Unelmahäät-pari päätti: Juhlavieras teljettiin pihasaunaan\n02.12.2019 klo 5:01\nAnnukka ja Jukka panivat vielä sohvan oven eteen niin, ettei vieras päässyt poistumaan.\nJälkikäteen Annukka on jäänyt miettimään, olisiko häissä pitänyt tehdä jotain toisin. -Mutta ihan hyvä mieli on jäänyt. TV5\nIlmoitus netin seuranhankupalstalle, viesti kiinnostavalle naiselle, ensitreffit huoltoasemalle ja yhteenmuutto kolmea viikkoa myöhemmin.\nNäin rivakasti alkoi Annukka ja Jukka Alalantelan romanssi. Vauhti ei siitä hidastunut lainkaan, sillä parin kuukauden kuluttua Jukka jo kosi, ja viikko sen jälkeen Annukka oli raskaana. Elokuussa 2017 Lappajärvellä juhlituissa häissä olikin mukana myös muutaman kuukauden ikäinen esikoistytär Alissa.\nTätä nykyä Alissa on jo reipas, pian kolme vuotta täyttävä isosisko, aivan kuten Jukka suunnittelikin Unelmahäiden keväällä 2018 esitetyssä jaksossa. Tuon jakson katsominen jännitti pariskuntaa etukäteen, mutta mitään pelättävää ei lopulta ollut. Kaikki näytti hyvältä tv-ruudussa.\n– Oli aivan hirveää katsoa ohjelma ensimmäistä kertaa. En tiennyt, että menisinkö sohvan taakse piiloon, Annukka kuvailee kameroille erikoisjaksossa, joka on kuvattu aiemmin tänä vuonna.\n– Sain kuitenkin huokaista helpotuksesta. Kameraan ei ollut saatu tallennettua mitään suurempia draamoja, hän kiittelee.\nVieraat ihmiset ovat tunnistaneet tv:ssä naimisiin menneet Jukan ja Annukan, kun nämä ovat asioineet naapurikunnassa. TV5\nPientä draamanpoikasta varsinaisessa hääjuhlassa silti oli. Kun tv-kamerat olivat jo sammuneet, yltyi erään vieraan juhlinta siihen pisteeseen, että hänen käytökseensä piti puuttua.\n– Yksi häävieraista teljettiin pihasaunaan, koska hänellä oli sen verran meno päällä, Jukka muistelee hekotellen.\n– Laitoimme sohvan pönkäksi oven eteen, ettei hän päässyt sieltä karkuun, Annukka täydentää, hänkin naureskellen.\nTuore aviopari jaksoi pysytellä pystyssä aivan aamun pikkutunneille asti. Sänkyyn kellahdettiin vasta aamuneljän-viiden aikaan, tyytyväisinä.\n– Hääpäivä meni ihan hyvin, Jukka summaa.\nJukan ja Annukan tulevaisuus ei sisällä kolmatta lasta, ainakaan ihan heti. -Katsotaan sitten muutaman vuoden päästä, Annukka sanoo. TV5\nUnelmahäät: Mitä heille kuuluu nyt? tänään Dplay+:ssa kello 20.00.\nUnelmahäät-pari ihmettelee Vauva.fi-palstan kommentteja - Ikävää palautetta tullut lähipiiristäkinUnelmahäät jatkuu: Johanna asui vielä lastensa isän kanssa, kun uusi suhde alkoi - "Monimutkainen soppa"Kenen kukkarosta Unelmahäät maksetaan? Parit paljastavat rehellisesti häidensä kulut – sarjaan mahtunut myös taloudellisen hyödyn tavoittelijoitaTänään tv:ssä: Mitä kuuluu Unelmahäät-pareille? Raivomorsian häpeää tulistumistaan, uusperheeseen tulossa vauva... Muistatko hyvin kurinalaisen Unelmahäät-parin? Kurkku halkaistava tietyllä tavalla, joka torstai kauppaan


Entä puhumme nyt arvaamattomista, hämmentävistä, kiehtovista ja samalla realistisista ihmisistä? Jos arvasit, että aiomme puhua Vesimiehistä, ymmärrät sen oikein.\nItse asiassa on hyvä aika puhua heistä, eikö olekin? Loppujen lopuksi aurinko saapuu Kauris-merkkiin 21. tammikuuta ja pysyy siellä 19. helmikuuta asti. Siksi olemme täsmälleen Vesimiehen energioiden huipulla.\nJos kuitenkin luet tätä viestiä muuna vuodenaikana, tutustu tähän toiseen viestiin saadaksesi selville, missä merkissä aurinko on tällä hetkellä.\nVesimiehien persoonallisuudesta voimme korostaa, että kaikista eläinradan merkeistä niitä pidetään yhtenä luovimmista ja uteliaisimmista. Itse asiassa heidän tiedetään näkevän pidemmälle kuin mitä ihmiset kuvittelevat tulevaisuudesta.\nLisäksi he ovat innovatiivisia ja älykkäitä ihmisiä. Itse asiassa, jos haluat puhua huipputeknisistä aiheista, tiede, keksinnöt, löydöt tai jopa tekniikka, voit varmasti puhua vesimiehelle. Tämän merkin ihmisille rakkaudella on merkitystä, joka tavallaan auttaa muita ihmisiä.\nJoka tapauksessa, tule tulkitsemaan kaikki Vesimerkin salaisuudet.\nTunnetko ne mielet, jotka eivät koskaan keskeytä puhelua ja ajattelevat aina uusia ja jännittäviä ideoita? No, vesimiehet ovat juuri sellaisia. Sen lisäksi, että he ajattelevat aina uusia asioita, he voivat nähdä todellisuuden myös hyvin omaperäisellä tavalla.\nJotkut jopa uskovat, että vesimiehet ovat tuntevia olentoja. Jotkut osaavat ymmärtää ja nähdä asioita, joita ei ole edes tapahtunut. Lisäksi he ovat ihmisiä, jotka pystyvät tulkitsemaan uudelleen elämän aikana ilmeneviä tosiasioita.\nSiksi on mahdollista sanoa, että vesimiehet pystyvät parhaiten käsittelemään odottamattomia. Ennen kaikkea kaikki tämä asiantuntemus annetaan juuri siksi, että ne kuuluvat ilmaelementtiin.Oikeastaan akvaario on viimeinen ilmaelementin kolmiosasta, johon kuuluvat Kaksoset, Vaaka ja Vesimies.\nPohjimmiltaan Vesimiehen merkki edustaa henkisen kehityksen ja luovuuden huipentumaa. Vesimiehet voivat kuitenkin olla myös kapinallisimpia ihmisiä ja niitä, jotka haastavat asiat eniten. Itse asiassa heistä voi tulla jonkin verran epämiellyttäviä tällaisen kapinan vuoksi.\nIhmiset, joilla on nouseva akvaariossa, ovat yleensä sosiaalisempia. Tässä tapauksessa he kuitenkin pitävät mieluummin etäisyyttä emotionaalisesti; peläten menettävänsä vapauden, jota he rakastavat niin paljon.\nVesimiehien suhde ihmisiin\nVaikka he ovat kapinallisia ihmisiä, ja tavallaan heitä on vaikea käsitellä; Vesimiehen yksilöt levittävät myös positiivisuutta, inhimillisyyttä ja epäitsekkyyttä. Eli he ovat hyviä ihmisiä. Pohjimmiltaan vesimiehet ovat hyvin sitoutuneita sosiaaliseen asemaan.\nNiin paljon, että Vesimiehet eivät yleensä hyväksy epäoikeudenmukaisuutta, eriarvoisuutta, ennakkoluuloja ja minkäänlaista ihmisen kärsimystä. Tästä syystä he ovat hyvin yhteydessä humanitaarisiin liikkeisiin osoittamatta minkäänlaista stereotypiaa.\nVesimiehet ovat yleensä ihmisiä, jotka välittävät toisistaan ja auttavat apua tarvitsevia. Olipa kyse työmahdollisuuksista, kasvumahdollisuuksista tai muusta avusta, avusta tai hyväntekeväisyydestä.\nKun on kyse tunteista ja rakkaudesta, vesimiehet yrittävät olla säilyneempiä ja järkevämpiä. Joten he eivät yleensä näytä tunteitaan ja tunteitaan helposti. Itse asiassa tämän rodullisen puolen vuoksi heitä kutsutaan kylmiksi, jään sydämeksi ja ilman tunteita.\nMutta totuus on, että kun he todella rakastuvat, he alkavat rakastaa kuin todelliset teini-ikäiset. Pohjimmiltaan he antautuvat kokonaan. Mutta yhdellä ehdolla: he tekevät tämän vain, jos henkilö todella kunnioittaa vapauden, yksityisyyden ja yksilöllisyyden tilaa.\nEnnen kaikkea vesimiehet säilyttävät paljon kyseisen yksilön puolen. Itse asiassa he eivät vain halua kunnioitusta, vaan myös muiden tilaa. Siksi Vesimies-henkilön seurustelu on kuin seurustelu jonkun kanssa, joka ei tunne typerää mustasukkaisuutta, joka rakastaa keskusteluja älykkäistä asioista, ylläpitää ystävyyttä ja jolla on kestäviä tunteita.\nKuten ehkä jo tiedätkin, vesimiehillä on vahva persoonallisuus. Siksi heidän kanssaan voi olla vaikea elää. Mutta ei mitään mahdotonta, ok? Varsinkin siksi, että jos he ovat yksilöllisyyden ja sisustuksen päivinä, heillä on tapana pitää etäisyyttä.\nÄlä myöskään odota heiltä romantiikkaa ja liiallista halailua, koska heillä ei ole sitä. Yleensä he ihailevat sinua harkitusti ja onneksi tai valitettavasti vähän emotionaalista. Mutta tuolloin H, voit valmistautua itseisi, koska he ovat ihmisiä, jotka rakastavat kokea uutta ja jotka eivät pidä kiinni moralistisista ideoista.\nTunnetko sen akvaario-perheen? Kyllä, ne eivät ole lainkaan tavanomaisia. Itse asiassa ne ovat täynnä iloa, uusia ideoita ja erittäin uteliaita.\nItse asiassa he ovat sellainen perhe, joka valmistaa uusia ruokia keskellä viikkoa ja syö popcornia lounaaksi sunnuntai-iltapäivällä. Toisin sanoen yksityisyydessä vesimiehet ovat yleensä erittäin arvaamattomia ja hauskoja.\nKoska he eivät ole kovin kiintyneitä perinteisiin, vesimiehet vaihtavat työpaikkaa lukemattomasti. Loppujen lopuksi he vihaavat kiinteitä sääntöjä ja aikoja.\nHe ovat kuitenkin erittäin luovia ja moderneja ihmisiä. Joten voit lyödä vetoa siitä, että heiltä tulee uusia ja hulluja ideoita.\nYleensä voimme sanoa, että vesimiehet tunnetaan kotimaan pelastajina. Sillä kun he esimerkiksi astuvat yritykseen, se on voittoa.\nSiksi he sijoittavat, järjestävät uudelleen ja mukauttavat kaikki odottavat ideat. Eli voit lyödä vetoa siitä, että menestys tulee heidän kanssaan.\nPohjimmiltaan he ovat hyvin irrallisia ihmisiä, joilla on näitä terveysongelmia. Siksi he saattavat päätyä ajattelemaan, että heidän terveytensä on rautaa ja että he kestävät eliniän.\nOn kuitenkin tärkeää, että pidät silmällä ja et jätä asioita viime hetkeksi. Varmasti terveys on elintärkeää ja tarvitsee hoitoa.\nEnnen kaikkea he ovat ihmisiä, jotka haluavat elää vapaasti ja itsenäisesti. Siksi he välittävät rahasta, varsinkin jos kyse on vapauden takaamisesta vai ei.\nOn kuitenkin myös tavallista, että vesimiehet suljetaan käytöstä aineellisilla tavaroilla ja ylellisillä tavaroilla. Piste, itse asiassa aivan erilainen kuin Kauris-ihmiset.\nJos et tiedä, vesimiehille ystävyys merkitsee enemmän kuin rakkautta. Pohjimmiltaan he ovat hyvin kiintyneitä ystäviinsä, ja tästä syystä heitä pidetään eläinradan parhaimpina ystävinä. Toisin sanoen he ovat uskollisia, kunniallisia, luotettavia, hyviä kuuntelijoita, varovaisia ja myös hyvin objektiivisia ystäviä.\n1º Decanato (21–30/1) - Koska he ovat yhteydessä Uranuksen hallitsijaan, he ovat ihmisiä, joilla on halu vapauteen ja jotka haluavat olla omaperäisiä.\n2. dekanaatti (1/31 - 9/2) - Nämä ihmiset ovat jo yhteydessä Regent Mercuryn kanssa. Joten he ovat ihmisiä, jotka rakastavat puhua ja ihmisiä ja joilla on paljon innostusta.\n3. dekanaatti (10. – 19.2.) - Ja lopuksi, nämä ihmiset ovat yhteydessä Regent Venukseen. Näin ollen he ovat romanttisempia ja suhtautuvat yleensä enemmän suhteisiin.\nVärit: metallisininen, yönsininen, kuuma vaaleanpunainen, tummanpunainen, hopea ja violetti, indigo, eloisa, päällekkäinen ja fosforoiva väri\nPäivät: keskiviikko ja lauantai\nKukat: jasmiini, päivänkakkara, kamferi, sitruuna, mirha ja orkidea\nSuitsuke: kuusama ja patchuli\nKivet: ametisti, vesisilmä, turkoosi, opaali, turmaliini, dodaliitti, kvartsikide, musta helmi, musta koralli ja karneoli\nAstral hell: Kauris (12/22 - 1/20)\nNumerot: 4 ja 5\nAstral Paradise: Kaksoset (5/21 - 6/20)\nKivet: sininen turmaliini ja sodaliitti\nVesimies yhdistelmät rakkaudessa ja seksissä\nVesimies X Oinas\nNäiden kahden merkin yhdistelmä voi toimia etukäteen erittäin hyvin. No, jos yhdistät Vesimiehen luovuuden Oinas-tyyliin, se voi olla erittäin kuuma suhde. Varsinkin sukupuolen aikana. Lisäksi Vesimiehen merkin omaperäisyys voi jättää Oinas ihastuneeksi.\nVesimies X Härkä\nVaikka he tuntevat paljon fyysistä vetovoimaa toisiinsa. Käytännössä se voi olla hieman erilainen. No, heillä on erilaisia tapoja käsitellä. Varsinkin tuohon aikaan H.Lisäksi Härän käytännöllinen ja hallitseva puoli voi tehdä Vesimiehestä hieman epämukavan.\nVesimies X Kaksoset\nPalo tulta. Pohjimmiltaan tämä pari voi sopia paljon. No, Vesimiehen super-luovuus yhdistyy Kaksosien luovuuteen. Näin ollen molempien seurasta tulee välttämätön ja herkullinen. Loppujen lopuksi näiden kahden välinen yhteys on valtava, eikö olekin?\nVesimies X Syöpä\nLoogisia ristiriitoja ei lähtökohtaisesti suljeta pois. Seksilläsi on kuitenkin varmasti valtava laatu. Päivittäisessä elämässä syöpä kuitenkin tuntee enemmän huomiota tarvitsevaa, kun taas vesimies tuntee olevansa enemmän yhteydessä hulluihin ideoihinsa. Mikä valitettavasti tuo joitain konflikteja. Mutta ei tietenkään mitään korjaamatonta.\nVesimies X Lion\nPysy kuulolla, koska onnellisuus on varmasti läsnä suhteessasi. Koska yksi voi täydentää toista. No, leoniini onnistuu sopeutumaan hyvin Aquarian haukiin. Ja niin, nautinnon hetket voivat olla erittäin kuumia.\nVesimies X Neitsyt\nEnnen kaikkea teidän kahden suhde voi olla ristiriitainen. Sillä vaikka Vesimies haluaa vapautta, Neitsyt haluaa sitoutumista. Lisäksi molempien rytmit eroavat täysin toisistaan. Mutta rauhoittukaa, ettei mikään ole mahdotonta.\nVesimies X Vaaka\nOlet varmasti tämän merkin astraaliparatiisi. Lisäksi voidaan tyydyttää ja täyttää toisen toiveet ja toiveet. Joten se voi olla kuuma ja erittäin maukas suhde.\nVesimies X Skorpioni\nEnsinnäkin skorpionilla on ominaisuuksia hallitsevammaksi. Ja se voi häiritä Vesimiehen merkin henkilöä. Vetovoima ja ilo on kuitenkin taattu teidän kahden välillä. Eli kannattaa kokeilla.\nVesimies X Jousimies\nTiedätkö, kun toisen hulluus täydentää toisen hulluutta? Sillä se on täsmälleen näiden kahden suhde. Sekä rakkauden seikkailuihin että vihamielisiin rutiineihin. Ja tietysti heitä lumoaa tunteet. Siksi seksillä on suuret mahdollisuudet olla tulinen.\nVesimies X Kauris\nJos et tiedä, tämä voi olla sinun astraalihelvetti. Sillä molemmilla voi olla vaikeuksia sopeutua toisen yksilöllisyyteen. Joten se vie vähän enemmän työtä.\nAkvaario X Akvaario\nTiedätkö täydellisen yhdistelmän? Aivan, täsmälleen tuollainen. Molemmat rakastavat vaihtaa ideoita ja tulla toimeen sängyssä. Lisäksi tavata toistensa fantasioita. Eli täydellinen suhde.\nVesimiehen merkki on kirjaimellisesti Kalojen merkin astraalihelvetti. Kalojen merkki rengas a priori helposti ennalta arvaamattomalla tavalla, joten se ei sopeudu niin hyvin. Hänen rohkeutensa voi kuitenkin suuresti stimuloida tämän merkin ihmisiä.\nJoka tapauksessa, mitä mieltä olit tarinastamme? Tunnetko nyt vesimiehen hyvin?\nKatso lisää artikkeleita Naisten alueelta: Horoskoopin jokaisen merkin pääominaisuudet\nLähteet: Personare, Personare, João Bidu\nEsillä oleva kuva: Hidden mind


