Maailman ääreen: 2012\nVuoden 2012 alussa päätin viimein elvyttää lukuharrastukseni Sadan kirjan haasteen siivittämänä. Projektia tukeakseni perustin tämän blogin. Kirjoja onkin kertynyt mukavasti: sain 102 kirjaa luetuksi. Tällä hetkellä, harvinaista kyllä, ei ole yhtään kirjaa kesken, mutta eiköhän luettuja kirjoja kerry silti ensi vuodellekin.\nMitä tuli luettua? Vuoden aikana luin laidasta laitaan. Kirjoja 1800-luvun alusta aina vuoden 2012 uutuuskirjoihin. Tieteiskirjallisuutta, satuja, fantasiaa, tyttökirjoja, novelleja, runoutta ja yksi näytelmäkin. Kirjoja luin 56 eri kirjailijalta: saman kirjailijan teoksia tuli siis luettua useampiakin. Tästä huolimatta luin lähinnä yksittäisiä teoksia, mutta sarjojakin tuli luettua: vuoden aloitin Harry Pottereilla, myöhemmin luin muun muassa Anna-sarjan, Pieni talo preerialla -sarjan sekä Myrskyluoto-sarjan. Vuoden aikana luin myös Raamatun, jonka olen jättänyt pois tilastoista.\nVuodelta parhaiten mieleeni jäivät Timo K. Mukan Maa on syntinen laulu, Emily Brontën klassikko Humiseva harju, Kathryn Stockettin rotusyrjinnästä kertova kirja Piiat, Mika Waltarin pienoisromaani Ei koskaan huomispäivää, Maria Jotunin novellikokoelmat Kun on tunteet ja Tyttö ruusutarhassa sekä Fedor Dostojevskin romaani Rikos ja rangaistus.\nTilastollisesti luin seuraavanlaisesti:\nKirjoja yhteensä: 102\nLasten- ja nuortenkirjoja: 50\nNaiskirjailijoiden teoksia: 64\nMieskirjailijoiden teoksia: 39\nKotimaista kirjallisuutta: 31\nUlkomaista kirjallisuutta: 70\nVuonna 2012 lukemieni kirjojen lista löytyy täältä.\nLähettänyt π klo 9.48 4 kommenttia:\nTunnisteet: vuosikooste, yleistä asiaa\nRaamattu koostuu Vanhasta ja Uudesta testamentista, jotka molemmat koostuvat useammasta kirjasta. Vanhassa testamentissa on yhteensä 39 kirjaa, ja Uudessa testamentissa 27. Yhteensä Raamatussa on siis 66 kirjaa.\nRaamatulla on myös useita kirjoittajia, joiden henkilöllisyys on suurimmaksi osaksi tuntematon. Erityisesti Vanhalla testamentilla on pitkä syntyhistoria: monet sen kertomuksista ovat siirtyneet suullisena tietona sukupolvelta toiselle, ja ne on vasta myöhemmin kirjoitettu muistiin.\nKokonaisuutena Raamattu on muotoutunut vasta varhaisen kristillisyyden aikana, vaikka sen eri kirjat ovat syntyneet hyvin pitkän ajanjakson aikana. Raamatun kirjat ovat syntyneet kirjallisessa muodossaan suurinpiirtein vuosien 800 eKr. ja 150 jKr. välisenä ajanjaksona. Suomeksi Raamattu saatiin käännettyä kokonaisuudessaan vuonna 1642.\nMielestäni Raamattu on myös siitä mielenkiintoinen kirja, että se on maailman levinnein kirja. Raamattua tai osia siitä on käännetty useammalle kielelle kuin mitään muuta kirjaa. Raamattu oli kokonaisuudessaan hyvin valaiseva lukukokemus, sekä kristinuskon että historiallisten aspektiensa takia.\nRaamatun kirjat ovat:\nEnsimmäinen Pietarin kirja\nLähettänyt π klo 14.07 2 kommenttia:\nTunnisteet: suomeksi, tuntematon kirjoittaja\n"Totta kai olisi ollut vaihtoehtoja, päähenkilömme olisi voinut varastaa autoja, kerätä puhelinjohtojen kuparia tai myydä munuaisensa. Mutta kaikista huonoista tarjouksista Jegor Kugarin tarjous oli paras."\nJegor Kugar tarjoaa Vatanesculle töitä romanialaisena kerjäläisenä. Työpaikkana Helsinki, palkkana 25 prosenttia almuista. Huonoista tarjouksista paras, ja Vatanescu suostuu saadakseen ostettua pojalleen Miklokselle nappulakengät. Kaikki ei kuitenkaan mene suunnitelmien mukaisesti, ja Vatanescu päätyy pakenemaan Jegoria Lappiin citykanin kanssa. Kerjäläisestä ja jäniksestä tulee erottamattomat ystävykset, ja yhdessä kani ja Vatanescu kokevat seikkailuja eri puolilla Suomea.\nTuomas Kyrön Kerjäläinen ja jänis on huumorilla kirjoitettu, ajankohtainen kirja. Teos käsittelee sekä kerjäläisongelmaa että suomalaisuutta humoristisin keinoin.\nKirjan päähenkilö on Vatanescu, romanialainen pienen pojan isä. Hän ei löydä toimeentuloaan Romanian slummeista, joten päätyy lähtemään ihmis- ja huumekauppias Jegor Kugarin matkaan. Vatanescu on yksinkertainen, suomea taitamaton mies, mutta hänellä on selkeä päämäärä: taata nappulakengät ja hyvä elämä pojalleen Miklokselle. Vatanescusta leivotaan kirjan tapahtumien aikana idoli suomalaisille, oman tiensä kulkija, sankari.\nKerjäläisen ja jäniksen pääantagonisti sen sijaan on ihmis- ja huumekauppias Jegor Kugar, joka aloitti uransa Neuvostoliitossa. Neuvostoliiton hajottua Jegorin ura ei kuitenkaan loppunut: päinvastoin, se jatkui entistä tuottoisampana. Pidin kirjassa siitä, kuinka kirjailija valottaa Jegorin taustoja, ja antaa Jegorille kasvot henkilönä, ei ainoastaan "pahiksena". Jegor on myös kirjan kenties kyynisin ja inhorealistisin hahmo:\n"Yksinäisyydessään Jegor Kugar ryhtyi kirjoittamaan muistelmiaan...\n"Tämän tarinani haluan kertoa yksinkertaisesta syystä. Siksi, ettei kukaan koskaan lähtisi sille tielle jolle minä ajauduin... Paa-aaa-skat. Rahasta meikä tän tekee. Jos saisin kustannussopimuksen.""\nJegor edustaa vahvasti sitä ihmistyyppiä, joka toimii itsekkäästi eikä pysty kuvittelemaan muidenkaan toimivan muista kuin itsekkäistä tarkoitusperistä. Esimerkiksi Jegor uskoo vakaasti Vatanescun tavoitelleen hänen uransa tuhoamista Järjestössä, vaikka tosiasiallisesti Vatanescu lähinnä sähläsi yrittäessään hankkia pojalleen jalkapallokenkiä.\nKerjäläisongelmaa on kirjan tyylille uskollisesti käsitelty vakavasti, mutta kuitenkin keveästi, lukijaa likaa ahdistamatta. Tästä huolimatta kuvaus on koskettava.\n"...Jegor potkaisi Vatanescun ulos autosta, heitti perään pahvinpalan ja tyhjän kahvimukin. Sitten pikainen briiffaus tulevaan työtehtävään. Sairaspäiviä ei tunnettu, lomarahat ja ansiosidonnaisen voisi unohtaa. Katse maahan koko työvuoron ajan. Piestyn koiran asento ja ilme. Hymy kerjäläisen kasvoilla vie uskottavuuden ja näkyy heikentyneenä kassavirtana. Herätä sääliä ja syyllisyyttä, saat armoa."\nKyrö käsittelee sitä, kuinka kerjäläiset vetoavat juuri sääliin ja syyllisyydentunteeseen. Kuitenkin Kerjäläinen ja jänis kertoo kerjäläisten kurjuudesta: lahjoitukset kerjäläiselle menevät hyvin harvoin tälle, ja usein vain sitovat kerjäläistä enemmän riistävään kattojärjestöön. Toisaalta, kerjäläinen, joka ei tienaa hyvin saa potkut. Tämäkin on huono vaihtoehto, sillä miten kielitaidoton, rahaton ja sosiaalitunnukseton ihminen selviää vieraassa maassa?\nVaikka kerjäläisyyttä on käsitelty keveän vakavasti, on suomalaisuutta sen sijaan käsitelty enemmän humoristisella ja ironisella otteella. Tässä keskeinen hahmo on Simo Pahvi, pääministeri, taustanaan Tavallisten Ihmisten Puolue. Ymmärtämällä suomalaisia ja tavoittaessaan heidät Pahvi on kohonnut arvostettuun virkaan. Esimerkki Kyrön humoristisista suomalaiskuvauksista on luonnehdinta ylemmän keskiluokan ytimestä: ämpärillinen hunajamarinoituja, paistettuja kanafileitä. Vaikka suomalaisuutta kuvataan humoristisesti, on kirjassa myös kritiikkiäkin länsimaalaista yltäkylläisyyttä kohtaan. Vatanescu muun muassa pohtii, ettei "tiennyt, että helppo elämä on vaikea elämä". Slummista tulleen on hankala käsittää, miten ihmisellä, jolla on ruokaa, katto päänsä päällä ja vakituiset tulot voi olla vaikeaa. Samoin Vatanescu ihmettelee, että suomalaisilla on varaa jaotella työt "hyviin" ja "huonoihin", ja halveksia vähäarvoisempina pitämiään töitä. Kirjailija muistuttaa tämän kautta, että länsimainen elinstandardi on valtavan yltäkylläinen verrattuna moniin muihin maihin.\nTuomas Kyrön kirjoitustyyli ihastuttaa ja yllättää: kirjailija käyttää kekseliästä kieltä sekä erikoisia, mutta toimivia ilmauksia. Yksi kirjan viehätyksestä piileekin siinä, että humoristisuus ilmenee paitsi tapahtumissa, myös käytetyn kielen kautta. Tämän lisäksi pidin Kerjäläisessä ja jäniksessä siitä, että sivuhahmojen taustoja kerrottiin lyhyiden sivutarinoiden kautta. Kuten Vatanescu toteaa, "elämä on satu". Samaten Kyrön Kerjäläinen ja jänis on satu aikuisille, ja siinä on tietysti onnellinen loppu. Pidin paljon kirjasta: se ei ehkä ollut kovin realistinen, mutta hauskuuttaa ja tarjoaa pohdittavaa siitä huolimatta.\nTunnisteet: kotimainen kirjallisuus, Kyrö Tuomas, suomeksi\nRudy de Casseres ja Raimo Salomaa ovat toimittaneet Mika Waltarin kirjoittamista joulurunoista ja joulukertomuksista kokoelman Joulutarinoita. Novelli- ja runokokoelma pitää sisällään yhteensä 11 runoa ja 46 kertomusta, novellia ja satua. Kertomukset ja runot ovat suunnattuja vuoroin niin aikuisille, lapsille kuin nuorillekin. Kokoelman runot ja novellit on kirjoitettu joululehtiin vuosina 1925-1962. Suurin osa kertomuksista ajoittuu kuitenkin 1930-luvulle. Teos on myös kaunis kokonaisuus, sillä sitä kuvittamaan on valittu Pekka Halosen, Magnus von Wrightin, Ferdinand von Wrightin, Albert Edelfeltin ja Hjalmar Munsterhjelmin jouluisia ja talvisia maalauksia.\nMonet novelleista käsittelevät rakkautta: useassa kertomuksissa kuten Prinsessan joululahja, Nuoren Antonin jouluaatto ja Jouluaatto, vuokra-auto ja onnellinen loppu kerrotaan onnellinen tarina tulevan puolison löytämisestä. Monissa tarinoissa myös korostetaan perheen merkitystä: johonkin kuuluminen ja läheiset kuuluvat erottamattomasti joulunviettoon.\nYksi kokoelman teemoista on myös aidon joulumielen syntyminen antamisen ilosta, jakamisesta ja joulun todellisen sanoman muistamisesta. Monessa novellissaan Waltari kritisoi kaupallistunutta joulua:\n"[M]enestyksen, yltäkylläisyyden ja hyvinvoinnin vuosina joulu kasvoi... mahtavaksi markkinajuhlaksi. Tunnelman luominen ja ostohalun kiihdyttäminen alkoi jo kuukautta aikaisemmin... [O]limmeko lopulta onnellisia yltäkylläisyydestämme. Eikö meillä kaikilla... sittenkin sisimmässämme ollut nakertava, iloton tyhjyyden tunne?"\nYlläoleva katkelma on novellista Jouluna 1940, kirjoitettu nimensä mukaisesti vuonna 1940. Jos Waltari piti joulua pintapuolisena ja kaupallistuneena 72 vuotta sitten, mitäköhän hän mahtaisi ajatella tänä päivänä? Kyseinen novelli oli mielestäni kenties kokoelman ajatuksia herättävin. Joulun perustaminen materialistisille nautinnoille ei lopultakaan tarjoa oikeaa, aitoa jouluriemua: se tuo tullessaan kenties ulkonaista hyvinvointia, mutta jättää sisimmän tyhjäksi.\nYksi Joulutarinoiden vahvuuksista on myös sen erilaiset tarinat. Lukija seuraa erilaisten ihmisten joulunviettoa: rangaistuskomppanian humoristista joulua, sotilaan joulua Atlas-vuorilla, lasten jouluiloa mielikuvitusmaassa, sirkuksen, merimiehen ja yksinäisen insinöörin joulua. Mukaan mahtuu myös itseironinen kuvaus kirjailijan joulusta.\nTarinoissa näkyy paitsi Waltarin muuntautumiskyky ja kehitys kirjoittajana, myös Suomen historian vaikutus. Erityisesti talvisodan ja jatkosodan välisenä ajanjaksona kirjoitetut tarinat keskittyvät joulun tuntuun ilman yltäkylläisyyttä ja runsautta. Muun muassa novelli Vanhaisäntä käy kaupungissa näkyy sota-ajan niukkuus rikkaimpienkin joukossa. Tästä novellista pidin erityisesti, sillä kertomuksen vanhaisäntä osoittaa todellista jaloutta antamalla anteeksi häntä ylpeästi kohdelleelle vanhalle tutulle ja on valmis auttamaan tätä ollessaan itse paremmassa asemassa.\nKokonaisuudessaan pidin Joulutarinoita-kokoelmasta kovin: Waltarin runot ja novellit loivat oikeaa joulutunnelmaa ja muistuttivat, että oikea joulurauha ja onni ei synny materiasta vaan aineettomista asioista. Samoin pidin kuvituksesta paljon: suosikkini oli kuva Ferdinand von Wrightin maalauksesta Punatulkkuja pihlajassa. Kaiken kaikkiaan kokoelma oli siis hyvin jouluinen, ja sitä voisi hyödyntää myös eräänlaisena joulukalenterina: kertomus tai pari joka päivä. Mika Waltarin tarinat levittävät aitoa joulumieltä keskittymättä epäoleellisuuksiin.\nLähettänyt π klo 13.39 Ei kommentteja:\nTunnisteet: kotimainen kirjallisuus, novellikokoelma, runokokoelma, satu, suomeksi, Waltari Mika\nLähettänyt π klo 15.45 Ei kommentteja:\nKirjoittaja: Rudyard Kipling\nJulkaistu: 1894 (suomennos 1898)\nViidakkokirja koostuu seitsemästä kertomuksesta ja seitsemästä niihin liittyvästä runosta. Yllätyin tästä, sillä ennakkoon olin kuvitellut kirjan olevan yksi ainut kertomus Mowglista, pojasta, joka kasvaa susien parissa. Sen sijaan ainoastaan kertomukset Mowglin veljet, Kaan metsästys ja "Tiikeri! Tiikeri!". Muut tarinat kertovat muista eläimistä, kuten mungosta nimeltä Rikki-tikki, valkoisesta hylkeestä sekä vanhasta norsusta, joka vie pienen Toomain katsomaan norsujen tanssia. Mukaan mahtuu myös tarina Kuningattaren palvelijat, kertomus eläimistä, jotka palvelevat brittiläisen imperiumin Intiassa, kuningatar Viktorian alamaisina.\nPidin eniten juurikin Mowgli-tarinoista. Vaikka Mowglikaan ei minulle ole edes elokuvista tuttu hahmo, tiesin silti pääpiirteittäin tarinan hahmot: karhu Baloon, pantteri Bagheeran, tiikeri Shere Khanin ja käärme Kaan sekä tietysti riehuvat apinat, bandar-logit. Mowgli-tarinat tuntuivat myös muodostavan yhtenäisemmän kokonaisuuden kuin muut neljä tarinaa, jotka olivat muista täysin irrallisia. Mowgli on poika, joka ei kuulu täysin eläimien joukkoon, mutta kasvettuaan susien parissa ei voi sopeutua täysin ihmiselämäänkään. Runossa Mowglin laulu Mowgli toteaa itse olevansa kaksi henkilöä: toinen viidakon Mowgli, toinen ihmis-Mowgli. Tästä huolimatta hän ei kuulu kumpaankaan maailmaan.\nNobelin kirjallisuuspalkinnon voittaneesta Rudyard Kiplingistä tuli myöhemmin imperialismin ja rotusyrjinnän kannattaja ja puolustaja. Vaikka Viidakkokirja kuuluukin hänen varhaistuotantoonsa, siinä näkyy silti viitteitä Kiplingin ajatuksiin brittiläisestä ylivertaisuudesta. Muun muassa viidakon kansan erottaminen sivistymättömistä bandar-logeista heijastelee Kiplingin ajatusta alempiarvoisista barbaarisista vieraista kansoista ylivertaisten ja älykkäiden eurooppalaisten rinnalla. Lähes kaikissa kaavoissa toistuu myös sama kaava: viisaampi opettaa nuorempaa ja tyhmempää.\nKirjassa oli kuitenkin myös läsnä luonnonsuojelun teema. Muun muassa tarinassa Valkoinen hylje kuvataan ihmisten levittäytymistä ja hylkeiden hankaluuksia löytää rauhallinen paikka asua. Samoin Mowglin veljissä ja Kaan metsästyksessä ihmiset esitetään viidakon vihollisina, tuhoajina, jotka turmelevat viidakon mikäli eläimet metsästävät ihmisenpentuja.\nViidakkokirja sijoittuu Intiaan, ja kertomuksissa kuvataankin muun muassa intialaista kastijärjestelmää. Mielenkiintoista on myös, että Kipling viittaa myös toiseen brittiläisen imperiumin alusmaahan, Australiaan, tarinassaan Kuningattaren palvelijat. Eräs korskea hevonen kehuskelee olevansa sukua Melbourne Cupin voittaneelle ravurille. Tässäkin tarinassa toistuu kuitenkin brittiläisyyden ylivertaisuus: Afganistanin vierailevat joukot esitetään sekasortoisina ja kykenemättöminä tottelemaan käskyjä.\nViidakkokirja oli ennen kaikkea mielenkiintoinen lukukokemus. Vaikka Kiplingin orastava ajatusmaailma ei heijastelekaan kovin läpinäkyvästi kirjan tarinoista, se on kuitenkin läsnä. Kertomukset olivat kuitenkin lievästä irrallisuudestaan huolimatta hauskaa luettavaa, vaikka varsinkin Mowglin tarina olisi kenties toiminut paremmin yhtenäisempänä ja pidempänä.\nLähettänyt π klo 1.53 Ei kommentteja:\nTunnisteet: brittiläinen kirjallisuus, Kipling Rudyard, lastenkirjallisuus, suomeksi\nInsinööri Akseli Jaatinen saapuu Kuusmäen pitäjään johtamaan Tappojoen uuden sillan rakennusurakkaa. Jaatinen onnistuu kuitenkin suututtamaan pitäjän vallanpitäjät: rehtori Rummukaisen, rakennusmestari Kainulaisen, kunnanvaltuuston puheenjohtaja Jämingin, rovasti Roivaan ja nimismies Kavonkulman, konstaapeli Ollosen ja palopäällikkö Jokikokon. Insinööri Jaatinen on kuitenkin reilu ja ystävällinen esimies ja hyvissä väleissä rakennusmiestensä kanssa. Lähimpien uusien ystäviensä, Manssilan ja Pyörähtälän avulla, Jaatinen onnistuu kuitenkin päihittämään jokaisen heistä. Lopulta Jaatinen saa haltuunsa koko pitäjän vallan: hänestä tulee kunannvaltuuston puheenjohtaja ja paikallislehden suurin omistaja. Menestyvän yhtiön, Pohjolan Betonin ja Ravan johtajana ja kaksine vaimoineen Jaatinen on omien sanojensa mukaan onnellinen mies.\nArto Paasilinnan Onnellinen mies on humoristisen satiirinen kuvaus pienen pitäjän valtasuhteista ja muutoksista. Vaikka kirja onkin perussävyltään hyvin keveä ja humoristinen, käsittelee Paasilinna siinä myös suomalaisten pikkupitäjien vallanpitäjien jähmeyttä muutoksien suhteen sekä työnväenluokan ja ylempien luokkien välistä kitkaa.\nPäähenkilö, Akseli Jaatinen, on karikatyyri 'onnellisesta miehestä': hänellä on sekä naisia, valtaa että rahaa. Insinööri on esimerkillinen ja esikuvallinen mies: neuvokas, huumorintajuinen sekä älykäs. Oveluudellaan Jaatinen onnistuu muun muassa puijaamaan itselleen kaupungin viemäröintiurakan ja kartuttamaan sillä omaisuuttaan. Täydellinen Jaatinen ei kuitenkaan ole: hänen periaatteensa on se, että ken leikkiin ryhtyköön, se leikin kestäköön. Jaatisen haastettuaan pitäjän vallanpitäjät eivät saa armoa.\nPitäjässä elää vahvasti edelleen 'punaiset ja valkoiset' -luokittelu. Jaatisen vastustajat - Rummukainen, Kainulainen, Jäminki, Roivas, Kavonkulma, Ollonen ja Jokikokko - lukeutuvat 'valkoisiin', kun taas Jaatinen. Pyörähtälä ja Manssila sekä rakennusmiehet ovat 'punaisia'. Yksi Jaatisen saavutuksista onkin pystyttää muistomerkki punaiselle plutoonanpäällikkö Vornaselle. Vaikka Jaatinen kirjan kuluessa kasvattaakin varallisuuttaan ja valtaansa, onnistuu hän silti pitämään hyvät välit työnväenluokkaan.\nLukiessani kiinnitin huomiota myös siihen, että Paasilinnan teos on hyvin mieskeskeinen. Naishahmot ovat vain sivuhahmoja, ja heitäkään ei ole paljon: ainoastaan kunnansihteeri Irene Koponen, rehtorinrouva Leea Rummukainen, ekonomi Hellevi Säviä sekä leskirouva Reivilä. Vaikka hahmot ovat leskirouva Reivilää lukuunottamatta kohtalaisen aktiivisia toimijoita, ovat he silti paljon näkymättömämpiä ja hiljaisempia hahmoja kuin kirjan keskeiset mieshahmot.\nOnnellinen mies oli mielestäni hyvin hauska ja hulvaton lukukokemus. Arto Paasilinnan huumori on sopivan satiirista, osuu ja uppoaa. Huumorinsa kautta Paasilinna piirtää lukijalle huvittavan kuvan pienen pitäjän kuvioista.\nLähettänyt π klo 0.05 2 kommenttia:\nTunnisteet: huumori, kotimainen kirjallisuus, Paasilinna Arto, satiiri, suomeksi\nKirjoittaja: Helvi Hämäläinen\nTohtori Tauno Saarinen sekä rouvansa Elisabet viettävät kesälomaansa huvilallaan kahden poikansa, Pekan ja Leon kanssa. Samaan aikaan tohtorin sisar, kulttuurikriitikko Naimi päättää palata yhteen miehensä Arturin kanssa, josta erosi kaksikymmentä vuotta sitten. Molemmissa perheissä on omat ongelmansa: Tauno tuntee vetoa naapuriperheen palvelustyttöön ja saattaa tämän raskaaksi, Naimi taas ei tunne olevansa osa miehensä perhettä tämän vanhan äidin väheksyessä ja kiusatessa häntä. Molemmissa perheissä kulisseja pidetään yllä hinnalla millä hyvänsä.\nHelvi Hämäläisen Säädyllinen murhenäytelmä on ennen kaikkea kuvaus helsinkiläisen sivistyneistön elämästä. Tapahtumat etenevät hitaasti ja kuvailua on runsaasti: välillä liiankin runsaasti omaan makuuni. Kun jokaista yksityiskohtaa kuvaillaan, tuntuu lukeminen välillä sanojen loputtomassa suossa kahlaamiselta. Välillä tuntuu myös, että teos toistaa likaa, alleviivaa asioita liikaa ja täten jopa aliarvioi lukijansa. Hämäläinen käyttää myös paljon kiertoilmauksia, metaforia ja vertauksia. Vaikka tämäkin kävi ajan myötä hieman raskaaksi, pidin silti kirjoitustyylistä: päästyäni sisälle tarinaan, aloin nauttia enemmän Hämäläisen rikkaasta ja vivahteikkaasta kielestä. Yksi kirjan kauneimmista kohdista oli mielestäni alla oleva lainaus:\n"Kurkiparvi lensi jossakin jäänvihreällä taivaanrannalla villisti huutaen, kaipuu, jolla ei ola rantaa, kaipuu, jolla ei ole kohdetta, oli syttynyt noihin [tohtorin] mietteliäisiin tuttuihin silmiin. Eikä Elisabetilla ollut niitä hirvittäviä siipiä, jotka tuovat kurjen liian varhain etelästä, niin että siivet jäätyvät kiinni lumiseen maahan, eikä hän tuntenut sitä kaipausta, joka pakottaa riuhtaisemaan maahan jäätyneet siivet irti väkevin vertavuotavin lihaksin ja nousemaan ilmaan jäisillä ja verisillä riekaleilla sokeasti, villisti ja toivottomasti."\nSäädyllisen murhenäytelmän päähenkilöitä ovat Tauno, Elisabet, Artur ja Naimi. Jokaisen elämää ja ajatusmaailmaa valotetaan, ja tarinan aikana lukija tutustuukin näihin hahmoihin hyvin. Hämäläisellä on taito kertoa henkilöhahmojensa persoonista paljon pienten yksityiskohtien kautta, joita romaanissa riittää. Mielestäni hahmot ovatkin kenties parhainta romaanissa: Tauno, Elisabet, Artur ja Naimi ovat tuntuvat aidoilta, ja jokainen heistä kehittyy tarinan aikana.\nTohtori Tauno Saarinen on hahmona ristiriitainen. Hän on sivistynyt ja moraalinen mies, joka paheksuu pettämistä ankarasti. Toisaalta hänessä taistelee halu kokea elämäniloa ja intohimoa, joka puuttuu täysin hänen elämästään. En oikein tiennyt mitä ajatella hänestä: toisaalta tohtorin rehellisyys hänen tunnustettuaan vaimolleen hairahduksensa oli mielestäni arvostettava piirre. Kuitenkin Taunossa oli myös raivostuttavaa ylimielisyyttä: kerrottuaan ihastuksestaan 60 paperiarkin tunnustuksella, hän kuvittelee suoraselkäisyydellään sovittavansa vaimolleen aiheuttamansa mielipahan.