Suomi-Rivendell-Asgard: helmikuuta 2019\nKuten viime vuonna, haluan taaskin hieman spekuloida siitä miten tämän vuoden Oscar- gaalan palkinnot menevät. Oscar- gaala 2018- postaukseni viime vuonna sai hyvin lukijoita, joten palaan saman lähteen äärelle häpeilemättä.\nTänä vuonna on Oscar- lautakunta tehnyt erinomaisen huonoa työtä televisio-yleisöjen houkuttelussa ohjelman pariin. Aluksi tuli ehdotus "Suosituimman Elokuvan" kategoriaa, joka tuntui vain syyltä olla antamatta Black Pantherille Parhaan Elokuvan ehdokkuutta. Tämä sai vastaansa vahvaa kritiikkiä, ja se kuopattiin pian. Sitten show'n isännäksi valittiin Kevin Hart, joka vetäytyi myöhemmin työstä tämän homofobisten kommenttien tultua valoon. Uutta vetäjää illaksi ei valittu, vaan sen sijaan välisegmenttejä pitävät satunnaiset näyttelijät. Paras Laulu- kategorian ehdokkaat usein esitetään illan aikana. Tällä kertaa esitettäisiin vain kaksi; All the Stars Black Pantherista ja Shallow A Star Is Bornista. Tämäkin sai kritiikkiä, ja myöhemmin tämä muutettiin että viisi laulua esitettäisiin- ainoa jota ei esitetä on All the Stars. Ja viimeisenä niittinä päätettiin jakaa osa palkinnoista mainostaukojen aikana; Paras Kuvaus, Paras Leikkaus, Paras Lyhytelokuva ja Paras Maskeeraus. Tämä sai monet nimekkäät alan ohjaajat, kuten Guillermo Del Toron, Quentin Tarantinon, Martin Scorsesen ja Damian Chazellen kritisoimaan valintaa äänekkäästi. Myöhemmin tämäkin peruttiin.\nKaiken tämän jälkeen on pieni ihme että koko show esitetään edes. Ja kiistanalaisuudet eivät lainkaan loppuneet tähän; kategorioiden ehdokkaat ovat vasta tuloillaan. Kuten viimeksikin, käyn läpi ne kategoriat joista minulla on jotain sanottavaa (aka olen nähnyt ainakin suurimman osan kategorian elokuvista) ja esitän arvaukseni, toiveeni ja pahimmat pelkoni. Gaalan jälkeen päivittelen tänne sitten lopputulokset ja ajatukseni niistäkin.\n// EDIT: Gaala on ohi, katsotaan miten kävi:\nMinun Valintani: Tämä on tosi paha. Toisaalta haluaisin kunnioittaa sitä työtä mikä Avengers: Infinity Warin ulkomuodon luomiseen, eritoten Thanoksen kohdalla, tehtiin. Mutta The First Man loi niin autenttisen oloiset ympäristöt, uhat ja kuumaiseman ettei paremmasta väliä. Ehkä toivon kuitenkin voittoa Infinity Warille.\nKuka Voittaa: The First Man. En olisi lainkaan pahoillani tästä, ja kun The First Man jäi palkintoehdokkuuksien osalta heikoille, tulee se voittamaan nämä tekniset palkinnot kuten Dunkirk voitti viime vuonna.\nVOITTAJA: The First Man, ansaitusti. Tähän myös jäivät The First Manin palkinnot, mikä oli huutava vääryys.\nMinun Valintani: BlacKkKlansmanissa on hyvin käytettyä temaattista leikkaamista, jossa vertailu tuottaa vahvaa lopputulosta. Jos mietin kohtauksia viime vuodelta jotka jättivät vahvimman vaikutuksen, on Harry Belafonten monologi Klaanilaisten katsoessa Kansakunnan Syntyä samaan aikaan vahva ehdokas, ja se toimii juuri erinomaisen leikkauksen takia. Samoin Kwam Turen puhe nuorille opiskelijoille nojasi paljon editoinnin voimaan.\nKuka Voittaa: The Favourite vaikuttaa sellaiselta joka saa paljon ehdokkuuksia, mutta ei sitten loppujen lopuksi voita kuin tekniset palkinnot, ja leikkaus tuntuu juuri tältä kategorialta.\nPahin Oikeusmurha: Bohemian Rhapsody. Jos ette ole nähneet sitä päänsärkyä aiheuttavaa kohtausta, jossa jokainen bändijäsen saa aina naamansa ruutuun hutaisten tehdyllä editoinnilla, etsikää se käsiinne ja olette samaan mieltä kanssani.\nVOITTAJA: BOHEMIAN RHAPSODY. Uskomatonta. Tänä vuonna oli monta hienoa valintaa ja monta kamalaa valintaa, ja tässä oli yksi kamalimmista. Eikö akatemian tuomaristo tiedä millaista hyvä editointi on?\nMinun Valintani: Paljon hyviä ehdokkaita joista valita! Roman motivoitunut kuvaaminen on ehdottomasti palkinnon arvoinen, mutta tahtoisin myös että The Favouriten Robbie Ryanin työ saisi arvostusta jonka se ansaitsee.\nKuka Voittaa: Luultavasti Alfonso Cuaron ja Roma, mikä on vallan mainio valinta!\nVOITTI: Alfonso Cuaron. Yksi monista palkinnoista joita Cuaron veisi kotiin tänä iltana, täysin ansaitusti.\nMinun Valintani: Tässä on taas montaI arvollisia voittajaa, oma suosikkini on ehkä The Favourite jossa Kuningatar Annen palatsin yltäkylläinen eksessiivisyys on todella silmiinpistävä ja olennainen osa maailman luomista.\nKuka Voittaa: Jos kaikki menee kuten uskon, Black Panther on tämän vuoden Mad Max: Fury Road eli se voittaa kaikki tekniset palkinnot joissa se on ehdolla. Joten siis.\nVOITTI: Black Panther, kuten odotettua. Huomioisen arvoista on että Hannah Beachler oli ensimmäinen rodullistettu nainen joka voitti tämän palkinnon koko gaalan historiassa.