indebærer en langt større belastning og helbredsmæssig risiko for kvinden end en abort foretaget inden udgangen af 12. svangerskabsuge. Rådgivningen og oplysningen skal også gøre opmærksom på de muligheder for social støtte, der foreligger, hvis graviditeten gennemføres; og abort må ikke fremstilles som den eneste mulige løsning.\nDet Etiske Råd ønsker at betone vigtigheden af tilvejebringelse og udbygning af rådgivning og vejledning i forbindelse med sene, provokerede aborter, og at denne indbefatter kvindens og familiens mulighed for at få psykologbistand både før og efter den eventuelle sene, provokerede abort. Vejledning og rådgivning skal sikre kvinden og familien de bedst mulige betingelser for at drøfte deres situation og de omstændigheder, som har ført til ønsket om en sen, provokeret abort.\nDet bemærkes at den almindelige tilslutning til disse anbefalinger af en øget forebyggende indsats ikke for alle rådets medlemmer afspejler en accept af provokeret abort som sådan.\nDet Etiske Råd er delt, når det gælder ønsket om at fastsætte en øvre grænse for sene, provokerede aborter.\nIngen øvre grænse for sene, provokerede aborter\nFor de medlemmer, som ikke ønsker en grænse (Pelse Helms Kaae, Lene Koch, Sigurd Olesen, Lars-Henrik Schmidt, Sven Asger Sørensen, Marianne Wangsted), har det været afgørende, at en øvre grænse vil betyde, at der ikke vil være mulighed for at tage hensyn til de specielle tilfælde, hvor den enkelte kvinde og familie befinder sig i en så belastende og sårbar situation, at det gør abort velbegrundet. Begrundelsen kan både omfatte medicinske og sociale indikationer for sene, provokerede aborter. Denne position skal ses i sammenhæng med en opprioritering af rådgivning, oplysning og støtte under graviditeten og efter fødslen.\nIndførelse af en øvre grænse for sene, provokerede aborter\nFor de medlemmer, som ønsker en øvre grænse for sene provokerede aborter, er der enighed om at knytte denne grænse til et levedygtighedskriterium. En bestemmelse om, at tilladelse til abort på levedygtige fostre ikke må gives, bør optages i lovgivningen, mens det bør overlades til Sundhedsstyrelsen at give nærmere vejledning under respekt af denne lovbestemmelse; dette kan enten ske ved fastsættelse af detaljerede retningslinier eller fastsættelse af en ugegrænse.\nNogle af disse medlemmer (Niels Henrik Arendt, Erling Tiedemann, Marina Cecilie Roné, Karen Schousboe, Mikael Rørth, Inga Steiner Sørensen og Frederik Christensen) er af den opfattelse, at det er etisk uacceptabelt at tillade abort på levedygtige fostre. I lighed med, hvad der allerede er gældende i Norge og Sverige, bør abortsamrådenes/ Abortankenævnets adgang til at meddele tilladelse efter lovens § 3 (se side 2) derfor bortfalde, når fosteret har nået en alder, hvor det med de til enhver tid værende lægelige, jordemoderfaglige og plejemæssige muligheder må anses for at ville være levedygtigt, hvis det kom til verden ved en for tidlig fødsel. Så lidt som i Norge og Sverige bør lovgivningen give mulighed for tilladelse efter lovens § 3 til abort af levedygtige fostre; noget sådant vil være i strid med den intuition og umiddelbare etiske sans, som i overvejende grad findes i befolkningen.\nAndre af disse medlemmer (Søren Holm og Linda Nielsen) mener, at der uanset levedygtighedskriteriet bør være mulighed for, at Abortsamrådet kan give dispensation i helt ekstraordinære tilfælde, særligt hvis fosteret ikke vil være levedygtigt efter fødslen eller barnets liv vil være forbundet med uafhjælpelig svær lidelse.\nAbortlovens historiske udvikling\nv/ stud.jur. Hanne Bech Jensen og stud.jur. Susanne Holmgaard Pedersen\n1. Ældre ret\nDen tidligere verdslige lovgivning vi kender her hjemmefra på abortområdet, er i Danske Lov fra 1683. Bestemmelserne i Danske Lov var en kodificering af den praksis, der havde udviklet sig i den indtil da spredte lovgivning.\nDet hedder i DL 6-6-7:\n"Letfærdige Qvindfolk, som deris Foster ombringe, skulle miste deris Hals, og deris Hoved settis paa een Stage."\nI straffeloven af 1866 blev egentlig barnedrab udskilt fra fosterfordrivelse, og forbrydelserne var nu ikke længere belagt med dødsstraf. Den første specialregel i straffeloven om fosterfordrivelse fik følgende udformning:\n§ 193: "et frugtsommeligt fruentimmer, der forsætligt fordriver sit foster eller dræber det i moders liv, anses med strafarbejde indtil 8 år. Samme straf er anvendelig på den, som med moderens samtykke i sådan hensigt anvender midler på hende med den anførte virkning. Sker det uden hendes vidende eller vilje, anses gerningsmanden med strafarbejde fra 4 indtil 16 år og under særdeles skærpende omstændigheder på livstid."\nDen endelige udformning af bestemmelsen om fosterdrab begået af moderen blev i straffeloven af 1930 som følger:\n§ 242, stk. 1: "En kvinde, som dræber sit foster straffes for fosterdrab med hæfte eller fængsel indtil 2 år. Under særlig formildende omstændigheder kan straffen bortfalde. Påtale kan ikke finde sted, når der er forløbet 2 år efter at forbrydelsen er begået. Forsøg med utjenlige midler straffes ikke."\nOluf H. Krabbe (professor i strafferet v. Kbh.'s Universitet 1925-41), havde i sin kommenterede udgave af straffeloven følgende forslag til fortolkning af § 242: "foster" blev defineret som "den ufødte menneskelige livsfrugt". Fosterdrab forudsatte at fosteret var levende, men var udelukket hvis fosteret var så misdannet, at dets udvikling til et selvstændigt væsen var umulig. Fosteret ansås for levende fra befrugtningsøjeblikket, og sondringen mellem besjælede og ubesjælede fostre blev ikke længere anvendt.\nDer kunne i visse tilfælde være tale om et straffrit fosterdrab, (eller legal abort) hvis straffelovens § 14 om nødret fandt anvendelse på forholdet. Reglen fandt anvendelse, når svangerskabsafbrydelsen skete for at afværge alvorlig fare for kvindens liv eller helbred, den såkaldte medicinske indikation.\nKvinderne og deres motiver:\nAntallet af illegale aborter i perioden fra 1928 til 1932 blev anslået til et sted mellem 5000 og 10000, hvor der kun blev rejst undersøgelse mod 82 kvinder og kun dømt 5. Dødeligheden lå på ca. 20 kvinder årligt, hvor årsagen var komplikationer.\nHerefter blev der i 1932 nedsat en svangerskabskommission.\nKommissionens grundlæggende etiske overvejelser:\nKommissionsflertallet vendte sig mod den opfattelse, at fosterlivets beskyttelse bygger på følelser om, hvad der er rigtigt og forkert. I stedet blev det fremhævet, at det derimod er "selve livsmuligheden eller livseksistensen hos Fosteret, dets uforgribelige "Ret til at blive Medlem af Samfundet", der betinger fosterlivets beskyttelse. Dette princip modificeres dog kraftigt straks efter i betænkningen: "På den anden Side er det indlysende, at Fosterlivets Beskyttelse ikke blot er et Princip, der maa fastholdes for dets egen Skyld, men at der bag ved dette ligger betydelige sociale Værdier".\nBet. s. 42 bliver der gjort nogle principielle overvejelser omkring fosterets status ift. kvindens. Kommissionsflertallet stiller sig det spørgsmål, "om det egentlig stemmer med Naturens Orden at gøre Fosterlivet til det subsidiære i Forhold til Moderens Liv og Helbred, eller om Forholdet er saaledes, at Moderen efter Æggets Befrugtning og under dets videre Udvikling kun fungerer som et beskyttende Hylster om fostret indtil dets Modning". Kommissionen diskuterer det dog ikke videre, og det var ikke et diskussionspunkt i lovforslaget.\nEt mindretal af udvalget, der gik ind for fri abort (Hoffmeyer) udtalte også noget principielt om fosterlivets beskyttelse. Han anså det for et spørgsmål om hensigtsmæssighed hvilken retsbeskyttelse et foster skulle nyde. "Alle de mange, der ikke er vænnet til Abstraktioner, men holder sig til det Haandgribelige, betragter ikke det ubevægelige og uselvstændigt levende tidligere Foster som et Menneske".\nKommissionens forslag om at undtage abort pga. incest eller voldtægt for straf blev vedtaget i 1937-loven om svangerskab. Dette måtte være "...en naturlig Følge af den etiske Fordømmelse, der rammer Handlingen, og som maa finde det oprørende, at en Kvinde, der har været udsat for slig Overlast, skulde være forpligtet til at bringe frem til Levedygtighed og overtage Moderskabet for et barn, hvis Tilblivelse skyldes netop denne Overlast".\nEugenisk indikation (arveforbedrende indikation):\nJustitsministeren fremhæver - samstemmende med kommissionsflertallet (18 ud af 19) - i bemærkningerne til lovforslaget, at abort er samfundsfarligt og naturstridigt. Abort skulle kun kunne tillades, når hensynet til kvindens liv eller helbred eller til "det ventede Barns formentlige underlødighed (Aandssvaghed m.v.) efter en almindelig Betragtning maatte gøre Indgrebet naturligt og forsvarligt, hvorimod det maatte være Samfundets Pligt ad andre Veje at støtte den sunde og normale Kvinde til gennemførelse af sit Svangerskab, naar Vanskelighederne nærmest var af økonomisk Art". Det er værd at lægge mærke til, at abort på arvehygiejnisk indikation altså ikke blev anset for et naturstridigt indgreb! Kommissionsbetænkningen havde åbnet op for denne "almindelige betragtning" ved at anerkende abort, "hvor Kvindens frugtsommelighed frembyder en nærliggende Fare for Indførelse i Samfundet af et nyt saadant Individ, hvis Tilværelse her maa forventes at blive en sørgelig Byrde baade for ham selv og hans nærmeste paarørende, og hvis Antal Samfundet, der som regel før eller senere kommer til at tage sig af slige Mennesker og sørge for deres forsvarlige Pleje og Underhold, af mange Grunde ikke kan ønske at se forøget".\nMedicinsk indikation og forslag om social indikation:\nKun den rene sociale indikation blev forkastet med den begrundelse, at staten ikke kunne optræde som fosterfjerner, når årsagen til aborterne var begrundet i, at samfundet ikke kunne opfylde sine forpligtelser overfor den gravide.