\nElisabet on hahmona kenties eniten sympatiaa herättävä. Hän on pohjimmiltaan epävarma ja yrittää piilottaa sen säilyttämällä elämässään ankaran järjestyksen ja torjumalla kaikki harmit. Toisaalta Elisabet on myös ankaran moraalinen, ja soimaa itseään ehdottaessaan palvelustytölle aborttia. Elisabet kuvataan hyvin yhteiskunnalliseksi ihmiseksi, jonka toimintaa kuvaillaan seuraavanlaisesti:\n"Yhteiskunnallinen ihminen... oli vedetty käyntiin ja kävi tarkasti, oikein, ja toimien täsmälleen suuren koneiston osana tänäkin järkytyksen ja tuskan iltana."\nElisabetissa on kuitenkin myös armollinen ja aidosti välittävä puoli: palvelustytön kuoltua hän ajattelee myös oikeasti miehensä lapsen parasta ja suostuu ottamaan tämän omakseen. Tietenkin Elisabetin toimissa on myös itsekkyyttä, mutta hänen tekoihinsa sekoittuu myös aitoa lähimmäisenrakkautta.\nNaimi on veljensä tapaan hyvin sivistynyt, ammatiltaan kulttuurikriitikko. Kuten Elisabet, myös Naimilla on ehdoton moraali: hän jättää miehensä tämän petettyä. Naimin moraalikäsityksessä ei ole sijaa muunlaiselle seksuaalisuudelle kuin avioliitossa miehen ja naisen välillä toteutetulle. Naimi on hahmoista mahdollisesti traagisin: ensin hän ymmärtää rakastavansa miestä kahdenkymmenen erossaolovuodenkin jälkeen, mutta koettuaan miehensä ja tämän äidin taholta paljon piinaa, hän lopulta ymmärtää ettei voi olla onnellinen Arturin kanssa eikä todellisuudessa halua olla tämän kanssa. Tästä huolimatta säälintunne ja armeliaisuus voittaa, ja Naimi jää Arturin luokse.\nArtur on mielestäni kirjan hahmoista vastenmielisin. Artur kuvaillaan olevan vailla minkäänlaisia henkisiä ansioita, ainoana hyvänä puolenaan kaunis ulkomuoto, joka sekin on epäterveellisten elämäntapojen ja alkoholin rapistama. Artur on myös epämiellyttävä ja suorastaan inhottava luonteeltaan: hän haluaa piinata vaimoaan, alistaa tätä ja katsoa kuinka paljon voi kiusata tätä ja silti saada rakkautta. Vaimoaan Naimia Arturhan ei tietenkään rakasta, hän on vain ihastunut siihen pyyteettömään huolenpitoon ja huomioon jota saa tältä. Arturkin kuitenkin kehittyy romaanin edetessä: äitinsä kuoltua hän ymmärtää, että sen sijaan että vastaanottaisi Naimin palvelun ja palvonnan, hän on itse hyveiltään ja ominaisuuksiltaan vaimoaan vajavaisempi ja täten sopivampi palvelemaan vaimoaan kuin tämä häntä.\nKirjan nimi, Säädyllinen murhenäytelmä, käy ilmi jo ensimmäisen luvun aikana: Elisabet ja Tauno ovat vanginneet itsensä korkeakulttuurin, sivistyksen ja oman säätynsä piiriin: heidän elämäntyyliinsä ei sisälly minkäänlaista 'säädyttömyyttä' tai suuria tunteita. Vangitessaan itsensä säädyllisyyden ankariin rajoihin, he ovat tehneet elämästään murhenäytelmän sulkemalla itsensä todellisen elämänilon ulkopuolelle. Samalla nimi kuvastaa myös konkreettisempaa murhenäytelmää: Saarisen perheen ongelmia tohtorin saattaessa alempiluokkaisen tytön raskaaksi. Tämäkin murhenäytelmä on säädyllinen, sillä siitä karsitaan mahdollisuuksien mukaan kaikki skandaalinpoikaset ja säädyttömyys pois.\nKirjan keskeisimmistä teemoista yksi onkin kulissien ylläpito. Varsinkin Elisabet antautuu tähän kaikella tarmollaan: palvelustytön tullessa raskaaksi, Elisabet haluaa välttää vaikeuksia mahdollisimman paljon ja pitää yllä perheen mainetta, joten uhraa jopa oman mukavuutensa ja suostuu antamaan miehelleen anteeksi tämän tavoitteen täyttääkseen. Myös Naimi pitää yllä omia kulissejaan: hän ei halua paljastaa edes veljensä perheelle suoraan olevansa onneton avioliitossaan.\nRuumiillisuuden ja henkisyyden välinen suhde ja ajoittainen ristiriita on myös yksi Säädyllisen murhenäytelmän teemoista. Yksi näistä on tohtorin tekemä erotus ruumiillisen ja henkisen pettämisen välillä. Henkinen pettäminen on hänestä paljon pahempaa kuin ruumiillinen: fyysinen pettäminen on ainoastaan merkityksetön teko. Ruumillisuuden ja henkisyyden välinen ristiriita näkyy myös Naimin luonteessa: hän on valmis tekemään itsestään narrin, värjäämään hiuksensa, puuteroimaan kasvonsa ja punaamaan huulensa miellyttääkseen pinnallista miestään, vaikka on henkisesti ja sielullisesti sivistynyt ja narrimaisuuden yläpuolella.\nYksi kirjan mielenkiintoisimmista aiheista on tohtorin suhde hänen haluamaansa palvelustyttöön. Palvelustyttö on tohtorin silmissä vain väline, jumalatar, kauneuden, elämänilon ja nautinnon ruumiillistuma. Tyttö ei ole hyvä eikä paha: hän on ainoastaan persoonaton objekti. Tämän taustalla on ajatus tytön koskemattomuudesta: tyttö on sekä fyysisesti koskematon, vailla elämänkokemusta, että älyllisesti koskematon: sivistymätön palvelustyttö. Tytön olemassaoloa vain ilon ruumiillistumana, ei persoonana, korostaa myös se, että tällä ole ääntä romaanissa. Tyttöä ei mainita nimeltä eikä hänellä ole myöskään suoria repliikkejä. Myöhemmin Tauno kuitenkin ymmärtää tytön olleen myös elävä, tunteva ihminen ja antaa tälle kuuluvan arvon ihmisenä, ei vain käsitteiden henkilöitymänä.\nSäädyllinen murhenäytelmä oli mielestäni samalla sekä hyvin mielenkiintoinen että hyvin pitkäveteinen kirja. Pidin kuitenkin romaanista: ajoittaisesta hitaasta edistymisestään ja liiankin koristeellisesta ja runsaasta kuvailustaan huolimatta teos on harkittu kokonaisuus, joka muodostaa ehjän tarinan ja yhdistää molempien perheiden kertomukset hyvin yhteen.\nLähettänyt π klo 23.46 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Hämäläinen Helvi, kotimainen kirjallisuus, suomeksi\nLähettänyt π klo 2.04 Ei kommentteja:\nJulkaistu: 1948 (suomennos 1956)\nAlkuperäinen nimi: Trollkarlens hatt\nMuumiperhe talvehtii talossaan yön yli kuusenneulasten voimalla, mutta kevään koittaessa alkavat uudet seikkailut. Nipsu, Nuuskamuikkunen ja Muumipeikko tekevät retken vuoren huipulle, ja löytävät sieltä salaperäisen hatun. Heillä ei ole aavistustakaan, että hattu on Taikurin hattu, ja kummallisuudet Muumilaaksossa - hassut pilvet, viidakoitunut Muumitalo ja Muumipeikon muuttuminen kummituseläimeksi - ovat hatun aiheuttamia. Muumiperhe myös tekee retken tuntemattomalle saarelle, kohtaa hattivatteja ja Mörön, ja järjestää elokuun juhlan Muumimamman käsilaukun löytymisen kunniaksi.\nEn lapsena juurikaan lukenut Tove Janssonin alkuperäisiä muumikirjoja: lastenversiot, tv-ohjelma ja sarjakuvat kiinnostivat enemmän. Vasta nyt tartuin Taikurin hattuun. Ennakko-odotukseni kirjasta olivat korkealla: monet ovat kehuneet muumikirjat maasta taivaisiin ja ylistäneet niiden filosofiaa ja sopivuutta myös aikuiselle lukijalle. Ehkäpä juuri korkeista odotuksistani johtuen en pitänytkään kirjasta niin paljon kuin kuvittelin pitäväni.\nTaikurin hattu oli kuitenkin herttainen kirja, jossa piilee monia viisaita ajatuksia ja huomioita elämästä. Kertomuksessa Hemuli saa postimerkkikokoelmansa valmiiksi, ja joutuu sen johdosta epätoivoon:\n"Minun postimerkkikokelmani on täydellinen. Siitä ei puutu mitään... Turhuutta... Mitä kaikki kannattaa! Minun postimerkkikokoelmaani voidaan käyttää vessapaperina!"\nAluksi kukaan ei ymmärrä miksi Hemuli on niin surullinen ja turhautunut, mutta lopulta Muumipeikko ymmärtää yskän:\n"Minä luulen, että alan ymmärtää... Sinä et ole enää kokoilija, sinä olet vain omistaja, ja se ei ole lainkaan yhtä hauskaa."\nTästä välittyy ajatus siitä, ettei määränpää olekaan tärkein: merkityksellisintä on matka ja ponnistelu kohti tavotteita.\nVaikka kirjalla oli omat hetkensä, en oikeastaan pitänyt siitä. Muumiperhe ja heidän ystävänsä olivat minusta tarpeettoman naiiveja ja jopa epäreiluja ja ilkeitä. Hemuli, Niiskuneiti ja Nuuskamuikkunen suhtautuvat suorastaan vihamielisesti Muumipeikkoon tämän muututtua kummituseläimeksi, vaikka aluksi Muumipeikko ei edes provosoi heitä. Muumiperhe ei myöskään pidä Möröstä, ainoastaan ennakkoluulojen perusteella. He vain "tuntevat" Mörön olevan kauhean ilkeä, ja sen perusteella eivät hyväksy tätä ja ovat sitä mieltä, että Tiuhtilla ja Viuhtilla on oikeus pitää Möröltä varastamaansa omaisuutta. Hemuli myös osoittautuu varkaaksi yrittäessään viedä hattivattien ilmapuntarin. Muumimamma käskee riehuvat lapset pois silmistään, jotteivät he häiritsisi häntä. Muumiperhe ja kumppanit eivät siis todellakaan ole niin ystävällisiä, ennakkoluulottomia ja mukavia kuin kuvittelin.\nEhkäpä seuraavat muumikirjat joita luen ovat parempia lukukokemuksia kuin tämä: kirja romutti ennakko-odotukseni ja seuraavan kerran muumikirjaan tarttuessani en odota niin puhtoista ja ystävällistä muumiperhettä kuin piirretyt antavat ymmärtää.\nLähettänyt π klo 1.02 8 kommenttia:\nTunnisteet: Jansson Tove, kotimainen kirjallisuus, lastenkirjallisuus, satu, suomeksi\nJulkaistu: 1895 (suomennos 1960)\nAlkuperäinen nimi: Чайка (Cajka)\nAnton Tšehovin näytelmä Lokki on lyhyt: ainoastaan neljän näytöksen mittainen. Näyttämönä on Sorinin maatila, hahmoja vain kolmetoista. Lokin päähenkilönä voinee pitää Konstantin Gavrilovitš Trepleviä, näyttelijätär Irina Nikolajevna Arkadinan poikaa. Muihin hahmoihin lukeutuvat edellisen veli Pjotr Nikolajevitš Sorin, Nina Mihailovna Zaretšnaja, Maša, kirjailija Boris Aleksejevitš Trigorin, lääkäri Jvegeni Sergejevitš Dorn sekä opettaja Semjon Semjonovitš Medvedenko. Lokin juoni on hyvin yksinkertainen: tapahtumien ja vilkkaiden juonenkäänteiden sijaan näytelmä keskittyy kuvaamaan hahmojen ajatusmaailmaa ja valintoja. Näytelmä on myös siitä mielenkiintoinen, että sen viimeinen näytös sijoittuu noin kahden vuoden päähän edellisestä: Lokin aikajana on siis pitkä niin lyhyeksi näytelmäksi.\nNäytelmän keskiössä on Konstantin Gavrilovitš Treplevin omat ongelmat: hän kokee äitisuhteensa ongelmalliseksi, eikä tunne kuuluvansa tai kelpaavansa mihinkään. Treplev myös tuntee venäläisen ylimystön naurettavat piirteet. Kuten hän itse toteaa näytelmässä:\n"[V]oiko olla sen toivottomampaa ja typerämpää asemaa kuin mihin minä olen usein joutunut: äitini luona on vieraina pelkkiä kuuluisuuksia, taitelijoita ja kirjailijoita, ja heidän joukossaan olen minä ainoa mitättömyys... Kuka minä olen? Mitä minä olen?"\nLokki kuvaa venäläisten taiteilijoiden elämää, heidän turhanpäiväisiä ongelmiaan ja rakkaushuoliaan. Vaikka näytelmä olikin mielestäni tragedia, olen samaa mieltä esipuheen kirjoittaneen Kirsikka Moringin kanssa siitä, että kuvatessaan näin yhdentekeviä murheita ja itsekkäitä ihmisiä Tšehov näyttää myös ihmiselämän koomisen puolen. Tragikoomisuus näkyy myös hahmojen välisissä rakkaussuhteissa: Semjon Semjonovitš Medvedenko rakastaa Mašaa, Maša puolestaan Trepleviä, Treplev rakastaa Ninaa. Irina Nikolajevna Arkandina taas on rakastunut Trigoriniin, samoin kuin Nina. Trigorin taas rakastaa lähinnä itseään.\nLukiessani näin Treplevin idealistisena hahmona, joka kärsii nähdessään realistisen maailman raadollisuuden ja ymmärtäessään äitinsä ja tämän ystävien yrittävän siloitella todellisuutta ja nähdä se niin kuin haluavat. Treplev toteaakin:\n" Ei saa esittää elämää sellaisena kuin se on eikä myöskään sellaisena kuin sen tulisi olla, vaan sellaisena, millaisena sen näkee haaveissaan."\nTreplev onkin kenties näytelmän eniten sääliä herättävä hahmo: lopulta hän ei enää itsekään kestä omaa asemaansa ja olemassaoloaan. Hahmoista pidin eniten Mašasta, joka on sarkastisen realistinen henkilöhahmo. Maša pystyy näkemään asioiden järkevät puolet, eikä jää tunteikkaasti vellomaan omiin rakkausmurheisiinsa ja huoliinsa.\nLokissa on myös vahvaa symboliikkaa: nimensä mukaisesti näytelmässä ammutaan valkoinen lintu, lokki. Tuo ammuttu lokki kuvastaa lähes kaikkia näytelmän hahmoja, mutta erityisesti Trepleviä sekä Ninaa, kuten myös Kirsikka Moring toteaa. Nuori Nina tahtoo epätoivoisesti olla näyttelijätär, mutta loppukohtauksessa selviää hänen huono menestyksensä teatteripiireissä - Treplev toivoo voivansa olla runoilija, mutta potee maailmaantuskaa ja päätyy lopulta itsemurhaan. Valkoinen, siipiään kokeileva lokki on ammuttu alas.\nPidin Lokista. Traagisuudestaan huolimatta Tšehov on lisännyt joukkoon koomisia elementtejä, ja lyhykäisyydestään huolimatta näytelmä oli paljon ajatuksia herättävä.\nLähettänyt π klo 23.58 2 kommenttia:\nTunnisteet: näytelmä, suomeksi, Tšehov Anton, venäläinen kirjallisuus\nKirjoittaja: Maria Jotuni\nKun on tunteet & Tyttö ruusutarhassa -kokoelmateos ilmestyi vuonna 1999 SKS:n kustantamana. Maria Jotunin novellikokoelmien julkaisuilla on neljäntoista vuoden väli, mutta siitä huolimatta molemmat kokoelmat käsittelevät samoja teemoja. Sekä Kun on tunteet ja Tyttö ruusutarhassa koostuvat novelleista, jotka käsittelevät valtaa ja hahmojen välisiä valtataisteluita monenlaisista näkökulmista. Kun on tunteet koostuu yhteensä neljästätoista novellista, Tyttö ruusutarhassa taas pitää sisällään kymmenen novellia.\nMielenkiintoista kyllä, lukiessani kokoelmaa Kun on tunteet, tulkitsin hahmojen ajatusmaailman pikemminkin järkeen ja rationalisuuteen nojaavaksi kuin emotionaalisen puolen hallitsemaksi. Mahdollisesti tunteet ovatkin vain ylimääräinen rasite, häiritsemässä järjen ääntä. Tällöin teoksen nimi olisi kuin selittelyä: kyllä minä muuten toimisin järkevästi, mutta kun on tunteet.\nValtataistelut ja tunteiden ja järjen vastakkainasettelu näkyy jo ensimmäisestä novellista lähtien. Kun on tunteet -kokoelman novellissa Vasten mieltä tunteet on sysätty ratkaisuissa sivualalle: päähenkilö meni naimisiin toisen kanssa, vaikka oli rakastunut toiseen mieheen. Ratkaisu oli hyvä, mutta kodista puuttuva rakkaus ja tunteet toiseen estivät kotiutumisen. Tästä huolimatta päähenkilö piti ratkaisuaan hyvänä, eikä löytänyt uudesta kodistaan moitteen sijaa. Toisessa novellissa, Untako lie, toistuu sama ajatus kuin ensimmäisessä. Ratkaisut tehdään järjen ääntä kuunnellen, "kun piti". Molemmissa taustalla on myös ajatus kohtalosta: mitäpä sitä suotta omaa kohtaloaan vastaan tappelemaan. Kyökin puolelta käsittelee edelleen samoja teemoja: kohtaloaan ei käy muuttaminen, ja järkiratkaisuja seuraa onni. Ratkaisevaa eivät ole elämäntilanteet, vauraus tai vallitseva suhde, vaan oma asenne on avainasemassa suhteessa yksilön onnellisuuteen.\nHilda Hussossa näkyy selkeänä myös sukupuolten välinen valtataistelu. Mielenkiintoisen novellista tekee se, että äänessä on ainoastaan Hilda. Novelli on puhelinkeskustelu, ja toisen osapuolen, Hildan entisen heilan ja pojan isän, ääni on hiljennetty ja repliikit arvaillaan ainoastaan Hildan vastausten perusteella. Hilda on novellissa toimiva, aktiivinen nainen, joka pystyy pitämään itsestään huolta. Naispäähenkilö on menossa naimisiin, ja soittaa poikansa isälle varmistaakseen lapsensa tulevaisuuden. Suunniteltu avioliitto on linjassa kokoelman muiden novellien aviosuhteiden kanssa: rahaliitto, järkisyistä solmittu. Novellissa käsitellään kuitenkin naisen ja miehen välistä valtataistelua tunteiden saralla: Hildan entinen mies onnistuu imartelemaan Hildaa ja taivuttelemaan tämän tapaamiseen. Tässä näkyy myös sukupuoliroolien tietynlainen perinteinen esittäminen: mies on se, joka piirittää naista ja onnistuu imartelulla ja mielistelyllä valloittamaan tämän.\nEnsimmäisen kokoelman novelli Kaksoiskasvettuma jäi lyhykäisyydestään huolimatta parhaiten ja vahvimpana mieleeni. Kaksoiskasvettuma koostuu lähes kokonaan keskustelusta, ja on kahden eri ääneen välinen väittely: toinen puhujista on kuin loiseläjä, kiinni ensimmäisessä. Ensimmäinen ei voi toista satuttaa satuttamalla itseään samalla. Novelli käsittelee samalla vahvasti tunteita: tunnetasolla ja kieleltään se on kenties voimakkain Kun on tunteet -kokoelman novelleista.\n"Ja siten rakastaa ja kärsiä kuin minä, ei kukaan muu jaksa."\n"Vaan se, joka kykenee vihaamaan, kykenee myös rakastamaan."\nMaria Jotuni osoittaa lyhyillä ja toteavilla, mutta ytimekkäillä lauseillaan vahvojen tunteiden siunauksen ja kirouksen. Tunteet ovat sekä uuvuttavia, ne pystyvät hallitsemaan ihmistä ja viemään tämän voimat: toisaalta taas tunteet antavat kyvyn sekä rakastaa että vihata syvästi. Itse tulkitsin Kaksoiskasvettuman olevan ihmisen sisäisen kamppailun kuvaus: toinen äänistä kuvastaa ihmisen tunteita, niistä aiheutuvaa syvää tuskaa mutta myös onnea. Toinen ääni taas on järjen ääni: rationaalinen, voimakas, tunteita halveksiva. Lopussa tunteiden hallitsema ääni hakee lohdutusta, mutta "järjen ääni" torjuu tämän:\n"Hän kietoi käsivartensa toisen kaulaan ja itki. Vaan toinen työnsi ne katkerana luotansa pois ja äänetön kirous liiteli hänen yhteenpuristetuilla huulillaan. Sillä hän rakasti ihmistä, tulevaisuuden täydellisempää ja valheetonta ihmistä eikä omaa heikkouttansa eikä tuhatkertaisia tuskiansa."\nVaikka tulkitsinkin novellin pääasiallisesti ihmisen sisäiseksi järjen ja tunteen valtataisteluksi, ajattelin sen myös mahdollisesti olevan kahden erilaisen ihmisen, tunteikkaan ja rationaalisen, välinen keskustelu. Tällöin "järjen äänen", rationaalisen ihmisen, lopputoteamus heijastelisi sitä, kuinka hän toisessa ihmisessä näkee omat tukahdutetut tunteensa, eikä näitä "heikkouksiaan" tahdo nähdä. Kaksoiskasvettuma-novellissa on siis tietynlainen järjen voitto tunteista, vaikka loppu kuvastaakin kylmän rationaalisuuden harhakuvitelmaa siitä, että tunteet ovat heikkouksia. Novellissa Veripäivänä tunteet taas ottavat ylivallan: tunteiden vallassa oleva ihminen antaa tunteidensa mennä oikean ja väärän ylitse.\nPidin myös novellista Elämän sisältö. Vanhapiikaneidit Sofia ja Eriika asuvat kolmistaan piikansa Fiinan kanssa. Asiat mutkistuvat, kun Fiina menee naimisiin ja saa pojan. Novellin lähtöasetelmissa Sofia ja Eriika pitävät itseään parempina ihmisinä korkeamman yhteiskuntaluokka-asemansa tähden, mutta lopulta he Fiinan lapsen kautta oppivat tuntemaan elämän todellisen sisällön ja ilon. Tämä muutos näkyy myös mielenkiintoisesti tekstillisesti: Fiina on kirjoitettu pienellä alkukirjaimella, fiinana, kunnes neidit viimein ymmärtävät elämän todellisen sisällön ja Fiinan olevan todellisuudessa yhtä arvokas ihminen kuin hekin ovat.\nKun on tunteet -kokoelman novellit käsittelevät erilaisia tunteita: monet keskittyvät kuvaamaan rakkautta, mutta kokoelmaan mahtuu myös novelleja, jotka käsittelevät myös muita tunteita. Esimerkkinä näistä on Tahvo Tuomainen, joka käsittelee itsekkyyttä ja ahneutta sekä pitää sisällään myös hahmojen välisiä valtataisteluita.\nTyttö ruusutarhassa -kokoelma jatkaa samoja teemoja kuin Kun on tunteet. Kokoelman novelleissa käydään valtataisteluita niin naisten kuin miestenkin välillä, ja tunteet ovat yhtä vahvoja kuin Kun on tunteet -kokoelmassakin. Novellikokoelmasta mieleeni jäivät erityisesti novellit Onnellinen Heliina, Käärme paratiisissa ja Tyttö ruusutarhassa.\nOnnellinen Heliina oli mielestäni mielenkiintoinen novelli jo siksikin, että se oli kirjoitettu kirjemuodossa, sisarusten vuoropuheluna. Novellissa näkyy selkeästi paitsi sisarten välisten elinympyröiden erot, myös sisarten, Heliinan ja Karliinan, välinen ystävyys ja luottamus. Novellissa näkyy selkeästi maaseudun ja kaupungin ero: Karliina on päättänyt jäädä maalle, Heliina taas lähtee kaupunkiin paremman elämän toivossa. Heliina pyrkii omasta säädystään ylöspäin, tahtoen itse vaikuttaa omaan kohtaloonsa. Onnellisessa Heliinassa näkyy myös järjen ja tunteen välinen taistelu: Karliina varoittaa Heliinaa unohtamasta järkeään ja sotkemasta rakkautta naima-asioihin, mutta Heliina toimii silti tunteidensa mukaan.\nKäärme paratiisissa käsittelee ensisijaisesti naisten välisiä valtataisteluja. Suutari Lettunen vaimoineen sekä maalari Hottinen vaimoineen asuvat samassa talossa, mutta riidatta eivät pariskunnat selviä: rouva Lettunen pitää itseään rouva Hottista parempana, ja tämäkös Hottiskaa ärsyttää. Rouvat käyvät siis keskenään omaa taisteluaan, kunnes pakkaa sekoittamaan ilmestyy Lettusten kotiapulainen Hilta. Rouva Hottinen yllyttää Hiltaa "narraamaan" suutari Lettusen itselleen, ja herra Lettunen tietysti lankeaa loveen. Suunnitelma kuitenkin kääntyy päälaelleen Hiltan muutettua mielensä ja iskettyä silmänsä herra Hottiseen. Valtataisteluita käydään siis niin rouvien kesken kuin Lettuskan ja Hottiskan sekä Hiltan välillä. Käärme paratiisissa on kenties Kun on tunteet ja Tyttö ruusutarhassa -kokoelmien humoristisin novelli: juonenkäänteet ovat suorastaan hulvattomia, ja pilkka tosiaankin osuu omaan nilkkaan. Mielenkiintoista tässä novellissa oli myös se, naishahmot olivat niin itsenäisiä ja vahvoja: herrat Hottinen ja Lettunen ovat vain lähinnä selkärangattomia statisteja näyttämöllä, jota naiset hallitsevat.