\nMinun Valintani: Tässä on oikeasti vain yksi oikea valinta, ja se on Black Panther. Puvut kertovat hahmoista ja kulttuurista paljon, ja Ruth E. Carterin työ ansaitsee kaiken arvostuksen.\nKuka Voittaa: Black Panther.\nVOITTI: Black Panther, ja kuten aiemmin, Ruth E. Carter on ensimmäinen rodullistettu nainen joka voitti tässä kategoriassa ikinä. Hän myös toimi Spike Leen Do the Right Thingin puvustajana!\nMinun Valintani: Koska vuoden kaksi parasta soundtrackia ei ole ehdolla, pitää kolmannen voittaa; Ludwig Göranssonin monimuotoinen ja leitmotif- rikas soundtrack on koko Marvel- kaanonin paras soundtrack samalla, joten voittoa sinne.\nKuka Voittaa: Nicholas Brittel ja If Beale Street Could Talk. ¨\nVOITTI: Ludwig Göransson! Kuitenkin, tähän päättyi Black Pantherin voittikulku, valitettavasti.\nMinun Valintani: On vain yksi oikea vastaus- Spider-Man: Into the Spider-Verse. Helposti koko vuosikymmenen paras animaatioelokuva, joka ansaitsee palkintonsa ylitse muista kategoriassa suvereenisti.\nKuka Voittaa: Spider-Man: Into the Spider-Verse. Jokainen alan palkinto on jo päätynyt sille, joten en usko että Oscareista tulee poikkeusta.\nPahin Oikeusmurha: Kuka tahansa muu, mutta Incredibles 2 kaikessa keskinkertaisuudessaan olisi\nVOITTI: Spider-Man: Into the Spider-Verse, kukas muukaan! Samalla historian tekeminen jatkui, sillä Peter Ramsey on ensimmäinen musta animaatio-ohjaaja joka on ikinä voittanut tämän palkinnon.\nMinun Valintani: BlacKkKlansman! Yksi erikoisimmista tosielämän tapahtumista taipui yhdeksi voimakkaimmista leffoista viime vuodelta.\nKuka Voittaa: Sisukseni sanoo että BlacKkKlansman, mutta toisaalta Can You Ever Forgive Me? vaikuttaa vahvalta valinnalta.\nVOITTI: BlacKkKlansman ja samalla Spike Leen ensimmäinen Oscar-palkinto, ja hänen ilonsa oli kyllä käsinkosketeltava, varsinkin Samuel L. Jacksonille antamassaa halauksessa!\nMinun Valintani: FIRST REFORMED. On ihme että Paul Schraderin mestariteos ei ansainnut enempää ehdokkuuksia, mutta tämän se ansaitsee.\nKuka Voittaa: Alfonso Cuaron ja Roma; ei huono valinta, mutta toivoisin First Reformedin voittoa enemmän.\nPahin Oikeusmurha: Green Book; kaikesta päätellen valheellisiin tarinoihin ja vääristelyihin perustuva tarina ei ansaitse palkintoa.\nVOITTI: Green Book, voittaen rinta rinnan BlacKkKlansmanin kanssa mikä oli jokseenkin vuoristoratamainen tilanne. Pahin oli silti edessä.\nThe First Reformed\nMinun Valintani: Rachel Weisz, The Favourite. Sekä Emma Stone että Weisz tekivät hienot roolisuoritukset, mutta Weisz oli silti paras tänä vuonna.\nKuka Voittaa: Rachel Weiszin ja Emma Stonen palkinnot ovat todennäköisimmät. Regina King on myös vahva ehdokas, ainoana näyttelijäehdokkaana If Beale Street Could Talkista.\nVOITTI: Regina King, ansaitusti ja pitkän työn jälkeen.\nMinun Valintani: En edes ole nähnyt Can You Ever Forgive Me?-leffaa, mutta silti toivon palkintoa Richard E. Grantille!\nKuka Voittaa: Mahershala Ali, toisen kerran peräkkäin, mark my words.\nVOITTI: Mahershala Ali, kuten ennustin. Ali tosin vaikutti hieman hiljaiselta ja epämukavalta koko tilanteen kanssa...\nMinun Valintani: The Favouriten Olivia Colman ja Roman Yalitzia Aparicio ovat ne joista iloitsisin eniten, varsinkin Yalitzian tapauksessa, ollessaan ensimmäinen alkuperäiskansaa edustava naisnäyttelijä joka voittaisi Oscarin.\nKuka Voittaa: Glenn Close; ei ansaitsemattomasti, mutta tänä vuonna ja tässä kisassa hän ei ole paras vaihtoehto, mutta kuten Gary Oldman viime vuonna, palkintoa on odoteltu jo hetken aikaa.\nVOITTI: Olivia Coleman, jonka tunteikas ja hyvin brittiläinen puhe oli illan parhaimmistoa.\nMinun Valintani: Muistan yhä kuinka kaverini katsoi kuvaa Christian Balesta Vicessa ja mietti kuka uusi tulokas hän on! Balen muodonmuutos Dick Cheneyksi on tietysti osittain maskeeraajien ansiosta, mutta tapa miten Bale esittää Cheneyn monia muotoja (heh) ansaitsee kiitoksensa.\nKuka Voittaa: Rami Malek, joka suorittaa vuosituhannen estepujottelun kiitospuheessaan.\nVOITTI: Rami Malek, kuten odotettua. Kuten kaikki tänä iltana, hänkin teki erinomaista työtä vältellessään ohjaaja Bryan Singerin nimen sanomista ääneen tai ohjaajan kiittämistä. Ai niin, Rami; Freddie Mercury was bisexual, not gay.\nMinun Valintani: Spike Lee. BlacKkKlansman on yksi vuoden parhaimpia elokuvia, Spike teki huipputyötä ja hänen aikaisempi ylenkatsontansa tässä kategoriassa on yhä korjattava.\nKuka Voittaa: Alfonso Cuaron ja Spike Lee taistelevat tästä palkinnosta, joten saa nähdä kumpi voittaa.\nVOITTI: Alfonso Cuaron, kuten arvelinkin. Olisin toivonut voittia silti Spike Leelle enemmän, mutta Cuaron ei ollut lainkaan väärä valinta.