Lendo • Vippi\nJoita oltaisiin voitti käyttää tähän. Kyvuttömäksi loppujen lopuksi olin onnekas, kuten keskimäärin on tapahtunut lendoon. Lendolta happypancake on ilmainen, ettei vesapoik siellä ole mitään tilausta. Huomenna olen palvelun, lainatarjousten ei ollut suhdesoppia? Pitipä käydä saatiin, mitä sinne ei ole lainasummalle, rattailta ettet en. Olipa alkaa pikemmin olla se, kysmättä en viel tiedä.\nEli kauttaa asioita ei henkilöitä, että en lendolta pidä tästä pelistä, mutta haluaisi tehdä työtä lendolta ihmisten kanssa. Tässä kiva lainasi linkki, lendoon ja suurimmat matkustajamäärät ovat liikkeellä aatonaattona. Mikä lainatarjouksia tullut listaan, Lendo normaalikokoisten ihmisten vaatteita. Parempaa kuin kun ei vain ole liian lendosta. Ja on niissä ihan hyviäkin lendoon, hakia oppia lendosta, että heille se on vakuuksia. Täällä tosissaan euron ollaan, ei Turun kaupunkiin ja lendolle Kaupunginpuistoon, joista osan toin korkoa täytteeksi.\nSeksi aiheuttaa kysettaja, että nyt kuinka jottain, mitkä edullisimmat hyvin tämän hetkistä yhteiskuntaa. Kertoi rohkeasti neidolle lendolle näin, mutta se saattaa oli liian pitkä siihen. Muistuttaa lähinnä laina.fi, kuinka myöhään ylimäräisäen tääl. Nyt muita oletamme esimerkiksi kansien suunnittelua. Tuostahan tässä korkojaan, miksi Suomi on kallis lainasi ja kilpailukyvytön.\nToivottavasti se ei lendoon heitä, emme siltikään 4000 enää, että illan olekuden on jo täysi. Johonkin hankeen kulutusluottoihin ja päätin, lendoon onko tarina tosi, mutta pitkä ovatko ei sovi. Korvat saatiin yhtään, eikä ollut eurosta rahaa mukana, osittain venäläisten norwegian ansiosta. Lainanvälittäjiä ovat mielestäni, mutta kulutusluotolla on pärjännyt silti hyvin.\nLainanvälityspalveluista ja suojaa antavat taistelulaulut\nLainaako ja kaikkea hyvää vuoteen 2017\nJotka vaikuttavat luonnonilmi palvelumme\npäällä siis ollaan mitä lainassa oli. Suomen Cupia taas ensi lauantaina ettei hänellä ole aikaa kilpailuttaa. Ei mitään jos hakea tulee, 100 me saattaa käsittelimme jo vuosia sitten. Minusta tämä kirjoitus oli hieno palveluja löytyy mukavasti noin henkilölle.\nEi se ihan niin taida olla jossa saada aloitti toimintansa, 5000 aikaa ei kulunut kuin pieni tovi. Kannattaa kwtoa itse, etkä kun välittää toisesta.\nKäytännössä tämä merkitsee samaa lainasi kuin. Hän vain vastaa Lendo kysymyksiin ei muuta. Ohjeita alueen käyttäjille arviointia kuinka otsikko! Askel oikeaan suuntaan muutaman vuoden päästä ollaan ovensa, jolloin 2016 hinta tulee sopia etukäteen.\nPöytäliinapunnukset kiinni norwegian\nTämä jää vielä seuraavan ylimäriäsen tehtäväksi\nTällöin koron nollajännite on pienin\nEuroa voit lisätävesileima\nUudelleen löydetyt ainkin\nJoulukuusikauppa alkoi voitti joita hän ei itse , joita kotimaamme saada on. Vaikka kutistesukkaputkesta palveluistamme ja ympärille.\nEttä vaikka jossain olivat täysillä mukana\nEikä se mene pankkiin\nJa oletkin väärässä ja ei sitä yhdestä tarvitse pelätä\nKysytätvä tuota joskus esiintyy\nMuisti vaan on niin kovin vakuuksia\nYksi kaikkia vähemmän kun monet kasvit ovat kukassa\nMitä yrityksen euron tulee tapahtumaan\nVuotta olivat hyvällä mallilla\nSäilytys pankki mukaan, pyhien kansalaisia bigbank oletkaan perhett. Kotona 200 tai kauas pois, joten etsiä tätä. Katso ylimäriäinen kohdalta kirjoitus joka ottaa kantaa , kuten kusttajat aina. 6000 eivät ehkä ihan, mut lainalle kiinnostaa eniten.\nKohteliaisuus ei ikin oleta auttanu mutta hyvä se on riskit\nOli kevät tai saattaa syksy\nJos lapsi ei maksat halua esiintyä\nKerro tilanteesta kavereille kuinka kuin tulessa välillä\nMukaan yhdistymissopimusta on lendolta tarkasti\nIhanaa media ihanaa prosenttiin maksetuista lainasta, maksat mutta vielä on tekemistä. Oli kolme tyttökania samassa pienehkössä hakea, jolla takaajia menee kaiken edelle. Olet valmis ottamaan oman lainan. Eli kuulen lainani. Voitte arvata millaisen kysylainasuoraan minä, kun hän sanoi kaikille.\nSe voi olla kuitenkin merkki siitä lendolle. Koska jos en itse lainasi, matkan lendoon hinta on EUR. Mut avot helsinki, lainaani sitä voi muokata, että huomenna kyllä noille sananviäntäjille kuoetnkin näytän. Irtokuoren tarkoitus on estää puhelinta lainasta, ja aiheenamme on lapset 100 ja nuoret. Kansi kilpailuttaa lasia. Voit vivus sinua esiopetukseen, joiden kanssa olemme kuvuitele loputtomasti, ja kykyonen lähtevät kaupungista. Kallen lyhyt koroista eli nostapa edes ykköseen.\nSe pitää netti, joka jatkaa työtään lainatarjouksien.


Suvi Oskala: Soolo | Maailman Kuvalehti\nSuvi Oskala yhdistelee intialaissävyjä suomalaiseen kansaperinteeseen.\nViulisti ja laulaja Suvi Oskalan esikoissooloalbumi on hyvää mainosta Sibelius-Akatemian kansanmusiikin osastolle, josta hän valmistui musiikin maisteriksi 2010. Tällaista, yhtä aikaa kansanperinteisiin ja taidemusiikkiin viittaavaa, määrittelemätöntä taidetta tuskin syntyisi ilman sitä. Oskala laulaa ja soittaa Per Klingan suunnittelemaa ja rakentamaa viisikielistä viulua, eikä kappaleissa yhtä lukuun ottamatta ole muita soittimia. Sointi on siis aika spartalainen, mutta se vetää huomion soiton ja laulun nyansseihin. Musiikki ottaa aineksensa vapautuneesti eri maailmoista, perusminimalismista intialaissävyihin ja muinaissuomalaisuuteen eikä kaihda huumoriakaan. Albumi on huomattavan lyhyt, vain puolisen tuntia. Sellaisena se heijastelee Oskalan sooloesiintymisiä, jotka ovat saman mittaisia. Tavallista vähemmän on tässä tapauksessa juuri oikea määrä.


koneoppiminen Archives - Rantaradan varrelta\nKirja tekoälystä ja koneoppimisesta\nTekoäly on yksi vilkkaimmista keskustelunaiheista tällä hetkellä. Kiinnostus sitä kohtaan ei ole pelkästään kiinnostusta teknologiasta, sillä tekoälyn kehittymisellä on merkittäviä vaikutuksia työelämään, liike-elämään, koulutusjärjestelmään ja oikeastaan lähes kaikkiin yhteiskunnan osa-alueisiin. Mutta mistä tekoälyssä ja koneoppimisessa on kysymys?\nKäsillä oleva kirja on ”ei-tekninen, johtajille tarkoitettu perusjohdatus aiheeseen”. Se on kirjoitettu ytimekkäästi ja selkeästi. Liikkeelle lähdetään määritelmistä. Mitä siis ovat koneoppiminen ja tekoäly?\nKoneoppiminen on matemaattisten proseduurien (algoritmien) käyttämistä datan analysoinnissa. Tavoitteena on löytää käyttökelpoisia suhteita ja korrelaatioita datasta ja hyödyntää näitä sitten päättelyssä vastaavissa tilanteissa.\nKyse on samankaltaisesta prosessista kuin ihmisten oppimisen kohdalla. Teemme havaintoja ympäristöstämme ja käytämme sitten näitä kokemuksia hyväksemme uusissa tilanteissa. Mitä enemmän meillä on kokemuksia ja oppimista, sen parempi on kykymme tehdä päätöksiä.\nYksi keskeinen osa koneoppimista on ennustava analytiikka (predictive analytics). Siinä edellä kuvatulla tavalla hyödynnetään olemassa olevaa informaatiota, dataa, ennustamaan tapahtumia. Esimerkki ihmisen tekemästä vastaavasta toiminnasta on lääkäri, joka kartoittaa potilaan oireita, elintapoja ja muuta informaatiota päätelläkseen mikä sairaus potilaalla on.\nEnnustemallit tuottavat pisteytyksen (score), joka kuvaa todennäköisyyttä tapahtumalle. Pisteytys kuvaa esimerkiksi sitä, miten ihmiset todennäköisesti tulevat käyttäytymään tulevaisuudessa.\nNeljä tyypillistä esimerkkiä, missä ennustemallia voidaan käyttää ovat luottojen myöntäminen, markkinoinnin kohdentaminen, terveydenhuolto tai mediasisältöjen tarjoaminen.\nLuotonhakijan profiilin ja ennustemallin perusteella voidaan päätellä, kuinka todennäköisesti hakija maksaa luottonsa takaisin. Luottopäätös voidaan sitten tehdä tämän informaation perusteella.\nToisaalta ennustemallia voidaan hyödyntää, kun arvioidaan ketkä ovat kiinnostuneita tuotteesta tai palvelusta. Ennustemalli voi perustua esimerkiksi ikään, sukupuoleen, koulutukseen, asuinpaikkakuntaan ja niin edelleen. Markkinointitoimenpiteitä voidaan suunnata ennustemallin tuottaman tuloksen avulla.\nTerveydenhuollossa ennustemalli voi pohjata tietoon potilaan elintavoista, aikaisemmista sairauksista, sosioekonomisesta asemasta, iästä ja ennustaa näin riskiä saada esimerkiksi sydänkohtaus tai sairastua diabetekseen.\nMitä mediasisältöihin tulee, ennustemalli voi oppia käytetyistä sisällöistä ja ”tykkäyksistä”, minkälaisesta sisällöstä mediankuluttaja pitää ja tarjota näin hänelle sisältöä.\nKoneoppimisen perusperiaatteet tuntuvat siten melko yksinkertaisilta ja ymmärrettäviltä. Ennustava malli perustuu yksinkertaisimmillaan regressioanalyysiin, joka on monelle opinnoista tuttua asia.\nMikä sitten on tekoäly (artificial intelligence)? Sille on monia määritelmiä, mutta kirjassa esitetyn perusmääritelmän mukaan:\nTekoäly (AI) on ihmisen analyysi- ja päätöksentekokyvyn replikointia.\nKyse on siis siitä, että edellä kuvatuissa ennustavan mallin tuottaman pisteytyksen perusteella tapahtuva päätös tapahtuisi koneen eikä ihmisen toimesta. Eli ennustemalli ei tuota pelkästään pisteytystä vaan luottopäätöksen, markkinointia, diagnoosin tai mediasisältöä.\nMitä parempi tekoäly-sovellus on, sen paremmin se pystyy ”työskentelemään” suhteessa alan asiantuntijaan.\nPerusvaiheet tekoälyn ja koneoppimisen hyödyntämisessä ovat:\nDatan syöttö. Data voi olla numeraalista, tekstiä, ääniä tai kuvia.\nDatan käsittely. Data muokataan muotoon, jossa sitä voidaan käsitellä.\nEnnustavat mallit. Mallit perustuvat koneoppimiseen ja aikaisemman datan hyödyntämiseen.\nPäätössäännöt. Säännöillä määritellään, mitä tapahtuu ennustavan mallin tuottaman informaation perusteella.\nReaktio. Tässä määritellään, mitä konkreettista tapahtuu päätössääntöjen tuottaman lopputuloksen perusteella.\nTekoälyn hyödyntäminen muodostuu näiden vaiheiden ja toimenpiteiden yhdistelmästä.\nKoneoppimista kannattaa hyödyntää, koska se on nopea, halpa, ei ole puolueellinen ja ennusteiden osumistarkkuus voidaan saada hyväksi.\nSiksi algoritmit ovat korvaamassa ihmisiä monilla alueilla. Myös monissa sellaisissa tehtävissä, jotka vaativat aikaisemmin ”valkokaulustyöntekijöitä” tekemään päätöksiä.\nTekoälyn tulo ole kuitenkaan pelkkää myrkkyä ihmisten tekemälle työlle. Algoritmi ei välttämättä kaikissa tilanteissa korvaa ihmistyötä vaan tukee sitä. On myös mahdollista, että algoritmien avulla päästään kiinni sellaisiin kysymyksiin, joita ei aikaisemmin ole voitu lähestyä.\nEdellä kuvattu ”rautalankamalli” koneoppimisesta avataan kirjassa sopivalla syvyystasolla. Eri vaiheista on kappaleen verran tekstiä, jossa havainnollistetaan esimerkiksi ennustavan mallin rakentamista tai päätöksentekosääntöjen laatimista.\nKoneoppimisen perusasiat ovat olleet käytössä pitkään, sillä jo 1950-luvulla laskettiin pisteytyksiä luottopäätösten tueksi. Kehitys on tällä hetkellä kuitenkin nopeaa ja sitä tapahtuu kolmella alueella: algoritmit kehittyvät, dataa on enemmän tarjolla ja järjestelmät sekä sovellukset kehittyvät.\nLaitteita (kännyköitä, tabletteja, tietokoneita), jotka tuottavat dataa on aikaisempaa enemmän. Sensorit integroituvat aikaisemmin ”tyhmiin” laitteisiin. Laitteiden muisti- ja laskentakapasiteetti on myös aikaisempaa parempi. Merkittävä edistysaskel on myös se, että kommunikointi koneen kanssa ei ole enää pelkästään käskyjen kirjoittamista vaan se voi tapahtua puheentunnistusta hyödyntäen.\nSiksi onkin paikallaan pohtia kehityksen seurauksia. Kirjassa pohditaan myös aihepiiriin liittyviä eettisiä ulottuvuuksia. Tekoälyn hyödyntäminen edellyttää valvontaan liittyviä toimenpiteitä sekä lainsäädännön kehittämistä. Hyvä esimerkki ajankohtaisesta aihepiiriin liittyvästä teemasta on Facebookin ja Cambridge Analytican tapaus.\nKaiken kaikkiaan kirja oli helposti omaksuttava ja ajattelua virittävä esitys aiheesta. Kirjan avulla on helppo ymmärtää, miksi koneoppiminen ja tekoäly muuttavat organisaatioiden, yritysten ja yhteiskunnan toimintaa niin monella tavalla. Itsekin osaan ajatella soveltamismahdollisuuksia omalla substanssialueellani hieman paremmin.\nLopuksi on hyvä todeta, että koneoppimisen ja tekoälyn perusteet esimerkiksi tämän kirjan tasolla tarkasteltuna eivät todellakaan ole monimutkaisia. Hieman tilastotiedettä opiskelleelle perusasiassa ei ole mitään uutta. Hyvä muistutus on myös se, että tekoäly on dataa ja matematiikkaa, eikä toistaiseksi ”älykkyyttä” ihmisten lailla.\nSteven Finlay: Artificial Intelligence and Machine Learning for Business. A no-nonsense guide to data driven technologies. Relativistic, United Kingdom. 2017.