\nMolemmista kokoelmista suosikkinovellikseni jäi lopulta Tyttö ruusutarhassa -kokoelman niminovelli. Tyttö ruusutarhassa käsittelee sisarusten välistä kilpailua vallasta ja rakkaudesta, mutta tekee sen paljon hillitymmin kuin esimerkiksi novelli Käärme paratiisissa. Tyttö ruusutarhassa on kokoelman novelleista rauhallisin ja kuvailevin: ruusu toistuu novellissa metaforana. Novelli kuvaa kuolevan sisaren ajatuksia elämästään. Taustalla on vanhempi sisar, joka vei itselleen nuoremman sisarensa sulhasen. Kuoleva sisar tahtoo kuitenkin sovittaa vanhan ristiriidan, muistellessaan samalla nuoruuttaan ja toivoessaan pääsevänsä pois. Tyttö ruusutarhassa on kaunis novelli kuolemaan valmistautumisesta. Kielellisesti se on myös Jotunin novelleista kenties kaunein ja lyyrisin; novellin herkkä ja hauras tunnelma sopii hyvin sen aiheeseen.\nKirjoittajana Maria Jotuni ilmaisee paljon hahmojen välisellä kanssakäymisellä ja dialogeilla. Novellit ovat usein keskustelupainotteisia, eikä Jotuni tuhlaile sanoja turhaan kuvailuun tai maalailuun: yksittäiset novellit ovat ytimekkäitä ja vahvoja. Jotuni keskittyy olennaiseen: kuvaamaan ihmisen sisäistä ajatusmaailmaa ja erityisesti naista ja tämän elämänpiiriä ja valintoja. Yhteisniteen esipuheen kirjoittanut Irmeli Niemi toteaa, että Maria Jotuni "itse on sanonut, että hän oikeastaan kuvaa teoksen kaikissa novelleissa samaa naista; eri-ikäisenä, eri tilanteissa, eri ympäristössä ja erilaisin äänenpainoin". Jotunin naishahmot ovat monipuolisia ja vahvoja naisia, jotka pääsääntöisesti ohjailevat itse omaa kohtaloaan ja onneaan. Vaikka en oikeastaan pitänyt kuin muutamasta novellista, pidin molempia novellikokoelmia hyvin mielenkiintoisina.\nLähettänyt π klo 0.02 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Jotuni Maria, kotimainen kirjallisuus, novellikokoelma, suomeksi\nKirjoittaja: Kathryn Stockett\nJulkaistu: 2009 (suomennos 2010)\nAlkuperäinen nimi: The Help\nKirjan tapahtumat sijoittuvat 1960-luvun Mississippiin, yhteiskuntaan, jossa mustat ja valkoiset elävät rinnakkain, mutta epätasa-arvoisina. Jokaisella yläluokkaan kuuluvalla valkoisella rouvalla on musta kotiapulainen, joka kasvattaa lapset, siivoaa talon ja tekee ruoat. Valkoiset kohtelevat mustia piikojaan rasistisesti, loukkaavasti ja alentuvasti, mustilla taas ei ole mahdollisuuksia parantaa asemiaan. Aibileen ja Minny ovat näitä mustia piikoja, joiden toimeentulo riippuu siitä, että he ovat mieliksi valkoisille emännilleen. Eugenia "Skeeter" Phelan taas on valkoinen parikymppinen vastavalmistunut, joka haaveilee kirjailijan tai toimittajan urasta. Hän saa idean kirjoittaa uskaliaan kirjan mustien piikojen kokemuksista. Hän saa kuitenkin huomata, ettei hanke onnistu helposti: kotiapulaiset pelkäävät työpaikkojensa puolesta eivätkä uskalla kertoa totuutta, valkoiset eivät halua kohdata yltäkylläisen elämänsä kääntöpuolta. Pikkuhiljaa Skeeterin, Aibileenin ja Minnyn välille kuitenkin kehittyy syvä luottamus ja ystävyys.\nPiiat on kirja rotusyrjinnästä Yhdysvaltain etelävaltioissa. Valkoisten asenteet mustia kohtaan ovat avoimen syrjiviä, ja rasistiset lait tukevat rotuerottelua. Valkoiset saavat mennä naimisiin vain toisten valkoisten kanssa, värilliset parturit eivät saa leikata valkoisten naisten tai tyttöjen hiuksia, valkoisille ja mustille on kirjastot ja WC-tilat erikseen. Mustille on rajattu tietty asuma-alue, ja heillä on olemattomat mahdollisuudet jatkokouluttautua tai vaikuttaa omiin olosuhteisiinsa. Mustien naisten asema on kehnoin: heillä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin ruveta kotiapulaiseksi, usein vain noin dollarin tuntipalkalla.\nVaikka Piiat käsitteleekin ensisijaisesti rasismia mustia kohtaan, on se myös kirja tasa-arvosta 1960-luvun yhteiskunnassa. Siinä missä mustilla naisilla oli vain yksi vaihtoehto, niin sama päti valkoisiin naisiin: heidän ainoa tehtävänsä oli pyydystää mies ja päästä naimisiin. Kirjassa selkeimmin näitä normeja vastaan kapinoivat Minny ja Skeeter. Minny tunnetaan "pahasuisena" kotiapulaisena, joka sanoo suoraan emännilleen mielipiteensä. Tästä johtuen hänet onkin erotettu lähes kahdestakymmenestä työpaikasta. Skeeter puolestaan vastustaa äitinsä toivomusta eikä suostu antautumaan miehenmetsästykseen saati ryhtymään kotirouvaksi.\nKirjan keskeisimpiä hahmoja ovat Minnyn ja Skeeterin lisäksi Aibileen sekä Hilly Holbrook. Kirjan sivuhahmot koostuvat lähinnä muista valkoisista kotirouvista ja heidän mustista kotiapulaisistaan.\nMinny sekä Aibileen edustavat kirjassa mustia kotiapulaisia, jotka ovat kumpikin omalla tahollaan kärsineet rasismista ja vääryydestä. Ennen kirjan tapahtumien alkua Aibileen menetti onnettomuudessa Treeloren, parikymppisen poikansa. Treelore teki raskasta ja vaarallista työtä, koska rotusyrjinnän takia vaihtoehtoja ei ollut. Aibileen kuvaileekin tuntemuksiaan poikansa kuoleman jälkeen:\n"Mutta ei kestänyt kauan kun huomasin, että jokin minussa oli muuttunut. Katkeruuden siemen oli kylvetty sisälleni. Enkä minä suostunut enää vain hyväksymään asioita niin kuin ennen."\nAibileen onkin avainhahmo, joka ensimmäisenä suostuu Skeeterin haastateltavaksi. Aibilieenin lisäksi toisen mustan kotiapulaisen, Yule Mayn, kohtaamaa epäoikeudenmukaisuutta käytetään katalyyttina, joka saa lopulta useamman kotiapulaisen suostumaan haastateltaviksi.\nSkeeter on kirjan ainoa valkoinen selkeä protagonisti. Skeeter ei yliopistosta palattuaan tunne kuuluvansa joukkoon: hänellä ei ole poikaystävää, hän on pitkä eikä kaunis kuten ystävänsä, hän on kunnianhimoinen ja haluaa kirjailijaksi tai toimittajaksi. Skeeteristä on ehkä tehty turhankin erilainen ja erikoinen hahmo: toisaalta kokemus erilaisuudesta toimii hyvin taustana sille, että Skeeter ymmärtää myös toisia yhteiskunnan eliitin ulkopuolella jääviä. Pidin myös siitä, että Skeeteristä ei tullut mustille kotiapulaisille suurta valkoista esikuvaa, vaan suhde haastateltaviin oli tasaväkinen. Skeeterin rakkaustarina Stuart Whitworthin kanssa oli mielestäni ehkä hieman turha lisä kirjassa, mutta toimi tavallaan kehyskertomuksena Skeeterin itsenäistymisestä ja itsetunnon kehittymisestä.\nTäysin toisen ääripään valkoisista naisista tarjoaa Hilly Holbrookin hahmo, Hilly on kirjan antagonisti, josta ei paljon hyviä puolia löydy. Hilly on rasistinen, määräilevä, kostonhimoinen ja epäoikeudenmukainen. Kirjassa Hilly on sekä entisen ystävänsä Skeeterin että mustien kotiapulaisten suurin vihollinen. Hilly saa kuitenkin ansionsa mukaan.\nHillyn lisäksi useampi sivuhahmo edustaa valkoisten kotirouvien ryhmää. Näihin sivuhahmoihin lukeutuvat Elizabeth Leefolt, Aibileenin työnantaja, Celia Foote, Minnyn työnantaja, sekä Hillyä lammasmaisesti seuraava Lou Anne Templeton. Elizabeth Leefolt kuvataan Hillyn "sidekickina", ystävättärenä, joka on valmis myötäilemään ja tottelemaan Hillyä vaikka olisi eri mieltä. Elizabeth kokee olevansa vähävaraisempi, ja saavansa arvostusta vain, jos mukautuu joukkoon. Toisaalta Elizabethin omat ajatuksetkin ovat rasistisia, ja hän onkin Hillyn ohella toinen antagonisti. Celia Foote taas on täysin oma lukunsa, Celia on "valkoista roskasakkia", työväenluokkaa, ja nousee varakkaaseen keskiluokkaan vasta avioliiton myötä. Celia suljetaan pois muiden valkoisten naisten piiristä, ja hän on myös poikkeava siinä suhteessa, että pitää kotiapulaistaan Minnya tasaväkisinä ystävänään. Lou Anne Templeton, lammasmainen ja hiljainen kotirouva, paljastuukin lopussa kotiapulaistaan inhimillisesti ja ystävällisesti kohtelevaksi työnantajaksi.\nPidin Piioissa myös sen viittauksista todellisiin mustiin kansalaisoikeusaktivisteihin, kuten Rosa Parksiin ja Martin Luther Kingiin. Positiivista oli myös se, että Skeeterin ja kotiapulaisten kirjalla ei ollut ratkaisevaa merkitystä mustien kansalaisoikeustaistelussa. Edistystä oikeuksien suhteen tapahtui kirjassa jo ennen kuin kirja ilmestyi, ja kirja muuttaakin lähinnä muutamien valkoisten rouvien ajatusmaailmaa. Ennenkaikkea Skeeterin kirja on kuitenkin äänen antamista vaiennetuille mustille kotiapulaisille.\nKirja on hengeltään hyvin naiskeskeinen, jopa feministinen. Kirjan kaikki keskeiset hahmot ovat naisia: miehet ovat tarinassa vain statisteja, joilla ei oikeastaan ole merkittävää roolia. Piiat käsittelee erityisesti naisten välisiä valtataisteluita: sekä valkoisten kotirouvien keskeisessä hierarkiassa että mustien ja valkoisten välillä. Teos on myös hyvin vahvasti naisille suunnattu, ja Kathryn Stockett toteaakin, että koko kirjan idea on se, että naiset ymmärtäisivät että: "Me olemme vain kaksi ihmistä. Meidän välillämme ei ole paljonkaan eroa. Ei läheskään niin paljon kuin olin kuvitellut."\nPiiat on vakavasta aiheestaan huolimatta ensisijaisesti viihderomaani. Kirja on helppolukuinen ja sujuva, eikä juurikaan haasta lukijaa. Kirjoitustyyli on sujuvaa, ja pidin siitä kuinka Kathryn Stockett vaihtelee minäkertojaa: tapahtumat kuvataan vuorotellen Minnyn, Aibileenin ja Skeeterin näkökulmista. Viihtellisyydestään ja helppoudestaan huolimatta kirja käsittelee teemaa monesta näkökulmasta. Piiat on mielestäni onnistunut teos, jonka perimmäinen ajatus - tasa-arvon ja ystävyyden merkitys - oli kuvattu kirjassa kauniisti.\nLähettänyt π klo 0.01 2 kommenttia:\nTunnisteet: Stockett Kathryn, suomeksi, yhdysvaltalainen kirjallisuus\nMika Waltari kirjoitti pienoisromaaninsa Ei koskaan huomispäivää WSOY:n järjestämään kirjoituskilpailuun vuonna 1937, mutta kirja julkaistiin vasta seitsemän vuotta myöhemmin.\nEi koskaan huomispäivää on kertomus sodan läpikäyneestä Kapteenista, jolla on suhde pomonsa Bergasin nuoren vaimon Astridin kanssa. Eräänä iltapäivänä Kapteeni ja Astrid ovat huviretkellä, ja lievästi alkoholin vaikutuksen alaisena ylinopeutta ajava Kapteeni törmää pieneen poikaan, joka kuolee välittömästi. Astrid ja Kapteeni vievät pojan metsään, ja sopivat pitävänsä varomattomuudesta johtuneen onnettomuuden salaisena. Lehtien uutisoidessa mittavasti pienen pojan surmasta Astrid ja Kapteeni kokevat kuitenkin suuria tunnontuskia. Pienoisromaani keskittyykin erityisesti Kapteenin ajatuksiin ja mietteisiin hänen kamppaillessaan omatuntonsa kanssa.\nWaltarin pienoisromaani keskittyy kuvailemaan yksilön sisäistä kamppailua oikean ja väärän välillä. Kapteeni tietää, että kiinnijäämisen vaaraa ei käytännössä ole, mutta pohtii silti, pitäisikö hänen ilmiantaa itsensä. Päähenkilön päänsisäistä moraalin taistelua mukavuudesta seurataan läpi pienoisromaanin. Sivujuonena kertomuksessa on karannut vanki, joka on pääepäilty kuolleen pojan surmaan. Kapteeni miettiikin mitä seurauksia sillä olisi vangin kannalta, jos oikea syyllinen ei tunnustaisi:\n"Entä sitten. Näissä olosuhteissa tuntui varsin todennäköiseltä että hän [vanki] lopulta tunnustaisi itsensä syylliseksi. Et tainnut tietää, kaveriparka, mihin liemeen jouduit livahtaessasi pakoon poliisilaitoksen kuulusteluosastolta. Tunteettomuutta. Ehkä. Mutta mitäpä minuun kuului jo kolmesti rangaistu rikollinen. Mitäpä koko asia enää minuun kuului, koska todennäköisesti olimme välttäneet ilmijoutumisen vaaran, tällä kertaa."\nKapteeni tuntee sekä helpotusta että syyllisyyttä toisen joutuessa vastaamaan hänen rikoksestaan. Samalla oli mielenkiintoista huomata, että Kapteeni myös tuntee toveruutta toista väärintekijää kohtaan - "kaveri parka". Hän tuntee sääliä tuota karannutta vankia kohtaan, mutta hänen oma moraalinsa ei jätä häntä rauhaan, vaikka vaara kiinnijäämisestä onkin olematon:\n"Vaara oli vältetty ja minun olisi pitänyt olla rauhallinen. Mutta en ollut rauhallinen."\nWaltari kuvaa teoksessaan onnistuneesti ja koskettavasti juurikin Kapteenin moraalista kamppailua. Vaikka Ei koskaan huomispäivää onkin lyhyt, onnistuu kirjailija silti taustoittamaan Kapteenin menneisyyttä ja välittämään lukijalle kuvan Kapteenin persoonallisuudesta.\nPäähenkilö kuvataan sodan katkeroittamana, miehenä, joka on menettänyt sodan myötä kaiken, jopa oman ihmisyytensä. Kapteenin katkeruus näkyy muun muassa seuraavassa ajatuksessa:\n"Silloin... tiesin että ihmisen on turha paeta omaa osaansa ja ettei minua varten ole huomispäivää."\nKapteeni kokee sodan turruttaneen hänet siinä määrin, ettei hän enää kykene sopeutumaan rauhan ajan maailman. Pidin kuitenkin siitä, miten pienen pojan surmaaminen vahingon ja huolimattomuden seurauksena on kuitenkin Kapteenin ajatuksissa pahempi rikos kuin vihollisen tietoinen tappaminen. Pienen pojan, lapsen, kuolema on yksinkertaisesti väärin, eikä sen aiheuttamista tunnontuskista voi toipua. Kapteeni itse kuvaa tätä tunnetta seuraavasti:\n"Kaikki minussa oli mennyt säpäleiksi, tiesin sen. Koskaan enää en voisi olla sama kuin ennen."\nWaltari on korostanut Kapteenin kyynisyyttä, katkeruutta ja realismia asettamalla Astridin ystäviksi huolettomia ja ajattelemattomia nuoria miestä. Nämä neljä - poika, joka luulee olevansa runoilija, musta serkku, Bergasin poika sekä shakinpelaaja - ovat ylimielisiä, itsekkäitä ja Kapteeni kuvaileekin heitä "typeriksi jolpeiksi." Lukiessani pidin siitä kontrastista, jonka nämä neljä loivat Kapteenin omaa rehellistä ja kyynistä olemusta vasten. Mielestäni on mielenkiintoista, että toiset henkilöt voivat kertoa päähenkilön hahmosta ja luonteesta enemmän kuin kirjailija voi kertoa suoraan.\nKirjailija on maalannut Kapteenista kuitenkin suoraselkäisen ja rehellisen muotokuvan: huolimatta katkeruudestaan ja tekemistään virheistä, Kapteeni ei halua rangaista muita: oman onnensa kustannuksella hän katkaisee välit Astridiin suojellakseen tätä ja ilmiantaa itsensä.\nPeilasin Ei koskaan huomispäivää lukiessani teosta Fedor Dostojevskin Rikokseen ja rangaistukseen. Molemmissa romaaneissa kirjailija keskittyy kuvaamaan oikean ja väärän kamppailua yksilössä. Siinä missä Dostojevskin Raskolnikov toteuttaa rikoksensa harkiten ja joutuu miettimään omaa maailmankatsomustaan ja moraalikäsitystään ja muuttamaan sitä tehdäkseen oikean ratkaisun, Waltarin Kapteeni heitetään suoraan oman moraalikäsityksensä keskelle: hänen pitää ratkaista oikean ja helpon välillä. Vaikka Rikos ja rangaistus onkin paljon pitempi teos kuin Waltarin Ei koskaan huomispäivää, onnistuu Waltari mielestäni paremmin kuvaamaan yksilön sisäistä kamppailua. Kenties tämä johtuu siitä, että Ei koskaan huomispäivää on kirjoitettu yksikön ensimmäisessä persoonassa, kun taas Rikoksessa ja rangaistuksessa kertojana on ulkopuolinen tarkkailija. Molempien teosten keskeinen ajatus on kuitenkin sama: ihmisellä ei ole todellista vapautusta mikäli hän ei toimi oikein.\nOlin lukenut Ei koskaan huomispäivää jo kerran aikaisemminkin, ja tämä pienoisromaani oli ensimmäinen Waltarilta lukemani teos. Ensimmäisellä lukukerralla kiinnitin lähinnä huomiota Waltarin kirjoitustyyliin. Pidin kirjoitustyylistä suunnattomasti: Waltarin kirjallinen lahjakkuus ja kyky ilmaisuun käy mielestäni parhaiten ilmi hänen pienoisromaaneissaan, jotka käsittelevät ihmisen sisintä, moraalia ja ratkaisuja. Ei koskaan huomispäivää oli vaikuttava lukukokemus sekä kirjallisesti että sisällöltään ja aiheeltaan.\nLähettänyt π klo 23.23 Ei kommentteja:\nLähettänyt π klo 0.54 2 kommenttia:\nKirjoittaja: Karen Blixen\nJulkaistu: 1937 (suomennos 1938)\nAlkuperäinen nimi: Den afrikanske farm\nKaren Blixenin omaelämäkerrallinen muistelmateos Eurooppalaisena Afrikassa on jaettu viiteen osaan. Ensimmäinen osa johdattelee lukijan Blixenin maatilan elämään ja esittelee Ngong-vuorta ympäröivät seudut. Toisessa osassa käsitellään tapaturmalaukausta ja sen seuraamuksia. Kolmas osa keskittyy kuvaamaan maatilan vieraanvaraisuutta ja sen erilaisia vieraita, kun taas neljäs osa koostuu Blixenin päiväkirjamerkinnöistä. Viides ja viimeinen osa päättää tarinan, kun Karen Blixen heittää hyvästit kahviviljelyksilleen, squattereilleen, maatilalleen ja Afrikalle.\nKaren Blixenin teos Eurooppalaisena Afrikassa käsittelee mielenkiintoista aihetta: eurooppalaista siirtolaisuutta 1900-luvun alkupuolella. Huomioitavaa kirjassa on se, että se kuvaa kiintoisalla tavalla valkoisen sivilisaation leviämistä Afrikkaan, mutta samalla Blixenin teoksesta käy ilmi kirjoittajan arvostus alkuperäisasukkaiden kulttuuria ja tapoja kohtaan. Tästä arvostuksesta huolimatta kirjasta välittyy myös eurosentrinen ajattelutapa, ja Blixen tekeekin muun muassa huomioita "mustan rodun" ominaisuuksista, vaikka hänen kuvaamansa erot ovat tosiasiallisesti kulttuurieroja. Vaikka Karen Blixen pitääkin alkuasukkaita arvossa, hän tekee kuitenkin eron itsensä ja kikujuiden välille. Kirjassa Blixenin läheisimmät ystävät ovat muita eurooppalaisia siirtolaisia - muun muassa herrat Berkeley Cole ja Denys Finch Hatton. Samoin eurooppalaisten siirtolaisten ylemmyydentuntoinen ajattelu käy ilmi tapauksesta, jonka Blixen on kirjannut päiväkirjaansa. Karen Blixen kutsui naapurinsa, brittiläisen lääkärin, auttamaan vakavasti sairasta kikujunaista. Lääkäri saapui paikalle, mutta lähetti myöhemmin kirjeen ilmoittaen, että hän oli "harjoittanut lääkärintointa Bournemouthin hienoston piirissä" eikä täten katsonut voivansa enää alentua hoitamaan kikujuita.\nTeoksen kuvaama Afrikka on yllättävän kansainvälinen ja monikulttuurinen. Blixen kuvaa kirjassaan eri afrikkalaisheimoja Keniassa: muun muassa kikujuita ja masaita. Tämän lisäksi kirjassa esiintyvät lukuisat intialaiset, somalialaiset ja eurooppalaiset siirtolaiset. Karen Blixen kuvaakin tätä kansainvälisyyttä ja kulttuurien eroja mielenkiintoisesti. Eurooppalaisena Afrikassa -kirjan toinen osa kuvaa vahinkolaukausta maatilan työtekijöiden lasten keskuudessa ja sen seurauksia. Kulttuurien väliset erot näkyvät tämän tapauksen jälkiselvittelyssä selkeästi: siinä missä eurooppalainen etsii syyllistä ja haluaa asettaa rangaistuksen, afrikkalainen kikuju miettii kuinka tämän voisi korvata. Blixen kuvaa, kuinka kikuju ei välitä oliko tappo vahinko vai tahallinen, ainoastaan sillä, kuinka sen voi korvata on väliä. Yleensä korvaus oli useampi lehmä, lammas tai vuohi.\nKirjassa käy selkeästi ilmi Blixenin rakkaus Afrikkaan, sen luontoon ja sen ihmisiin. Kiinnitin huomiota myös siihen, että tästä huolimatta Karen Blixen pitää länsimaalaisia vieraita hyvin suuressa arvossa ja ikävöi kotiin. Vanha Knudsen, toinen tanskalainen, muodostuu hänelle tärkeäksi ystäväksi, vaikka heitä yhdistää ainoastaan kieli. Tämä kuvaa sitä, kuinka tärkeäksi oma kansalaisuus ja kieli voi muuttua siirtolaisuutena, ja kuinka siirtolaisena haluaa vaalia omaa kulttuuriperimäänsä ja identiteettiän entistä enemmän. Kuten Eurooppalaisena Afrikassa -kirjasta näkyy, rakkaus uuteen maahan ja entiseen kotimaahan eivät kuitenkaan sulje toisiaan pois.\nMielenkiintoista kirjassa on myös se kuva, jonka Karen Blixen maalaa itsestään. Hän on hyvin itsenäinen nainen: hoitaa kahvinviljelyksensä itse, metsästää ja retkeilee savanneilla yksin. Huomioitavaa on myös se, ettei Blixenin aviomiestä mainita kirjan aikana kuin kerran sivulauseessa. Eurooppalaisena Afrikassa kertoo myös Blixenin silmin hänen kokemuksiaan somalialaisesta kulttuurista. Karen Blixenin luottopalvelija Farah oli hurskas muslimi, joka naimisiin mentyään toi vaimonsa ja tämän naispuolisia sukulaisia asumaan Blixenin kahvitilalle. Karen Blixen kuvaa kirjassa somalityttöjen hämmennystä siitä, että Euroopassa naimisiinmeno onnistui ilman myötäjäisiäkin. Heidän näkökulmastaan tämä tarkoitti sitä, että nainen ei ollut arvokas, vaan ilmainen. Pidinkin kirjassa siitä, miten erilaisia kulttuurisia näkökulmia se toi esille.\nAfrikan luonto ja sen alituinen läheisyys on keskeisessä osassa kirjassa. Blixen omistaakin suurimman osan kirjasta kuvaillakseen Afrikan savanneja, metsiä, ympäristöään ja erityisesti luonnon asemaa jokapäiväisessä elämässä. Afrikassa ihminen on yhtä luonnon kanssa. Kirjoittaja inhimillistää luonnon ja eläimet: kirjassa on esimerkiksi kertomus Lullu-antiloopista, joka kasvaa maatilalla lähes perheenjäsenenä ja myöhemmin päästetään takaisin luontoon.\nEurooppalaisena Afrikassa oli sinällään aiheiltaan mielenkiintoinen aihe, mutta mielestäni toteutus oli harvinaisen pitkästyttävä. Kirjassa ei ollut selkeää juonta, vaan se koostui Karen Blixenin muistoista Afrikanvuosiltaan. Tämän lisäksi Blixenin kirjoitustyyli ei ollut mieleeni. Kirjailija kirjoittaa kuvailevasti, käyttäen monia metaforia ja adjektiiveja. Lukiessani minusta tuntui kuin lukisin maalausta, eikä Blixenin kirjoitustyyli antanut mielikuvitukselle tilaa juuri lainkaan. Blixen havannoi sekä luontoa, ihmisiä että tapoja pikkutarkasti. Tämän takia kirjan lukeminen oli välillä aikamoista kahlaamista: tapahtumat etenivät hitaasti ja kuvailua oli aivan liian runsaasti.\nKaren Blixenin Eurooppalaisena Afrikassa onkin ensisijaisesti kirjailijan "rakkaudentunnustus Afrikalle". Vaikka kirja oli tylsähkö, oli se kuitenkin aihepiirinsä puolesta lukemisen arvoinen. Kirjaa lukiessani sain kaikesta huolimatta aivan uudenlaisen näkökulman Afrikkaan.\nLähettänyt π klo 23.16 Ei kommentteja:\nTunnisteet: Blixen Karen, muistelmat, suomeksi, tanskalainen kirjallisuus