\nI loven udvidedes den medicinske indikation til også at omfatte en social-medicinsk indikation. Heri lå, at også andet end egentlig sygdom skulle kunne give ret til abort - men der skulle være tale om alvorlig fare for kvindens liv eller helbred. Kommissionen havde samtidig med forslaget om den sociale indikation foreslået en opstramning af den medicinske. Justitsministeren anførte i lovforslaget, at denne medicinske indikation var for snæver, og at også andre årsager end egentlig påviselig sygdom også kunne indicere fare for kvindens liv eller helbred - bla. udslidthed og depression. Dette blev senere pointeret i et cirkulære til landets læger fra Sundhedsstyrelsen. På denne måde fulgte man delvis op på lægernes og nævningenes praksis, der ofte godtog abort, hvor der ikke var virkelig sygdomsbetinget fare for liv eller helbred (se under afsnittene om hhv. nævninge og læger).\nØvre grænse for svangerskabsafbrydelse:\n§ 1, stk. 2 satter en vejledende øvre grænse for abort, så der normalt ikke kunne gives tilladelse efter 3. svangerskabsmåned (12. uge). Denne begrænsning gjaldt dog ikke den medicinske (og heri social-medicinske) indikation.\nBestemmelserne var ikke primært begrundet i et bestemt syn på fosterets udvikling - men i den stigende risiko for kvinden. Men kommissionen henviste også til, at abort inden 3 måneders grænsen af den almindelige opinion ikke blev anset for udslettelse af en menneskelig eksistens - men mere som en forhindring af en menneskeeksistens' udvikling.\nTvungen rådgivning hos Mødrehjælpen:\nI bemærkningerne understreges det, at samfundet har svigtet sin opgave overfor de gravide, og at det i stedet for at indføre den sociale indikation burde intensivere bestræbelserne for at yde de gravide den nødvendige hjælp. Der var både i kommissionsbetænkningen og i lovforslaget en forståelse for, at de daværende samfundstilstande kunne virke som tvingende motiver for en kvinde til at få foretaget en abort. Kommissionen nævner betydningen af urbaniseringen og den deraf hårde "struggle for life". Hvor skammen før var hovedmotivet til at få en abort, var det nu også økonomiske omstændigheder. Derfor blev det også i loven § 2 nr. 1) bestemt, at der var tvungen rådgivning for de tilfælde af den social-medicinske indikation, der ikke var begrundet (alene) i sygdom. På denne måde delte lovgiver lovens medicinske indikation op i to; en ren medicinsk og en social-medicinsk indikation, hvor den sidste var betinget af rådgivning.\nDet var Mødrehjælpen, der skulle stå for rådgivningen. Denne skulle omfatte fuld oplysning om farerne og de mulige følger af aborten og om den bistand og de hjælpemidler af økonomisk og lægelig art, der stod til rådighed ved en gennemførelse af svangerskabet.\nOvervejelser omkring "fri abort":\nI bestræbelserne på at komme kvaksalverne til livs og dermed undgå senere komplikationer for kvinderne - heriblandt dødsfald - overvejede man at afkriminalisere området fuldstændigt.\nS. 40 nævnes kommissiones holdning til spørgsmålet om kvindens råderet over sit legeme, der ikke kan gå forud for samfundets ret. Udvalget vender ryggen til "velkomstterioen" (= kun velkomne børn bør fødes). Tanken om fri adgang til abort blev allerede dengang luftete, men man frygtede en art velfærdsindikation; at bagateller eller økonomisk-egoistiske hensyn kunne bevirke, at kvinden valgte abort. Disse måder at betragte en problemerne på var efter kommissionsflertallets opfattelse en sløring, der mere var egnet til at få problemerne til at vokse, end det var med til at løse problemerne.\nEt mindretal indenfor flertallet i kommissionen (læge Svend Hoffmeyer, som fik opbakning af et andet medlem, landsretssagfører Ingeborg Hansen) talte for indførelse af fri adgang til afbrydelse af svangerskab. Han mente, det burde være op til den enkelte kvinde, om hun fandt hjælpforanstaltningerne gode nok. Hvis hun efter hjælptilbud fastholdt abortønsket, måtte man give hende en abort. Ellers - var argumentet - ville kvinderne slet ikke henvende sig. I stedet ville der være frit spil for kvaksalvere.\nHoffmeyer udtalte endvidere noget principielt om fosterlivets beskyttelse. Han anså det for et spørgsmål om hensigtsmæssighed hvilken retsbeskyttelse et foster skulle nyde. "Alle de mange, der ikke er vænnet til Abstraktioner, men holder sig til det haandgribelige, betragter ikke det ubevægelige (sml. besjælede fostre) og selvstændigt levende tidlige Foster som et Menneske".\nLovforslaget vendte sig imod tanken om en legalisering indenfor en tre måneders frist. Man henviste til kommissionens egne betragtninger "om Svangerskabsafbrydelsens Samfundsfarlighed og Naturstridighed samt Straffrihedens formentlige Konsekvenser for Samfundslivet og Forholdet mellem Kønnene, men tillige til det russiske Eksperiments totale Fallit...". Rusland havde i 1920 indført straffrihed for kvinden, der fik en provokeret abort, men fastholdt straffen for kvaksalvere. Da dette medførte en større udbredelse af abort ændrede man kurs i 1936.\nAntallet af aborter steg i perioden 1939-1956 år efter år; stigende fra i 1936 et antal på 484 aborter og til i 1952 at ligge på 5031 aborter årligt. Desuden var der på trods af lovens intentioner stadig et stort antal illegale aborter - skønsmæsigt sat - omkring 12000 til 13000 illegale aborter årligt.\nLovens væsentligste ændringer:\nI loven fra 1956 fik Mødrehjælpen en central rolle; både mht. seksualvejledning og som nyt samrådsorgan. Der blev indført en mere klar social-medicinsk indikation, den eugeniske indikation blev en smule udvidet og specificeret og der kom en ny indikation - "defekt"-indikationen.\nLovens medicinske indikation blev sprogligt tilføjet den social-medicinske indikation, der var tænkt på ved vedtagelsen af 1937-loven. Det var ikke meningen at foretage nogen realitetsændring. Der var stadig tale om en rent lægelig vurdering, jfr. "fare for liv eller helbred".\nDen engeniske indikation blev i 1956-loven udvidet, så den også tog højde for fx "røde hunde" under graviditeten:\n§ 1, stk. 1 nr. 3) Når der er nærliggende fare for, at barnet på grund af arvelige anlæg eller på grund af beskadigelser eller sygdom, pådraget i fosterlivet, vil blive lidende af sindsygdom, åndssvaghed, andre svære mentale forstyrrelser, epilepsi eller alvorlig og uhelbredelig abnormitet eller legemlig sygdom.\n1956-loven indførte denne nye indikation (§ 1, stk. 1, nr. 4). Her var der tale om, at moderens manglende fysiske eller psykiske udrudstning eller andet lægeligt begrundet forhold kunne medføre, at hun skønnedes uegnet til at tage vare på sit barn. Indikationen kunne bruges, hvor betingelserne for at bruge den medicinske indikation ikke var til stede.\nKommissionen havde foreslået en regel, hvorefter justitsministeren kunne give tilladelse til abort i ganske ekstraordinære tilfælde, der ikke var dækket af nogle af de andre indikationer. Dette skulle ske af hensyn til kvindens forhold - og af samfundsmæssige grunde. Folketinget udelod dog forslaget om også at lade indikationen dække ung alder.\nNej til social indikation:\nKommisionsflertallet siger i betænkningen s. 61 principielt nej til social indikation ud fra samme betragtninger som 1936-betænkningen; samfundets pligt at iværksætte hjælpeforanstaltninger frem for at tillade abort på social indikation.\nDen vejledende 12 ugers grænsse blev ændret til en 16 ugers grænse, lovens § 1, stk. 2. Kommissionen foreslog en grænse ved 20. graviditetsuge, da det i praksis havde vist sig vanskeligt at overholde 12-ugers grænsen, når man samtidig skulle nå at foretage en omhyggelig undersøgelse. Desuden anså man det for lægeligt forsvarligt at forlænge fristen til ud over 12. uge. Lovgiver mente dog, at der indenfor 16. graviditetsuge var tid nok til at foretage de nødvendige undersøgelser.\nKommissionsbetænkningen foreslog s. 52-53, at der blev oprettet et centralnævn for svangerskabsafbrydelserne. Dette nævn skulle føre tilsyn med samrådene og give råd og vejledning til disse uden at have afgørelsesmyndighed. Nævnet skulle råde bod på den uensartede indikationspraksis ved at udarbejde retningslinier for samrådene. Bestemmelsen om svangerskabsnævnet blev indsat i mødrehjælpsloven.\nSpørgsmålet om fri abort:\nEt medlem af kommissionen foreslog indførelse af fri abort indtil 20. uge med pligt til rådgivning. Flertallet afviste forslaget ud fra en forventning om en stigning i aborter alene begrundet i en midlertidig depression. Man frygtede også, at det kunne medføre et øget pres fra manden/kæresten. Men især lagde man vægt på, rådgivningen ville miste sin styrke, hvis der blev indført fri abort. Dette støttede man på Mødrehjælpens erfaring, som havde vist, at kvinderne kun var ordentligt motiveret til at modtage rådgivning, hvis de ikke på forhånd havde fået tilladelse til abort. Fri adgang til abort ville ødelægge dette.\nSpørgsmålet om straf:\nKommissionen ville ikke helt opgive strafansvaret for kvinden, da man mente, det ville gøre hende mere modtagelig overfor mandens pres. I stedet anbefalede man en lempelse af kvindens strafansvar: i 1937 var straffen minimum 3 måneders hæfte til max. 3 måneders fængsel; nu indførte man bødestraf på området og maksimumstraf blev 3 måneders hæfte. Bestemmelsen om den potentielle faders strafansvar beholdt man i den nye lov.\nDer blev foretaget grundlæggende etiske overvejelser i betænkning 552/1969:\nDet var et flertal i kommissionen, der stod bag forslagene til ændring af indikationerne. Flertallet lagde ud med dets grundlag for stillingtagen i betænkningen s. 73. Man havde ønsket at se bort fra "absolutte" synspunkter - fx at fosteret kunne have et krav på retsbeskyttelse mod ethvert angreb, eller at enhver kvinde har ret til at råde over sit eget legeme. Dogmatiske opfattelser af denne art blev ikke anset for egnede som grundlag for en vurdering af indikationerne for retten til abort. I stedet valgte man at tage udgangspunkt i praksis og de behov, der her blev afdækket. Kommissionsflertallet kom dog med én principiel udtalelse: At abort var en nødudvej, som man kun burde ty til, når der ikke fandtes eller kunne gennemføres bedre løsninger.