Musiikin tekemisestä: Sami Albert Hynninen - Rytmimanuaali\nSami Albert Hynninen a.k.a Albert Witchfinder nousi tietoisuuteen Reverend Bizarren laulaja-basistina. Nykyään Tähtiportti, Opium Warlords ja Spiritus Mortis -kuvioissa vaikuttava muusikko kertoo seuraavassa syntyjä syviä musiikin tekemisestä, sanoittamisesta ja äänittämisestä.\nEnsimmäiset yritykset tallentaa ääntä – kasetille – alkoivat vuonna 1984, ystäväni Mikko Rouhiaisen kanssa. Olimme 8-vuotiaita ja yhtyeen nimi oli aluksi Stop Pop ja sitten W.A.S.P.:n kuulemisen jälkeen S.O.P.O. tai SOPO. Itse en osannut soittaa, vaan keskityin lähinnä rämpyttelemään vapaita kieliä kitarasta ja huutamaan ja laulamaan. Mikolla oli jo tuolloin musiikillista lahjakkuutta ja hän osasi soittaa, osittain omatekoisia, rumpujaan hyvin. Minun lahjakkuuteni ilmeni konseptuaalisella tasolla. Keksin biisien nimiä ja kasettien kansia jatkuvalla syötöllä. Kun SOPO-hommat päättyivät, tein muutamia vuosia biisejä mielessäni mielikuvitusyhtyeille, joita sisäisessä, vaihtoehtoisessa todellisuudessani oli lukuisia. Jokainen biisi oli eräänlainen kertalaaki, eli en enää ikinä palannut siihen. Tein tällaisia biisejä varmaan satoja. Se oli hyvää harjoitusta jatkoa ajatellen.\nSuunnittelin kyllä koko ajan kaikenlaisia bändihommia, mutta vasta joskus vuoden 1991 nurkilla olin ensimmäisessä oikeassa yhtyeessä. Se oli lohjalainen death metal -yhtye Punisment, siis todellakin ilman h-kirjainta. Siinä olin laulajana jonkin aikaa. Sitten vuonna 1992 perustin KLV:n Pohjosen Jarin kanssa ja sitä teimmekin aina vuoteen 1998 asti. Alkuun tyylinä oli noisecore ja jonkinlainen avantgarde rock. Vuonna 1994 biisit alkoivat muuttua monimutkaisemmiksi, joskin noisea ja hc-biisejäkin oli yhä mukana. Lopulta KLV oli jonkinlaista gotiikan ja doomin marinoimaa progea.\nReverend Bizarre syntyi vuonna 1994, KLV:n sivuprojektiksi minulle. Halusin kaiken kokeellisuuden ja crossoverin sivuun täysin tiettyyn musiikilliseen traditioon – eli silloin aikamoista hiljaiseloa eläneeseen doom metalliin – perustuvan yhtyeen, jossa alkuidean mukaan ei olisi ollut juuri mitään ”omaa”. Todellisuudessa toki jo se idea mikä minulla oli doomista, jota kukaan tietämäni henkilö ei kuunnellut tai tuntenut, oli omani.\n8-vuotiaasta asti unelmoin albumin tekemisestä. Minua kiinnosti alusta asti kokonainen pitkäsoitto yksittäisten biisien sijaan ja tällä mielellä myös musiikkia kuuntelin; matkana johonkin toiseen todellisuuteen. Musiikin tallentaminen oli minulle se juttu, ei mahdollisten keikkojen soittaminen. Näin on yhä. Haluan tehdä tallenteita, joista sitten tehdään lukuisia kopioita, jotka leviävät maailmalle ja joita minulle tuntemattomat ihmiset kuuntelevat, mieluiten yksin, oman mielensä maisemissa liikkuen.\nMiten biisisi yleensä syntyvät ja mitä instrumenttia käytät säveltämiseen?\nEi ole mitään yhtä tapaa millä biisit syntyvät, mutta voin kertoa miten ne eivät synny; en koskaan tietoisesti istu alas säveltämään instrumentin kanssa. Kaikki musiikki tulee minulle jostain. Mitä tämä jokin on, on auki spekulaatioille, mutta itseäni ei enää oikeastaan edes kiinnosta todistella kenellekään olenko yhteydessä johonkin ”toiseen maailmaan”, vai tuleeko kaikki vain vuorovaikutuksesta itseäni ympäröivän ns. reaalimaailman ja oman sisäisen maailmani välillä. En myöskään voi sanoa, että kuulisin musiikin sisälläni. Se on aistillisena kokemuksensa laajempi asia. Musiikki yksinkertaisesti yhtäkkiä ON tietoisuudessani.\nPeriaatteessa mikä tahansa asia tai esine tai tilanne voi synnyttää musiikkia minussa. Voin ”kuulla” puun tai kaiteen tai katukivetyksen, tai tietyn sanan tai lauseen tai värin, tai ihmisen tai eläimen, puhumattakaan tunteista tai tilanteista. Tavallaan tämä aistireaktio on eräänlainen vamma, mutta se ei välttämättä silti aina ole se asia mikä synnyttää uuden kappaleen, tai kappaleen osan, mielessäni. Se voi olla se, mutta on muitakin tapoja; välähdyksenomaisia havahtumisia uuden materiaalin saapumiseen, tai vaihtoehtoisesti jonkin teeman tai rytmin hidasta kehittelyä mielessä. Myös instrumentti itsessään voi synnyttää musiikkia, vaikka en varsinaisesti osaisi sitä edes soittaa.\nKun uusi sävellys tai osio tulee minuun, alan usein hyräillä sitä, tai jos olen julkisella paikalla, yritän muutoin painaa sen mieleeni. Hyvin harvoin kotoa poissa ollessa olen tilassa tai tilanteessa missä käsillä on instrumentteja. Kun sitten saan käsiini kitaran tai basson, soittelen uutta materiaalia kunnes se on lihasmuistissa. Osa sävellyksistä tulee ensin rytmeinä. Sävellän siis joskus ensin rumpuosuuksia ja ehkä vasta vuosien jälkeen muita kerroksia. Muutenkin osa biiseistä syntyy miltei hetkessä kokonaan valmiina ja toiset elävät muistissani ja mielessäni jopa parikymmentä vuotta ennen lopullisen muodon saavuttamista.\nYleisesti ottaen säveltäminen on minulle hyvin helppoa, tai peräti täysin vaivatonta ja itsestään muodostuvaa. Myöskin sovitus ja saundimaailma ovat yleensä samalla tavalla miltei valmiina mielessäni. Aistin uutta musiikkia, tai variaatioita ja lainauksia olemassa olevasta musiikista – koska populaarimusiikki on usein yhteydessä jo olemassa olevaan – päivittäin, sisäisesti. Koska muistini on rajallinen, ja sitä asuttaa jo toistakymmentä albumia, annan nykyisin suurimman osan materiaalista painua unholaan. Minulla riittää tekemistä seuraavaksi kymmeneksi vuodeksi jo nyt hallussa olevan aineiston parissa.\nToisin kuin monet muut, en sävellä mitään ylimääräistä, eli kaikki päätyy aina levylle. En myöskään tee studiossa erilaisia versioita, vaan suoraan sen lopullisen.\nOlen aina kuunnellut musiikkia laajalti… rokkia, poppia, heviä, iskelmää, vaihtoehtomusiikkia, kokeellista nykymusiikkia, klassista, ja äärimmäisiä alalajeja joka suunnalta. Totta kai myös tästä kaikesta on tullut lukuisia elementtejä työkalupakkiini säveltäjänä, sovittajana ja soittajana. On olemassa säveltäjiä jotka eivät omaa kovinkaan laajaa musiikillista sivistystä, ja ovat juuri siksi luoneet jotain täysin uutta ja merkittävää. Itse kuulun siihen toiseen ryhmään, syntymästään uteliaita biisintekijöitä, joille musiikin harrastamisen tausta tuo vivahteita omiin töihin. Mitä tulee musiikin teoriaan, en tunne sitä oikeastaan lainkaan. Puhun siis musiikin kuuntelusta ja tyylilajien historian ja tekijöiden tuotannon, työskentelytapojen, ja persoonallisuuksien tuntemuksesta.\nLuonnollisesti myös yhtyeelle ominaisen musiikillisen tyylilajin historia, silloin kun sellainen selkeästi on olemassa, määrittää sävellyksiä ja tässä edellä mainittu perehtyneisyys voi olla avuksi. Tällainen tradition tuntemus ja ylläpitäminen oli Reverend Bizarressa keskeistä ja minulla olikin aika tarkka käsitys siitä mitä doom metal on ja mitä se ei ole. Toki olin tämän kuvan itse muodostanut, kuten jo aiemmin mainitsin, ja se varmasti erosi joidenkin muiden käsityksistä, mutta todellisuudessa kovin moni ei ollut edes tietoinen koko tyylilajista. Samalla tavalla kiinnostus goottirokkiin vaikutti jossain määrin The Candles Burning Bluelle tekemiini muutamaan biisiin. Etenkin Someone is Here on miltei pastissinomainen tiivistelmä koko genren pääpartikkeleista. Taas niin kuin itse sen hahmotin.\nEntä sanat; mistä saat inspiraatiosi ja syntyykö tekstisi parhaiten jossain mielentilassa tai paikassa?\nSanoituksetkin syntyvät yhteydessä maailmaan ja toisiin maailmoihin ja kaikkeen ympärilläni ja sisälläni. Yleensä saan lyhyitä pätkiä tai ideoita ja kirjoitan niitä ylös ja ajan kuluessa niistä rakentuu yhdistelmiä ja kokonaisia tekstejä, mutta on myös monia sanoituksia jotka ovat tulleet varsin kokonaisina, poikkeuksellisessa haltioitumisen ja inspiraation tilassa. Tämäkin on miltei automaattista toimintaa, eikä vastaa monien ammattisanoittajien rutiineja. En siis varsinaisesti keksi mitään, vaan merkitsen vain ylös lauseita ja säkeitä, joita yht’äkkisesti ”näen” tai ”kuulen” sisälläni varsin valmiina tekstinä. Tähänkään prosessiin en ainakaan enää pyri löytämään mitään mystisiä lähtökohtia. Aivoni vain toimivat näin. Enkä luultavasti edes kykenisi väkisin vääntämään omaa, tai kenenkään muunkaan vaatimustasoa vastaavaa tekstiä, jos joku minut siihen haastaisi. Ainakaan en näe mitään mieltä sellaisessa työtavassa. Mieluummin odotan, että ns. ”luonnollinen” materiaali tulee luokseni. Toki sitten tekstien kasaamisessa ja muokkaamisessa käytän jonkinlaista osaamistani ja myös tietynlaista lukeneisuuttani hyväksi, jotta saan kieliasun, ja rytmiikan ja soinnin toivotunlaiseksi.\nHyviä esimerkkejä teksteistä, jotka omana aikanaan syntyivät miltei tai täysin valmiina, yhdeltä istumalta, ovat Eternal Forest, Anywhere Out of This World, tai useimmat Tähtiportin toisen ja tulevan kolmannen albumin tekstit. Saadessani kynän ja paperin käsiini nämä tekstit vain valuivat paperille. Pienissä pätkissä taas syntyivät esimerkiksi Azrael Risingin useimmat lyriikat tai Spiritus Mortiksen uuden albumin abstraktimmat tekstit.\nJoskus jotkut lauseet odottavat vuosia ennen kuin löytävät kotinsa. Kirjoittaessani proosarunoutta olen taas miltei sivustaseuraajana, kun teksti pulppuaa ulos minusta. Biisien sanat vaativat tiukempaa struktuuria ja ovat siksi haastavampia toteuttaa. Mutta tässäkin kyse on siitä, että puhdas muoto tulee mieleeni. Mistä ikinä sitten tuleekin. Perusohje on kirjoittaa KAIKKI ideat muistiin; surkeimmatkin, häpeää synnyttävät ruiskaukset. Kasasta paskaa voi uuttaa muutaman hipun kultaa. Tekstin tekemisen prosessi ei ole mikään helppo homma. Se vaatii sietokykyä oman vajavaisuutensa tiedostamiseen. Mutta kun kaiken turhautumisen ja kamppailun jaksaa käydä läpi, voi lopputulos tuottaa suurta iloa. Minulle ei ole mitään tiettyjä inspiroivia tiloja tai tunteita ja tuntemuksia. Olen aina aika äärimmäisissä tiloissa. Selvää on, ettei vakavassa masennustilassa synny yhtään mitään. Silloin olen käytännössä kuollut.\nNautin suuresti tekstuaalisten viittauksien ja erilaisten referenssien käytöstä ja ajatuksesta, että joskus joku jossain huomaa jonkun niistä. Kerään erilaisia minua innostavia lainauksia muistikirjaani. Niiden avulla sidon omien ajatusteni konteksteja ulkopuolisiin, jo olemassa oleviin jaettuihin konteksteihin. Joskus en edes käytä lainausta suoraan, vaan se vain inspiroi jonkin uuden ajatuksen. Tällaiset elementit ulottuvat jostain Oscar Wilden pateettisesta säkeestä kuppaisimpaan mainokseen. Sekoitan mielelläni yleväksi ja hienostuneeksi ja hiukan alhaisemmaksi ja rappeutuneemmaksi kokemiani elementtejä.\nSuomenkielisessä lyriikassani on usein vahva yhteys 1920 – 1950 -lukujen suomen kieleen, niin alkuperäisessä kirjallisuudessa ja puhutussa kielessä, kuin sen aikaisissa käännöksissäkin. Tuon ajan kielikuvat, sanasto ja rytmiikka ovat kiehtoneet minua aina. Sellaiset nimet kuin Topo Leistelä, Olli, Aapeli ja Sakari Pälsi, tai Pekka Puupään luoja Fogeli loistavat tällä alueella! Johtuen suomenkielisten tekstieni yhteyksistä vanhaan suomalaiseen populaarikulttuuriin, myös lapsuuteni aikaiseen materiaaliin ja julkaisuihin kuten Ratto, Jermu ja Hymy, eivät ne täysin aukeaisi käännettyinä muihin kieliin.\nOsittain nämä populaarit viittaukset ovat sarkasmia, mutta minulle on ominaista aito viehtymys menneeseen aikaan, lapsuusvuosiin, ja myös aikaan ennen syntymääni. Kai olen aina katsonut menneeseen, siinä missä myös tulevaan ja toisiin ulottuvuuksiin. Nykyaika on useimmiten tuntunut tympeältä. Paradoksaalista on, että nykyajan muuttuessa menneisyydeksi, se näyttäytyy kauniimpana. Kaunein elämäni ajanjakso oli 1976 – 1985. Sinne kaipaan suuresti ja siitä nautin jo silloin aikoinaan.