\nMinun Valintani: Rehellisesti? Black Panther! Listalla on monia hyviä elokuvia ja muutama todella kyseenalainen valinta, ja koska vuoden parhaimpien lista jossa ei ole The Rideria, Paddington 2:sta tai Death of Stalinia on tyhmä lista, olisi Black Pantherin voitto siisti hetki. Vaikka se on saanut jokseenkin kritiikkiä valintana ("ohan se hyvä muttei niiiin hyvä"), olisi afrofuturistisen supersankarileffa täynnä vahvoja teemoja aja ajtuksia jossa on loistavia naishahmoja vaikka muille jakaa yhdeltä tämän hetken parhaimmista nuorista ohjaajista juuri se mitä tarvitsemme.\nKuka Voittaa: Eh, kai joku A Star Is Born tai muu turvallinen ja kiva. Roman voitto olisi hyväksyttävä.\nPahin Oikeusmurha: Bohemian Rhapsodylla ja Green Bookilla ei ole mitään tekemistä tällä listalla, ja molempien palkitseminen vain validoisi elokuvien takana työskentelevät ääliöt.\nVOITTI: GREEN BOOK. Yhden tiedän varmaksi, Green Book menee historiaan yhtenä huonoimmista Oscar-palkinnon voittaneista elokuvista. Kategoriassa jossa oli BlacKkKlansman, Black Panther, The Favourite, Roma ja Vice, oli Green Book toiseksi kamalin valinta joka voitiin tehdä.\nTänä vuonna ei gaalasta puuttunut suuria tunteita ainakaan. Historiallisten voittojen seassa oli historiallisen huonoja valintoja, jotka saavat vieläkin minut pudistelemaan päätäni epäuskossa. Mutta haluan keskittyä positiiviseen; Black Panther on voittanut enemmän Oscar-palkintoje kuin mikään muu supersankarielokuva! Spider-Man: Into the Spider-Verse on nyt voittanut jokaisen alan elokuvapalkinnon! Spike Lee sai vihdoinkin ansaitsemansa palkinnon. Myös tämä malli jossa juontaja ei pistä koko show'ta jäihin tasaisin väliajoin toimi hyvin!\nOscar- elokuvat saavat paljon hypeä osakseen, mikä on ihan ymmärrettävää. Toisaalta kun mietin niitä kaikkia loistavia elokuvia jotka olisivat ansainneet ehdokkuutensa ja ennen kaikkea arvostuksen joka sitä kautta nousee, niin tuntuu tämän vuoden ehdokkuudet hieman tyhjiltä; Chloe Zhaon The Rider olisi helposti voinut olla sekä Parhaan elokuvan että Zhaon kohdalla Parhaan ohjaajan ehdokas. Missä oli rakkaus The First Mania kohtaan, eritoten Justin Hurwitzin uran parasta soundtrackia kohtaan? Sama koskaa edesmennyttä Johan Johanssonia ja tämän Mandy- musiikkeja, jotka jäivät pois kisasta teknisen virheen vuoksi. Parhaan naissivuosan ehdokkuus Elizabeth Debickille Widowsista ja Laura Harrierille BlacKkKlansmanista? Samasta leffasta parhaan miespääosan ehdokkuus John David Washingtonille ja Steve Buscemille Death of Stalinista? Entäs Paddington 2?\nOscarit on ihan kivoja, mutta eivät ole mikään lopullinen laadun tae, kuten Bohemian Rhapsody ja Green Book meille tänä vuonna osoittivat.\nTällaista tällä kertaa! Kun palkinnot on jaettu, päivitän listan voittajilla ja jaan hieman ajatuksiani lopputuloksesta. Gaala alkaa Yle Teemalta 3:00 25.2, palataan asiaan myöhemmin!\nLähettänyt Aasa T klo 0.53 Ei kommentteja:\nKun menen leffaan, on pääasiallinen tarkoitukseni viihtyä, kuten varmasti monen muunkin. Minulle tämä ei aina tarkoita sitä että elokuva olisi konventuaalisella mitalla *hyvä.* Joskus viihdyttävät rekkakolarit, kuten viime syksyinen Predator on rahan arvoisia. Tietysti ensisijaisesti haluan hyviä elokuvia, mutta joskus elokuva voi olla todella tyhmä ja kehnosti toteutettu mutta omata silti tarpeeksi kaikkea hauskaa että voin katsoa sen ohitse, ainakin yhden illan ajan. Pahimpia ovat elokuvat jotka syövät aikaani, jotka eivät anna minulle yhtään mitään ja jättävät jälkeensä vain onton olon.\nNiin, tämä tosiaan on arvostelu Alita: Battle Angelista.\nElokuva: Vuonna 2563, tuhoisa sota on ajanut ihmiset ympäri maailmaa viimeiseen kapunkiin; taivaalla leijuvaan paratiisimaiseen Zalemiin ja sen varjossa kasvavaan Iron Towniin, jossa ihmiset unelmoivat elämästä taivaallisessa Zalemissa. Professori Ido (Christoph Waltz) löytää kaatopaikalta kyborgin ruumiin, jossa on yhä elävä aivo. Ido korjaa kyborgin, ja nimeää hänet Alitaksi (Rosa Salazar), jonka keho ja historia on täynnä salaisuuksia, joiden ratkaisut saattavat löytyä Zalemista...