\nOvervejelser omkring fri abort:\nBetænkningen 522/69 behandlede ligesom de foregående betænkninger spørgsmålet om fri abort; denne gang blev det dog behandlet mere indgående.\nMan vejede fordelene overfor ulemperne. Man så en fordel i at kunne afskaffe de fleste illegale aborter, der indebar en stor helbredsmæssig risiko for kvinderne. En gevinst ved fri abort ville også være, at man kunne spare kvinderne for de ydmygende undersøgelser af deres privatliv, der var en forudsætning for at få samrådstilladelse. Samrådenes praksis hvilede desuden på et skøn, der kunne give sig udslag i en følelse af uretfærdighed fra kvindernes side. Til sidst nævnte man den store fordel i den administrative forenkling, der ville kunne opnås med indførelsen af fri abort. Det ville give flere midler fri til Mødrehjælpens øvrige arbejde, når samrådene blev overflødige.\nKommissionsflertallet (på nær én) var bange for, at indførelse af fri abort ville medføre et øget pres på gravide fra mand, kæreste og familie. Man mente også, at fri abort ville få kvinder med "graviditetskuller" i de første graviditetsmåneder til at vælge abort selv om de egentlig efterfølgende ville fortryde indgrebet. I den forbindelse fremhævede man også rådgivningens betydning for kvinderne. Man var overbevist om, at kvinderne - hvis de ikke på forhånd var sikret fri abort - ville være mere motiverede for at modtage rådgivningen hos Mødrehjælpen og dernæst gennemføre svangerskabet. Omvendt var man ligeså overbevist om, at rådgivning ved adgang til fri abort nærmest var formålsløs. Flertallet fremhævede også betydningen af antikonceptionelle midler; man frygtede at nogle kvinder ville bruge aborten som prævention, hvis ikke der blev sat mere ind på dette område. Den sidste ulempe man så ved fri abort var tanken om de kvinder, der indtil da havde fået afslag på abort, og som senere var blevet glade for at gennemføre graviditeten. Disse kvinder kunne ofte senere ikke forstå, at de havde søgt om svangerskabsafbrydelse.\nKommissionen konkluderede "efter en samlet vurdering af fordele og ulemper", at ulemperne "i øjeblikket" vejer tungest. Man mente, at udviklingen ville kunne ændre resultatet af afvejningen til fordel for den frie abort. Tre faktorer blev fremhævet i den forbindelse: Befolkningens anvendelse af antikonception, udvikling af en mindre farlig teknik til udførelse af abortindgreb og en forbedring af den familiepolitiske og sociale lovgivning.\nI loven om svangerskabsafbrydelse fra 1970 blev indført et ankenævn, lovens § 3, stk. 3. Der blev indført fri abort for visse grupper af kvinder, lovens § 2. Ung alder blev ny abortindikation, § 4, nr. 5). Også en anden ny indikation blev indført: Når der var tale om en alvorlig belastning for kvinden, der ikke ville kunne afværges på anden vis, § 4, nr. 6). Den øvre grænse for abort blev flyttet til 12. uge (igen), lovens § 6, og reglerne om etisk vægring ved at udføre abort blev ført ind i loven (§ 7, stk. 2). Endelig blev abort afkriminaliseret for kvindens og den potentielle barnefaders (mangel på støtte) vedkommende, og bestemmelsen om ulovlig tvang forsvandt også fra loven om svangerskabsafbrydelse.\nAbort uden særlig tilladelse/fri abort:\nMedicinsk indikation og indikation for kvinder over 38 år eller som havde født 4 børn, der alle boede hjemme og var under 18 år.\nMedicinsk indikation krævede ikke særlig tilladelse og havde ingen øvre grænse efter sagens natur. Faren for kvindens liv skulle ikke længere være alvorlig, mens kravet blev opretholdt fsva. faren for hendes helbred.\nDerudover blev der indført fri abort indtil udgangen af 12. uge for to særlige grupper af kvinder: 1) Kvinder, der inden udgangen af 12. uge ville være fyldt 38 år, og 2) Kvinder, der havde født mindst 4 børn, som boede hos hende og var under 18 år, jfr. lovens §2. Hvis kvinden opfyldte disse generelle betingelser, var hun berettiget til at få en abort uden først at søge en særlig tilladelse. Selve det forhold, at hun var i en af de ovennævnte grupper, var nok til, at abort var indiceret.\nCa. 90% af kvinderne i begge grupper fik tilladelse til abort i praksis. Betænkningen konstaterede, at den fri abort for disse grupper indtil udgangen af 12. uge således ikke ville medføre en væsentlig stigning i antallet af aborter.\nKommissionen lagde vægt på den modenhed, erfaring og selvstændighed kvinder omkring 40 år måtte formodes at være i besiddelse af. Dette gjorde den fri abort for disse mindre betænkelig.\nFor de kvinder, der havde 4 børn i forvejen, var det den forøgede arbejdsbyrde, et ekstra barn ville betyde for kvinden, der var et væsentligt led i begrundelsen. Man anså det også for svært at afhjælpe problemer for disse mere "kroniske" vanskeligheder, fordi der kun kunne ydes væsentlig bistand, når det drejede sig om afhjælpning af forbigående vanskeligheder.\nAbort med særlig tilladelse:\nSocialmedicinsk indikation, etisk indikation, eugenisk indikation, "defekt"-indikation, ung alder-/umodenhedsindikation og social indikation krævede særlig tilladelse. Betænkningen understregede s. 112, at det var i orden at kombinere indikationerne, så de efter en samlet vurdering kunne indicere abort i et konkret tilfælde, hvilket også var sket i hidtidig praksis.\nDen socialmedicinske del af den tidligere medicinske indikation blev nu udskilt til en særlig bestemmelse og tydeliggjort i overensstemmelse med praksis; det afgørende i loven skulle ikke længere være størrelsen af den kontraterede risiko men også karakteren af den forventede helbredsforringelse. Derfor blev kravet om "alvorlig fare" lavet om til "fare for forringelse".\nI 1970 blev loven lavet om, så faren for afkommet ikke længere skulle være nærliggende. Det var på forslag af udvalgsbetænkningen, der mente, det måtte afhænge af farens art, hvor store krav man måtte stille. Ændringen var i øvrigt i overensstemmelse med praksis, hvor 5% af aborterne blev foretaget på denne indikation. Hvis der var tale om en meget alvorlig lidelse, blev der forud for lovens vedtagelse givet tilladelse, selv om rikikoen statistisk set var lille.\nUng alder- og umodenhedsindikation:\nI modsætning til "defekt"-indikationen skulle der her ikke være tale om en lægeligt begrundet "defekt". Betænkningen omtalte s. 83 f. det som et stadigt stigende problem, at unge kvinder blev mødre i en tidlig alder, hvor de ikke var i stand til at tage sig af barnet på forsvarlig vis. Unge havde fået en tidligere seksuel debut og ofte før ægteskab blev indgået. I 1940 var således 36% af alle børn født før 9 måneder efter ægteskabets indgåelse, hvilket i 1965 steg til 48%. Man omtalte også det faktum, at unge blev senere økonomisk uafhængige pga. øgede uddannelseskrav og desuden havde svært ved at finde en bolig.\nI praksis havde de unge fået flere afslag på abort end de andre kvinder. I 1966/67 fik 31% af de 15-17 årige tilladelse til abort, 40% af de 18-19 årige og for samtlige ansøgere var tallet 63% tilladelse. På baggrund af praksis og de ændrede samfundsmæssige forhold konkluderede man i kommissionen, at der var behov for en lempelse. Den nye indikation skulle indebære et lægeligt og socialt skøn.\nBetænkningen anså det dog for et problem, at så mange unge tilsyneladende ansøgte om abort efter pres eller overtalelse fra familie eller kæreste uden at kende til samfundets støttemuligheder. Man anså det for at være af afgørende betydning, at samfundet kunne tilbyde effektive hjælpeforanstaltninger. "Enhver forbedring af disse muligheder vil bidrage til at mindske abortbehovet", som kommissionen udtrykte det s. 85 i betænkningen.\nBetænkningens forslag til en ny indikation blev dog ikke fulgt i enkeltheder. Kommissionen havde foreslået, at tilladelse skulle gives, hvis kvinden "ikke for tiden" formåede at drage omsorg for barnet på forsvarlig måde.\nLovens §4: "Tilladelse til svangerskabsafbrydelse kan gives:.. nr.6) Når svangerskabet, fødslen eller omsorgen for barnet må antages at ville medføre en alvorlig belastning af kvinden, som ikke kan afværges på anden måde, således at det af hensyn til kvinden, til opretholdelsen af hjemmet eller omsorgen for familiens øvrige børn må anses for påkrævet, at svangerskabet afbrydes. Ved afgørelsen tages der hensyn til kvindens alder, hendes arbejdsbyrde og hendes personlige forhold i øvrigt samt til familiens boligmæssige, økonomiske og helbredsmæssige forhold.\nBestemmelsen var foreslået af betænkningen i en erkendelse af samfundets manglende sociale hjælpeforanstaltninger til gravide. Det blev understreget, at kun samfundsmæssigt tungtvejende grunde kunne give tilladelse til abort efter denne indikation. Ansvaret blev med formuleringen af indikationen lagt over på samfundet; abort kunne tillades, hvis belastningen af kvinden ikke kunne afværges på anden måde (§4, nr. 6, 1. pkt.). Disse tungtvejende grunde kunne være kvindens alder, arbejdsbyrde og personlige forhold i øvrigt samt til familiens boligmæssige, økonomiske og helbredsmæssige forhold (§4, nr. 6, 2. pkt.). S. 85 i betænkningen blev særligt nævnt boligmanglen som et hensyn, der skulle tages i betragtning. Betænkningen understregede, at der skulle anlægges en samlet vurdering af, om der burde gives tilladelse i det konkrete tilfælde. "I det omfang vanskelighederne kan afhjælpes ved de hjælpeforanstaltninger, som det offentlige, herunder mødrehjælpen, kan tilbyde, kan svangerskabsafbrydelse derfor ikke tillades", jfr. betænkningen s. 115.\nI betænkningen s. 62 understreger kommissionen, at der bør sættes ind med sociale forbedringer. "Ingen kvinde bør føle sig tvunget til at søge svangerskabet afbrudt udelukkende af sociale eller økonomiske grunde".\nDen nye lov afskaffede bestemmelsen om kvindens strafansvar efter forslag fra betænkning 522/1969.\nAfgørende for kommissionens forslag var, at straffetruslen ikke var egnet til at få nedbragt antallet af illegale aborter, at strafansvaret for kvinden virker utroligt hårdt efter hendes smertefulde strabadser, og at bestemmelsen ikke længere blev anvendt i praksis.