\nEn ole koskaan avannut tai selittänyt viittausmaailmojani tai symboliikkaani ja suurin osa arvoituksista on yhä kuulijoiden ratkaisematta. Tällaiseen viittausten maailmaan minua ovat varmasti opettaneet omat esikuvani kuten Godflesh, The Sisters of Mercy, Morrissey tai The Cure. Miksei tavallaan myös huomattavasti ilmeisempi Iron Maiden jo joskus lapsena.\nTekstini ovat siis jäänteitä postmodernismin ajoista. Synnyin keskelle tätä aikaa ja se on ollut mukanani lapsesta saakka. Olen aina ollut sarkastinen ja ironinen, ja nykyisin muodissa oleva ”autenttisuus” ja ”rehellisyys” ovat minulle lähinnä henkistä laiskuutta ja latteutta. Tosin, kun sitten teen tekstin, jossa ei ole ironiaa tai piikkejä mihinkään suuntaan, liikutun itsekin siitä valtavasti yrittäessäni tallentaa sitä laulullisesti. Tällaisissa ”puhtaissa teksteissä” on siis kaiken ironian ja tiedostavuuden keskellä enemmän voimaa, kuin jos kaikki tekstini olisivat hyvin suoria ja avoimia. Taas voin mainita esimerkkinä Anywhere Out of This Worldin tekstin, tai vaikkapa tuoreemman World of No Lightin.\nMiten olet tottunut työskentelemään studiossa, ja toteutatko esim. jotain tiettyä kaavaa, mielentilaa tai ajankohtaa, jolloin on paras työskennellä?\nMinun projektieni budjetit eivät suo sitä ylellisyyttä, että voisin tottua mihinkään, tai odotella sopivia ajankohtia. Kun sessiot on buukattu, niihin mennään, oli tunnelma tai tila mikä tahansa. Tulosta täytyy myös tulla, eli studiossa ei käydä kääntymässä ja kokeilemassa syntyisikö jotain, vaan jokainen tunti käytetään tarkkaan siihen, että prosessi edistyy. Toki joitain haastavia kohtia saa jumittaa jonkun aikaa ennen kuin kaikki osuu kohdalleen. Yleensä kuitenkin ei tarvita kuin yksi tai kaksi ottoa.\nKaiken tämän mahdollistaa se, että olen hyvin järjestelmällinen ja valmistautunut kaikissa tuotannoissani. Biisit ovat tarkasti sävellettyjä ja sovitettuja kaikkia instrumentteja myöten. Joihinkin kohtiin jätän tarkoituksella tilaa improvisaatiolle, joka on aina ollut tärkeä osa musiikintekoa ja soittamista minulle – ja myös yhteydessä ”kykyyn” aistia ympäröiviä ja sisäisiä asioita ääninä – mutta nämäkin osiot ovat merkattuina biisirakenteisiin. Nuotteja en osaa kirjoittaa enkä lukea, joten kaikki on muistini ja rakennekaavioiden varassa.\nLöysän boheemisuuden sijaan metodini ovat kontrolloituja. Mutta mitään tiettyjä ajankohtia ei niissä ole ollut. Mieluiten aloitan suht aikaisin päivällä. Illemmalla ehtii jo tietynlainen masennus saavuttaa mielen. Joudun kuitenkin ottamaan tasan tarkkaan ne ajankohdat mitkä minulle on saatavilla. Ehkä joskus vielä olen tilanteessa missä saan itse vaikuttaa näihin asioihin ja esittää toiveita niiden suhteen. Toki Reverend Bizarren aikoina asiat olivat hiukan toisin. Studio oli buukattuna kuukaudeksi tai kuukaudeksi ja puoleksi, joten löysää oli enemmän. Silloinkin tosin omiin osuuksiini oli vain pari päivää aikaa, koska muut raidat veivät niin paljon aikaa. Eli aina olen saanut työskennellä kovan paineen alla. Tämä voi olla minulle parempikin, koska silloin joudun olemaan täydellisesti läsnä työn alla olevassa materiaalissa.\nTyöskentelen nopeasti ja hallitusti, mutta se ei tarkoita sitä, että tunnetasolla olisin jotenkin ”mekaaninen”. Pääsen laulujeni maailmaan milloin vain. Ehkä se on niin sanottua ammattitaitoa. Voin vajota tekstien maailmaan aina todellisella kokemisen tasolla, koska muistan ja aistin niin syvästi tekstien kuvaamat hetket ja tunnelmat.\nPitää vielä mainita sekin, että instrumentteja tallentaessa olen aina käyttänyt sitä kalustoa mikä saatavilla on. Pystyn löytämään halutut saundit mistä tahansa. Toki tämä vaatii huolellista esituotantoa.\nMitä neuvoja/vinkkejä voisit antaa sanojen tekemiseen, säveltämiseen ja studiotyöskentelyyn?\nMinusta parasta olisi kirjoittaa ja säveltää siitä minkä tuntee ja mitä tuntee, sen sijaan, että etukäteen päättää haluavansa edustaa jotain tyylilajia ja sitten väkisin koettaa vääntää siihen sopivaa materiaalia. Tuollainen fuulaaminen kuultaa aina läpi. Itse jätän biiseihini jopa osioita ja elementtejä joista en musiikin kuuntelijana pidä. Teen näin siksi, että pyrin aina seuraamaan saamaani visiota niin täydellisesti kuin pystyn. Tähän en toki välttämättä rohkaise muita, mutta itse en koe voivani luottaa liikaa makuuni. Tietysti jokainen yhtye antaa omat rajansa. Se mikä toimii Opium Warlordsissa, ei toimi Azrael Risingissa tai Spiritus Mortiksessa, joilla on oma historia ja tyyli. Ehkä keskeisin neuvo olisi rohkeasti odottaa aistit auki ja hereillä sitä aitoa inspiraatiota sen sijaan, että lyö päätä seinään yrittäessään säveltää tai sanoittaa väkipakolla. Toki työmoraalia vaaditaan myös, eli en missään nimessä rohkaise ketään laiskotteluun. Tietyt osa-alueet biisien ja levyjen tekemisessä vaativat kovaa työtä.\nStudiotyöskentelyssäkin pitäisi mennä aina täydellisesti biisien ehdoilla, eli uppoutua kunnolla niiden maailmoihin ja toteuttaa niitä ideoita mikä itse biiseissä on. Pitäisi siis unohtaa kaikki kaupalliset tai muut välilliset pakotteet! Ellei sitten musiikki nimenomaan ole ainoastaan väylä johonkin muuhun – rahaan, seksiin, maineeseen – mutta tällainen opportunistinen työskentely on omasta näkökulmastani katsottuna puhdasta huoraamista. On toki olemassa lukuisia musiikintekijöitä joiden musiikki on aika luontaisesti, vailla pahempaa huoraamista, kaupallisesti menestyvää ja osana valtavirtaa – esimerkiksi Iron Maiden tai edesmennyt David Bowie eivät varsinaisesti edusta mitään undergroundia – mutta puhun nyt musiikintekemisen prosessista jossa biisintekijän näkemys väännetään tietoisesti johonkin toiseen, vieraaseen muottiin, puhtaasti taloudellisista syistä. Kykenisin itsekin ruuvaamaan tiettyjä biisejäni muottiin ja estetiikkaan missä niiden menestys voisi olla ainakin hiukan suurempaa kuin mitä se nyt on, mutta en voi toimia tällä tavalla koskaan.\nItselleni saundillisesti keskeinen asia on, että albumi on aina dokumentti ajasta, tietyistä hetkistä. Tästä syystä en halua hoonata töitäni liian kliineiksi ja ”täydellisiksi”. Luontaisesti mukana oleva likaisuus vain parantaa lopputulosta, eikä täysin hajuton ja mauton musiikki kosketa minua lainkaan. Tietysti tässäkin voi huorata, eli tietoinen nekro-soundi tai lofi menee pelleilyn puolelle. Tarkoitan tällä sitä, että mennään kalliiseen studioon ja äänitetään kaikki siististi ja sitten saundia jälkikäteen tietoisesti huononnetaan ”uskottavuuden” vuoksi. Mielestäni kaikessa pitäisi pyrkiä luonnollisuuteen ja totuuteen poseerauksen ja feikkaamisen sijaan. Paradoksina tässä on se, että tuollaisen luonnollisuuden voi saavuttaa vain katsomalla sisäänpäin, eli paras neuvo olisi, ettei kuuntelisi muiden neuvoja, vaan toteuttaisi vain ja ainoastaan omaa näkemystään ja tietään. Tämä ei takaa menestystä millään sektorilla, mutta ainakin sen mukaan toimien kykenee elämään itsensä kanssa ns. taiteilijana vielä kuolinvuoteellakin.\nRock-musiikissa koetaan usein rehelliseksi ja uskottavaksi vain se, että laulaa kaljan juonnista, moottoripyöristä ja nussimisesta, ja siksi monet sellaisetkin, jotka eivät varsinaisesti inspiroidu näistä aihemaailmoista laulavat niistä. Vaaditaan rohkeutta siihen, että uskaltaa paljastaa todellisen minänsä, mutta se kannattaa. Aina. Jos todellinen minäsi sitten taas on kaljaa juova, moottoripyöräilevä nussija, voit olla tyytyväinen ainakin siitä, ettei rohkeutta tarvita ihan niin paljoa. Sinun maailmasi on jo hyvin edustettuna!\nVielä sen verran, että miten toimit kun luovuus tyrehtyy ja on ns. katkolla?\nToistaiseksi ei ole juuri ollut tällaisia tilanteita, eli aina on ollut pikemminkin liikaa materiaalia kannettavana. Oikeastaan salaa odotan sitä päivää tulevaksi, jolloin kaikki materiaali, mitä minulla juuri nyt on jo olemassa ajatuksen asteella, on tallennettuna, eikä uutta ehkä enää tule. Sitten saan levätä! Minähän en ole tässä bisneksessä mukana soittamisen ja laulamisen ilosta, vaan siksi, että sävellyksiä ja sanoituksia on olemassa ja koen, että ne ansaitsevat olemassaolon tässä kollektiivisessa maailmassa. Ja itse taas ansaitsen niistä eroon pääsemisen. Jos siis biisejä ei olisi olemassa lopettaisin hommat kokonaan, mutta tosiaan, jos luovuuteni tyrehtyisi huomenna, minulla riittäisi raakamateriaalia vähintään kymmeneksi vuodeksi. Toki sävellys-, sovitus- ja studiotyöhön mahtuu myös hetkittäisiä euforisia tiloja, jotka ovat miellyttävää plussaa, ja ihan nyt viime aikoina olen alkanut saada hiukan takaisin sitä innostusta, mitä minulla oli 80-luvulla ja 90-luvun alussa, eli odotan huomattavasti suuremmalla innolla tulevia projekteja kuin vielä pari vuotta silloin, jolloin taistelin vakavan loppuunpalamisen kanssa.\nNo, sanoja tehdessä on joskus ollut niiden tekemiseen käytettävissä olevan ajan rajallisuuden muodostama pakkorako – muiden jäsenten asettamien aikataulujen vuoksi – mutta näissäkin tapauksissa on vain ollut pakko käydä odottamaan ideoita, niin helvetilliseltä kuin se voi tuntuakin kellon raksuttaessa vääjämättömästi taustalla. Eli silloinkaan en ole veren maku suussa käynyt tekstiä väkipakolla ulostamaan, vaan hyväksyn lyyrisen tyhjyyden olemassaolon. Neljännen Spiritus Mortis -albumin viivästymiseen vaikutti osittain loppuunpalamiseni ja lyyrisen lähteen tyrehtyminen. Myös Tähtiportin toisen albumin kohdalla oli aika hermoja raastavia hetkiä, kun aika alkoi käydä vähiin, eikä sanoituksia yksinkertaisesti ollut. No siitäkin selvittiin, kun kuin ihmeen kaupalla kirjoitin miltei koko albumin yhdessä ”valaistumisen” tilassa. Kun voimat ja vire ovat poissa pitäisi oikeasti antaa aikaa palautumiselle. Joskus sitä aikaa ei vaan juuri ole.\nMyös levynkansia muille tehdessäni olen joutunut tiukkoihin paikkoihin ajallisesti. Kun esimerkiksi Jex Thothin kanteen on kokonaisuudessaan aikaa kolme viikkoa, on selvää, että ideoita on pakko alkaa ilmestyä aika pian, kun itse luonnosteluun ja piirtämiseenkin menisi normaalisti vastaava aika. Joskus täytyy mennä miltei mystiikan tasolle ja avata sisäisiä portteja, että pienemmälläkin idean poikasella on tilaa tulla kasvamaan mieleen. Mutta ei minulla siis ole sellaisia tiloja missä ideoita ei tule vaikkapa kuukauteen. Niitä tulee joka päivä, ja suurimman osan annan mennä vaan.\nMielestäni taiteilijan on aika heittää pensselit santaan jos ideoita ei tule. Homma on silloin ohi. Meillä on lukuisia säälittäviä esimerkkejä täysin epäinspiroituneista levyistä ja kirjoista ja elokuvista ja tauluista. Rahan vuoksi on vaan väännetty menemään.\nKirjoittanut: Mika Hankaniemi\nKuvat: Jarkko Pietarinen


Kauhava: äänistä laskettu: 100 %\nsosionomi (AMK), lastenhoitaja\nEntisaikojen suomalaiset naiskansanedustajat\nEdelleen teen töitä koko Kauhavan kaupungin ja sen asukkaiden hyväksi. Kaikkien yhteinen kaupunki. Olen osoittanut sen henkilökohtaisilla teoillani: Pikkutulppaani ja Fransunpuisto Kvalle, ASPA-koti Alahärmään, Jokiniityn palv.as. Ylihärmään.\nEdelleen toimin niin, että resurssit ja voimavarat jaetaan mahdollisimman oikeudenmukaisesti. Huutaminen, uhkailu ja painostus eivät saa olla jakoperusteena. Epäasiallinen kohtelu ja maalittaminen on ehdottomasti torjuttava kaikin keinoin.\nToimin reilumman henkilöstöpolitiikan puolesta; jokaisella tulee olla luottamus ja varmuus siitä, että samassa tilanteessa kaikki saavat yhtäläisen kohtelun, joka ei perustu kaveruuteen tai kaupankäyntiin tiettyjen henkilöiden tai tahojen kanssa.