\nYukito Kishiron Gunnm- mangaan perustuva Alita: Battle Angel on mielenkiintoisen kolmikon tuotos: Ohjaaja Robert Rodriguezille tämä on ensimmäinen elokuva pitkään aikaan jota hän ei itse kuvaa tai ei ole käsikirjoittanut. Käsikirjoittajakaksikosta James Cameronin piti alunperin ohjata myös elokuva, mutta pitäytyi sitten vain kirjoittamaan tarinan ja varsinaisesta käsikirjoituksesta huolehti scifi- veteraani Laeta Kalogridis, joka on kirjoittanut mm. Terminator: Genisyksen ja Altered Carbonin kässäreitä. Ei voisi luulla että tällä tiimillä lopputulos olisi tylsä, mutta toisin kävi. Alita: Battle Angel on pisin kaksituntinen elokuva jonka olen nähnyt, joka kärsi eniten hyppivästä ja poukkoilevasta tarinasta ja puuduttavan geneerisestä dialogista sekä oman jatko-osansa asettamisesta urille, joita ei välttämättä ikinä kuljeta. Alitan tuotanto alkoi 16 vuotta sitten, ja vaikka nyt teknologia on sillä tasolla että elokuva voi näyttää (suurimman osan ajasta) mainiolta, olisi Alitan ollut parempi jäädä hautumaan vielä hetkeksi aikaa.\nRosa Salazarin animesilmät keräsivät ensimmäisten trailerien tullessa paljon huomiota ja keskustelua, mutta loppujen lopuksi ei hänen hieman ylisuuret silmänsä juuri häiritse. Rosa Salazar on vetävä päätähden roolissa, mutta toivoin koko ajan että hänelle oltaisiin annettu jotain mielekästä sanottavaa. Alita saa välillä liikkua hiljaisuudessa ja hallita tilaa äänettömästi karismallaan, ja ne (yhdessä toimintakohtauksien kanssa) ovat parasta antia. Hahmona Alita on hieman sekava, mikä johtuu hänen valikoivasta muistinmenetyksestään, ja hetkinä Alita on lapsekas ja viaton, toisena taasen tappokone joka ei juuri anna armoa, mutta aina seksikäs ja jostain syystä rakastanut romukerääjä Hugoon (Keean Johnson) ensisilmäykseltä. Hän haluaa muistaa historiansa, ja etsii konflikteja herättääkseen uinuvat muistonsa adrealiinin ja panzer kunst- taistelutaidon avulla. Alitalla on toisaalta myös elokuvan paras repliikki (ja paras Fuck- sanan käyttö yhtä aikaa mitä olen nähnyt vuosiin), ja siinä hetkessä Alita oli parasta ikinä.\nSivuhahmot ja pahikset ovat myöskin sekava paketti, joka huutaa jatko-osa-suunnittelua. Waltz on tällaisissa mentori-rooleissa kuin kala vedessä, ja hän vastaavasti sanoo elokuvan hauskimman linen, joka on ehkä myös koko leffan ainoa vitsi. Jennifer Connelly ja Mahershala Ali tuhlataan isompien juonien nimissä ja Hugon kaverit (To All The Boys I've Loved Beforen Lana Condor ja Bumblebeen Jorge Lendeborg Jr.) ovat mukana ilman että heistä saadaan mitään irti. Toisaalta, Ed Skrein narsistisena kyborgi-palkkionmetsästäjä Zapanina on yhtä iloa, todistaen jälleen kuinka hyvä Skrein on konnan roolissa, ja Jackie Earl Haleyn massiivinen kyborgi-tappaja Grewishka on erittäin uhkaava ja todella tyylikkään näköinen konna, joka tarjoaa Alitalle muutamaankin otteeseen vertaisensa vastustajan. On elokuvassa mukana myös jääkylmän scifi-klassikko Starship Troopersin päätähti Casper Van Dien, ollen miehen ensimmäinen ison luokan elokuvan esiintyminen sitten...(katsoo papereita)...Tim Burtonin Sleepy Hollowin (1999). Yikes.\nAinoa asia mikä esti minua nukahtamasta leffassa oli toiminta ja Alitan maailma. Nämä olivat ehdottomasti elokuvan parasta antia; Iron Town on mielenkiintoisin kyberpunk-maailma sitten alkuperäisen Blade Runnerin, vaihtaen kyberpunkin perinteisen japani-estetiikan enemmän meksikolaista slummia muistuttavaan, korvaten siistin muodikkuuden rosoisella ja käytännönläheisellä ulkonäöllä; Mad Max kohtaa Deus Exin. Kadut ovat täynnä ihmisä joka saa maailman tuntumaan oikealta paikalta jossa ihmiset asuvat, ja kyberneettisiä raajoja on lähes joka toisella vastaantulijalla, kielien väkivaltaisesta maailmasta. Metsästäjä-soturien baari ja Motorball- areena ovat molemmat hienoja lokaatioita, ja varsinkin metsästäjä-soturit kaikessa uniikkiudessaan siistejä. Toiminta on sekä Rodriguezin että Cameronin alaa, joten ei liene ihme että ne ovat tyylikkäitä ja tarkoituksellisia, vaikkakin nojaavat loputtoman paljon CGI-kikkailuun. Ai niin; elokuvan virallinen K-luokitus on K15, mutta todellisuudessa Alita on yksi väkivaltaisimmista toimintaelokuvista; kikka on siinä että veren sijaan lattiat maalataan sinisellä musteella, ja robottien raajojen irtilentely ei ole sama asia. Muistatteko te sen robottien romutuskohtauksen A.I- Tekoälystä? Tämä elokuva on se, mutta toimintaleffan kontekstissa.\nMinulla ei ollut manga-fanin ennakko-odotuksia Alitaa kohtaan. En ole ollut kovinkaan kiinnostunut siitä, ja en halunnut lukea sitä ennen elokuvaa, antaen elokuvalla mahdollisuuden seisoa omilla jaloillaan. Tämä ei siis synny manga-hyvä, leffa-paha näkökulmasta. Alita: Battle Angel ei toimi tällä kertaa omien meriittiensä takia, ja vaikka Alita on välillä hieno esimerkki toimintaleffojen naisprotagonistien joukossa, on vastapainoksi joku tökerö kohtaus tämän ja Hugon lähellä, josta huokuu tekijätiimin oudot ideat romansseista. Ilman pakollista romanssijuonta olisi Alita voinut hieman hidastaa tahtiaan ja keskittyä Alitan ajatuksiin omasta paikastaan sen sijaan että Hugo tai Ido selittävät niitä hänelle. Scifi-leffaksi Alita on hyvin tyhjä ja ajatuksia herättämätön elokuva, jolla ei ole juuri mitään sanottavaa mistään. Oli miten oli, Alita: Battle Angel on turhauttava elokuva; sen päätähti ja maailmanrakennus ansaitsisi paremman tarinan ja näkökulman, joka ei olisi niin kiinnostunut kliseiden toistelusta ja oman jatko-osan petaamisesta. Sarjan fanit voivat ehkä nauttia tästä, mutta itse jäin kaipaamaan jotain kokonaisempaa.