\nAntallet af svangerskabsafbrydelser:\nAntallet af tilladelser til svangerskabsafbrydelser steg i årene efter 1970-loven. Samrådstilladelser til abort udgjorde i 1969-70: 86%, i 1970-71: 89% og i 1971-72: 91% af alle samrådsansøgninger.\nI 1969 blev diagnosen Downs syndrom, mongolisme, første gang stillet på et foster. I 1970 fik de første 8 fostre stillet denne diagnose i Danmark p.b.a. analyse af fostervandsceller, der var en ny teknik.\nI loven om svangerskabsafbrydelse fra 1973 blev indført fri abort for alle kvinder indtil udgangen af 12. uge. De eksisterende indikationer blev fastholdt for tilladelse til abort (efter særlig tilladelse) efter udgangen af 12. uge. Vejledning om samfundets hjælpemuligheder blev gjort til en frivillig sag, så det ikke længere var en betingelse for at få abort. M.h.t. bestemmelsen om "etisk vægring" ved at udføre abort blev der desuden vedtaget en udtrykkelig bestemmelse om, at sygeplejersker og -elever kunne fritages fra at medvirke til svangerskabsafbrydelse, hvis de havde en modsat religiøs eller etisk opfattelse; bestemmelsen om den såkaldte "etiske vægring". (sml. m. jordemødre - kodeks)\nIndførelse af fri abort inden udgangen af 12. uge for alle kvinder:\nLovens §1 indførte fri abort for alle kvinder indtil udgangen af 12. uge. Begrundelsen for, at justitsministeren foreslog indførelse af fri abort var bl.a., at over 90% af de kvinder, der søgte om abort, fik tilladelse. For et flertal i retsudvalget, der afgav betænkning til 2. behandling af forslaget i Folketinget, var det "et vægtigt udgangspunkt for vurderingen af, om tiden nu var inde til at gennemføre fri adgang..". Det var desuden retsudvalgets eneste begrundelse. Retsudvalget understregede dog samtidig, at alle udvalgets medlemmer var af den opfattelse, at abort var en "uønsket løsning", hvorefter man nævner betydningen af prævention og hjælpeforanstaltninger. Regeringen mente endvidere, at man burde spare kvinderne for de ydmygende undersøgelser af deres private forhold, som en samrådstilladelse indebar, og som var "en urimelig indtrængen i deres privatliv". Til sidst anførte man i de almindelige bemærkninger til lovforslaget, at indførelse af fri abort ville nedbringe antallet af illegale aborter til et minimum. Derfor burde man fuldende udviklingen i retning af fri abort, som blev indledt med 1970-loven.\nAfskaffelse af tvungen vejledning/ indførelse af frivillig vejledning:\nSamtidig med afskaffelsen af den tvungne vejledning indførte man en ny bestemmelse, der gav lægen pligt til at informere kvinden om, at hun hos Mødrehjælpen kunne få vejledning om samfundets hjælpemuligheder (lovens §8).\nBetænkning 522/1969 (som nævnt ovenfor under afkriminalisering) henholdt sig bl.a. til Mødrehjælpens erfaring, som viste, at kvinden ikke var modtagelig for rådgivning, hvis hun på forhånd havde fået tilladelse til abort. Kommissionsflertallet mente ikke fri abort kunne kombineres med en tvungen rådgivning. Hovedsynspunktet var dog, at tvungen rådgivning var et godt middel til begrænsning af aborter og til løsning af problemer; blot blev den uegnet ved fri abort.\nJustitsministeren, der foreslog frivillig rådgivning, henviste også til Mødrehjælpens erfaringer, da han ved fremsættelsen af lovforslaget udtalte, at tvungen rådgivning var af ringe værdi.\nFolketingsbetænkningen understregede i enighed, at svangerskabsafbrydelse er en uønsket løsning, og at der derfor burde sættes energisk ind på præventionsoplysning "..ligesom det må tillægges stor vægt, at samfundet er parat med sociale hjælpeforanstaltninger".\nRetsudvalget udtalte om samfundets hjælpemuligheder: "..nødvendigt, at man søger at yde gravide kvinder de tryggest mulige forhold under graviditeten og efter fødslen, såvel økonomisk som boligmæssigt og med hensyn til børnepasning m.v., således at ingen kvinde skal føle sig presset eller tvunget til at få afbrudt et svangerskab, som hun i virkeligheden ønsker at gennemføre".\nMed ikrafttrædelsesdato den 1. juli 1989, blev abortlovens §10, stk. 2-3 ophævet og i stedet indsat §10, stk. 2, hvorefter læger, sygeplejersker, jordemødre og sygehjælpere kan nægte at medvirke til en abort, hvis det strider mod deres etiske eller religiøse opfattelse. Tidligere tilkom det overlægen på afdelingens vegne at nægte at foretage aborten, eller den enkelte sygeplejerske eller sygeplejeelev, kunne efter anmodning fritages for at medvirke til aborten.\nI vejledning til Cirk. nr. 55 19.3.1976 er da også foreskrevet, at det påhviler det kommunale sygehusvæsen, at sørge for, at det er muligt for kvinden at få foretaget abortindgrebet.)\nNotat om svensk abortlovgivning.\nIfølge den svenske "Abortlag, 1974:595", senest ændret ved lag\n1995:660, er der fri abort indtil udgangen af 18. svangerskabsuge, hvis aborten ikke på grund af sygdom hos kvinden kan antages at medføre en alvorlig fare for hendes liv og helbred. (§1)\nEfter udgangen af 18. svangerskabsuge kan abort kun udføres, hvis der er givet tilladelse fra Socialstyrelsen. En sådan tilladelse kan kun gives, hvis der er særlige grunde til aborten.\nEn sådan tilladelse må ikke gives, hvis der er grund til at antage, at fosteret er levedygtigt. (§3)\nHvis det antages, at svangerskabet på grund af sygdom eller kropsfejl hos kvinden kan medføre alvorlig fare for hendes liv og helse, kan Socialstyrelsen give tilladelse til abort efter udgangen af 18. svangerskabsuge og uanset hvor langt fremskredent svangerskabet er. (§6)\nLoven indeholder desuden bestemmelser om støttesamtale, som skal tilbydes kvinden før og efter aborten, hvis hun skal have abort i medfør af lovens §6.\nBestemmelse om tilbud om støttesamtale inden abort findes i §2.\nBestemmelse om tilbud om støttesamtale efter abort findes i §8. Sygehusledelsen er ansvarlig for, at der gives tilbud om støttesamtale efter et abortindgreb. (§8)\nLoven indeholder endelig straffebestemmelser, for den, der foretager abort uden at være læge.\nI den svenske socialstyrelses "Allmänna råd om tillämpningen af abortlagen af 24. januar 1989" understreges betydningen af, at der gives støtte og vejledning til den gravide kvinde, der overvejer abort. Hensigten med rådgivningen skal være at - så godt som muligt for kvinden - belyse situationen og tilvejebringe et grundlag for den rigtige beslutning.\nDer lægges særlig vægt på, at helt unge kvinder og inhabile kvinder hjælpes ud fra deres individuelle behov.\nI forbindelse med tilladelse til abort efter udgangen af 18. svangerskabsuge understreges det, at abort ikke må udføres, hvis fosteret kan bedømmes som livsdueligt uden for livmoderen.\nDet understreges også, at der ikke kan gives en udtømmende beskrivelse af hvilke grunde, der kan anses som "særlige grunde" til at give tilladelse til abort, men følgende grunde nævnes som eksempler på "særlige grunde": en for sen diagnose af graviditeten på grund af fornægtelse af graviditeten, som særlig kan forekomme, hvis kvinden enten er meget ung eller er ældre, og pludselig ændring af kvindens sociale omstændigheder.\n- De medicinske grunde til abort, som fremkommer i forbindelse med fosterdiagnostik, nævnes også som grunde til tilladelser til sene aborter. - Her understreges det, at det er væsentligt, at diagnosesvarene foreligger så tidligt som muligt for at sikre, at de meget sene aborters antal mindskes mest muligt.\nNotat om norsk abortlovgivning.\nDen norske "lov om svangerskabsavbrudd" af 13. juni 1975 - indeholder i § 1 en formålsparagraf, der anfører, at samfundet så vidt muligt skal sikre alle børn en tryg opvækst.\nSom led i dette arbejde skal samfundet sørge for, at alle får etisk vejledning, seksualoplysning, kundskaber om samlivsspørgsmål og tilbud om familieplanlægning for derved at skabe en ansvarsbevidst holdning til disse spørgsmål, således at antallet af aborter bliver lavest muligt.\n- Hvis en kvinde får alvorlige vanskeligheder på grund af en graviditet, skal hun tilbydes information og vejledning om den bistand, som samfundet kan tilbyde hende.\nHvis kvinden ikke mener at kunne gennemføre svangerskabet, er der fri abort inden udgangen af 12. svangerskabsuge, hvis der ikke er tungtvejende medicinske grunde, der taler imod dette.\nEfter udgangen af 12. svangerskabsuge kan abort ske, hvis følgende betingelser er opfyldt:\na) svangerskabet, fødslen eller omsorgen for barnet kan føre til urimelig belastning for kvindens fysiske eller psykiske helse.\n- Der skal tages hensyn til, om kvinden har disposition for sygdom.\nb) svangerskabet, fødslen eller omsorgen for barnet kan sætte kvinden i en vanskelig livssituation.\nc) der er stor fare for, at barnet kan få en alvorlig sygdom, som følge af arvelige anlæg, sygdom eller skadelige påvirkninger under svangerskabet.\nd) kvinden er blevet gravid efter forhold nævnt i straffeloven (voldtægt o. lign.).\ne) kvinden er alvorligt sindslidende eller psykisk udviklingshæmmet i betydelig grad.\n- Ved vurderingen af ansøgning om abort efter a, b og c skal der lægges væsentlig vægt på, hvordan kvinden selv bedømmer sin situation.\n- Kravene til tilladelse til abort skal øge med svangerskabets længde.\nEfter udgangen af 18. svangerskabsuge kan et svangerskab ikke afbrydes, med mindre der er særligt tungtvejende grunde hertil.\nEr der grund til at antage at fosteret er levedygtigt, kan tilladelse til abort ikke gives. (§2)\nEt nævn tager stilling til ansøgning om abort efter udgangen af 12. svangerskabsuge. (§7)\nMedfører svangerskabet overhængende fare for kvindens liv eller helbred kan det afbrydes uden hensyn til bestemmelserne i denne lov. (§10)\nLoven indeholder endelig straffebestemmelser for brud på loven, men understreger, at den kvinde, der selv afbryder sit svangerskab eller medvirker hertil, er straffri.\nStatens Helsetilsyns "Forskrift til gjennomføring av lov av 13 juni 1975 nr 50 om svangerskabsavbrudd med endringer i lov av 16 juni 1978 nr. 66 jfr lovens § 12" indeholder anvisninger til lægen om information og vejledning af kvinden og anvisninger om behandling af anmodning om abort på sygehuset, samt sagsbehandlingsregler for nævnsbehandling af ansøgning om abort.