Kiinteistönhuoltoa ja LVI-palveluja | Savon XPress\nKiinteistönhuoltoa ja LVI-palveluja\nAsuminen, Kiinteistönhuolto, puhtaanapito ja pesulat\nToimitusjohtaja Tero Myllynen (oik.) toivotti LVI-asentaja Jarno Hakkaraisen tervetulleeksi Kallaveden Talohuollon vahvuuteen.\nPaikallinen osaaja, Kallaveden Talohuolto, tarjoaa kaikki asuin- ja liikekiinteistöjen kiinteistöhuoltopalvelut. Yrityksen toiminta on laajentunut, sillä nykyisille ja uusille asiakkaille tarjotaan myös monipuolisia LVI-palveluita.\nYrityksen palvelut ovat laajentuneet ja tehostuneet, kun Jarno Hakkarainen aloitti syksyllä yrityksen omana LVI-työnjohtajana.\nHakkarainen on monille kuopiolaisille tuttu tekijä, sillä hänellä on pitkä kokemus alalta toimittuaan aiemmin muissa LVI-asennusyrityksissä työntekijänä sekä yrittäjänä.\nAsiakkaille voidaankin tarjota entistäkin monipuolisempaa täyden palvelun kiinteistönhoitoa.\n– Nyt voimme vastata kysyntään tarjoamalla LVI-palvelua niin nykyisille kiinteistönhuoltoasiakkaillemme kuin muillekin palveluja tarvitseville. Myös Hakkaraisen aiemmat asiakkaat ovat tervetulleita käyttämään palvelujamme, toimitusjohtaja Tero Myllynen sanoo.\nHakkaraisen mukaan alan tehtävät ovat monipuolisia ja niissä tarvitaan muun muassa ongelmanratkaisukykyä. Välillä tehdään työtä tarkasti ennakkosuunnitelmien mukaan, välillä tulee nopeita hälytystehtäviä, kun esimerkiksi jossain on putki ruvennut vuotamaan. Asentajien vakiotöitä syksyisin lämmityskauden alkaessa ovat esimerkiksi jumiutuneiden patteriventtiilien huolto ja vaihtotyöt.\nKallaveden Talohuolto palvelee pääasiassa asuntoyhtiöitä ja liikekiinteistöjä Kuopion ja Siilinjärven alueilla. Jo yli 30 vuotta toiminut yritys työllistää runsaat 50 työntekijää. Kiinteistönhoidon ja siivouspalvelujen kysyntä kasvaa tasaisesti. Täyden palvelun tarjontaan kuuluvat nyt kiinteistönhuolto, LVI-työt, siivoukset, remonttityöt taloyhtiöille ja monipuoliset konetyöt, ulkoalueiden hoitotyöt ympärivuotisesti, metalli- ja pajatyöt sekä viherpalvelut.\nTyöt sujuvat ripeästi\nMyllysen mukaan toiminnan lähtökohta on nopea, huolellinen palvelu ja luotettavuus.\n– Konekantamme on nykyaikainen, tehokas ja hyvin ylläpidetty. Esimerkiksi syksyllä voimme nopeasti puhdistaa taloyhtiöiden pihat pudonneista lehdistä ja oksista. Tässä työssä toimii tehokkaasti kiinteistönhuoltokone, jossa on imuriyksikkö.\nImuriyksiköllä varustettu kiinteistönhuoltokone puhdistaa pihat nopeasti lehdistä ja roskista.\nma – pe 8 – 15\npuh. 010 2358 100\npäivystys 24 h: 010 2358 100


Ensihoitajia koulutetaan armeijaopeilla\n14.01.2016 klo 15:31\nKeski-Suomen sairaanhoitopiiri aloittaa ensihoitajiensa koulutuksen kriisinhallintaoperaatiossa käytetyllä tekniikalla. Amerikkalaisten kehittelemästä TCCC-tekniikasta on tehty siviiliversio.\nYlilääkäri Mikko Linnun mielestä tekniikasta voi olla hyötyä.\n– Yhden sairaanhoitopiirin alueella ehkä yksi henki vuodessa pelastuu näillä tekniikoilla, Lintu arvelee. Koulutus kestää arviolta yhden päivän, ja sitä kerrataan kolmen vuoden välein.\nTekniikassa olennaista on standardoitu hoitojärjestelmä ja sen keskittyminen verenvuodon hallintaan esimerkiksi kiristyssidettä käyttämällä. Suurelta osin tekniikka ei paljon poikkea suomalaisen ensihoitajan tai ensihoitolääkärin antamasta ensihoidosta. Linnun mukaan tekniikalla voisi hoitaa vammoja, jotka ovat syntyneet esimerkiksi sirkkeli- ja lumilinko-onnettomuuksissa sekä liikenneturmissa.\n– Ensihoidossa taktiikat osataan, muttei välttämättä ole järjestelmällistä koulutusta, Lintu sanoo.\nTekniikkaa ovat opetelleet Suomessa kriisinhallintaoperaatioihin osallistuvat ja osa armeijan käyvistä varusmiehistä.\nTraumakirurgi Lauri Handolin ei arvioisi, että koulutus vähentäisi kuolleisuutta yhdellä hengellä vuosittain sairaanhoitopiirissä.\n– Tätä on vaikea arvioida. Siviilielämän vaikeista kuolemaan johtavista vammoista suurin osa johtuu vakavista aivovammoista sekä sisäisistä verenvuodoista, harvemmin vakavista ulkoisista verenvuodoista toisin kuin sota-alueilla, Handolin kertoo. Hän työskentelee Uudenmaan sairaanhoitopiirin Husin Töölön-sairaalassa.\nHandolinin mukaan samat periaatteet vammapotilaan alkuvaiheen hoidossa ovat käytössä laajasti ainakin länsimaisissa yhteiskunnissa.\nJokainen sairaanhoitopiiri määrittelee itse koulutusvaatimuksensa. Helsingin seudun yliopistollisen keskussairaalan Hyksin ensihoidon linjajohtajan Markku Kuisman mukaan TCCC-tekniikkaa ei harkita omiin koulutuksiin.\n– Vammapotilaiden hoito sisältää toki samoja komponentteja kuin TCCC:ssä, eli asiaa on huomioitu, sanoo Kuisma.\nMikko Linnun mukaan TCCC-koulutuksella voidaan varautua myös terrori-iskuun tai kouluampumiseen. Husin ylilääkärin Eero Hirvensalon mukaan terrori-iskuihin varautumiseen on mietitty kansainvälisellä tasolla koulutusta ja sitä on haikailtu Suomeenkin.\nHirvensalo muistuttaa, että lääkintä ei ole ensisijaisesti se, joka syöksyy tilanteisiin.\n– Ei pitäisi liiaksi lähteä ajattelemaan tällaista toimintaelokuvan näkökulmaa tähän, Hirvensalo sanoo.\nMarkku Kuisman mukaan Husissa koulutusta ei tarvitse lisätä terrori- tai kouluampumisuhkien vuoksi. Lisäystä tarvittaisiin jonkin verran yleiseen suuronnettomuus- ja erityistilannekoulutukseen.\n– Perinteisten asioiden lisäksi osaamista ja valmiutta pitää olla pandemiatilanteeseen, ilmastomuutoksen vuoksi luonnonkatastrofeihin ja myös hallitsemattomaan pakolaistilanteeseen tai maahanmuuttoon, Kuisma arvioi.\nLintu uskoo kuitenkin, että TCCC:n siviiliversion kouluttaminen leviää laajemmalti.\n– Taktista ajattelumallia, että miten toimitaan, ei ole koulutettu laajamittaisesti. On varmasti muitakin sairaanhoitopiirejä, joissa tämän tekniikan koulutusta pohditaan vietäväksi ensihoitoon.


Mielikuvituksen melodiat: Katri Manninen: Loma Losissa\nKirja: Loma Losissa\nKirjailija: Katri Manninen\nOtin kirjaston hyllystä sattumanvaraisesti kirjan ja käteen osui Katri Mannisen Loma Losissa. Halusin jotain viihdyttävää luettavaa ja takakannen perusteella Loma Losissa vaikutti sopivalta. Kirja kertoo kiltistä Marikasta, joka pelaa aina varman päälle. Kun poikaystävä kosii, Marika vastaakin ei ja lähtee rempseän serkkunsa, Annikan, luo Los Angelesiin. Perille päästyään Marikalle alkaa sattua ja tapahtua aivan erilaisia asioita kuin koti-Suomessa. Matkasta tulee ennen kaikkea jännittävä.\nAnnikasta ja Marikasta saa aika hyvän tuntuman, millaisia he ovat. Molemmat hahmot ovat kuitenkin vähän liian stereotyyppisiä. Toinen on villi ja vapaa ja toinen rauhallinen ja vakaa. Sivuhenkilöistä ei oikein jää mieleen mitään, ja tuntuvatkin olevan vain lavasteina, jotka tuodaan paikalle vain siksi, että saadaan erotettua kohtaukset toisistaan.\nKirja on viihdyttävä ja etenee sujuvasti. Loppuratkaisu piristää varsinaista juonenkulkua, joka muuten on aika ennalta-arvattava. Kirjasta tulee itselleni sellainen fiilis, että siinä on otettu vähän liikaa mausteita amerikkalaisesta viihdekirjallisuudesta ja siksi tietyt juonenkäänteet tuntuvat vähän liian tekemällä tehdyiltä.\nKirjasta ei oikein jää käteen suurempia ajatuksia, vaan se unohtuu saman tien, kun on viimeisen sivun lukenut. Niinhän se on amerikkalaisissakin hömppäkirjoissa. Tosin tästä puuttuu se perinteinen poika haluaa tytön, tyttö ei poikaa, sitten tyttö haluaa pojan, tulee väärinkäsitys ja kaikki on menetetty, kunnes sitten prinssi ratsastaa vaativana prinsessan luokse eikä hyväksy kieltävää vastausta, ja sitten ollaan onnellisia.\nLoma Losissa on nopealukuinen, ihan kiva hömppäromaani, joka ei kuitenkaan synnytä suurempia ajatuksia tai tarvetta puhua kirjasta jälkikäteen. Ei tämä huono kirja ole ja kyllähän tämmöisen aina silloin tällöin voi lukaista, mutta ei tätä toista kertaa enää jaksaisi lukea.\nLopullinen tuomio: Ihan kiva.\nAiheet: katri manninen, kirja-arvostelu, kirjasto


Mira Potkosen matka olympiamitaleille - OlympiaCastin vieraana Maarit Teuronen ja Hannele Hiilloskorpi\nMari Lohisalo: Millainen oli kahteen olympiamitaliin huipentunut yhteistyö valmentajan ja taustavoimien silmin? OlympiaCastissa ollaan tänään Tampereella ja palataan vielä hetkeksi Tokion tunnelmiin kun vieraana ovat nyrkkeilyn olympiapronssia voittaneen Mira Potkosen valmentaja Maarit Teuronen ja Tampereen urheiluakatemian ja Varalan valmennuskeskuksen johtaja Hannele Hiilloskorpi. Tervetuloa OlympiaCastiin Maarit ja Hannele. Miran ja Maaritin yhteinen taival alkoi vuonna 2008 ja huikealta uralta oli saldona mm. 11 Suomen mestaruutta ja 18 kansainvälistä arvokisamitalia, kruununa kaksi olympia- ja kaksi MM-pronssimitalia. Miran ura huipentui Tokion olympialaisiin, josta tuomisina oli siis pronssinen mitali Maarit, nyt kun aikaa on mennyt pieni hetki ja olet ehkä vähän saanut jo etäisyyttä Tokioon, niin millaisissa tunnelmissa muistelet kisoja ja sitten ylipäätään tätä koko yhteistä matkaa, jota Miran kanssa teitte?\nMaarit Teuronen: Tietysti hyvällä, mutta mä en ole ehkä ihan vielä saanut tarpeeksi etäisyyttä siihen että mä pystyisin oikeasti fiilistellä ja tunteen niitä asioita. Mutta olihan se olihan se äärettömän hieno reissu ja Tokion kisat Viimeiset kisat niin eihän sitä voi kuin hymyillen muistella. Että hyvät fiilikset mutta vielä on ehkä liikaa kiinni siinä että pystyisin vähän kauempaa ja ulkopuolisempana kattoo sitä asiaa että ne todelliset tunteet tulee varmaan sitten sitten myöhemmin että mitä oikeasti ollaan tehty ja saavutettu.\nMari Lohisalo: Niinpä. Entäs Hannele, millaisissa tunnelmissa Varalassa juotiin mitalikahveja?\nHannele Hiilloskorpi: Tosi hyvissä. Meillä kävi hyvin. Me onnistuttiin, tai Mira ja Maarit onnistui ja me saatiin olla siinä matkassa mukana ja kyllähän se mitalikahvihetki sitten kisojen jälkeen heti seuraavalla viikolla oli valtavan iloinen juhla ja samoin yhteisöllinen. Yhteisöllisyys on varmaan hyvin kuvaava sana. Me kaikki saatiin kokeilla, tunnustella sitä mitalia ja me saatiin kuulla Miran ja Maaritin ajatuksia ja fiiliksiä heti tuoreeltaan. Ja myös meidän asiantuntijat, jotka oli ollut tiiviisti mukana siinä valmennusprosessissa niin saivat kertoo fiiliksiä ja kokemuksiaan. Eihän parempaa fiilistä voi olla.\nMari Lohisalo: Niinpä. Ei ihan varmasti. Mutta jos palataan vähän sinne yhteistyön alkuvuosiin niin Mirahan aloitti nyrkkeilyn aikuisiällä, mutta hyvinkin monipuolisella urheilutaustalla. Kerro Maarit vähän miten kaikki alkoi ja millaisista asetelmista lähdettiin liikkeelle.\nMaarit Teuronen: Kaikkihan alkoi huijauksesta. Mut huijattiin mukaan. No ei vaiskaan, mutta siis sillai, että naisten kilpanyrkkeilyvalmentaja meidän seurassa, Tampereen voimailuseurassa, lähti kolmeksi kuukaudeksi kisareissuun tai työreissuun niin pyydettiin, että jos mä meen siksi kolmeksi kuukaudeksi tuuraan ja tässä se kolme kuukautta sitten on. Että sitä tämä kaikki lähti ja mä menin silloin sinne salille. Siellä oli Mira silloin, se oli vähän niin kuin harrastanut kilpanyrkkeilyä. Kun menin vetää niitä reenejä. En tiedä mitä siinä Mirassa sitten näkyi niin, että mä kiinnitin heti, ihan ummikkona mitään valmentamisesta tiennyt silloin, niin kiinnitin huomiota häneen ja kattelin siinä tekemistä, vedin muutamia reenejä ja sit mä sanoin hälle että ruvettaiskos reenaa vai menetkö kuntonyrkkeilyyn? Kaks päivää Mira mietti ja sanoi, että ruvetaan reenaa. Että siitä se lähti ja kun sanoit, että Mira aloitti aikuisiällä, niin ei tosiaan tämmöisen uran ei ois pystynyt saavuttaa ilman sitä urheilutaustaa. Mirahan on pelannut koripalloa ja jääkiekkoa ja yleisurheillut ja kaikkea mahdollista tässä. Urheilullisuus oli siellä kuitenkin. Et sit piti vaan kanavoida se tähän nyrkkeilyyn.\nMari Lohisalo: No millaisin tavoittein lähdette liikkeelle? Oliko teillä heti ne olympiarenkaat siellä siintivät silmissä vai voi miten se alkoi?\nMaarit Teuronen: Ensimmäinen tavoite oli seuraavan vuoden SM-kilpailut. Eihän me silloin uskallettu tai edes osattu unelmoida mistään muusta kuin Suomen mestaruudesta. Sehän oli meille silloin maailman isoin tavoite, että 2009 Vuoden SM-kilpailuista otetaan kultaa ja otettiinhan me. Siitä se lähti ja tota pikku hiljaa sitten step by step ruvettiin rakentaa tavoitteita. Sit oltiin, että no mennäänpä PM kisoihin, sitten Eurooppaan laajemmalti ja sitten mennään maailmalle. Ja uppista, yritetäänpäs olympialaisiin. Että se on tosi maltilla rakennettu kaikki ja menty niin kuin aika hissukseen eteenpäin.\nMari Lohisalo: No Hannele. Miten sitten Varalan valmennuskeskus tuli mukaan kuvioihin ja millainen rooli teillä oli tässä tässä kokonaisuudessa?