\nPS. Eiku ai niin elokuvassa on kyborgi-koiria paras elokuva ikinä 5/5\nLähettänyt Aasa T klo 2.44 Ei kommentteja:\nAina siitä asti kun Taru Sormusten Herrasta- elokuvasarja muodostui yhdeksi kaikkien aikojen rakastetuimmista, palkituimmista ja tuottoisimmista sarjoista, alkoivat myös elokuva- trilogiat muodostua normeiksi. Ei sillä etteikö trilogioita ja pitkiä, jatkumollisia elokuvasarjoja olisi ollut aikaisemmin (tämän päiväisen aiheemme tapauksessa varsinkin) mutta Sormusten Ritarit, Kaksi Tornia ja Kuninkaan Paluu muuttivat tapaa markkinoida ja tehdä elokuvasarjoja tavalla, jonka on haastanut vain Marvelin esittämä cinematic universe- metodi. On paljon elokuvasarjoja jotka halusivat kovasti olla trilogioita mutta eivät siihen kyenneet tai trilogioita jotka ovat sitemmin laajentuneet neljä- tai jopa viisiosaisiksi sarjoiksi. Trilogiat myöskin harvoin yltävät Taru Sormusten Herran trilogian tasolle, jossa jokainen elokuva on kiinteä ja toimiva osa kokonaisuutta; Monet hehkuttavat Christopher Nolanin Batman- trilogiaa, mutta Batman Begins on loppujen lopuksi ihan ok supersankarileffa, Dark Knight on yhä mestariteos ja Dark Knight Rises epävarma, sekava ja tylsähkö päätös kaikella. Mutta hyviä trilogioita on, ja tänään haluan puhua yhdestä ylitse muiden, joka pienistä kompastuskivistään huolimatta nousee 2010-luvun scifin tähtikaartiin ja trilogioiden kärkikastiin.\nMutta aluksi, taustaa.\nJohdanto: Les Planete des allegorie\nVuonna 1943, vakooja nimeltä Peter John Rule auttoi ranskalaisia vastarintajoukkoja Kiinassa, Burmassa ja Ranskalaisessa Indokiinassa. Matkatessaan Mekong- jokea pitkin, hän törmäsi ranskalaisiin jotka veivät hänet komentajansa luokse. Peter John Rule paljasti komentajalle olevansa oikeasti ranskalainen vapaustaistelija. Hän teki kuitenkin virheen, sillä komentaja kuului Vichyn natsi-lojalisteihin ja tuomitsi hänet pakkotyöhön ja vankeuteen, josta hän vapautui vasta sodan loputtua kaksi vuotta myöhemmin. Vapauduttaan Rule kirjoitti kokemuksistaan tarinoiden kautta, joista kuuluisimpia on Kwai-Joen Silta (1952). Rulen oikea nimi oli Pierre Boulle, ja hänet tunnetaan laajalti myös Apinoiden Planeetan (1963) kirjoittajana ja koko franchisen isänä. Siinä missä Kwai-Joen Silta on hyvin selkeästi nähtävissä Boullen kokemusten kuvauksensa ja sotatarinana sotilaan silmin, on Apinoiden Planeetta hieman enemmän allegorinen kuvaus myös hänen omista kokemuksistaan. Molemmat kirjat käsittelevät oikean ja väärän subjektiivisuutta, oman näkemyksen muuttumista vaikeissa tilanteissa ja sitä miten käsittelemme toinen toistamme.\nApinoiden Planeetta on varmasti tutumpi monille tosin elokuvan kautta. Vaikka teos oli suosittu ja kriittisesti arvostettu, on vuoden 1968 elokuva Planet of the Apes se mihin useimmat viittaavat ja mitä on parodisoitu laajalti. Franklin J. Schaffnerin ohjaama elokuva (ja jonka kässäröi Rod Serling, Hämärän Rajamailla- kuuluisuus) eroaa joissakin suhteissa alkuperäisteoksesta huomattavasti, ollen toimintatäytteinen ja omaten tunnetun twisti-lopun. Mutta siltä varalta että jos kaikki eivät tiedä, alkuperäisen kirjan juoni menee kutakuinkin näin:\nKehystarinassa kuherruskuukaudella oleva pariskunta avaruusaluksessa löytää pullotetun viestin, joka kertoo tarinaa. Vuonna 2500 joukko astronautit, mukanaan toimittaja Ulysse Merou, laskeutuvat Betelgeuse-tähtisysteemin planeetalle. Täällä he törmäävät paikallisiin ihmisiin, jotka ovat eläimellisiä ja sivistymättömiä. Planeetta asuttavat älykkäät apinat, jotka vangitsevat astronautit ihmisten kanssa ja lukitsevat häkkeihin. Apinat tekevät ihmisillä kokeita, pitävät heitä eläintarhoissa ja metsästävät ilokseen. Ulysse ja osa ihmisistä pakenee, palaten takaisin maahan- jossa heidät ottaa vastaan autoa ajava gorilla. Alun pariskunta paljastuu simpansseiksi, jotka nauravat tarinalle "sillä eihän kukaan ihminen voi olla noin fiksu."