Forårsudstillingen - Soloprisvinder 2020\nÅrets soloprismodtager er Niels Østergaard Munk (født 1992). Med en række forskellige værker, der alle er stramt fokuserede og konceptuelt stærke, blev juryen overrumplet af kunstnerens subtile humor og skarphed samt værkernes enkelhed og markante visualitet.\nSoloprisen tildeles Niels Østergaard Munk for en kunstnerisk sensibilitet og en legende og gennemført kunstpraksis, der ubesværet bevæger sig mellem medier og udtryk inden for arkitektur, foto, film, skulptur, performance og tekst. Niels Østergaard Munks værker spænder ydermere over flere felter samtidig og undersøger og udfolder både syns-, krops- og tankeeksperimenter.\nMed minimale virkemidler, et stærkt koncept og en gennemgående høj kvalitet og subtil humor undersøger Niels Østergaard Munk betydninger og udsagn i rum, mellemrum og referencesystemer inden for kunstens, sprogets og arkitekturens klassiske problemstillinger som: Hvad er fotografi, hvad er et monument, hvad er en tekst, hvad definerer bevægelsesmønstre i rum, og hvem og hvad definerer en udsigelsesposition og en betydningsreference.\nI serien Mo(nu)ment (2018) undersøges momentets relation til monumentet. Serien kan ses som en kunsthistorisk minimalistisk reference og som en slags monument over det fotografiske moment. En arkitektonisk kubestruktur af metalpinde er afbildet i forskellige omgivelser i natur og byrum. Værket peger på, at den fotografiske handling er bundet til en situation, hvor det færdige fotografi er et monument over momentet.\nFilmen Plukning af grene og afbrydning af blomster må ikke finde sted (2019) udspiller sig i Amaliehavens arkitekturrum og landskab. Igennem en sort-hvid filmisk optagelse af et menneske, der bevæger sig udforskende rundt i haven, ses en kropslig undersøgelse af forløb og rum. Både helt stiliseret og med en underspillet humor, når mennesket undersøger buske, trapper og forløb.\nI filmen Digter godt men rammer tit (2019) har Niels Østergaard Munk inviteret Peter Laugesen, som han anser for en af Danmarks bedste digtere, til en samtale med Morten Bruun, en af Danmarks bedste fodboldkommentatorer. Morten Bruun læser Peter Laugesens digte. Laugesen læser citater af Morten Bruun. Samtalen handler om fodbold, sprog og inspiration og finder sted på Morten Bruuns gamle klubstadion i Silkeborg. Digter og kommentator læser hinandens tekster højt midt på plænen i det tomme stadions arkitektoniske rammer.\nJuryen ser meget frem til at se en solopræsentation af Niels Østergaard Munks værker på Charlottenborg Forårsudstilling 2021.


TV Drama - Om Ørnen - Afsnit 20\nØrnen afsnit 20 - En krimi-odyssé. (20:24)\nDR1 den 29. oktober kl: 20:00\nDR1 den 31. oktober kl: 23:35\nMens optrevlingen af et internationalt netværk afpædofile er lykkedes, og gerningsmanden til mordet i Stockholm på den 8-årige danske pige er identificeret, mangler Hallgrim og hans medarbejdere stadig at pågribe den skyldige. Han opholder sig i Norge sammen med sin kone, der er kendt for sin støtte til en norsk organisation, der hjælper gadebørn verden over. Frandsen og Ditte finder frem til, at organisationen også beskæftiger sig med mere lyssky affærer. Mens Hallgrim prøver at finde ro i sit privatliv, står Frandsen, sammen med sine drenge, over for et sidste farvel til sin kone.\n”Uegnet for børn.”\nResumé afsnit 20\nResume - afsnit 20\nInterview med Louise Friedberg\nMød Ørnens forfattere\nTrailer - afsnit 20


om udkast til Rådets gennemførelsesafgørelse om ændring af afgørelse 2009/935/RIA, for så vidt angår listen over de tredjelande og organisationer, hvormed Europol skal indgå aftaler\n– der henviser til erklæringen fra Det Europæiske Råds formand, Kommissionens formand og Danmarks statsminister af 15. december 2016, hvori der lægges vægt på de operationelle behov, men også på den undtagelsesvise og overgangsmæssige karakter af den planlagte aftale mellem Europol og Danmark,\n– der henviser til den føromtalte erklæring, hvori det understreges, at den planlagte aftale vil være betinget af Danmarks fortsatte medlemskab af Schengenområdet, af Danmarks fuldstændige gennemførelse i dansk ret af direktiv (EU) 2016/680/EU(4) om databeskyttelse i forbindelse med politimæssige spørgsmål senest den 1. maj 2017 og af Danmarks anerkendelse af Den Europæiske Unions Domstols jurisdiktion og Den Europæiske Datatilsynsførendes kompetence,\n4. opfordrer Rådet til i bestemmelserne i den kommende aftale mellem Europol og Danmark at indføre en udløbsdato på fem år efter aftalens ikrafttrædelsesdato for at sikre dens overgangsmæssige karakter med henblik på senere fuldt medlemsskab eller indgåelse af en international aftale i overensstemmelse med artikel 218 i TEUF;\nDanmark deltager i øjeblikket fuldt ud i Europol, som opererer i henhold til den eksisterende rådsafgørelse (2009/371/RIA). I henhold til protokol nr. 22 til traktaten om Den Europæiske Union og traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde kunne Danmark ikke deltage i vedtagelsen af denne nye Europolforordning, som ikke finder anvendelse i Danmark. Den nye Europolforordning finder anvendelse fra den 1. maj 2017, hvor den eksisterende rådsafgørelse om Europol automatisk bliver ophævet. Dette betyder, at Danmark fra den 1. maj 2017 ikke længere vil være en del af Europol og ikke vil kunne deltage i dets aktiviteter, konsultere dets databaser eller udveksle data med det.\nDanmark afholdt den 3. december 2015 en folkeafstemning om at omdanne landets nuværende ufleksible fravalgsordning for retlige og indre anliggender i protokol nr. 22 til en mere fleksibel selektiv tilvalgsordning svarende til den, Irland og Det Forenede Kongerige har i øjeblikket. Resultatet af folkeafstemningen var imidlertid negativt (53,1 % "nej"-stemmer mod 46,9 % "ja"-stemmer).\nEfter det negative resultat af folkeafstemningen fandt der uformelle drøftelser sted mellem de danske myndigheder og EU-institutionerne med henblik på at finde frem til, hvordan Danmark kunne få den tættest mulige tilknytning til Europol.\nDisse uformelle drøftelser førte til en fælles erklæring af 15. december 2016 fra formanden for Det Europæiske Råd, formanden for Europa-Kommissionen og Danmarks statsminister. I denne fælles erklæring foreslås det med henblik på at minimere de negative virkninger af den danske udtræden af Europol, at Danmark bliver knyttet til Europol i form af en aftale om operationelt samarbejde. For at undgå et operationelt tomrum skal denne samarbejdsaftale indgås mellem Europol og Danmark inden den 1. maj 2017.\nDette kræver i henhold til reglerne to på hinanden følgende lovgivningsprocedurer, hvorved Danmark først bliver optaget på listen over lande, som Europol skal indgå internationale samarbejdsaftaler med, hvorefter aftalen om operationelt samarbejde mellem Europol og Danmark bliver indgået. Europa-Parlamentet skal høres om begge forslag.\nDenne betænkning vedrører den første høring, nemlig ændringen af afgørelse 2009/935/RIA med henblik på at sætte Danmark på listen over de tredjelande og organisationer, som Europol skal indgå internationale samarbejdsaftaler med.\nOrdføreren anbefaler, at dette forslag godkendes. Bekæmpelse af grænseoverskridende, grov og organiseret kriminalitet og international terrorisme i EU nødvendiggør et tæt samarbejde og udveksling af oplysninger mellem alle europæiske lande. Hvis Danmark pludselig forlader Europol uden en gnidningsløs overgang til en form for associering mellem Danmark og Europol, kan det føre til et operationelt tomrum og begrænse EU's evne til effektivt at bekæmpe organiseret kriminalitet og terrorisme. Det er derfor vigtigt at sikre et tilstrækkeligt niveau af operationelt samarbejde mellem Danmark og Europol, herunder udveksling af relevante personoplysninger med passende garantier og databeskyttelse.\nSamtidig bør det være klart, at en sådan samarbejdsaftale med Danmark bør være af midlertidig karakter og på ingen måde kan svare til fuldt medlemskab af Europol, herunder give direkte adgang til Europols databaser, give mulighed for fuld deltagelse i Europols operationelle aktiviteter eller give stemmeret i Europols ledende organer. Endelig noterer ordføreren sig med tilfredshed, at den foreslåede ordning i henhold til den fælles erklæring vil være betinget af Danmarks fortsatte medlemskab af Schengenområdet, af Danmarks fuldstændige gennemførelse i dansk ret af databeskyttelsesdirektivet senest den 1. maj 2017 og af Danmarks anerkendelse af Den Europæiske Unions Domstols jurisdiktion og Den Europæiske Datatilsynsførendes kompetence.\nFormand for Udvalget om Borgernes Rettigheder\nOm: AFCO's udtalelse i form af en skrivelse om anmodningen om høring af Parlamentet om udkastet til Rådets gennemførelsesafgørelse (EU) 2016/... om ændring af afgørelse 2009/935/RIA for så vidt angår listen over de tredjelande og organisationer, hvormed Europol skal indgå aftaler\nPå vegne af Udvalget om Konstitutionelle Anliggender fremsender jeg hermed AFCO's udtalelse i form af en skrivelse om ovennævnte anmodning til det udvalg, De er formand for.