Superdry Hupullinen Core-untuvatakki - Miehet Takit\nHome naiset takit Hupullinen Core-untuvatakki\nMateriaali Nailonia 100%\nKuiva: Varjossa Kuivaus\nNaisten hupullinen Superdry Core -untuvatakki. Tämä kevyt tikattu takki on täydellinen lisä kauden vaatevalikoimaan. Takissa on korkealaatuinen 90/10-ankanuntuvatäyte erittäin korkealla fill power -arvolla. Erinomaisen lämmöneristyksen ansiosta pysyt lämpimänä myös kylmässä säässä. Takissa on vetoketjukiinnitys, kaksi etutaskua sekä joustavat huppu, hihansuut ja helma. Hupullisen Core-untuvatakin toisessa hihassa on loppusilauksena kuminen Superdry-logomerkki. Tämä takki on tyylivarma investointi takkivalikoimaasi.


Satakunta taidetoimikunta myönsi Luomuna-palkinnon Noora Männistölle | www.taike.fi\nSatakunta taidetoimikunta myönsi Luomuna-palkinnon Noora Männistölle\nSatakunnan taidetoimikunta on myöntänyt porilaiselle elokuvaohjaaja Noora Männistölle Luomuna-palkinnon 2010 korkeatasoisesta, pitkään jatkuneesta työstä satakuntalaisen kulttuurin hyväksi. Palkinnon suuruus on 5000 euroa.\nNoora Männistö on tehnyt niin liikkuvan kuvan kuin teatterinkin aloilla vaikuttavaa työtä varsinkin lasten- ja nuortenkulttuurin edistäjänä, joskin hänen tuotantonsa on kohdistunut myös kaikenikäisiin.\nNoora Männistö on käsikirjoittanut ja ohjannut valtakunnan verkkoon yli 30 dokumenttielokuvaa, lastenohjelmaa, opetusohjelmaa ja fiktiota ja työ jatkuu täydellä teholla Kankaanpäähän sijoittuvalla dokumenttihankkeella. Männistön aiheet sijoittuvatkin pääasiassa Satakuntaan.\nNäytelmien, dramatisointien, näytelmäsovitusten, dokumentti- ja lastenelokuvien käsikirjoitusten lisäksi hän on ollut mukana laatimassa opasta lasten tekemään teatteriin ja kirjoittanut artikkeleja teatteri-, elokuva-, nuorisotyö- ja lastenkulttuurijulkaisuihin.\nNoora Männistö on ollut perustamassa Porin Videootit ry:tä ja Satakunnan Elävän Kuvan Keskus ry:tä sekä kahta alueellista, kiertävää nukketeatteria. Porin Teatterinuoret ry:n perustajajäsen ja valtakunnallisesti tunnetun Annankatu 6:n keskeisen hahmon teatteriohjauksissa on ollut olennaista lasten ja nuorten teatteriharrastuksen mahdollisuuksien luominen. Männistön työtapana on usein ollut työryhmän osallistaminen niin ideointiin kuin ohjaukseenkin.\nNoora Männistö on ollut monissa taide- ja kulttuurialojen maakunnallisissa ja valtakunnallisissa työryhmissä ja järjestöissä, mm. valtion elokuvataidetoimikunnassa. Noora Männistön taiteellista työtä on leimannut tarttuminen yhteiskunnallisiin epäkohtiin ja ns. tavallisen ihmisen näkökulman korostaminen. Hänen merkityksensä nuorten kasvattajana ja sosiaalisen mielen kehittäjänä taiteen välinein on huomattava.\nNoora Männistö on työskennellyt useassa koulutuspaikassa teatteri-, lastenkulttuuri- ja elokuva-alan koulutussuunnittelijana erikoisalojensa läänintaiteilijana sekä Turun ja Porin läänin että Satakunnan taidetoimikunnassa.\nLuomunaan sisältyvät rahapalkinnon lisäksi taiteilija Laura Lehenkarin suunnittelema betoninen pienoisveistos ja kunniakirja.