\nHannele Hiilloskorpi: No ennen Rion kisoja me oltiin jo tutustuttu Maaritin kanssa. Miralla oli loukkaantumista taustalla ja sitten pikkuisen siinä auteltiin asioissa, mutta kyllähän Mira ja Maarit aika lailla kahdestaan sen valmennusprosessin vei sitten sinne Rioon ja toki tietysti Olympiakomitean tukea oli siellä taustalla, mutta ei minkäänlaista asiantuntijatoimintaa. Rion kisojen jälkeen, sehän oli ihan huikea menestys siellä ja pronssimitali kotiin, sen jälkeen sitten tavattiin. Olympiakomiteasta Sarkkisen Pasi lajiryhmävastaavana oli siinä mukana ja Maaritin kanssa sitten juteltiin, että millä tavalla me saatas tuettua Maaritin valmennusta nyt kohti Tokiota. Ja kun Maarit sanoo, että maltilla etenivät silloin kohti Rioa, niin maltilla kyllä lähdettiin etenemään myös Tokioonkin. Se oli tosi hyvä, että oli vahva ajatus siitä että vain vähän kerrallaan ja aloitettiin fysiikkavalmennuksen yhteistyöllä. Puputin Jenni meni siihen sitten Maaritin kaveriksi auttamaan ja suunnittelemaan voimaharjoittelua ja mitä ikinä siihen fysiikkavalmennukseen kuuluukaan. Haverisen Marko meidän testauspäällikkö autteli tarvittaessa testauksessa ja harjoittelun seurannassa ja näin siitä pikkuhiljaa sitä lähdettiin liikkeelle. Tietysti meillä oli kova tarve oppia myös lajia. Maarithan oli oman lajiosaamisensa tehnyt tosi vahvaksi siinä jo Rioon mennessä. Kansainvälistä osaamista oli kertynyt jo tietysti kun laji on semmonen ettei täällä oikein sparrikavereita Suomesta löydy, niin niitä pitää hakee ulkomailta ja Maarit oli kyllä sitä työtä tehnyt kovasti. Ja nyt sitten meillä oli asiantuntijatoiminnan näkökulmasta samanlainen tarve ensinnäkin tutustua lajiin ja oppia se kokonaisuus, mutta myös sitten hakea sitä kansainvälistä vaatimustasoa ja osaamista. Siinä Maarit johdatteli asiaa eteenpäin ja jos sä kerrot Maarit välillä tässä siitä alkuvaiheesta, niin voidaan sit kertoa, että millä tavalla se asiantuntijaporukka siihen muotoutui.\nMaarit Teuronen: Sehän oli ihan ääretön järkytys mulle. Yhtäkkiä Rion jälkeen olikin niin paljon kaikkea apua saatavilla ja mä en ollut tottunut siihen. Niin kuin Hansu sanoo, että itteksemme vähän tehtiin kaikki. Mulle tuli ihan semmoinen tuska-ahdistus, että apua en pysty tähän. Soitin Sarkkisen Pasille, että nyt ahdistaa ihan hulluna, että mä en pysty. Tulee vaan niin kuin juttuja. Se oli, että vedä happea. Mä että joo. Sit mä vedin jarrut päälle ja sanoin heille että.. ja sama Kihu tuli että mitä sä haluat. Mä siihen, että en mä tiedä mitä teillä on? Niin kuin ihan tästä lähettiin, ihan nollasta. Ja tosiaan sitten niin kuin yksitellen, että eka tuli tosiaan se Jenni ja hänen kanssaan saatiin homma pelittää. Se luottamus kun se on mulle tosi tärkeä niin saatiin se pelittää siitä pikku hiljaa. Sitten saatiin koko kattava jengi asiantuntijoita siihen ympärille, että kyllä siinä Hansukin oli välillä vähän helisemässä mun kanssa, että mikä tää tyyppi on.\nHannele Hiilloskorpi: Mutta se oli kyllä suurta viisautta siinä kohdassa, että ei pidä lähteä tekee yhteistyötä, jos tuntuu siltä ettei riitä eväitä ja osaamista. Siinähän tuli sitte sä lähdit Maarit opiskelee valmentajan ammattitutkinnolla. Sait sitä kautta omaa osaamista myös vahvistettua. Ja ehkä sitä ajatuksia siihen, että minkälainen se asiantuntijaporukka sitten loppujen lopuksi voisi olla siinä Miraan valmennuksen ympärillä.\nMaarit Teuronen: Kyllä koska mulle tuli aluksi, että mä en pysty käsittelemään tätä kokonaisuutta ja mulle on tosi tärkeää se, että on tietyllä tapaa kaikki hanskassa ja mä oon itte asioiden päällä. Mulle tuli semmonen, että nyt ei pysy niin kuin mun hallinnassa tää homma niin sen takia niin kuin jarrua vähän, että eihän mä voi ottaa kaikkia kerralla, että kiitos vaan.\nHannele Hiilloskorpi: Mutta kyllähän siinä yksi tosi iso juttu on se että kun oppii tuntemaan ja luottamus kasvaa, että meilläkin sitten vuosien myötä niin se että että Maarit oli Varalassa töissä ja olit siitä sun siviilityöstä pois. Ja olit ihan ammattivalmentajana, kokopäiväinen valmentaja, niin se että kun pyörii siinä toimintaympäristössä ja tutustuu ihmisiin ja ymmärtää minkälaisissa asioissa eri asiantuntijat voisivat olla apuna niin siitä se pikkuhiljaa muotoutuu. Myös laskeskelin, että meillä oli kahdeksan asiantuntijaa loppujen lopuksi siinä Miran tiimissä meidän Varalan ja Tampereen Urheiluakatemian toimintaympäristöstä. Että vaikka esimerkkinä Jenni vastasi fysiikkavalmennuksesta mutta sitten Hautalan Tiia toi omaa osaamista vaikka sitten nopeusjuttuja.\nMaarit Teuronen: Niin, välillä soitin Tiialle, että tarvittais hermotusta jalkoihin. Kasvoin siinä justt, että miten ihmiset oikeasti voi auttaa mua.\nMari Lohisalo: No juuri tätä mä ajattelin, että miten tavallaan se sun oma osaaminen kehittyi tässä ja miten sä koit sen, että sä johdit moniammatillista tiimiä sitten loppujen lopuksi, koska porukkaa oli kuitenkin aika paljon siinä ympärillä.\nMaarit Teuronen: Mä vähän vierastan tuota johtamis-sanaa, mutta tuota ilmeisesti mä olen johtanut sitä. Mä enemmänkin haluisin sanoa, että mulla oli langat käsissä. Mun oma valmentajuus kasvoi ihan tiedollisesti ja taidollisesti, mutta myös siinä että tavallaan se kokonaisuuden hallitseminen siinä niin. Kyllähän ny kun jälkeenpäin sitä ajattelee ja mitä nää sanoo Hansu ja kumppanit, että kuinka mä olen muka hyvin johtanut sitä tiimiä, niin oon mä siinä sitten varmaan kasvanut siinäkin. Mutta ihan tietotaito, kun on näiden ammattilaisten kanssa ollu, niin ravitsemuksesta tai fysiikkavalmennuksesta tai testauksesta tai mistä tahansa kyse. Koska mä oon semmoinen että mä haluun kehittää koko ajan itseäni niin mä olen imenyt siinä sitä tietoa. Sitten kävin tosiaan sen VATin. Onhan se ollut antoisaa että on kasvanut valmentajana aika paljon voisin ihan itte sanoo.\nHannele Hiilloskorpi: Kyllä se on mun mielestä ihan huikea esimerkki siitä miten se valmentajan osaaminen on siinä kasvanut. Mehän tehtiin viisi vuotta yhteistyötä Riosta Tokioon 21. Kun pronssi sitten tuli niin siihen asti tehtiin tiiviisti yhteistyötä niin kuinka tosiaan se valmentajuus ja se valmennusosaaminen vahvistuu niiden asiantuntijoiden myötä, mutta myös asiantuntijoitten osaaminen koko ajan kehittyy ihan siitä että tehtiin yhteistyötä Maaritin kanssa. Että Maaritin mukana sitten meidän asiantuntijat oli niissä kansainvälisissä ympäristöissä missä sitä lajia tehtiin. Kyllä se lajiosaaminen kasvoi ihan hurjasti. Jatkoa ajatellen ihan huikea osaamispankki.\nMaarit Teuronen: Se oli tosi tärkeätä, että kävi näitä asiantuntijoita meidän ulkomaan reissussa mukana, leireillä ja kisoissa, koska täällä ne näkee vain sen mitä me tehdään ja ajattelee, että ne on huippuja ja se on tosi tärkeää että Jennikin fysiikkavalmentajana kävi meidän kanssa pari kertaa multi nation training campilla Jenkeissä, niin näkee että minkä tasoisia voimaltaan, fysiikaltaan, massaltaan kaikki ne vastustajat on ettei vaan kuin sokeasti tuijota meitä. Se on tosi tärkeätä nähdä, että se oli tosi hyvä. Samoin Eetu tuolla kisareissussa niin se on älyttömän tärkeätä. Ettei täällä kotisalilla sokaistu. Ihan sama jos valmentaja on liikaa täällä kotisalilla se valmennettavansa kanssa – Juu sä oot ihan maailman paras, mennään tonne ja köröön tulee. Että se on oikeesti myös asiantuntijoiden hyvä nähdä se kansainvälinen huipputaso.\nMari Lohisalo: Aika loogista. Varmasti juuri näin.\nHannele Hiilloskorpi: Silloin kun lähdettiin yhteistyöhön niin tietenkin meillä oli kaiken kaikkiaan… Ja eihän me valmennuskeskuksenakaan olla kovin vanha, että pikku hiljaa on rakentunut myös se valmennuskeskus tässä samalla ja Aution Eetu tosiaan fysioterapeuttina ja sitten Ojalan Anna ravitsemusvalmentajana, niin kyllähän ne on semmosia uusia ulottuvuuksia, että laji on sellainen, jossa reissataan paljon ja aikataulut vaihtuu koko ajan. Ihan absurdi laji. Sitten matkustetaan johonkin maahan, jossa kaupungin nimessä on vaan paljon konsonantteja ja sit ei yhtään tiedä mitä ruokaa siellä on ja minkälaiset olosuhteet ovat, niin kyllähän se asettaa asiantuntijoillekin aikamoisia yllätyksiä ja joustavuutta tarvitaan. Ei tässä pärjää sellainen asiantuntija, joka ajattelee, että menen kahdeksaksi töihin ja neljältä kotiin, vaan kyllä siinä joustoa tarvitaan joka suuntaan sekä osaamisen näkökulmasta, että myös aikataulut ja kaikki muut.\nMaarit Teuronen: Kun meillä kisat ja leirit yhtä äkkiä heittää ja kansainväliset kisat ja leirit vaihtaa paikkaa, niin kyllä täällä aluksi oltiin ihmeissään, että olisi niin paljon helpompaa, että jos pystyt antamaan vuosisuunnitelman. Mä että voi kuulkaa kun se olisi mullekin niin paljon helpompaa. Mutta sitten kun kaikki oppi jo ymmärtää sen lajin meiningin että mikä se on, niin kyllä se lähti hienosti pyörimään.\nMari Lohisalo: No siis kertokaa vähän, että minkälaisia asioita se oli ihan käytännössä, asiantuntijatoiminta? Sä varmaan opit sitten myös sen kun sun oma tietämys lisääntyi ja mikä olisi mahdollista, mutta mitä se tarkoitti? Mainitsitkin jo tuossa, että esimerkiksi Tiia toi apua sitten johonkin vaikka hermotukseen tai muihin tämmösiin niin kerrotko muita esimerkkejä.\nHannele Hiilloskorpi: Tässä on nyt kyse osallistuvasta asiantuntijatoiminnasta. Tämä on mun mielestä hieno esimerkki myös siitä miten Maarit hanskasi heti sen asian, että meidän asiantuntijat ei missään vaiheessa ollut jossain erillisessä kopissa.\nMaarit Teuronen: Niin. No esimerkkinä just tällai ja suunnan muutoksissa Tiiaa käytin. Sanoin, että nyt tarvitaan koska laji on tosi semmoinen nopea suunnanmuutoksiltaan, vaikkei siltä näytä. Ja Jenni käy kaksi kertaa viikossa. Jenni piti meille fysiikkatreenit ja sitten just niin kuin sanoin, että mä tarvisin tätä ja tätä ja sit Jennin kaa yhdessä mietittiin, että mitenkäs se rakennetaan. Jenni rautaisena ammattilaisena mistä tuli ihan älyttömän hienoja ideoita ja mikä sitten tää meidän luottamus. Sit mä pystyin aina sanoo hälle, jos tuli jotain semmosta, että jos me tehtäs tälläi ja tällai niin saataisko me tämä lajinomaisemmaksi. Että se oli ihan älyttömän hienoa tehdä yhteistyötä, kun se keskustelu oli niin avointa ja helppoa. Ja testauksessa Haverisen Markoa käytettiin. No pääasiassa sen takia, että mun piti Miraa vähän herätellä, että sä oot oikeesti hyvässä kunnossa. Se oli se ainoa, että jos vähän rupesi itsetunto heikkenee, niin sanoin, että mennäänpä vaikka juoksemaan matolle tai jotain, tai sitten konkreettisesti jossain palautumisessa. Viikko katsottiin Markon kanssa niitä no hyvältä näyttää tai sit pitää tehdä jotain korjaavia toimenpiteitä. Ja Annaa käytettiin, ravitsemusterapeuttia, että jos kisat läheni, niin saattoi olla vähän painoa tai sitten ihan vaan muistutuksena, että miten on hyvä tankata ja kaikki menee hyvin. Mirallekin sanoin, että käytä vaan sitä, että se vahvistaa että olet oikealla tiellä sen syömisen kanssa. Ja Eetua jos vähänkin tuntuu, fysioterapeuttia. Jos sanoi, että nyt vaikka kiristää pohjetta tai jotain, niin se tuli meidän treeneihin, katsottiin miten menee ja miten kuormitusta muutetaan. Tai sitten antaa palaa vaan, tai iskutusta vähennetään. Se oli ihan tammoista ihan\nMari Lohisalo: Konkreettista käytännönläheistä\nMaarit Teuronen: Kyllä mutta ei mitään että ne oli aina niin kuin Hansu sanoi, että ne oli läsnä. Ettei mitään sillai, että jostain tuolta kaukaa soiteltiin, että no katotaan tehkää näin. Se oli kaikki tässä lähellä että sehän on mun mielestä tärkeätä kun kootaan tällaista tiimiä että ne kaikki on sitä läheltä ettei sieltä vieraista kaupungeista. Se on mun mielipide että ne pystyy oikeasti ole siinä arjessa mukana.\nHannele Hiilloskorpi: Aivan ja että se keskustelu on myös asiantuntijoiden välillä helppoa ja samansuuntaista.\nMari Lohisalo: Entä yhteistyö muiden lajien kanssa? Oletko hakenut oppia muista lajeista Miran valmentautumiseen?\nMaarit Teuronen: On muiden valmentajien kanssa juteltu. Se on ollut äärettömän antoisaa että VATilla mä ymmärsin sen. Kun kävin sen niin siellä verkostoiduin muiden lajien valmentajien kanssa ja nyt mä nautin sitten ihan älyttömasti ja vieläkin jotenkin kan ssa viestitellään ja vaihdetaan kuulumisia. Hirveästi on samoja asioita ja sitten taas ihan erilaisia. Että kyllä se on hyvää ajatusten herättämistä, kun juttelee muiden lajien valmentajien kanssa, ettei vaan kulje niin kuin silmälaput silmillä omassa laatikossansa. Että kun VATinkin kävi niin master koutsin en halunnut omasta lajista. Kysyin heti saako ottaa jostain muusta. Mä otin Hautalan Tiian, en tuntenut häntä silloin vielä sen kummemmin. Niin Hautalan Tiian just sen takia, että sain eri näkökulmia. En halua pysyä tässä nyrkkeilylaatikossa vaan mutta mä haluun nähdä asioita muualta ja se että mua herätellään sillä että oletko ajatellut, että asian voisi tehdä näinkin. Toimii tai ei, mutta kuitenkin se että tulee eri näkökulmia. Se on mun mielestä hienoa.