\nDette format er berettiget på grund af sagens hastende karakter. Anmodningen om høring af Parlamentet er nemlig underlagt en meget stram frist, som Rådet har sat til tre måneder, men i betragtning af den forestående anvendelse af den nye forordning om Europol den 1. maj 2017 har Rådet anmodet Parlamentet om så vidt muligt at afgive sin udtalelse inden for en måned.\nEuropa-Parlamentet bliver hørt af Rådet, som ved brev af 5. januar 2017 forelagde det et udkast til Rådets gennemførelsesafgørelse om ændring af afgørelse 2009/935/RIA om fastsættelse af listen over de tredjelande og organisationer, hvormed Europol ("Den Europæiske Politienhed" indtil den 1. maj 2017) skal indgå aftaler.\nDen nuværende Rådets afgørelse 2009/371/RIA om oprettelse af Den Europæiske Politienhed (Europol) vil blive ophævet pr. 1. maj 2017 ved den nye Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) 2016/794 om Den Europæiske Unions Agentur for Retshåndhævelsessamarbejde (Europol), når den træder i kraft på denne dato. Samme forordning vil ligeledes erstatte og ophæve Rådets såkaldte gennemførelsesafgørelser 2009/934/RIA, 2009/935/RIA, 2009/936/RIA og 2009/968/RIA om gennemførelsesbestemmelser, listen over tredjelande og udveksling af personoplysninger.\nDanmark deltager i øjeblikket i Europol ligesom alle de andre medlemsstater i henhold til Rådets afgørelse fra 2009. Da Danmark imidlertid har en fravalgsordning i relation til afsnit V i Lissabontraktaten og navnlig politisamarbejde og retligt samarbejde i kriminalsager, som indebærer, at enhver foranstaltning, der vedtages af EU på dette område, ikke vil gælde for landet, vil Danmark ikke kunne deltage i Europol, når den nye forordning træder i kraft. Danmark vil derfor blive et tredjeland i forhold til Europol. Danmark skal således tilføjes på listen over tredjelande for fortsat at kunne samarbejde med agenturet.\nUdvalget om Konstitutionelle Anliggender har ingen indvendinger mod, at Danmark tilføjes på listen over de tredjelande og organisationer, hvormed Europol skal indgå aftaler, da Den Europæiske Union og dens partnere inden for rammerne af Europol har behov for at samarbejde og udveksle oplysninger i forbindelse med bekæmpelse af grov international kriminalitet og terrorisme.\nDet er samtidig vigtigt at undgå en uønsket fragmentering inden for Den Europæiske Union og at etablere en retlig ramme, der sikrer Danmarks deltagelse i Europol sammen med de øvrige medlemsstater, trods det stigende antal fravalgsordninger, som truer samhørigheden i Unionen.\nListe over de tredjelande og organisationer, hvormed Europol skal indgå aftaler


Overdådige Overgaard – Ekstra Bladet\nTirsdag d. 11. sep. 2018 - kl. 22:57\nHattrick-helt: Sendte sit hold videre ene mand\nGæsterne fra Østmarkskolen var det stærkeste hold, blandt andet takket være Mikkel Overgaard. Foto: Stig Hansen\nDrengene fra Sortebakkeskolen i Nørager og drengene fra Østermarkskolen i Aars skulle mødes i denne kamp, som for begge holds vedkommende var deres første i dette års udgave af Ekstra Bladet Skolefodbold. Specielt gæsterne fra Østermarkskolen har lidt stolte traditioner at leve op til, da de sidste år kom ganske langt.\nKampen var ikke mange minutter gammel, før den første gode mulighed opstod. Det var Østermarkskolens Magnus Norlyk som fik bolden stukket frem på midten af banen, men målmand hos Sortebakkeskolen, Lasse Bech havde forudset situationen og kom flot ud af målet og sparkede bolden væk.\nEn nogenlunde tilsvarende situation opstod efter små 12 minutter, hvor gæsternes Mikkel Overgaard på kanten af offside modtog bolden bagfra, men inden han nåede at få ordentlig kontrol over den, nåede hjemmeholdets målmand endnu en gang ud og fik kuglen ekspederet ud ad farezonen.\nHjemmeholdet fra Sortebakkeskolen kom ikke videre til de store muligheder, og ofte mistede de bolden, når de kom lidt over midten, men dog havde Lasse Grøn og Jakob Skødt er par afslutninger.\nI denne fase af kampen var der lidt trængselstider hos hjemmeholdet, og kun held gjorde, at de ikke indkasserede en scoring imod sig noget senere. Mikkel Holm fik driblet sig helt fri foran mål, men hans afslutning ramte en modspiller på skulderen, og hjemmeholdet slap med skrækken.\nOvertag gav pote\nMed omkring 22 minutter spillet gav udeholdets klare overtag bonus. Mikkel Overgaard afdriblede elegant tre modspillere, og seks-otte meter fra målet kunne han med en behersket inderside sparke bolden i mål til føring på 1-0.\nScoringen gav anledning til, at gæsterne resten af halvlegen satte tempoet lidt ned, og hjemmeholdet kom lidt bedre med uden det dog kom til større muligheder, og da der blev fløjtet til pause, kunne vi se tilbage på en halvleg, hvor de rødtrøjede gæster havde haft overvægt i spillet og generelt havde været toneangivende.\nAnden halvleg startede nogenlunde som første, og Østermarkskolen havde igen sat tempoet op, og det førte til flere gode afslutninger. Først var det Mikkel Overgaard der sparkede på mål, men bolden ramte en modspiller og gik til hjønespark. Alexander Østergaard førte senere bolden op i venstresiden, men der var ingen medspillere kommet med helt op på hans indlæg.\nSe også: Hattrick gange tre\nGæsterne stadig bedst\nHjemmeholdet var under pres, og ofte mistede de bolden i egen forsvarszone, når de påbegyndte deres opspil. Specielt det sidste gav anledning til bekymring hos deres træner, Henrik Bundgaard.\nØstermarkskolens overtag skulle udmønte sig i en ny scoring med omkring 12 minutter spillet. Igen var det Mikkel Overgaard, der skulle noteres for målet, da han midt for målet modtog bolden og ubesværet kunne sende kuglen i rusen til føring på 2-0.\nSom det også var tilfældet i første halvleg satte gæsterne nu tempoet et gear eller to ned, og det førte til, at hjemmeholdet igen kom ind i kampen. De fik meget mere spil og fik reduceret til 1-2 lidt senere. Lasse Grøn modtog bolden lidt uden for modspillernes straffesparkfelt, og efter et par driblinger sendte han med et flot skruet skud bolden i mål bag gæsternes målmand Yaser Raad, og der var nu bragt fornyet spænding ind i kampen.\nSpillet vekslede nu frem og tilbage men dog uden de store muligheder for nogen af holdene, og vi skulle frem til omkring 24 minutter inde i anden halvleg, før der skete noget. Østermarkskolens Mikkel Overgaard udnyttede lidt uopmærksomhed i Sortebakkeskolens bagerste forsvarskæde til at opsnappe bolden og score til 3-1 og dermed reelt set afgøre kampen.\nDer var mange angreb i opgøret på den regnvåde bane. Foto: Stig Hansen\nSe også: Super-Sørens store show\nI de resterende minutter af kampen blev det mest til spil på midten af banen, og den vel eneste kvalificerede afslutning kom, da gæsternes Mads Johansen havde et hovedstød som røg en meters penge over hjemmeholdets mål.\nDet hele endte derfor med en sejr på 3-1 til Østmarkskolen.\nPå Østmarkskolens hold lagde man specielt mærke til to spillere. Dels Jannik Hyldal som leverede en stor arbejdsindsats og var meget sikker i det, han foretog sig. Målscorer Mikkel Overgaard stod også stærkt i billedet med sit hattrick, og han var generelt overdådig i kampen.\nOverordnet set en flot spillet kamp af de to hold, og det skal her tilføjes, at forholdene bestemt ikke var de bedste. En våd og glat bane kombineret med regnvejr det meste af tiden, gjorde det ikke nemt for drengene.\nJyllandnord10. sep. 2018 - kl. 22:01


LuxusLash Silk & Mink\nJuletilbud - CDér\nDr. Baumann Liposome basispleje\nDr. Baumann Prøver\nSkinIdent Krops- og håndpleje\nSkinIdent Spatler, Krukker og Pumpe\nBeauCair Rens & Tonic\nBeauCair Liposome basispleje\nBeauCair Peeling og masker\nBeauCair Klinik produkter\ntoxSKINCARE Rens og Tonic\ntoxSKINCARE Lifting Serum\nForførende eyelash extensions single silk og mink, der er ekstremt elastiske og sorte. LuxusLashes vipper er ren luksus - kvalitet på verdensplan.\nFor at kunne købe LuxusLash vipper, skal man have bestået en LuxusLash uddanselse - se under "LuxusLash Uddannelse"\nOplev drømmen om forførende øjenvipper med Permanent Eyelash forlængelse.\nMed vores eyelash extensions kan du vælge fra en bred vifte af længder, tykkelser og buer.\nDen store grad af individualitet gør, at vi kan tilbyde den rigtige type øjenvippe-forlængelse til hver kvinde.\nVores syntetiske vipper ser naturlige ud, er ekstremt elastiske og meget sorte. Forlængelse fra 6 mm til 15 mm er muligt.\nSilke & Minkvipper - udseende som stjerner.\nMed vores særlige silke og minkvipper tilbyder vi den nyeste generation af øjenvipper. Silke og Minkvipper fra LuxusLashes ™ er i øjeblikket en uovertruffen kvalitet på verdensplan.\nUnd dig selv et udseende som Hollywood-stjernerne.\nSærlige fordele og holdbarhed.\nMed en professionel øjenvippe-forlængelse er en mascara fortid. Vores special udviklede lim er modstandsdygtigt og tolerant, så de daglige brusebade eller aktiviteter som sport eller svømning ikke er et problem. Eyelash extensions holder lige så længe som rigtige vipper, som viser sig hver to til tre måneder i den normale cyklus og fornyr sig konstant. Ved regelmæssig opfyldning opnås perfekt tæthed. For kontaktlinsebrugere er denne form for extensions velegnet.\nHvad er en øjenvippe Extension?\nHelt naturligt udseende, syntetiske vipper - øjenvippe for øjenvippe - knyttet til dine egne vipper og med holdbarhed til naturlig ændring af øjenvipper. Med vores eyelash extension opnår vi mere tæthed, mere længde og det perfekte komplement til dine øjne