Nastan jupinat-testissä #1 | Nasta Juttu!\nHau-Hau Champion Super Premium: Salmon & Potato\nMetabolinen energia: 4144 kcal/kg\nPussin ulkonäkö huokuu laadukkuutta, eikä se ole perus markettiraksupussin näköinen. Pussin etupuoli lupailee kaikkea hyvää ja takaa luettu koostumus-lista kertoo, että luvattu pitää paikkansa. Tästä iso plussa! Lisää iloa tuo se, että raksuissa ei ole viljoja, joka aiheuttaa meidän koirille runsasta silmien vuotoa ja joskus tassujen kutinaa.\nYksi pienen pieni miinus pakkauksessa on se, että kaikki etupuolella lukee englanniksi. Itse toki ymmärrän mitä siinä seisoo, mutta joku joka etsii koiralleen laadukasta ruokaa marketista ei välttämättä ymmärrä. Takaosassakin lukee ensimmäisenä englanniksi. Suomessa kun ollaan, miksei voisi totuudet seisoa äidinkielellämme?\nPlussaa on selkeä taulukko siitä, kuinka paljon ruokaa pitäisi minkäkin painoiselle koiralle antaa.\nKun näin, että raksut on lohesta ja perunasta olin aivan varma, että pussin avatessani ilmoille lehahtaa järkyttävä kalan käry. Sain kuitenkin ilokseni olla väärässä. Raksujen tuoksu on itseasiassa yllättävän neutraali, eikä sellainen kuin esim. joissain kissan kalaraksuissa. Raksut ovat kolmion muotoisia ja kooltaan noin 12mm x 15mm. Omasta mielestäni kokonsa puolesta nämä olisivat parempia hieman kookkaammalle koiralle.\nSyystä, että Nasta barffaa ei meillä näitä syödä ruokana. Käytetään siis nämä loppuun vaikka temppuja opetellessa tai mätsäröidessä :)\nItsehän en ole kauhean nirso, syön sitä mitä on tarjolla. Toi täti yleensä pistääkin tarjolle ihan hyvät pöperöt, tällä kertaa sain maistella raksuja mikä ei ole mulle jokapäiväinen juttu. Tästä johtuen jouduin hetken miettimään, että mitähän kummaa tässä nyt aletaan syömään. Siispä kieltäydyin ensikättelyssä edes maistamasta.\nOnneksi toi Miira on aika sitkeä yrittämään, eikä anna heti periksi ja tarjosi hetken päästä uudestaan. Ei kai se nyt mitään huonoa tarjoais uudestaan? Siispä päädyin maistamaan ja totesin, että tämähän on herkkua ja sitä piti heti pyytää lisää! Kerralla näitä ei saa syötyä, vaan ne on puraistava pienemmiksi paloiksi ja syödä jaksoissa. Hieman harmillista, mutta eipä se hyvää makua muuta! Näitä on koon puolesta myös hyvä napata suoraan ilmasta :)\nSotkua näillä tosin saan aikaseks, kun pitää murustella ennen syömistä. Onneks siivoomista varten on omistaja!\nLähettänyt Miira | klo 00:00\nTunnisteet: Hau-Hau Champion, Nasta, Nastan jupinat, testissä