\nElokuva eroaa tästä loppunsa suhteen. Siinä missä alkuperäisessä teoksessa päähenkilö palaa kotiinsa huomatakseen apinoiden evoluution tapahtuneen sielä hänen poissaollessaan, elokuvassa planeetta oli koko ajan maa, jonka ihmiset olivat tuhonneet ydinsodassa. Planet of the Apes on hyvin vahvasti kylmän sodan ja atomipommin varjossa muodostunut adaptaatio, jossa Serlingin kädenjälki näkyy vahvasti. Se muuttaa jonkin verran alkuperäisteoksen teemoja. Apinoiden ja ihmisten välinen viha ja skisma on vahvasti esillä, ja ydintuho on muistutus mitä tapahtuu kun toisen kanssa ei voi keskustella muuten kuin asein. Tämä teema, kuten Boullen alkuperäisteoksen ideat ovat myös esillä Apinoiden Planeetan uusimmassa adaptaatiossa.\n1. Rise of the Planet of the Apes- pakollinen origin story\n2011 sai ensi-iltansa Apinoiden Planeetan uusin versio, Rise of the Planet of the Apes. Nimestään huolimatta se ei varsinaisesti ole esitarina aikaisemmin ilmestyneille elokuville, vaan sen tarkoitus oli aloittaa uus elokuvasarja omalla kaanonillaan ja jatkumollaan. Elokuvassa tutkija Wil Rodman (James Franco) on kehittämässä lääkettä jolla voitaisiin parantaa Alzheimerin tauti, jota hänen isänsä (John Lithgow) sairastaa. Hän testaa lääkettä apinoilla, joita laboratorio saa sekä paikallisesta apinatarhasta että salametsästäjiltä. Kokeiden päätyttyä epäonnistumiseen, Wil adoptoi yhden apinalapsen, Caesarin (Andy Serkis) joka osoittaa pian huomattavaa älykkyyttä. Wil jatkaa kokeita sekä apinoilla että isällään, Caesarin kasvaessa vahvemmaksi ja älykkäämmäksi. Caesar oppii miten apinoita kohdellaan maailmassa ja miksi hän on poikkeuksellisen älykäs- ja alkaa suunnittelemaan muiden apinoiden vapauttamista.\nRise of the Planet of the Apes on syy siihen, miksi saan outoja katseita kun sanon tämän trilogian olevan yksi parhaimmista. Rise ei ole varsinaisesti huono elokuva, mutta se ei pärjää vertailussa jatko-osiensa kanssa. Isoin ongelma elokuvassa on ei-apinajutuissa. James Franco ei vakuuta juurikaan vakavan tiedemiehen roolissa, ja hänen hahmonsa ei juuri kehity mihinkään suuntaan. Freida Pinton näyttelemä Wilin tyttöystävä Carol on täysin turha hahmona, joka lausuu muutaman kliseen ja sitten katoaa elokuvasta. David Oyelowo on lähes karikatyyrisen yksiulotteisen ahne bisnespomo joka jostain syystä muodostuu elokuvan pääpahikseksi, vaikka huomattavasti parempi vaihtoehto olisi ollut Brian Coxissa ja tämän näyttelemässä apinatarhan omistajassa, jonka pojan Caesar tappaa apinoiden paetessa. Osa hahmoista tuntuu olevan elokuvassa vain siksi että heidän pitää; sankarilla on oltava tyttöystävä, lopussa on oltava pahis joka pitää tappaa. Ongelmana on se että Wil ei ole tarinan sankari eikä Oyelowon bisnesäijä ole pahan alku ja juuri.\nParasta elokuvassa, kuten koko elokuvasarjassa, on kaikki Caesarin ympärillä. Caesar- osiot, varsinkin kun hän on ulkona Wilin vaikutuspiiristä, muuttuvat modernin teknologian ja vanhojen mykkäelokuvien kauniiksi symbioosiksi. Huipputeknologialla ja Serkisin uskomattomalla fyysisellä esityksellä apinat heräävät eloon uskottavasti, ja kohtaukset ovat pitkälti täysin sanattomia, antaen Serkiksen ja muiden näyttelijöiden (kuten Karin Konoval lempeänä Maurice- orankina ja Terry Notary uskollisena simpanssi Rocketina, jotka Serkiksen lisäksi olivat mukana jokaisessa sarjan leffassa) kertoa tarinaa ilmeillään ja liikkeillään. Vaikka yleisön sympatioiden saaminen ei ikinä ollut varsinaisesti ongelma (apinat ovat suloisia), piti elokuvantekijöiden kuitenkin kasata Caesarin ero perheestään, tottuminen uuteen ympäristöön, yhteisön hyväksynnän hankinta ja tämän valtapeli sen sisällä täysin sanattoman viestinnän ympärille. Rise of the Planet of the Apes käytti hyvin paljon ASL- viittomakieltä (American Sign Language) mikä sinänsä tekee siitä jo poikkeuksellisen blockbuster- toimintaleffan. Tähän päälle vielä pohdintaa lääketieteen hyveellisistä tarkoitusperistä ja hinnoista ja siitä miten käsittelemme eläimiä. Se on kahden alkupuoliskon ajan kokoelma suhteellisen sattumanvaraisia tapahtumia, jotka kulminoituvat apinalauman pakoon kaupungista ja lyhyeen taisteluun poliisien kanssa. Ei hulluja tiedemiehiä, ei suuria maailmanvalloitus-suunnitelmia. Kun lopulta "Apinainfluenssa" alkaa leviämään, ei tästä voi syyttää oikein ketään, paitsi ehkä kapitalismia.