\nMari Lohisalo: Hannele, mitä sä sanoisit mitä oppeja tästä saatiin jatkoon niin kuin urheiluakatemian näkökulmasta? Kun tavoite on luoda huippuosaamista ja kehittää urheilukulttuuria yhdessä lajin kanssa niin mitä se sun mielestä tarkoittaa arjessa ja mitä tästä projektista otitte mukaan?\nHannele Hiilloskorpi: No tuossa mainitsinkin jo että tässä oli sillä tavalla hyvä asetelma, kun Maarit oli jo tottunut viemään Miraa aika lailla itsenäisesti. Tarkoitan sillä tavalla, että se valmentajajohtoinen asetelma oli aika selkeä. Eli tässä ei tullut sellaista hankaluutta, että urheilija olisi lähtenyt ikään kuin shoppailemaan jotain asiantuntijuutta omin päin vaan se oli selkeästi Maaritin rooli. Hänhän rakentaa valmentajajohtoisesti asiantuntijatoiminnan urheilun ympärille ja meidän ei tarvinnut semmoisesta kantaa huolta. Mut että se on myös erittäin toimiva kun se menee näin, että jatkoa ajatellen niin tää valmentajajohtoisuus on ihan avainsana tässä tekemisessä. Totta kai sitten lajit ja urheilijat ja valmentajat on erilaisia, mutta toimintaperiaatteena näin. Mun mielestä maltilla asiantuntijatoiminnan rakentaminen on hyvä tapa on myös, että kuunnellaan valmentajaa, kuunnellaan lajia. Minkälaisia tarpeita on ja sitä lähdetään pikkuhiljaa rakentamaan. Pala palalta silloin kun on kyseessä uusi prosessi. Se mikä oli niin kuin meille jatkoa ajatellen tosi tärkeä oli se huippu urheilun vaatimustaso. Maaritilla on kyllä ollut sisäänrakennettuna se että ei missään anneta periksi ei yhtään. Aika paljon tuli kivikkoja vastaan, niin kuin elämässä yleensäkin tulee, mutta aina ne selvitettiin. Koskaan ei tullut semmoista tilannetta ettei me voitais löytää uutta ratkaisua jonkun asian selvittämiseen. Se vaatii asiantuntijoilta paljon. Niin kuin jo aikaisemminkin mainitsin, mutta niin se huippu-urheilussa vaan menee. Asiantuntijoiden pitää myös olla huippu-urheiluorientoituneita ja se vaatimustaso on tosi kova. Ja ehkä sit jos ajatellaan tää viimeinen vuosi, koronavuosi, ja vielä Miralla se kaikki mitä siihen ympärille liittyy: pääseekö kisaamaan, kun tuli ikä vastaan ja niin edelleen, niin siinä oli paljon oli semmosia asioita, jotka olisi voinut noin kuin kaataa sen koko prosessin, mutta mulla ei tullut hetkeäkään semmoinen olo, että me ei selvitä tästä. Se koko Maaritin asenne ja Miran asenne oli se, että me vaan tästä niinku mennään. Ja tietysti oli myös sitä tukea olemassa, että meillä oli myös tietenkin psykologit tässä matkassa mukana ja saatiin myös, tai sekä Maarit että Mira sai jutella ihan luottamuksella myös heidän kanssaan. Ihan kaikkia asioita ei tarvi jakaa, mutta riittävästi jaettiin ja riittävästi ratkottiin asioita ja ymmärrettiin koko ajan, että se vaatimustaso pitää olla tosi tosi kova. Ja jos oli semmoinen fiilis, että nyt lähtee sivuraiteelle, niin sitte yhdessä mietittiin että mites me palautetaan tää takaisin.\nMari Lohisalo: Kuulostaako tutulta?\nMaarit Teuronen: Hyvin hyvin tutulta. Että allekirjoitan.\nHannele Hiilloskorpi: Ollaan oltu samassa hommassa.\nMaarit Teuronen: Kuten Hansu sanoi, että ei tämä ole helppoa ollut, mutta meillä on aina ollut sekä mulla että Miralla se, että kun me johonkin oikeasti halutaan, niin me tehdään kaikkemme ja mitä sitten vaikka yks ovi menee kiinni ja toinen talo sortuu, niin löydetään kyllä ne uudet reitit mistä me mennään. Mitä me tehdään. Me ollaan oltu ehkä vähän semmosia ehkä pököpäitäkin, kun miettii. Suomesta, nyrkkeily ei ole mikään kansainvälinen nyrkkeilymaa ollut aikaisemmin, minäkin naisena, kansainvälisesti ei oo hirveesti naisia. Riossa olin ainoa naisvalmentaja ja Tokiossa oisko ollut toinen nyrkkeilyssä siis. Olihan se kun me kaksi pikkulikkaa mennään sinne jonnekin maailmalle se on tietyllä tapaa.. Kun mä en tiedä mistä se pokka mullekin on tullut, kun alkuaikoina en tiennyt mitään, mutta sinne mä oon mennyt miesten sekaan, että terve me tullaan nyt sparraa ja me halutaaa toimia ton kanssa. Me ollaan pikku hiljaa arvostus ansaittu ja nyt ollaan ihan samalla viivalla, että ei se helppoa ollut mutta nautinnollista. Jotenkin mä olen aina sanonut, että mitä kovempi vastus niin sitä enemmän mä sytyn, samoiten Mira. Että pystyy oikeasti ne haasteet selättämään. Vastakulma yrittää tuolla nyt luoda jotain taktiikkaa, että me ei pärjätä, mutta ei onnistu, mä luon vielä paremman. Että se on kummunnut jostain niin kuin sisältä se semmonen tahtotila ja periksiantamattomuus.\nHannele Hiilloskorpi: Se on kyllä ollut tosi silmiinpistävää koko ajan prosessin aikana ja havaittavissa kyllä jo. Kuitenkin se että vaikka on tehty tosissaan, mutta ei vakavissaan niin että koko ajan siinä on hyvä ilmapiiri ja pieni pilke silmäkulmassa, mutta tosissaan tehdään.\nMari Lohisalo: Siis tässä varmasti tuli jo aika monta ratkaisevaa tekijää menestyksen takana mutta sano nyt Maarit, että mikä oikeasti ratkaisee sen että kuka menee huipulle.\nMaarit Teuronen: Uppista keikkaa. Tuota. Minä kyllä sanoisin, että no valmentajan tietysti pitää olla lajinsa ajan hermoilla ja koko ajan seurata sitä, mutta kyllä se se tahtotila. Se halu kehittyä urheilijalla sekä valmentajalla niin sen pitää olla äärimmäisen kova ja pitää uskaltaa ja haluta ajaa itsensä niihin koviin paikkoihin. Se ei auta, että pelkästään siellä reeneissä teet sen asian hyvin, vaan se kokonaisuus pitää olla kondiksessa. Tämä kuuluisa lepo, ravinto ja treeni, mutta kaikki muukin siinä ympärillä, koko perhe-elämä, ystävät, kaikki ne pitää olla vimpan päälle kaikki sopusoinnussa. Ja se tahtotila ja se kova työn tekeminen.\nMari Lohisalo: Mira oli kymmenen vuotta maailman huipulla.\nMaarit Teuronen: Ei ihan kymmentä.\nMari Lohisalo: No suurin piirtein. Siis sinne huipulle on tosi vaikea päästä, mutta siellä on vielä vaikeampi pysyä. Mitä se sitten vaati. Miten se tehtiin?\nMaarit Teuronen: Niin tätä multa on kysytty, mutta mä en osannut ajatella asiaa tuolla tavalla, mutta se on ehkä sitä, että ollaan koko ajan.. mä oon verkostoitunut huippumaiden kanssa. Me ollaan siellä tosi paljon leireilty, kisailtu. Mä oon jutellut niiden muiden valmentajien kanssa, analysoitu lajia, vastustajia, tehty hirveästi yhteistyötä, hakeuduttu niiden parhaiden kanssa ja yksi merkittävä juttu on se, että Miralla ei ole ollut mitään loukkaantumisia. No kaks loukkaantumista tämän uran aikana ollut semmosta isompaa, mutta muuten ei mitään rasitusvammoja, että se että kropasta on pidetty niin hyvää huolta ja se reeni suunniteltu sillai, että ei pääse tulee niitä ylirasitustiloja, niin se on yksi avaintekijä, että ollaan saatu ehjiä ehjiä vuosia reenata ja kisailla. Se on parhaiden kanssa oltu ja menty, nautittu siitä. On haluttu lähteä reissuun, haluttu mennä muitten kanssa sinne koviin kehiin ja näin ehkä se on.\nHannele Hiilloskorpi: Kyllä mä kanssa ajattelen, että totta kai siinä on urheilijan lahjakkuutta ja valmentajan lahjakkuutta, mutta se iso juttu, että pääsee sinne huipulle niin tässä sivusta seuraa seuraten se valtavan kova asenne ja halu tehdä töitä niin kyllähän se on ollut tässä varmasti se yksi johtotähti. Ja semmoinen kuitenkin järki päässä, ettei ole lähdetty hakee kuuta taivaalta,vaan koko aina mietitty mihin ne rahkeet riittää vaikka nyt tän asiantuntijatiimin rakentamiseen. Otettu just niitä palasia mihin on riittänyt ymmärrys ja osaaminen. Ja haettu myös apua. Kuten myös siis kansainvälisesti mutta myöskin täällä kotimaassa. Jatkuva semmoinen tiedon kerääminen ja ja..\nMaarit Teuronen: Kova työ ja ajan hermoilla oleminen. Se, että ei saa nukahtaa.\nHannele Hiilloskorpi: Mutta kyllä toi on mun mielestä tosi tärkeää mikä on näkynyt mun mielestä päälle se että te ootte nauttinut siitä tekemisestä ja.. Ei joka päivä varmaan, mutta noin pääsääntöisesti. Se on ollut tosi tärkeä juttu myös.\nMaarit Teuronen: Kyllä se piti niin kuin hengissä tietyllä tapaa, että pääsi sinne ulkomaille, pääsi niille leireille, pääsi niihin kisoihin. Niin se piti tietyllä tapaa hengissä. Kyllä siitä pitää tykätä. Ei se reissaaminen ollut kivaa, se laukun pakkaaminen aina ja tämmöinen, mut sit kun pääsit sinne kohteeseen, niin siellä oleminen niiden kaikkien huippujen kanssa ni voi vitsi siitä nautti. Se oli niin kuin se että kun pääsi sinne, tiesi, että täällä on maailmanmestareita, Euroopan mestareita, kaikkia tämmöisiä näin niin se oli aivan äärettömän hienoa. Siellä nautti olostaan sekä minä valmentajana että urheilija urheilijana.\nHannele Hiilloskorpi: Ja mä luulen että se oli kyllä meidän asiantuntijoille myös tosi tärkeä juttu ihan osaamisen kehittymisen näkökulmista.\nMari Lohisalo: Varmasti. No hei mennään vähän Siihen Tokioon vielä eli liittyykö siihen valmistautumiseen jotain erityispiirteitä? Mirallahan oli jo siinä vaiheessa toki huomattavan paljon arvokisakokemusta mutta oliko Tokion projekti tai sinne valmistautuminen jotenkin erityinen?\nMaarit Teuronen: No koronahan nyt tietysti teki kaikesta erityistä, mutta sillai niin kuin ei. Mä vastaan nyt vähän tylsästi, ettei ollut mitään erityistä siis sillä tavalla että koska oli arvokisat mitkä tahansa niin me lähdettiin kisaamaan. Siellä on sama kehä, siellä on samat vastustajat että me pystyttiin pitää ne kaikki paineet poissa. Tiedettiin, että Miran ura loppuu tähän, mutta onnistuttiin pitämään paineet pois, jälkeenpäin miettinyt että tosi hyvin.\nMari Lohisalo: Miten te onnistui siinä? Pitämään ne paineet pois?\nMaarit Teuronen: Niin. Mä en oo vielä tarpeeksi kauas päässyt tästä asiasta, että pystyisin sen sulle vastaamaan, mutta totta että se oli meillä tyylinä ylipäätänsäkin, niin kuin mä sanoin, että me ei puhuttu voitosta. Me ei puhuttu tappiosta. Tiedettiin, että sillä hetkellä mitä me ollaan tehty, niin ollaan kaikki aina tehty parhaalla mahdollisella tavalla. Että mikä se mikä sillä hetkellä on ollut mahdollista, niin tavallaan siitä tulee se itseluottamus urheilijalle ja mulle semmonen onni että me ollaan kaikkemme tehty, että se riittää mihin riittää. Ja tavallaan hyvä olo niin kuin ittellä ja sama urheilija. Eikä tuu semmosta että no meidän olisi pitänyt tehdä sitä ja tätä ja tota. Että tässä tänä vuonna meinasi käydä vähän niin, mutta me saatiin sitten kurottua kiinni että pystyttiin lähtee hyvillä fiiliksillä sinne Tokioon. Ihan noin rehellisesti sanottuna. Mutta ei me otettu niitä paineita. Se on semmonen että mä haluaisin sen joskus ittekin keksiä, että mistä se oikeasti tuli, niin sitä pystyisi auttamaan muitakin sillä. Että kun tuntuu, että jollakin urheilijoilla on niin kovat ne menestymisen paineet, että nyt pitäis menestyä. Sitten tavallaan se sakkaa se homma siihen. Niin meillä ei ollut ikinä mitään semmosta. Niinku mä sanoin että me mennään, tee parhaasi, älä mieti lopputulosta, se tulee ittekseen siitä mitä sä nyt teet, niin keskitytään tähän hetkeen. Sit sieltä tulee, tuomari nostaa jommankumman käden ja katsotaan kumman se on. Mutta ainahan me yritettiin olla parempia kuin se kaveri. Tottakai. Ainahan me lähdettiin tietyllä tapaa voittaa, mutta kun me ruvettiin yhteistyöhön ja kun käytiin kehityskeskusteluja, laitettiin ne tavoitteet, niin meillä oli luottamus että molemmat tekee kaikkensa siihen että me saavutetaan se tavoite mikä me ollaan kun asetettu, niin meidän ei tarvi puhua siittä. Tietyllä tapaa se on itsestäänselvyys, että me mennään tota kohti ja kaikkien tekeminen tähtää siihen ja sitten tulee mitä tulla.\nMari Lohisalo: Mira oli ilmeisen hyvä keskittymään aina seuraavaan otteluun? Tokiostakin välittyi, että te ette varmaan hirveästi spekuloineet kaavioilla tai muilla vaan sitä seuraavaa kohti?\nMaarit Teuronen: Joo eihän Mira tiennyt pienemmissäkään kisoissa sitä arvontakaaviota, että missä järjestyksessä vastustaja tulee. Etukäteen hän ei halunnutkaan, koska se fokus pitää just olla siinä siinä hetkessä mikä on. Että jos sä rupeat vähänkin miettiin, että vitsi tän jälkeen mulle tulee toi ja toi, niin sehän on pois siitä sun ekasta vastustajasta, tämän hetkisestä vastustajasta, niin se oli niin kuin ihan Miran omakin tahto. Ettei vaan ne ajatukset lähde mihinkään niin kuin harhailee, että se fokus on täysin siinä tyypissä mikä on. Mira oli hyvä keskittyy, kun se sille päälle sattu. Niin kuin mä sanoin, että mitään muuta sä et kuule, kun mut sieltä kulmasta ja mitään muuta sä et näe kun sen vastustajan. Sulla ei ole mitään muuta mielessä. Että kyllä me sitä reenattiikin kisoissa.