Kylmälaiteasentaja Joensuu - Nopeasti paikalle 24/7\nKylmälaiteasentaja Joensuu 24/7\nKylmälaiteasentaja Joensuu auttaa silloin kuin pakasteesi sulaa tai tarvitset pikaista jäähdytystä tiloihisi. Päivystävät kylmälaiteasentajamme ovat valmiina auttamaan sinua kaikissa kylmäalan ongelmissa kylmäaineiden vaihdoista vuosihuoltosopimukseen.\nKylmälaiteasentajamme ovat kokoajan liikkeellä huoltoautojen kanssa ympäri Joensuuta, joten he pääsevät paikalle salaman nopeasti. Yksi soitto riittää ja me lähetämme asentajan paikalle.\nKun tarvitset kylmälaiteasentajan Joensuun alueella. Ota suoraan yhteyttä 24 Centerin päivystysnumeroon 0100 2470\n– 24 Centerin päivystävä Kylmälaiteasentaja Joensuu auttaa hädän hetkellä.


Opiskelijat mukana kehittämässä kestävämpää lounasruokailua Ravintola Factoryn johdolla - Laurea-ammattikorkeakoulu\nLaurean avainkumppani Ravintola Factory haastoi restonomiopiskelijoita palveluinnovaatiot-opintojaksolla kehittämään Bring Back Take Away -konseptilleen näkyvyyttä tuovia ratkaisuja. Projekti huipentui joulukuun alussa pidettyyn etätilaisuuteen, jossa opiskelijoiden valmiit ideat esiteltiin toimeksiantajalle.\nRavintola Factoryn toimitusjohtaja Matti Karvonen kertoo olevansa yhteistyöstä yhtä innoissaan kuin opiskelijatkin:\n— On hienoa, että alan opiskelijoilla on mielenkiintoa tällaisia projekteja kohtaan ja halua olla mukana alan kehittämisessä, Karvonen sanoo ja jatkaa:\n— Me Factorylla pidämme itsemme haastamisesta. Välillä on hyvä kuunnella ulkopuolisten näkökulmia ja palautetta.\nPalvelu näkyväksi innovatiivisten ideoiden kautta\n— Bring Back Take Away -rasian avulla pyritään vähentämään kertakäyttöisten Take Away -pakkausten käyttöä. Factoryn ravintoloissa asioidessaan asiakas voi lunastaa käyttöönsä Bring Back -kestorasian panttia vastaan, johon voi vastaisuudessa kerätä annoksensa. Kehittämillämme palvelukonsepteilla pyrittiin tuomaan palvelua tutuksi ja näkyvämmäksi, kertovat restonomiopiskelijat Juuso Salmén ja Säde Nurminen.\nJokainen tiimi kehitteli useamman idean vallitsevien trendien, kerätyn palautteen ja asiakaskyselyiden perusteella. Eteenpäin vietävät ideat valittiin yhdessä toimeksiantajan kanssa. Juuson ja Säteen mukaan Factorylla otettiin opiskelijat vastaan hyvin.\n— Henkilökuntaa oli informoitu projektistamme ja he olivat todella avuliaita koko projektin ajan, Juuso kertoo.\n— Heistä näki että he halusivat tietää, mitä olemme saaneet aikaiseksi, Säde sanoo\nValmiit esitykset käsittelivät yrityksen sosiaalisen median näkyvyyttä, tuotetietoisuuden lisäämistä, lounaskuljetuspalvelua, henkilöstön perehdytystä palvelun käyttöön, mainosvideon ideointia sekä mahdollisuuksia rasian mahdollisimman helppoon palautukseen.\nRavintola Factoryn toimitusjohtaja Matti Karvonen kertoo olevansa tyytyväinen opiskelijoiden panokseen:\n— Tiimien ideat olivat hyviä. Osan konsepteista otamme käyttöön heti ja osaa sovellamme hieman myöhemmin.\nOnnistumiset opiskelijaprojekteissa arvokkaita toimeksiantajille.\nRavintola Factory on tehnyt aiemminkin yhteistyötä Laurean opiskelijoiden kanssa. Karvosen mukaan hyvät kokemukset ja onnistumiset innoittivat Factoryä ottamaan opiskelijat mukaan kehittämään myös Bring Back -konseptia.\n— Avainkumppanuuden myötä kartoitimme projekteja, joihin voisimme ottaa opiskelijat avuksi. Bring Back on meille tuore ja ajankohtainen palvelu, jonka kehittämiseen saimme tarvitsemamme avun. Odotamme innolla mitä seuraavaksi keksimme yhdessä, Karvonen sanoo.\nJuuso ja Säde kertovat, että opintojakso antoi heille valmiuksia työskennellä vastaavanlaisissa projekteissa myös tulevaisuudessa.\n— Tämä oli mielenkiintoinen ja haastava projekti, sillä konsepti oli uusi myös Factorylle, Juuso toteaa.\n— Toimeksiantajien kanssa työskentely on konkreettinen kosketus työelämään. Se on Laurean hieno puoli, Säde lisää.\nOpiskelijaprojekti Yhteistyö Restonomi Avainkumppani\nEtusivuAjankohtaista Opiskelijat mukana kehittämässä kestävämpää lounasruokailua Ravintola Factoryn johdolla


Sivuja: [Edelliselle sivulle] 1 ... 7 8  10 11 ... 32 [Seuraavalle sivulle] Siirry alas\nKirjoittaja Aihe: Led-lisävalot (Luettu 69693 kertaa)\nViimeksi paikalla:tänään kello 10:27\n« Vastaus #120 : 27.11.2017 kello on 13:20 »\nPojalla oli tuollainen Subarun keulalla,eikä moittinut.Hänen mielestään hyvä valo.\n« Vastaus #121 : 27.11.2017 kello on 17:31 »\nSanokaas miksi nämä arvot voi olla näin...?\n- 25000 lm\n- Referenssi 10 ?\n- E-tieliikennehyväksytty, CE, RoHS ?\nViimeksi paikalla: 3.06.2020 kello on 18:16\n« Vastaus #122 : 27.11.2017 kello on 18:07 »\nLainaus käyttäjältä: ***** Aakku - 27.11.2017 kello on 17:31\nLeveä keila,mut ei näytä pitkälle? referenssiluvun perusteella\n« Vastaus #123 : 27.11.2017 kello on 18:14 »\nLainaus käyttäjältä: ***** trapper - 27.11.2017 kello on 18:07\nJuu laskeskelin, että saisin asentaa noita 7 päällekkäin, eikä vieläkään Rreferenssit täyty. Olis ainakin lumenia.\n« Vastaus #124 : 27.11.2017 kello on 22:25 »\nKatsastusmies ihmetteli minunkin edellisiä valoja että mistähän näihinkin on referenssiluku saatu ,tehoa kun oli vaikka toisille asti.\nSodant är livet nu\n« Vastaus #125 : 27.11.2017 kello on 22:27 »\nLainaus käyttäjältä: ***** Aakku - 25.11.2017 kello on 12:06\nTieratsiassa voi tulla sakot...\nViime aikoina on ainakin rahtipuolella alkanut ratsioissa tulla sakkoja laittomista valoista. Samaten poistamismääräys. Aikaisemmin lisävalojen asennus kuorma-autoihin on ollut aika vapaata. Ainakaan niihin ei ole puututtu.\nEpäilisin, että tämä valojen uudet määräykset ja LED valojen tulo markkinoille on tuonut ylilyöntejä. Siksi ehkä valvontaa tiukennetaan.\nAina niitä on kytätty, riippuen ihan poliisista miten on sitten suhtauduttu.\n« Vastaus #126 : 27.11.2017 kello on 22:38 »\nMinulla on Saabissa vakiona 37,5/ puoli. Joku referennsiluvulla 25 ja leveällä kiilalla olisi ok lisä. Toisaalta sillä ajetaan eniten kehäteiden sisäpuolella ja lisätarve on isompi asautossa, sen lukuja en ole katsonut\n« Vastaus #127 : 5.12.2017 kello on 22:49 »\nLainaus käyttäjältä: ***** Majuri - 25.11.2017 kello on 09:48\nPieni paha mielestäni. Tuolta tulee rahat takais helposti jos tuote ei ole sitä mitä ajattelit. 3 paitaa saanut ilmaiseksi kuin ei sopinut.\nwww.aliexpress.com tilasin autoon https://www.aliexpress.com/item/YY-02-126W-Willpower-led-light-from-Yiyuan-top-quality-and-hot-sale/32690087268.html?spm=a2g0s.9042311.0.0.heUHMx\nTulipa sitten tilattua 28.11. tommonen ja suuri oli yllätys kun jo tänään tuotiin kotiovelle. Melko nopsaa toimintaa!\n« Vastaus #128 : 17.12.2017 kello on 19:54 »\nSaataisiinkohan kohta markkinoille ledtekniikalla toteutetut pelkät lähivalotkin\n« Vastaus #129 : 18.12.2017 kello on 09:30 »\nOnhan noita uusissa autoissa, mutta että jälkimarkkinoilleki n - esim. korvaamaan alkup. halogeeniversion. Voisi vaatia myös kirkkauden takia autom. tasonsäädön sekä pesulaitteet.\nTuossa Hellan auranvalossa on aika erikoista, jos tuo pystyasennus (piiroskuvassa) E-hyväksynnässä (oliko sitä?) mukana - ainakaan valokuvio ei voi olla samana, vaan jotain älyä pitäisi olla. Hintansa puolesta soisi olevankin..\n« Vastaus #130 : 20.12.2017 kello on 18:18 »\nTänään laitatin ledbar xmission 200w ref.30 tuohon pikkuauton keulaan ja kyllä pitää sanoa että oikein hieno ostos näin vähäisellä testi ajolla. Auton omat pitkät on kuin kynttilät.\nToimii erillisellä kytkimellä joten ne voi pudottaa päältä pois ja auton omat pitkät jää päälle kun vastaantulia on vielä kaukana.\nValokeila todella hyvä valaisee myös tien penkat tosi hyvin...melkein lumi puusta tippuu kun työntää menemään.\nHinta 290e valaisia ja asennuksineen ja johtosarjoineen sekä teline yht 379e\n« Vastaus #131 : 21.12.2017 kello on 06:44 »\nItse asensin tälläiset lyhyet ja pitkät valot asuntoauton omien valojen tilalle. Valotehoa on vähemmän kuin laittomissa xenon valoissa, mutta valo osuu paremmin sinne mihin pitääkin. Olen oikein tyytyväinen varsinkin sumussa ja lumisateella, ei hajavaloa. https://www.erikoistekniikka.fi/ajoneuvovalaistus/tuote/led-ajovalo-hella-90mm-l4060-90mm-fep-liitin/3003000551/\nViimeksi paikalla:tänään kello 06:22\n« Vastaus #132 : 21.12.2017 kello on 17:50 »\n« Vastaus #133 : 21.12.2017 kello on 19:46 »\nLainaus käyttäjältä: ***** J&J - 21.12.2017 kello on 06:44\nAivan. Raskaaseen kalustoon tehty valaisin joka maksaa 439,00 € / kpl.\nJuu, matkailuajoneuvoihi nhan näitä asennellaan, kun pimeän aikaan paljon pitää ajella.\n« Vastaus #134 : 21.12.2017 kello on 19:51 »\nLainaus käyttäjältä: ***** Mautoilija - 21.12.2017 kello on 19:46\nRahamiehiä Ite ostan noita halpiksia.\nSivuja: [Edelliselle sivulle] 1 ... 7 8  10 11 ... 32 [Seuraavalle sivulle] Siirry ylös