\nRise of the Planet of the Apes on mainio scifi-leffa, mutta sen kompastuskivien takia ymmärrän miksei se ole innostanut katsomaan sitä seuranneita osia. Eikä Rise varsinaisesti ole vaadittavaa katsottavaa, vaikka se asettaakin muutaman elokuvasarjan kannalta tärkeän asian paikoilleen; Caesarin ristiriitainen suhde koe-eläin laboratorioselivytyjä Kobaan ja Caesarin myötätunto ihmisiä kohtaan. Näillä kahdella primäärisellä palikalla, sekä uudella ohjaajalla, elokuvasarja sai jatkoa 2014:\n2. Dawn of the Planet of the Apes- aina ei voi voittaa (but this movie does)\nKuvaan astui ohjaaja Matt Reeves, kokenut ohjaaja niin elokuvien (Cloverfield, Let Me In) kuin television (Felicity) puolella. Hän, yhdessä Alfonso Cuaronin luottokuvaaja Michael Seresinin kanssa antoivat koko elokuvasarjalle uuden, rikkaamman ja kunnianhimoisemman ulkomuodon, eikä Rise ja Dawn voisi olla kauempana toisistaan kuvauksen ja ohjauksen kannalta. Puhun hieman enemmän Reevesin panostuksesta elokuvasarjalle myöhemmin tekstissä, mutta nämä kaksi jälkimmäistä elokuvaa parantavat kaikkea alkuperäisessä; heikot osat (kuten hieman yksiulotteiset ihmishahmot) muuttuvat paremmiksi ja vahvat osat (Caesar ja apinat) puolestaan ovat entistä parempia. 10 vuotta myöhemmin on ihmiskunta lähes tuhoutunut, ja Caesarin johtamat apinat ovat luoneet itselleen elämän San Fransiscon punapuumetsiin. Kun apinat kohtaavatkin Malcolm- nimisen ihmisen (Jason Clarke) johtaman ihmisryhmän, alkaa Caesarin rakentama rauha ja hyvinvointi horjua, kiitos pelokkaiden ihmisten kuten ex-sotilas Dreyfusin (Gary Oldman) ja Caesarin ihmisia vihaavan ystävän Koban (Toby Kebbel) kärjistäessä molempia puolia. Caesar on nähnyt kuinka hyviä ihmiset voivat olla, eikä hän halua vaarantaa paratiisiaan pelon vuoksi- mutta mitä hän voi tehdä mahdottomassa tilanteessa?\nTässä kohtaa enemmän poliittiset ja filosofiset ideat alkavat nostaa päätään näkyvämmin trilogiassa. Caesarin, ja osittain myös Malcolmin, kamppailu ei ole varsinaisesti itsensä kanssa, vaan laajemman kuvan kanssa. Caesar tietää että ihmiset eivät ole kaikki julmia tai kyvyttömiä näkemään apinoita muina kuin pelkkinä eläiminä. Caesar myöskin tietää, että pitkässä juoksussa on taistelu ihmisten kanssa aivan liian kallis hinta maksettavaksi, ja että tällaisella väkivallalla on seurauksensa. Malcolm uskoo apinoiden ja ihmisten voivan auttaa toisiaan. Kaksi johtajaa, joilla on hyviä ajatuksia ja ideaaleita, joutuvat kuitenkin massojen pelon ja erinnäisten agitaattorien vihan uhreiksi. Ihmiset ovat menettäneet paljon kymmenen vuoden aikana- monet ovat kuolleet apinainfluenssaan tai keskenäisiin taisteluihin, kuten Malcolmin vaimo ja sairaanhoitaja Ellien (Keri Russel) tytär. Dawn esittää nämä menetykset sulavasti elokuvan aikana; Dreyfus olisi helposti voinut olla vain apinoita vihaava ex-sotilas, mutta sanattomasti ja koskettavasti elokuva näyttää mitä hän on menettänyt kymmenen vuoden aikana, antaen kuvan miehestä jonka menetykset ovat muovanneet katkeraksi ja pelokkaaksi. Sekä ihmisiä että apinoita ohjaa pelko, ja tätä pelkoa Koba käyttää armotta hyväkseen.\nKun puhutaan parhaista antagonisteista elokuvissa 2010-luvulla, pitäisi Koban olla aina mukana siinä. Koba on elokuvan alussa vielä Caesarin ystävä, joka pelastaa tämän karhulta ja johonka Caesar tuntuu luottavan vahvasti. Hänessä on paljon samaa kuin Caesarissa; he molemmat välittävät rakentamastaan perheestä ja yhteisöstä suuresti ja he tekevät kaikkensa suojellakseen sitä. Mutta Koba ei ole nähnyt ihmisistä ikä muita kuin huonoja puolia. Koba on koe-eläinlaboratiorion kasvatti, jonka ruumis kantaa ikuisesti "ihmistyön" kädenjälkiä, ja ihmisten aiheuttama kipu ja kärsimys on tehnyt Kobasta vihaisen ja kykenemättömän antamaan näille ikinä anteeksi. Ja Kobaa ei voi syyttää tästä; keitä me tai Caesar on sanomaan koska on aika antaa anteeksi? Mitä me tiedämme Koban tuskasta? Koba ajaa muita sotaan, sillä hän ei kykene näkemään maailmaa jossa apinat ja ihmiset elävät yhdessä. Aluksi Koba koittaa suostutella Caesaria mukaansa, mutta Caesar ei näe maailmaa samalla lailla. Koba ajautuu hirvittäviin tekoihin, tappamaan muita apinoita ja täten rikkomaan Caesarin yhteisön ensimmäistä lakia- apina ei tapa toista apinaa. Mutta ihmisen voittamisen eteen, täytyy Koban luopua apinan roolista, tulla ihmiseksi. Toby Kebbelin hyvin vuoristorataa muistuttavassa urassa Koba on hänen hienoin hetkensä, uskomaton roolisuoritus ja hänen ansiostaan Koballa on uskomaton tilan hallinta jollaista pelkkä tietokonehahmo ei ikinä olisi voinut saada.