Home > Planter > Løvtræer > Bøg\nStenderup Midtskov F.13:\nLigger blandt de bedste danske provenienser med god stammeform og vækst.\nStenderup Nørreskov F.579:\nLigger ikke ret langt fra Stenderup Midtskov F. 13 og minder også meget om denne.\nStenderup Midtskov F.692:\nBøgen er vort mest almindelige løvtræ og er tilmed Danmarks nationaltræ. Veddet kan anvendes til mange forskellige formål som f.eks. gulve og møbler. Bøgen er en udpræget klimakstræart der ivrigt forynger sig under sig selv.\nDet anbefalede plantningstidspunkt for barrodsplanter er fra sidst i oktober frem til slutningen af maj. Dækrodsplanter af bøg kan plantes i samme periode, men det anbefales at plante dem i sensommermånederne.\nJordforhold: Kan både gro på gode og fattige jorde. Vandstanden skal helst være rimelig stabil.\nVind: Vindfør og ret stormfast.\nVildt: Bøgen er en af de mindst bidte løvtræer vi har. I områder med et højt vildttryk kan den dog godt blive bidt.\nAnvendelse: Læ og skovbryn, naturskov og skov. Hovedsageligt tømmerproduktion, men kan også anvendes som hækplante.\nVælg størrelseStørrelse: 30-50Størrelse: 30-50 cmStørrelse: 50-80 cmStørrelse: 80-120 cm


»Massiv« menneskejagt i gang i København: Mistænkt 25-årig på flugt efter politiskud\nTo betjente og en civil er blevet skudt på Christiania. Den ene er ramt i hovedet.\nBetjente skudt på Christiania: Mistænkt jages i København. En betjent blev ramt i hovedet og er hårdt såret. En civil er også såret. Store politistyrker jagter den formodede gerningsmand. To betjente og civil ramt af skud på Christiania.. (Foto: Jens Nørgaard Larsen/Scanpix 2016) Fold sammen\nTorsdag d. 01. september 2016, kl. 07.25\nOPDATERING, kl. 07.55: Københavns Politi har anholdt den mistænkte i sagen. Læs mere her. Berlingske har efterfølgende valgt at fjerne fotoet af den mistænkte.\nKøbenhavns Politi har sat alle kræfter ind på at finde den formodede gerningsmand bag et skyderi på Christiania onsdag aften, hvor tre personer - heraf to betjente - blev ramt af skud. Den ene betjent blev skudt i hovedet og er alvorligt såret.\n- Vi er massivt til stede derude. Vi har tilkaldt ekstra styrker, orienteret svenskerne (svensk politi, red.) og samarbejder med andre politikredse, siger politidirektør Thorkild Fogde til Ritzau.\nTidligt torsdag morgen offentliggjorde politiet et foto af den person, der menes at stå bag skyderiet onsdag aften på Christiania. Den efterlyste mand er ifølge i politiets signalement 175 centimeter høj og cirka 25 år og beskrives som »farlig«.\n- Jeg kan bekræfte, at han er kendt fra hashmiljøet, siger pressetalsmand Henrik Blandebjerg.\nPolitiet har foretaget fem ransagninger i jagten på gerningsmanden. I den forbindelse har man anholdt en person »med tilknytning til begivenhederne«.\nIfølge politiets pressetalsmand Henrik Blandebjerg var betjentene på en rutinemæssig politiopgave på Christiania, da de ville anholde den nu mistænkte person, som er kendt fra hashmiljøet.\n»I den forbindelse lykkedes det ham at trække et skjult våben og affyre skud,« sagde talsmanden.\nJustitsminister Søren Pind kalder det et angreb mod os alle. Det skriver ministeren på Twitter.\n»Alle dybt berørte over skud - tanke hos betjent, familie og kolleger. Det er et angreb på os alle. Vi kender og vil finde gerningsmanden,« skriver han.\n— Søren Pind (@sorenpind) 1. september 2016\nForbund: Nattens skyderi er svær at uddanne sig ud af\nTo betjente og en borger skudt på Christiania


Sådan fik A.P. Møller koncession til olien i den danske undergrund\n22. august 2017 | SELSKABER\nDen 1. august 1972 var Mærsk Mc-Kinney Møller ombord på tankskibet Marie Mærsk. Her så skibsrederen til, mens Hans Kongelige Højhed, Prins Henrik, drejede på hanen og officielt åbnede den danske olieudvinding. Foto: A.P. Møller-Mærsk A/S\nI september 1959 rettede Deutsche Erdöl Aktiengesellschaft imidlertid henvendelse til Ministeriet for Offentlige Arbejder. Det tyske selskab havde gjort oliefund i Holsten og ønskede nu en koncession nord for den dansk-tyske grænse. Man var indstillet på at bruge 100 millioner kroner på efterforskning.\nDen tyske henvendelse vakte opmærksomhed på Kongens Nytorv 8. Her var A.P. Møller ud fra nationale hensyn bekymret ved risikoen for, at vitale danske interesser kom på udenlandske, og i særlig grad tyske hænder. Skibsrederen henvendte sig til daværende statsminister H.C. Hansen og gav udtryk for sin betænkelighed. Efter en række samtaler med statsministeren blev A.P. Møller opfordret til selv at gå ind i arbejdet. Fra regeringens side så man helst et dansk selskab påtage sig opgaven, og A.P. Møller skrev derfor et brev 1. november 1960 til landets nye statsminister.\n”Hr. statsminister Viggo Kampmann. Tysk olieboring i Danmark. Tør jeg bede Dem venligst overveje følgende: Jeg ser paa denne Tanke med Betænkelighed, fordi der ved, hvad der kaldes “peaceful penetration” allerede foregaar en vis gradvis, tysk Opslugning af Danmark, og tysk Olieboring i Sønderjylland vil utvivlsomt fremme dette.\nDet er efter min Mening et nationalt Problem, og jeg er af den Opfattelse, at Henvendelsen om en saadan Olieboring bør besvares med et Nej. Dette henstiller jeg ærbødigst til Overvejelse. Hvis danske Statsmyndigheder kommer til en modsat Opfattelse, bør Beslutning i hvert Fald udskydes, indtil det er klarlagt, om ikke et eller flere danske Foretagender eventuelt vil tage Opgaven op.\nDen af mig ledede danske Koncern er af nationale Grunde villig til at overveje dette, hvilket jeg tør bede om, at Statsledelsen tager i Betragtning.”\nRegeringen stillede sine forhandlinger med det tyske selskab i bero og bad A.P. Møller fremsætte et bud. Rederiet havde ingen erfaring med den forestående opgave, men efter endt betænkningstid fremsendtes et skriftligt tilbud, hvori A.P. Møller erklærede sig villig til at påtage opgaven. Håbet om olie var beskedent efter de mange tørre boringer, og de mere end 100 millioner kroner, der var ofret.\nEfter måneders forhandling blev bevillingen undertegnet af Kong Frederik IX den 8. juli 1962 om bord på kongeskibet Dannebrog. Eneretsbevillingen gik til de to dampskibsselskaber samt A.P. Møller personligt.\nDet blev siden en vedholdende myte, at A.P. Møller fik foræret koncessionen, men faktum var, at staten ønskede en dansk koncessionshaver, og at A.P. Møller påtog sig den krævende opgave på foranledning af regeringen.\nDen oprindelige koncession blev ikke direkte foræret A.P. Møller. Den 16. juli 1962 opkrævedes Rederiet et gebyr for bevillingen, som man indbetalte pr. giro til Trafikministeriet. Prisen var 40 kroner.\nLæs også Salget af Mærsk Olie og Gas\nForrigeSalg af Mærsk Olie og Gas\nNæsteDet første skib fra Odense Staalskibsværft


G-dage - 3F Dansk\nDeutsch English Polski Russkij Românesc Log på Mit3F\nLog på Mit3F\tFagforening\nDin arbejdsgiver har pligt til at betale arbejdsgivergodtgørelse (G-dage), hvis du bliver afskediget eller hjemsendt.\n05/04 2017 14:39\nKlik her hvis du vil se reglerne, som gælder indtil 1. juli 2017.\nHvis du bliver afskediget eller hjemsendt, skal din arbejdsgiver betale G-dage.\nArbejdsgiveren skal betale de første 2 ledighedsdage - dog højst 16 dage per kalenderår. For at du kan få godtgørelsen, er det en betingelse, at du inden for de sidste fire uger har haft minimum 74 arbejdstimer. Du skal også være tilmeldt som ledig på jobnet.dk.\nG-dage trækkes fra dine dagpenge\nG-dage for en hel ledig dag er på 849 kroner. En hel ledig dag er defineret som mere end fire timers ledighed. Hvis du er ledig i fire timer eller derunder, skal arbejdsgiveren betale 425 kroner for en halv g-dag.\nNår du har ret til godtgørelse fra din arbejdsgiver, skal det trækkes fra i dine dagpenge. Det betyder, at hvis du har ret til godtgørelse for en hel dag, bliver der trukket 7,4 timer i dine dagpenge. Har du kun ret til en halv godtgørelse, er fradraget på 3,7 timer. Få den rette betaling\nDet er vigtigt, at du sørger for at få udbetalt godtgørelsen fra din arbejdsgiver, fordi a-kassen har pligt til at trække timerne fra i dine dagpenge, uanset om du får godtgørelsen udbetalt eller ej.\nHvis du er i tvivl om, hvor meget godtgørelse, du skal have udbetalt, skal du kontakte din lokale 3F A-kasse, som vil hjælpe dig med at udregne godtgørelsen og kræve godtgørelsen betalt. Ansættelsesforhold under 3 måneders varighed\nHar dit ansættelsesforhold varet under 3 måneder, gælder der følgende regler for dig:\n2017 betaler arbejdsgiveren 1 g-dag.\n2018 – arbejdsgiveren skal ikke betale g-dage.\nModtager du arbejdsmarkedsydelse, skal arbejdsgiveren stadig betale for 3 g-dage, selv om ansættelsesforholdet er under 3 måneders varighed.\nNyuddannet: Få dagpenge med det samme\nFørste ledighedsdag - meld dig ledig\nKarantæne - mistet ret til dagpenge i en periode\nDagpenge ved konflikt\n70 300 300 Find din lokale 3F fagforening\nKampmannsgade 4 1790\n3f.dk bruger cookies for at udarbejde statistik over anvendelsen af sitet. Du kan altid slette cookies fra 3f.dk igen.