The Summit 5 alkaa huomenna, suomalaiset paikan päällä – Eurheilu.com\nThe Summit 5 alkaa huomenna, suomalaiset paikan päällä\nEurheilu.com 12.7.2016 / 14:07 Uutinen Dota 2\nDota 2:sta muihinkin peleihin levinnyt The Summit saapuu jälleen. Sarjansa viides turnaus järjestetään tutulla paikalla Los Angelesissa ja yli $100 000 palkintopotti houkuttelee alan parhaat joukkueet ja eSports-persoonat paikalle nauttimaan tunnelmasta.\nTurnaus on yksiä viimeisimmistä Dota 2:ssa ennen The International 6 -turnausta, joka pelataan elokuussa Seattlessa. Monille joukkueille turnaus on rennommasta ilmapiiristään huolimatta viimeinen koitos ennen The Internationalia, joten tiukkaa peliä odotetaan varsinkin Major-voittajalta OG:lta ja toiselle sijalle jääneeltä Team Liquidiltä. Team Liquidillä on vielä mahdollisuus todistaa taitonsa ennen suurinta koitosta. Joukkueessa pelaavat Lasse ”MATUMBAMAN” Urpalainen ja Jesse ”Jerax” Vainikka ovat ainoat turnaukseen osallistuvat suomalaiset.\nTurnaukseen suoran kutsun saivat Major-voittaja OG, toiselle paikalle tullut Team Liquid, sekä Natus Vincere.\nKarsintojen kautta taistelleet Digital Chaos, Wings Gaming, Ad Finem ja Fnatic.\nYleisön äänestyksellä mukaan pääsi myös Friendship, Dedication, Love (FDL).\n$42 930 – 42,5%\n$22 728 – 22,5%\n$13 132 – 13%\n$10 101 – 10%\nTurnaus alkaa huomenna, 13. heinäkuuta ja se päättyy finaaliin, joka pelataan sunnuntaina 17. heinäkuuta.


maaliskuu 2013 – Reino Seppäsen kotisivut\nHistoriallisia virheitä vai virheellistä historiaa?\n16.3.2013 7.4.2022 Reino Seppänen\nNaapurimaamme presidentti, gospodin Vladimir Putin, on ehtinyt kaiken pullistelunsa ohella opettaa jopa historiaakin nöyrille alamaisilleen. Olemmehan pikemminkin tottuneet näkemään hänet paidatta ratsastelevana alfa-uroksena, joka jahtaa tiikereitä, sukeltelee ilmoille pohjaan asetettuja muinaisaarteita tai johdattaa kurkilaumojen muuttoja riippuliitimellään. Siis monitaitoinen mies tämä herra Putin. Mutta onko sitä syytä ihmetellä, kun mies on taustaltaan tiedustelija, siis kuuluisan […]\nTämän päivän (tiistai 12.03. 2013) lehti tiesi kertoa oikeudenkäyntikuluhin suunnitelluista taksojen korotuksista. Vaikka nykyisen oikeistoaallon ja uusliberalismin hybriksen aikaan ei oikeastaan enää ihmettele mitään, tämä vaatimus kyllä häkellyttää. Sehän on uusi ja entistä raaempi kohtaus porvaripolitiikan jatkosarjassa ”Köyhät kyykkyyn”. Voisi jopa sanoa eliitin pakottavan taas kerran Justitian, oikeuden jumalattaren, huoraaman puolestaan. Oikeudenkäynnin maksullisuudesta […]\nSähköposti on kätevä väline viestiä. Kuten kaikissa asioissa siinäkin on omat ongelmansa. Yksi suurimmista huonoista puolista on nimeltään roskaposti. Laatikkoon tulvii melkoinen määrä tavaraa, jota en todellakaan toivo. Onneksi F-Securen tietoturvaohjelma plokkaa niistä suurimman osan. Mutta läpi livahtaa silti muutama tarpeeton. Eilen (maanantai 04.03.) tuli mm. jonkun neiti / rouva Hassisen (nimi siis ilman […]


Jämsän Seudun Ampujat ry\nMuseum24>Free time>Sports>Jämsän Seudun Ampujat>Jämsän Seudun Ampujat ry\nJämsän seudun ampujien historiaa\nJokilaakson urheiluammunta alkoi 50-luvulla. 1956 perustettiin Jämsänkosken Urheiluampujat, JUA. Seuran toiminta keskittyi Ilveslinnaan, jossa oli viisipaikkainen 25 metrin ruutiaserata.\nUlkoradat rakennettiin Yhtyneiden Paperitehtaiden avustuksella Vierelään. 1959 valmistui ampumaradan maja. Aluksi majaa ja ratoja ylläpiti Mauri Laakso ennen Sulo Suurosta. Seura kuului aluksi Hämeen ampujapiiriin, mutta 1963 piiri muuttui Keski-Suomeen.\nSeura kehitti nuoritoimintaa ja tuloksena seuran edustaja esim. valittiin Keski-Suomen piirin parhaaksi\nnaisampujaksi useita kertoja.\nKaipolan ruuti perustettiin1964, vireän tehtaan sisäisen ampumaharrastuksen seurauksena. Ruudin radat olivat tehtaan sisällä ja erinomaiset harjoitteluolosuhteet ajankohtaan nähden.\nKari Aalto oli JUA:n paras ampuja ja voitti mm. joukkueessa pohjoismaiden mestaruuden ja ampui uuden Suomen ennätyksen. 1966 JUA järjesti Kenraalin kilpailut liiton pyynnöstä juhlavuoden kunniaksi. Ampumapaikat olivat tässä vaiheessa tehtaan suosiolla muodostuneet Keski-Suomen parhaiksi, mitä ne ovat edelleenkin.\nKaipolan Ruudin toiminta jatkui tehtaan sisäisenä toimintana hyvin vahvasti. Kaipolan radoille saatiin jo 1960 luvulla sähkökäyttöiset taulujen kääntölaitteet, jotka olivat harvinaisia vielä tässä vaiheessa. 25 metrin rata valmistui ja oli nykyaikainen olosuhteiltaan.\nKaipolan Ruuti ja Jämsänkosken Urheiluampujat yhdistyivät Jämsän Seudun ampujiksi vuonna 1970. Yhdistymisen jälkeen Jämsänkosken Vierelän radan pistoolirata laajennettiin 25-paikkaiseksi. Kilpailuja järjestettiin, koska organisaatio toimi.\nTällä hetkellä seuralla on käytössään ulkorata Vierelässä Jämsänkoskella, ilma-aserata Ilveslinnassa sekä ruutiradat Kaipolan tehtaan tiloissa. Pian valmistuvat myös lämmitettävät kivääriradan kopit, 2 + 2 paikkaa, Jämsänkosken ulkoradalle. Harjoitusolosuhteet ovat hyvät ja kiitos kuuluu edelleen seuramme kanssa yhteistyötä tekevän UPM:n myötämielisyydelle lajiamme ja seuraamme kohtaan.\nJämsän Seudun Ampujat


FUNKY AND FIFTY: Sephora Kreetan Haniassa ja kiinnostavia Korean juttuja\nJonna H. 15. toukokuuta 2017 klo 15.12\nOon niin kade sulle näistä Kreikan reissuista, koska Kreikalla on paikka omassakin sydämessä. <3\nFunky and Fifty ;-) 15. toukokuuta 2017 klo 21.09\nNo voih ja joo, Kreikka on erityinen paikka myös minulle <3\nTuuli - Lumo Lifestyle 15. toukokuuta 2017 klo 16.23\nAasiasta olen ostanut korealaista kosmetiikkaa. Siellä päin maailmaa on ollut vaikea saada aina selville mitä kaikki kiinnostavan näköiset purkit ja pullot oikein sisältävät, mutta ostamani ovat olleet oikein hyviä.\nFunky and Fifty ;-) 16. toukokuuta 2017 klo 13.23\nHih, todellakin! Vaikea on saada selvää sisällöstä jos putelissa vain paikallisella kielellä. Terkkuja :-)\nOuti Krimou/Outi's life 15. toukokuuta 2017 klo 19.02\nPikku omppu, panda huulikiilto ja kokeilun vuoksi tuollainen kannabisöljy ja aloe vera saippua, ne pitää nyt heti saada :) Ihana liike. Tytär tuossa huikkasi olkani yli, että äiti tuolla me seottaisiin :D\nFunky and Fifty ;-) 16. toukokuuta 2017 klo 13.24\nSööttejä ja kiinnostavia tuotteita oli tuolla paljon. Itsehillintää sain myös harjoitella etten ostaisi jättikasaa ;-)\nSalka 15. toukokuuta 2017 klo 19.09\nOho, aika hyvin edustettuna korealainen kosmetiikka! Ilmeisesti siihen panostaminen on nyt uusi juttu tuollakin suunnalla, vai oliko aiemmin yhtä paljon? ( muistaisin, että oot käynyt tuolla aiemminkin ? )\nFunky and Fifty ;-) 16. toukokuuta 2017 klo 13.26\nHyvä muisti sinulla, tarkka tyttö ;-)! Edellinen Sephora-reissuni oli Rhodoksen kaupungissa. Korealaisten tuotteiden hyllyä en ollut aikaisemmin huomannut - nosteessa ovat.\nDzinni 15. toukokuuta 2017 klo 21.47\nTäällä Sveitsissä Manor myy Sephoran tuotteita, ja nyt viimeksi käydessäni huomasin sinnekin hyllyihin ilmestyneen noita korealaisia juttuja.\nFunky and Fifty ;-) 16. toukokuuta 2017 klo 13.27\nKorealaiset tuotteet ovat varmasti tutkimisen arvoisia. Terkkuja!\nSariBP 15. toukokuuta 2017 klo 23.27\nMonipuolinen tarjonta, varsinkin korealaista kosmetiikkaa olisi kiva hiplata ihan livenä, ja kyllä kreikkalainenkin kosmetiikka kiinnostaisi, muukin kuin Korres:)\nFunky and Fifty ;-) 16. toukokuuta 2017 klo 13.28\nTotta, kreikkalaisista mieleen jäänyt ainoastaan Korres. Kiva ja kiinnostava merkki kyllä sekin.\nMaija / Kivipuuteri-kosmetiikkablogi 16. toukokuuta 2017 klo 16.42\nTulisipa Sephora joku kaunis päivä Suomeen. Suomessa on koreakosmetiikkaa myyviä nettikauppoja, mutta milloinhan esim. Sokokselta voisi ostaa vaikka Tonymolyn tuotteita :)\nFunky and Fifty ;-) 20. toukokuuta 2017 klo 6.40\nSephora meiltä tosiaan vielä puuttuu, toivotaan että ilmestyy :-)


Myrsky riehui Oulun hautausmaalla - Rauhan Tervehdys\nMetsuri poistaa hautakivien päälle kaatunutta puuta maanantaiaamuna.\nJuhannusviikonloppuna Oulussa riehunut myrsky aiheutti lisätöitä Oulun hautausmaalla.\nTeksti: Iida Putkonen . Kuvat: Iida Putkonen .\nMaanantaiaamuna Intiön hautausmaalla hautakivien päälle oli kaatunut ainakin yksi suuri puu. Kaatuneen puun lisäksi hautausmaa oli täynnä myrskyn riuhtomia oksia ja repeytyneitä pensaita.\nMiten kaatuneiden hautakivien kanssa toimitaan?\n– Tällaisessa tilanteessa vahinkoja kartoitetaan ja ollaan mahdollisesti yhteydessä omaisiin. Kertoo hautauspalveluiden puutarhuri Outi Soukainen.\nOulun seurakuntayhtymän hautauspalvelut huolehtivat usein kiven nostamisen takaisin paikoilleen sen kaatuessa. Hautakivi on kuitenkin omaisten omaisuutta ja omaisten vastuulla.\n– Hautauspalveluiden sopimusehdoissa sanotaan, että seurakunta ei korvaa luonnonilmiöstä tai muusta kolmannesta osapuolesta johtuvaa vahinkoa, kuten tässä tapauksessa. Kivi voidaan nostaa, mutta muita vahinkoja ei välttämättä korvata.\nJuhannusmyrskyn osalta tämä merkitsee sitä, että hautauspalvelut arvioi tilannetta ja mahdollisesti nostaa kaatuneet hautakivet. Kaatuneiden hautakivien lisäksi myös kaatunut puu poistetaan paikaltaan pikaisesti, Soukainen kertoo.\n– Olemme tilanneet metsurin. Yleensä tilanteeseen pyritään mahdollisimman nopeasti saamaan metsuri pilkkomaan puut. Ensisijaisesti kaatuneet puut raivataan pois ja kantojen poistaminen tehdään myöhemmin.\nHautakivien kallistuminen tyypillistä\nSoukainen kertoo, että hautakivien kallistumiset eivät ole epätavallisia ilmiöitä ilman myrskyjäkin.\n– Ajan kanssa on hyvin tyypillistä, että hauta saattaa painua ja kivi mennä vinoon.\nMyös vaara kiven kaatumisesta on aina olemassa, ja seurakunnassa on siihen varauduttu.\n– Meidän työntekijöillämme on aina turvakengät, koska kivien kiinnikkeet saattavat haurastua.\nVaaroihin varautumisesta ja kivien nostamisesta huolimatta Soukainen korostaa, että vastuu hautakivestä on viime kädessä aina omaisilla:\n– Kivi on omaisten omaisuutta ja heidän tulisi huolehtia, että kivi on paikallaan turvallisesti ja asiallisesti.\nOnko sinulla kokemuksia hautausmaalta tai herättikö juttu tunteita?\nLisää juttuja Oulun hautausmaalta:\nKohtalot haudan takaa kiehtovat\nOulun tuomiokirkkoseurakunta Yleinen