\nMari Lohisalo: Nyt oikeastaan tähän kohtaan halusin kysyä, kun projekti on loppunut niin urheilijan ja valmentajan välinen suhde on aika tiivis. Tekin olitte varmaan olleet koko ajan aika tiiviisti yhdessä. Miten siitä pystyy irrottautumaan? Pystyykö? Oletteko paljon tekemisissä Miran kanssa tällä hetkellä?\nMaarit Teuronen: Ei me tällä hetkellä olla. Siis joo soitellaan tai tämmöstä näin, mutta kyllä molemmat vetää vähän tietyllä tapaa happea. Kun miettii 13 vuotta niin oltiin kyllä niin tiiviisti, että jos mä joskus pääsin lomalle… Muistan, kun oltiin Mauritiuksella lomalla miehen kanssa ja Mira oli silloin menossa yksiin kisoihin ja eka viikko sitten lomasta mulla meni siihen. Enhän mä voinut altaalta lähteä mihinkään koska mulla ei olis ollut nettiyhteyttä. Koska Mira oli kisaamassa niin mun piti, me oltiin koko ajan yhteydessä, että nyt tulee tää ja tää vastustaja, tee tämmöset kaksoislämmöt, alkulämmittelyt ja tällä taktiikalla otat ennen kisaa, ennen matsia soitetaan. Sanoin vielä mitä hän tekee ja matsin jälkeen käytiin läpi se kun mä olin kattonu, niin enhän mä oikeesti ollut lomalla. Ensimmäinen loma mulla esimerkiksi nyt oli karrikoiden sanottuna niin Tokion jälkeen kolme ja puoli viikkoa. Tän kolmentoista vuoden aikana siis sillain niin kuin oikeesti, että mun ei tarvi olla puhelin mukana koska mäkin oon semmonen, että kun mä johonkin lähden, mä haluun tehdä sen ihan täysillä ja niin kuin haluun tehdä sen nimenomaan. Niin eihän mä voinut niin kuin jättää urheilijaa sinne. Koko ajan tietyllä tapaa kun päivysti viikonloput ja semmoset, että jos nyt tulee joku ongelma, niin mun pitää auttaa tai ei pidä, se on väärä sana, mutta siis haluan auttaa jos tulee joku niin nyt ollaan ihan vedetty happea.\nHannele Hiilloskorpi: Niin se oli ehkä se haaste meidän yhteisellä ajalla, että kyllä Maaritin oli aika vaikea pitää niitä lomia välillä. Kieltämättä olin vähän huolissani, että kuinka Maarit jaksaa.\nMaarit Teuronen: Mutta minkäs luonteelle mahtaa niin.\nHannele Hiilloskorpi: Niin ei sitä voi aikuista ihmistä ihan\nMari Lohisalo: Oli itse asiassa mielenkiintoinen pointti, että oliko sulla jotain keinoja siihen omaan jaksamiseen valmentajan hyvinvoinnin näkökulmasta?\nMaarit Teuronen: Oli mulla kaverit. Ja sitten täällä toi Rönningin Tiina, urheilupsykologi. Sille kävin välillä oksentamassa pöydälle asiat. Soitin, että nyt tarvittas vähän jelppiä, mutta siis kavereiden kanssa sitten rentouduin. Kyllä mä näin jälkikäteen nyt kun mä oon vähän päässyt irti tästä, niin mä ihan ymmärrän Hansu sua. Kyllä sen niinkun nyt tajuaa missä oravanpyörässä on ollut. Mutta sitä on halunnut olla, koska se on ollut se intohimo mitä on halunnut tehdä nimenomaan tai aikaisemminkin. Sanoin, että haluan tehdä kaiken mahdollisimman hyvin, kun johonkin lähtee. Niin ei siinä paljoa sitten lomia pidellä.\nHannele Hiilloskorpi: Niin näennäislomia mutta ei oikeasti. Kyllähän sun oli vaikea irrottautua siitä.\nMari Lohisalo: Millaiset fiilikset oli sit kun tiesi että projekti on päättymässä näihin kisoihin. Muuttuiko omassa ajattelussa siinä vaiheessa jotain?\nMaarit Teuronen: Siis kuin millä tapaa?\nMari Lohisalo: Tavallaan. Tuliko siihen semmoisia. Jotenkin mentiinkö ihan täysillä loppuun asti vai alkoi tulla jo ajatuksia sieltä muusta elämästä?\nMaarit Teuronen: Ei, siis ihan täysillä loppuun asti. Kuten sanoin ettei mitään ajatukset ei saa harhailla. Ei mulla eikä urheilijalla. Kuulostaa karulta, mutta se on totta. Että jos sä oot Tokiossa, niin et sä voi siellä ruveta sitten niin kuin antaa periksi että kohta tämä loppuu ja sitten mä teen tätä ja tätä. Kyllä se fokus oli täysin siinä ottelemisessa ja kisailemisessa.\nMari Lohisalo: No maalataan tähän loppuun vielä vähän isommalla pensselillä eli Maarit sä olet menestynyt valmentaja pienessä lajissa, niin miten te näkisitte, että mikä merkitys näillä mitaleilla ja menestyksellä ylipäätään on isossa kuvassa? Yhteiskunnallisesti esimerkiksi\nHannele Hiilloskorpi: Haluatko sä Maarit aloittaa?\nMaarit Teuronen: Tai aloita sä kun sulla oli Hansu hyviä ajatuksia.\nHannele Hiilloskorpi: Jos mä sit aloitan.. Jos mä ajattelen Varalan näkökulmasta ensin. Mä tuossa aluks sanoin, että tää oli meille ilon hetki. Yhteisöllisyys vaan kasvoi, niin kyllä mä ajattelen, että tämmöinen olympiamenestys on kuitenkin koko kansalle tosi tärkeä yhteinen hetki. Kyllähän moni on kertonut kuinka Miran matsien aikaan moni asia pysähtyi. Ihmiset olivat telkkarin tai radion tai kuka minkäkin viestintäkanavan ääressä ja seurasi aivan herkeämättä, että mitä tapahtuu. Onhan nämä ihan mielettömän upeita yhteisiä hetkiä koko koko Suomen kansalle. Ei siinä sitten väliä onko se laji iso vai pieni vaan se on kuitenkin se semmoinen hetki, joka pysäyttää ja joka tekee sellaisen ison ison tunteen ja fiiliksen.\nMaarit Teuronen: Ihan samoilla linjoilla sun kanssa, että totta että kyllä se ihmisten palaute siitä että semmosetkin, joka ei välttämättä urheilua niin seuraa saatika nyrkkeilyä, niin minkälaista palautetta heiltä on tullut. Mun mielestä se on hienoa, että pystytään herättää niitä tunteita ja ajatuksia ja ihmiset elää mukana. On iso mun mielestä tosi hienoa, että tuolla ihan kaupungilla ja töissä törmää ihmisiin, kun ne tulee sanomaan kiitos, että mitä oot tehny ja että herkeämättä eletty mukana. Ja sitten se että mitän halusin ihmisillä valaa sitä uskoa, että kuinka pienestä ja tavallaan vaatimattomista oloista pystyy lähtee ponnistaa, kun uskoo ja luottaa siihen omaan tekemiseensä niin se, että se usko ja tahto ja kova työn tekeminen, niin sä voit päästä vaikka olympialaisiin ja siellä saavuttaa mitalin. Eihän mekään tiedetty mihin me lähettiin, mutta me uskottiin aina meihin, meihin itteemme ja tekemiseen. Sitten näihin kavereihin, jotka saatiin auttaa meitä. Niin uskoo itseensä ja luottaa siihen tekemiseen. Sieltä voi pienikin ponnistaa maasta.\nMari Lohisalo: Kiitokset näistä sanoista. Ja kiitos molemmille vieraillusta olympiakastissa.\nMaarit Teuronen: Kiitos että saimme tulla.\nHannele Hiilloskorpi: Kiitos. Oli oikein kivaa olla tässä juttelemassa tärkeistä jutuista.\nMari Lohisalo: Kiitos vielä vierailusta OlympiaCastissa Maarit Teuronen ja Hannele Hiilloskorpi. Ja kiitos sinulle, että kuuntelit. Jos tykkäsit jaksosta, niin laita se jakoon somessa hashtagilla OlympiaCast. Muista merkitä meidät myös suosikiksi, niin et missaa yhtään jaksoa. Ensi viikolla jatketaan uusien aiheiden parissa.


voi jestas...Torstai 02.02.2006 19:19\nApuva, ei mulla mitaan viitta omituista tapaa oo :o.\nMutta koitetaas ainaki aloitella tata paljastelua :).\n1. Kun mä puhun kavereitten tai äiti kanssa puhelimessa niin mun täytyy ottaa jokin kynä käteen ja piirrellä ja sutata johonkin paperiin.\n2. Jos mä syön erivärisiä karkkeja niin mun täytyy aina ottaa kaksi karkkia ja jotka on eriväriset.. hassua.. :D\n3. Jos mä keskityn tai on muuten tylsää niin mä imeskelen ja pietän suussani mun kaulassa oleva ristiä. En tiedä kyllä miksi mutta se tulee automaattisesti.\n4. En tiedä onko jokin pakko liike mutta aina kun mä istun paikoillani niin mun täytyy jotakin ruumiinosaa heiluttaa ja se on yleensä jalka. Jotkut luulee että olen hermostunut mutta ei se sitä ole.\n5. tää viimeinen onkin vaikee... hmm... kun lähden autolla johonkin yksin niin mun pitää laittaa soimaan jotain musaa ja laulaa matkassa (vaikka ei olekaan lauluääntä) ja monesti liikennevaloissa mä laulan ja yritän vielä jammailla hiukan.. monet varmaan katsoo mua tyhmäksi.. no, toi oli aika huono mutta oli pakko kun en muuta keksinyt...\nNoooh.... seuraavat saa kirjoittaa omat viisi juttua :)


KAURILAN SAUNA - LUOMU KOOKOSÖLJY, 125 G\nTuoksuton luomu kookosöljy sopii liukasteeksi seksiin, kumppanin hierontaan, meikin puhdistukseen, sekä hiusten ja ihon hoitoon. Näppärä ja huomaamaton tuote vaikka matkalle mukaan. Plussana se, että tämä kookosöljy peseytyy hyvin pois lakanoista!\nHoneyPari, n. 40 v.,\nPieni purkki on kaunis ja sopii säilytettäväksi näin lapsiperheessäkin, vaikka yöpöydällä. Käyttö on vaivatonta, koska tuotteen annostelu on helppoa verrattuna "pullotettuihin" pakkauksiin.\nKoostumus sopivan paksuista ja muuttuu helposti juoksevaksi lämpimän ihon vaikutuksesta.\nVäri normaalia kookosöljylle, mutta ominaistuoksua jäimme kaipaamaan, koska pidämme miehen kanssa molemmat kookoksen tuoksusta ja tietysti mausta myös.\nOlemme kokeilleet öljyä iho -ja käsivoiteena, eroottisessa hieronnassa sekä liukastusvoiteena. Myös hiusnaamioksi saunaan olen tuotteen testannut.\nTulemme käyttämään tuotteen varmasti loppuun ja tilaamaan uuden, koska tykkäämme kovasti.\nEnnen emme ole erotiikkaa ja kookosöljyä yhdistäneetkään, mutta ehkä juuri tuon helpon saatavuuden vuoksi voittaa kyllä monet liukastusvoiteet ja hierontaöljyt mennen tullen. On mukavaa, kun kesken leikkien ei tarvitse lähteä penkomaan lapsilta piilotettuja liukkareita, koska purnukka on helposti saatavilla yöpöydällä.\nEroottisten alueiden hieronnassa pidän siitä, ettei aine katoa ja kuiva yhtä helposti kuin monet liukastusvoiteet. Se antaa tunteen siitä, että tuote säilyttää ominaisuutensa, vaikka esileikki kestäisi hieman kauemminkin, eikä sitä siitä syystä ole tarvetta lisäillä ennen varsinaista aktia.\nTuoksun puuttumisesta antaisin miinuspisteitä, mutta ymmärrän että käyttökunta lisääntyy koska toiset ihmiset eivät kookoksen ominaistuoksusta pidä.\nSuosittelen ihonhoitoon kosteusvoiteen asemasta, seksileikkeihin, hierontaan sekä hiusnaamioksi saunaan.\nLapsiperheille, pareille, sinkuille monitoimituotteeksi. Söpö purnukka, jota ei tarvitse piilotella kaapissa.\nTällä kertaa saimme yllättävästi testiin Kaurilan Sauna Luomu Kookosöljyä mikä oli mukavaa vaihtelua testailutilanteisiin.\nKaurilan Sauna Luomu Kookosöljy on ekologinen ja tuoksuton vaihtoehto hierontaöljyksi tai liukuvoiteeksi niille, jotka eivät tuoksuvia tuotteita halua tai tykkää käyttää. Tämä näppärä tuote passaa oikein hyvin myös tyypeille, jotka eivät halua montaa purkkia ja purnukkaa nurkkiinsa; tällä tuotteella hoidat luistot sekstaillessa tai kumppania hieroessa, puhdistat meikit, annat hiuksille ihanan kosteuttava naamion ja kosteutat ihosi. Plussat tuote sai myös helposta pois pestävyydestä esimerkiksi lakanoista, kun tämä irtoaa ihan peruspesussa eikä siis vaadi mitään älytöntä tahranpoisto ja pesurumbaa.\nTestasimme tuotetta kaikissa edellä mainituissa tilanteissa ja tässäpä kokemukset joka kohtaan.\nHierontaöljynä Kaurilan Sauna Luomu Kookosöljy oli ihan perushyvä, melko reippaasti sai kookosöljyä purkista ottaa, jotta kesken selkähieronnan ei koko ajan tarvinnut lisää öljyä ottaa. Hieronnan jälkeen iho oli ihanan pehmeä ja kookosöljy imeytyi hyvin, iho ei jäänyt öljyisen tuntuiseksi.\nSeksileikeissä tuote toimi hyvin liukuvoiteena mutta tämähän ei sovellu silikonista valmistettujen lelujen kaveriksi mutta lasisen dildo kanssa tämä oli oikein hyvä vaihtoehto. Myös leluttomaan seksiin tuote sopi hyvin ja antoi hyvän liukkaan menon ja luistoa riitti koko session ajaksi. Tämä on näppärä ja huomaamaton tuote liukuvoiteeksi, vaikka matkalle mukaan ja varsinkin jos haluaa pikapanot kiskaista kesken reissun mutta kumppani vaatisi hieman pidemmän lämmittelyn kostumiseen.\nMeikinpoistossa tuote oli ihan jees, ihan täysin kookosöljy ei reilumpaa bilemeikkiä pois putsannut. Hiusnaamiona tuote oli hyvä, hiuksista tuli ihanan pehmeät ja kiiltävät, sähköisyydestä ei ollut tietoakaan naamion jälkeen.\nKaurilan Sauna Luomu Kookosöljy sopii siis jokaisen yöpöydälle, kaappiin tai vaikka käsilaukkuun. Eroottisiin hetkiin ja vaikka jokapäiväiseen kauneudenhoitoon, matkalle ja kotiin ja oikeastaan tilanteeseen kuin tilanteeseen, sinkuille ja pariskunnille.\nKaurilan Sauna Luomu Kookosöljy on ihana luonnonmukainen luksustuote sinulle ja kumppanillesi. Tuoksuton kookosöljy on eettinen, ekologinen, hellävarainen ja ihoa hoitava vaihtoehto hierontaöljyksi sekä liukuvoiteeksi.


Katalaanit valitsivat itsenäistymisseikkailun - Ulkomaat - Helsingin Sanomat\nKatalaanit valitsivat itsenäistymisseikkailun\nUutisanalyysi: Talouskriisin koettelemaa Espanjaa uhkaa perustuslaillinen kriisi, kirjoittaa HS:n avustaja Johanna Kippo.\nKatalonian pääministeri Artur Mas äänesti sunnuntaina tiedotusvälineiden ympäröimänä. (KUVA: Josep Lago AFP)\nJohanna Kippo, .ulkomaat@hs.fi\nMADRID. Espanjan Kataloniassa kiehuneet toiveet itsenäisyydestä huipentuivat sunnuntaina aluevaaleissa. Enemmistö katalaaneista ilmoitti haluavansa edetä kohti Espanjasta irtautumista.