Danmark har set markante fremskridt, når det kommer til LGBT+ personers muligheder for at stifte familie og få børn. Ikke mindst lesbiske par har de seneste årtier fået flere muligheder for familiedannelse.\nVi er imidlertid fortsat ikke i mål med at skabe lige muligheder for familiedannelse og juridisk anerkendelse af de mange familietyper, som allerede eksisterer i dagens Danmark.\nTo mænd har fortsat ganske få muligheder for at stifte familie. Altruistisk svangerskabsdonation (surrogasi) er stærkt besværliggjort af at være et ureguleret område for så vidt angår rettigheder til begge fædre, svangerskabsdonor og ikke mindst barnet. Dertil er det ulovligt for sundhedspersonale at assistere med fertilitetsbehandling til svangerskabsdonation, hvis der anvendes donoræg.\nI Danmark er det desuden kun muligt at registrere to juridiske forældre. Mange LGBT+ personer danner imidlertid familier med tre eller fire forældre i det, man kalder multiforældrefamilier. De ikke-juridiske forældre er imidlertid uden rettigheder ift. barnet, og barnet er uden rettigheder ift. alle dets forældre, fx ift. at træffe beslutninger på vegne af barnet, tage til lægen med barnet eller rejse til udlandet med barnet. Dette er for LGBT+ Danmark ikke i barnets tarv.\nLGBT+ Danmark arbejder for at sikre både børn og forældres rettigheder i regnbuefamilier, særligt i forhold til familier med flere end to forældre og familier med to fædre, hvor den nuværende lovgivning ikke beskytter de familietyper, som allerede eksisterer.\nIndfør mulighed for registrering af op til fire juridiske forældre.\nMedforældre skal sikres nemmere registrering og adgang til at orlov vedbenyttelse af fx dobbeltdonation eller svangerskabsdonation.\nMuliggør altruistisk (ikke-kommerciel) svangerskabsdonation i Danmark.\nUndersøgelse af mulighederne for vederlag og dækning af udgifter i forbindelse med graviditeten ved svangerskabsdonation i samarbejde med relevante parter, herunder kvinde- og børneorganisationer.\nTillad stedbarnsadoption ved fødslen til medfædre og transkønnede medmødre, og lad orlovsrettighederne følge med.


Alle restauranter i London Restauranter i nærheden af Audley\nAlle aktiviteter i London Aktiviteter i nærheden af Audley\nEuropa Storbritannien (UK) England London Restauranter i London Audley\nNr. 3.039 af 18.188 Restauranter i London $$ - $$$\nBar, Britisk, Pub To 43 41 Mount Street | Mayfair London, London W1K 2RX, England+44 20 7499 1843Website\nVis også KortSatellit Kortopdateringer er sat på pause. Zoom ind for at se opdaterede oplysninger. Nulstil zoom Opdaterer kortet... Tilbage til kortet Oversigt 4,0 300 anmeldelserFremragende27 %Rigtig god49 %Gennemsnitlig14 %Dårlig5 %Frygtelig5 %Åben nu11:00 - 23:00sø12:00 - 22:30ma - lø11:00 - 23:00Alle åbningstider KØKKENER Bar, Britisk, Pub, Grill, Vegetarvenlig PRIS $$ - $$$VURDERINGER ServiceMadGod prisStemningPLACERING To 43 41 Mount Street | Mayfair London, London W1K 2RX, EnglandAlle oplysninger Forbedr denne registreringEr der gode glutenfri retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Tilbyder denne restaurant barnestole?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant kørestolsegnet?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til brunch?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til særlige lejligheder?Ja Nej Ved ikke Er der gode vegetarretter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Tager denne restaurant imod reservationer?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til middag?Ja Nej Ved ikke Er denne restaurant god til frokost?Ja Nej Ved ikke Er der gode veganske retter på denne restaurant?Ja Nej Ved ikke Tak for din hjælp! Del en anden oplevelse, inden du smutter. Skriv en anmeldelseAnmeldelser (300)Medlemsvurdering Fremragende38Rigtig god76Gennemsnitlig16Dårlig8Frygtelig8Type rejsendeFamilierParAleneForretningVennerTidspunkt på året Mar.-majJun.-aug.Sep.-nov.Dec.-feb.Sprog Alle sprog Dansk (146)Engelsk (267)Portugisisk (8)Flere sprog Sprog Dansk (146)Engelsk (267)Portugisisk (8)Italiensk (6)Japansk (5)Spansk (4)Fransk (3)Tysk (3)Norsk (2)Hollandsk (1)Russisk (1)Se, hvad de rejsende siger: 1-10 af 146 anmeldelser\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejgraham bCardiff, Storbritannien5312Anmeldt 3 uger siden God mad til en god pris lige ved Park LaneMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejValentinoCorfuCorfu, Grækenland87Anmeldt 3 uger siden fra mobile enheder Forfærdelig opførsel -bliv vækMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejSNG55Atlanta, GA4614Anmeldt 3 uger siden Eksklusiv pubHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejferozm5301Anmeldt 4 uger siden AUDLEY pubAnmeldelsen er indsamlet i samarbejde med Greene King Denne virksomhed anvender redskaber fra TripAdvisor (eller en af TripAdvisors officielle partnere til indsamling af anmeldelser) for at opfordre til og indsamle anmeldelser fra gæster, inkl. denne.Hvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejChris and Nerey... S5514Anmeldt 4 uger siden fra mobile enheder Sikke en fantastisk PubMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejjtt37Nashville, Tennessee8316Anmeldt 19 juni 2017 Klassisk PubHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejKim GWollongong, Australien15537Anmeldt 24 maj 2017 fra mobile enheder Stilfuld pub & publikumMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejStephan Hlondon10075Anmeldt 18 maj 2017 Arrogant og nedskrivning personale.MereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejSelebian2014Selby, Storbritannien23378Anmeldt 15 maj 2017 Første besøg i et stykke tidMereHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nDenne anmeldelse er maskinoversat fra engelsk Hvad er det? For at du kan få gode råd fra så mange rejsende som muligt, er denne anmeldelse blevet oversat automatisk til dansk, og den er muligvis ikke en tro gengivelse af originalen. Vi håber, at den er en hjælp, når du planlægger din rejse. Vis maskinoversættelser? JaNejJoseph PBozeman, Montana2713Anmeldt 2 maj 2017 fra mobile enheder Venligt stedHvordan var denne oversættelse?Tak, fordi du indsendte en redigering. Vi gennemgår dit forslag. Vurder den God OK Dårlig Forbedr oversættelse Tak for din vurdering.\nForrigeNæste123456…15Opdaterer listen... I nærheden Restauranter i nærhedenScott's1.790 anmeldelser 0,06 km væk Helene Darroze at The Connaught802 anmeldelser 0,17 km væk 34 Mayfair502 anmeldelser 0,08 km væk Jamavar179 anmeldelser 0,24 km væk Seværdigheder i nærhedenMayfair203 anmeldelser 0,35 km væk Grosvenor Square54 anmeldelser 0,25 km væk Park Lane79 anmeldelser 0,36 km væk Church of the Immaculate Conception8 anmeldelser 0,15 km væk Spørgsmål og svarFå hurtige svar fra personale og tidligere besøgende på Audley.Bemærk! Dit spørgsmål vil blive offentliggjort på siden Spørgsmål og svar.Bekræftelse: Retningslinjer for indlægSend\nUdendørsservering, Buffet, Siddepladser, Tjenerstab, Fjernsyn, Serverer alkohol, Fuld bar, Vin og øl, Accepterer American Express, Accepterer MasterCard, Accepterer Visa, Kun kontanter, Gratis wi-fi, Bookinger\nTo 43 41 Mount Street | Mayfair London, London W1K 2RX, England Placering:


Nadiya apartments 4 i Sumy til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nSe alle 77 ejendomme i Sumy.\nNadiya apartments 4\nKharkovskaya Street 3/1, Zarichnyi, Sumy, Ukraine, 40024 - Se på kort\nMere om Nadiya apartments 4\nNår du besøger Sumy, så vil du rigtigt føle dig hjemme på Nadiya apartments 4, der tilbyder kvalitetsovernatning og fantastisk service. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nPå Nadiya apartments 4 sikrer den utrolige service og de fremragende faciliteter dig et ophold du ikke vil glemme. Hotellet tilbyder sine gæster adgang til et stort udvalg af servicetilbud, som elevator, transportservice, rygeområde.\nHotellets bekvemmeligheder er særligt udvalgt for at sikre den højeste komfort. På nogle af værelserne kan gæsterne finde opvarmning, altan/terrasse, fjernsyn, fjernsyn LCD-/plasmaskærm, satellit-/kabel-tv. Desuden sikrer hotellets væld af fritidstilbud, at du har rigeligt at foretage dig under dit ophold. Nyd uforlignelig service og en i sandhed prestigefyldt placering på Nadiya apartments 4.