Kohun aiheuttaneet TIS-Janne ja -Jonna muuttavat erilleen: ”Tarvitsen aikaa itselleni” veksi.com\nKohun aiheuttaneet TIS-Janne ja -Jonna muuttavat erilleen: ”Tarvitsen aikaa itselleni”\niltalehti 19:31 16.01\nTemptation Island Suomi -ohjelman viidennellä kaudella keväällä 2019 toisensa löytäneet Jonna ja Janne muuttavat erilleen. Jonna kertoo Instagramissa muuttaneensa pois pariskunnan yhteisestä kodista. Hän kertoo, että suhteessa on jo pitkään mennyt todella huonosti. Pariskunta aiheutti aikoinaan kohun, sillä Janne oli Temptation Island Suomi -ohjelmaan saapuessaan suhteessa Tian kanssa, mutta suhde päättyi nopeasti, kun Janne löysi yhteisen sävelen Jonnan kanssa. – Kävin tänään kirjoittamassa uuden vuokrasopimuksen Kampissa, Jonna kirjoittaa.\nTemptation Islandin jenkkiversion tähden suhdekuviot ovat uskomatonta kuultavaa: ”Kaikki tiesivät, että näin tulee käymään”\nJenkkien taannoinen Temptation Island -tähti Evan Smith on aikamoinen pelimies, mitä miehen rakkauselämän käänteisiin tulee. Suomessakin Temptation Island -sarjassa on kaudesta toiseen saatu seurata värikkäitä käänteitä, kun ikuista rakkauttaan ennen ohjelman kuvauksia vannoneet parit ovat päätyneet pettämään toisiaan. Sarjan suomalaisversion edellisen kauden yllättävimmät käänteet tapahtuivat vasta kuvauksien päätyttyä ja näin on myös Yhdysvalloissa – mikäli sarjaan vuonna 2018 osallistuneen Evan Smithin rakkauselämän käänteitä kuuntelee. Evan saapui Temptation Islandille pitkäaikaisen tyttöystävänsä Kaci Campbellin kanssa. Pariskunnan oli tarkoitus ottaa selvää suhteensa kestävyydestä, ja Kaci toivoi kovasti saavansa Evanilta kihlasormuksen. Pariskunta oli yhdessä kymmenen vuotta ennen kuin he lähtivät mukaan ohjelmaan.\nUskovainen TIS-Josefin herätti myrskyn alkaessaan seurustella islaminuskoisen Karimin kanssa: ”Tullut tosi paljon viestejä”\niltalehti 12:23 11.01\nTemptation Island Suomessa rakastuneet Karim ja Josefin ovat uuden luvun edessä. Temptation Island Suomessa parisuhdettaan testannut Josefin on löytänyt ohjelman kuvausten jälkeen uuden rakkaan. Uusi kumppani löytyi samasta ohjelmasta - sinkkuna ohjelmaan osallistunut Karim on nykyään Josefinin avopuoliso. – Meille kuuluu hyvää. Muutimme vähän aikaa sitten yhteen ja elämä rullaa, Karim iloitsee.\niltalehti 12:15 06.01\nTemptation Island Suomeen pariskuntana osallistuneet Mari ja Eero eli Väpä ovat eronneet. Temptation Island Suomesta tunnetut Mari ja Väpä ovat eronneet. Molemmat vahvistavat asian Iltalehdelle. Suhde kesti kaksi vuotta. – Kyllä ollaan erottu, Eero eli Väpä kertoo Iltalehdelle. Hän ei halua avata eron syitä.\nTIS-Vilma julkaisi hehkeän raskauskuvan itsestään – kertoo saaneensa rajua palautetta: "Voin maksaa sun abortin"\nmtv 13:04 29.12\nTemptation Island Suomi -sarjan kaunotar odottaa ensimmäistä lastaan.\nTIS-Vilma ja Juuso antavat pyyhkeitä Sami Kuroselle: ”Vähän on ote löystynyt”\niltalehti 08:07 28.12\nTuorein TIS-kausi pöyristytti Vilman ja Juuson ronskiudellaan. Temptation Island Suomi -ohjelmassa kahdella kaudella nähty pariskunta Vilma ja Juuso katsoivat epäuskoisina uusinta kuudetta TIS-kautta kotisohviltaan. Meno äityi tällä kaudella roisimmaksi kuin koskaan. Vilman mukaan sitä teki pahaa jopa katsoa. – Jäin toivomaan sitä enemmän, että olisi seurattu suhteitten kehittymistä, Vilma kommentoi.\nTemppareista tutut Vilma ja Juuso saavat vauvan – laskettu aika toukokuussa\nstara 16:00 27.12\nTemptation Island Suomi -ohjelmasta tuttu Vilma Karjalainen odottaa ensimmäistä lasta\nRaskaana oleva TIS-Vilma saa karmivaa vihapostia: ”Voin maksaa sun abortin”\niltalehti 10:01 27.12\nTemptation Island Suomesta tutuksi tullut Vilma kertoo Instagramissaan ja blogissaan järkyttävistä viesteistä, joita hän on raskausuutisensa jälkeen saanut. Temptation Island Suomesta tuttu pari, Vilma ja Juuso, kertoivat joulun Iltalehdessä vauvanodotuksestaan. Vilma julkisti raskautensa myös sosiaalisessa mediassa jouluna. Vaikka kyse on iloisesta asiasta, Vilma on saanut myös negatiivista palautetta. Siitä hän kertoo Instagramissaan:\nTIS-Vilma yritti piilotella raskautta - avautuu kiusallisesta tilanteesta ravintolassa: ”Kun nousin penkistä ylös...”\niltalehti 18:12 25.12\nTemppareista tuttu Vilma ja Juuso odottavat esikoislastaan. He peittelivät raskautta sen puoliväliin asti. Alkuraskaudesta Temptation Island Suomi -ohjelmasta tuttu Vilma ja Juuso halusivat vielä pitää vauvauutisen salassa. Sitä oli kuitenkin vaikeaa peittää, koska huhumylly pyöri somessa. Vilma kertoo eräästä kerrasta Subway-ravintolassa, jossa ihmisten silmäily kävi ahdistavaksi.\nJoulun jättiyllätys! TIS-Vilma ja Juuso saavat lapsen - raskauden alku oli shokki rasvaimun jälkeen\niltalehti 07:18 24.12\nTemppareista tuttu pariskunta odottaa ensimmäistä lastaan. Temptation Island Suomi -ohjelmasta tutun pariskunnan Vilman, 25, ja Juuson, 30, vuoteen on mahtunut monenlaisia käänteitä. Onnellisin käänne tapahtui syyskuussa, jolloin Vilman raskaustesti näytti positiivista. Helsinkiläisessä kahvilassa istuva pariskunta on onnesta soikeana. He ovat jo tovin tehneet mielessään matkaa tulevaan vanhemmuuteen.\niltalehti 22:43 23.12\nTemptation Island Suomi -ohjelman kautta toisensa löytäneet Josefin ja Karim ovat muuttaneet yhteen. Josefin ja Karim paljastavat Instagramin Stories-osiossa muuttaneensa ensimmäiseen yhteiseen kotiinsa. Kumpikin heistä on julkaissut materiaalia muuttokiireiden keskellä. – Koko päivän muutettu, Karim toteaa Instagramissa julkaisemansa kuvan ohessa.\nAvoimella suhteellaan kohauttanut pariskunta kohtaa viimein toisensa Temptation Islandilla – Santeri pamauttaa ilmoille todellisen yllätyksen\niltasanomat 20:38 19.12\nVaro juonipaljastuksia! Temptation Islandilla kokoonnutaan tänään viimeiselle iltanuotiolle, jossa Santeri ja Eve joutuvat juontaja Sami Kurosen piinapenkkiin.\nTIS: Sami Kuronen tivaa tunnustusta pettämisestä – Santerilta pysäyttävä vastaus: ”Se oli välipäivän hairahdus”\niltalehti 18:51 19.12\nTemptation Island Suomi -ohjelman viimeisellä iltanuotiolla välejään puivat Santeri ja Eve. Juontaja Sami Kurosen käsittelyyn kuuluisalle iltanuotiolle joutuvat Temptation Island Suomi -ohjelman kuluneen kauden viimeisessä jaksossa Santeri ja Eve. Pariskunta kertoi ennen kauden alkua elävänsä vapaassa suhteessa, mutta loukkaantumisilta ei ole viime viikkoina tästä huolimatta vältytty. Santeri on lähentynyt kauden aikana Annikan sekä Marinan kanssa. Eve on ollut puolestaan läheisessä kontaktissa Rassen kanssa koko kauden ajan.\nYleX: TIS-pari Mari ja Väpä ovat suhteestaan tauolla – ”Mari otti ja lähti”\niltalehti 12:01 19.12\nYleX:n haastattelussa vieraillut Väpä kertoi hakevansa apua omiin ongelmiinsa. Temptation Island Suomen kuudes kausi on viimeistä iltanuotiota vaille taputeltu. Tänään torstaina Sami Kurosen grilliin joutuvat vielä Eve ja Santeri. Jo viime viikolla istuttiin Väpän ja Marin viimeinen iltanuotio. Sen lopputuloksena pariskunta lähti Suomeen yhdessä, vaikka molemmat olivat tahoillaan rikkoneet kaikkia sovittuja rajoja.\nTIS: Viivi ja Lance erosivat – keskustelu käänteistä käy kuumana\niltalehti 07:49 19.12\nTemptation Island Suomi -ohjelman käänteet puhuttavat sosiaalisessa mediassa. Eilisessä Temptation Island Suomi -ohjelman jaksossa nähtiin odotettu hetki, kun pariskuntana saarelle saapuneet Viivi ja Lance tekivät päätöksen suhteensa jatkosta. Lance löysi saarelta hyvin pian ihastuksen, kun hän lähentyi Rebekan kanssa. Kaksikon ensimmäinen suudelma taltioitiin videolle ja tämä sai Viivin murtumaan. Sittemmin Viivi lähentyi itse Grönan kanssa ohjelmassa. Iltanuotiolla Viivi ja Lance olivat yhtä mieltä siitä, että pariskunnan etukäteen sovittuja rajoja oli rikottu.\neivät hevin unohdu hintaa – Miten lentokentälle, soitti pommiuhkauksen


kinttupolut: kohti uutta viikkoa!\nvintti 6. maaliskuuta 2012 klo 5.32\nMinä saan harrastaa tuota,kun tuoilen paljon. Se on niiiiiiiiiiiiiiin kivaa, ja vapauttavaa.\nMilloin lauletaan ilosta, milloin surusta- mutta aina suurellla tunteella.\nJa kaunista kuultavaa se ei ole.\nOnneksi maailmaan mahtuu ääntä!\nLasten venyminen , monella tavalla, on kovaa puuhaa. Kaikille- monin eri tavoin.\nTuo A.Kasvio oli tuttu näky aikoinaan ,treenasi Espoonlahdenuimahallilla, jonka kahvilassa olin töissä.\nKasvio oli melkoine persoona, mutta paljon rosoisempi persoona jo silloin- kuin Sievinen.\nSaanko yhtyä fanittamiseen?\nmainiota vkoa siulle, ja katraalle.\nmarikan polut 6. maaliskuuta 2012 klo 9.07\nmeillä taitaa olla klani-faniklubi? ;)


Pääministeri Marin ja pormestari Vapaavuori jälleen eri mieltä: Onko rajojen pakkotestaus valtiovallan vai kuntien vastuulla? - MTVuutiset.fi\nPääministeri Marin ja pormestari Vapaavuori jälleen eri mieltä: Onko rajojen pakkotestaus valtiovallan vai kuntien vastuulla?\nSanna Marin ja Jan Vapaavuori jälleen napit vastakkain – vastaako rajojen pakkotestauksesta valtiovalta vai kunnat? Katso video.\nJulkaistu 13.03.2021 14:56\nPääministeri Sanna Marin (sd.) ja Helsingin pormestari Jan Vapaavuori (kok.) ovat eri mieltä siitä, kenen vastuulla on rajojen pakkotestaus.\nMarin sanoi tänään Ylen Ykkösaamussa, että aluehallintoviranomaisilla ja kunnilla on ollut mahdollisuus pakkotestaukseen.\n– Olen jo viime kesänä ollut sitä mieltä, että jokainen maahantulija pitäisi testata, mutta tämä ei ole päätös, jonka maan hallitus voi tehdä. Meillä on tällä hetkellä lainsäädännössä mahdollisuus aluehallintoviranomaisilla ja kunnilla testata myös pakolla ihmisiä, mutta näitä toimivaltuuksia ei ole käytetty niin kuin niitä oltaisiin voitu käyttää, sanoo Marin Ylelle.\nLue myös: Pääministeri Marin Ylen Ykkösaamussa liikkumisrajoituksista: "Kun muuntovirus leviää, tarvitsemme kunnon lekaa, emme ruuvimeisseliä"\n"Kaikki heittelevät palloa toisilleen"\nHelsingin pormestari Vapaavuori vyöryttää syytä hallitukselle. Vapaavuorelta kysyttiin MTV:n Uutisextrassa, miksi Helsinki ei ole pyytänyt Etelä-Suomen aluehallintovirastolta pakkotestausta satamissa, vaikka Avin mukaan tämä olisi mahdollistanut toiminnan.\n– Jotenkin tuntuu, että kaikki vain heittelevät palloa toisilleen. Lähtökohta on kuitenkin se, että yksiselitteisesti valtiovalta vastaa rajoista, liikenteestä ja toimintamallista siellä ja aina kun valtiovallalta on meille joku pyyntö tullut, niin kulloinkin voimassa olevan lainsäädännön puitteissa olemme sitä noudattaneet, sanoo Vapaavuori MTV:n Uutisextrassa.\nVapaavuoren mukaan rajaa pystytään nyt valvomaan järkevästi, kun valtiovalta on rajoittanut liikenteen määrää.\nUutisextra MTV-palvelussa ja MTV3-kanavalla lauantaisin kello 19.10.\nPolitiikka Marinin hallitus Koronavirus Sanna Marin Jan Vapaavuori MTV Uutisextra Kotimaa


Koti › Artikkelit Egyptistä › Artikkelit Hurghadasta › Hinnat Hurghadassa - tuotteet, matkamuistot, kuljetus. Kuinka paljon rahaa Hurghadaan\nEgyptin suosituin lomakeskus - Hurghada, on paikka, josta voit ostaa monia mielenkiintoisia matkamuistoja. Hinnat Hurghadassa ovat samat kuin muissa maan lomakohteissa. Turistien keskuudessa ostokset Egyptissä on yksi suosituimmista aktiviteetteista. Paikalliset myyjät neuvottelevat mielellään ostajien kanssa. Siksi jopa eksklusiivisia tuotteita voi ostaa täältä edullisesti..\nTuristit vierailevat Hurghadassa useimmiten erottaen tämän kaupungin muista Egyptin lomakohteista. Siksi älä ihmettele, että ostoskeskuksia ja kauppoja on paljon. Ne on suunnattu ulkomaalaisille, jotka käyvät paljon Hurghadassa. Tämä tekee lomakeskuksesta ihanteellisen alueen jännittävään ostoskokemukseen. Siellä lomanviettäjät ostavat edullisia vaatteita, uimavälineitä, matkamuistoja ja muita tavaroita. Kaupungissa on sukellusliikkeitä, matkamuistomyymälöitä ja suosittuja putiikkeja. Tarjottu tuotevalikoima on uskomaton. Jos olet kiinnostunut sukelluksesta, ota yhteyttä sukelluskeskuksiin. Kahden sukelluksen hinta on yleensä 50 dollaria.\nHurghadassa voit ostaa eksoottisia hajusteita, postikortteja, mattoja, hahmoja, papyruksia, koruja ja muita tavaroita. Monet hyvät kaupat sijaitsevat Vanhassa Hurghadassa, Dahar-markkinoilla. Matkailijat, jotka haluavat sinne päästä, pitävät perinteisistä tuotteista, jotka ovat ominaisia egyptiläisille käsityöläisille. Jos haluat ostaa tavaroita tunnetuilta valmistajilta, on parempi käydä Marina-alueella. Sinun ei pitäisi käydä ostoksilla lounasaikaan, koska monet kaupat sulkevat ovensa tänä aikana.\nHaluttaessa matkamuistoja voi ostaa mistä tahansa lomakohteesta. Pienten esineiden hinnat Hurghadassa ovat melko alhaiset. Kaunasta matkamuistosta he veloittavat vain 2–3 dollaria. Oikean papyruksen voi ostaa 7 dollarilla ja väärennetyn tai banaanin papyruksen 2 dollarilla. Vesipiipun hinnat vaihtelevat 20 dollarista 70 dollariin.\nHyvät kaupat sijaitsevat lentokentällä. He tarjoavat tuotteita, joita on vaikea löytää muista Hurghadan kaupoista. Löydät valtavan joukon matkamuistoja jokaiseen makuun Cleopatran basaarista. Myyjät esittelevät kaikenlaisia tuotteita yksinkertaisista magneeteista ylellisiin mattoihin. Siinä on erinomaiset aromaattiset öljyt, kauniit mekot, tunikat, korut ja hatut.\nTuristien suosituimmat matkamuistot:\nAmuletit ja hahmot. Pyramidit, kissat, lehmät, faaraot ja kovakuoriaiset ovat erittäin kysyttyjä. Hahmot on valmistettu oniksista, pronssista, kipsistä, basaltista ja muista materiaaleista..\nPapyrus. Oikea papyrus taittuu helposti eikä hajoa.\nKristalli ja posliini. Egyptissä valmistetaan korkealaatuisia posliinituotteita. Kristalliobjektit ovat myös erittäin suosittuja. Turistit ostavat astiasarjoja, päivällissarjoja, laseja, erillisiä lautasia, maljakoita jne..\nHibiscus-tee ja kahvi. Erinomaisen kahvin hinta Hurghadassa on paljon alhaisempi kuin Venäjällä. Hibiscus-teetä voi ostaa 8 dollarilla 500 g: lta.\nEgyptin lomasta löydät paljon mielenkiintoisia asioita itsellesi. Näiden tuotteiden lisäksi Hurghadan myyjät tarjoavat monia muita alkuperäisiä tuotteita..