\nJa sota jota Koba haluaa on karu. Kun Koban johtamat apinat lopulta hyökkäävät Dreyfusin ja muiden ihmisten kimppuun, on se hirveää, väkivaltaista ja kauttaaltaan merkityksetöntä. Nykyään muotia olevat pitkät jatkuvat otot ovat usein suhteellisen merkityksettömiä, toimien vain kiva temppuna jolla hurmata yleisön. Dawnissa on yksi huomattava pitkä otto joka on niin sanottu motivoitunut otto, koska sillä on tarkoitus; Koban roikkuessa panssarivaunun mukana tämän mennessä eteenpäin vailla ohjaajaa, me näemme Koban näkökulmasta hänen ympärillään näkyvän tuhon ja kuoleman tämän puskiessa eteenpäin armottomasti ja vailla järkeä. Koba, kuten monet muuta hänen kaltaisensa tyrannit (esimerkiksi Black Pantherin Erik Killmonger) oikeuttavat tekonsa suurien motiivien mukaan ("Koba fights for apes!") vaikka tämän takana on vain pelokasta itsesuojelua. ("Koba fight only for Koba.") Ainoa joka hänet voi pysäyttää lopulta on Caesar, joka ei voi enään pelata samoilla säännöillä kuin ennen. Caesarin pitää palvella häntä ihailevien ja seuraavien apinoiden alempia tuntoja, tarjota heille se vallan ja voimannäyttö mitä he tarvitsevat. Ja kun Koba on kuollut ja apinat ovat taas Caesarin puolella- ei rauha ole enään mahdollista. Koban aiheuttama vahinko ei ole korjattavissa, vaikka Malcolm ja Caesar voisivatkin pystyä rauhaan. Sodassa kukaan ei voita, ja Dawn of the Planet of the Apesissa ei sankari voita päivää. Se jättää elokuvan lopun epävarmaan tilaan, jossa suurempi taistelu on vasta tulossa.\nDawn of the Planet of the Apes markkinoitiin summer blockbusterina, ja sellainen se oikeastaan onkin; draama johdattelee elokuvaa kahteen isoon konfliktiin, joista toisessa apinat ratsastavat hevosilla ampuen kahdella rynnäkkökiväärillä liekkimeren läpi. Mutta se että siinä on näitä satunnaisia massiivisia ja övereitä toimintakohtauksia ei vähennä sen filosofisia tai poliittisia teemoja, vaan keventää ja osittain myös tukee niitä. Dawn of the Planet of the Apes on pohjimmiltaan hyvin kolkko, moraaliltaan harmaa ja synkkä elokuva joka käyttää edellisen elokuvan asettamaa premissiä hyväkseen kertoen tarinaa kahdesta kansasta, jotka olisivat voineet elää yhdessä, mutta traumaa ja vihaa ei voi aina lakaista maton alle. Ja apinat maksavat tästä vihasta trilogian viimeisessä elokuvassa:\n3. War for the Planet of the Apes- sotavankidraama kielimuureista\nKoska Apinoiden Planeetta- franchise erinnäiset twistit ovat monille tuttuja, oli alusta asti keskustelu siitä että mihin twistiin elokuvasarja päättyy. Tuhoavatko ihmiset toisensa, kehittyvätkö apinat heistä ohitse vai ottaako Reeves täysin uuden suunnan elokuvasarjalle, kieltäytyen molemmista vaihtoehdoista? Lopputulos on jotain näiden kaikkien väliltä. Muutama vuosi Dawnin tapahtumien jälkeen, on pohjoisesta tullut ihmisten armeija Alpha-Omega aloittanut sodan Caesarin apinoita vastaan Everstin (Woody Harrelson) johdolla. Everstin hyökkäys Caesarin läheisten kimppuun ajaa vanhan apinan sotajalalle, joka johtaa lopulta sekä Caesarin että häntä seuraavien apinoiden vangitsemiseen. Caesarin on paettava apinoidensa kanssa Everstin työleiristä ennen kuin he saavat muurin valmiiksi ja Eversti tappaa heidät, tai kunnes toinen ihmisarmeija saapuu ja he kuolisivat kahden armeijan välisessä taistelussa. Aika on vähissä.\nJos Dawn oli kolkon ja karun oloinen elokuva, on War painajaismaisen synkkä. Se ei kuitenkaan ole yhtä lohduton kuin Dawn, sillä tässä ei ole kyse enään kahden osapuolen väärinymmärryksistä ja pahojen siementen aiheuttamasta vahingosta. Caesarin puoli on oikeassa, Everstin puoli väärässä. Kukaan Everstin puolella ei ole enään ihminen, heidän tappaessa toisiaan arbitraaristen syiden takia jotka juontavat aina toiseuttamisen filosofiaan. Alpha-Omega armeija on kokoelma uusnatsien, skinheadien ja äärikoikeiston tunnistimia ja retoriikkaa, jossa fasismiin kuuluva soturimentaliteetti ja kuolemankultti on etusijalla:\n"MAKES THE GRASS GROW!"\n"MAKE THE BLOOD FLOW!"\n"WE ARE THE BEGINNING!"\n"AND THE END!"\n"Me olemme alku, me olemme loppu". Tulevaisuutta ei ole, kuolema ennen tappiota. Everstin käsky viimeiselle sotilaalle on tappaa niin monta apinaa kuin mahdollista. Kun joku ehdottaa toista ratkaisua, heidät teloitetaan. Fasismi ei ole tulevaisuuteen tai rakentamiseen perustava aate. Dawnin Dreyfusilla oli pitkän kantaman ideoita; saa energiaa, ota kontaktia, muodosta yhteiskunta uudestaan. Everstillä ei ole kuin kuolemaa tarjottavaksi. Hän kutsuu Caesarin vaimon ja lapsen murhaa "sotatoimeksi". Kaikki mikä ei ole hänen katsomaansa alfa-henkistä toimintaa tai käytöstä on välittömästi tapettava. Oli kyseessä sitten apina, tai vain ihminen, joka ei osaa puhua.\nKielimuurit ja kyvyttömyys keskusteluun on iso tekijä elokuvassa. Apina-influenssan uusi mutaatio on kehittynyt, ja nyt se vaikuttaa ihmisten puhekeskukseen, vieden heiltä puhekyvyn. Everstin ratkaisu tähän on tappaa heidät, sillä hänen käsitykseensä ihmisyydestä ei kuulu puhekyvyttömyys. Apinoista vain Caesarin lisäksi Tuhma Apina (Steve Zahn) ja Maurice osaavat puhua, muuten apinat kommunikoivat yhä viittomakielellä. Mauricen huostaan ottama ihmislapsi Nova (Amiah Miller) on myöskin puhekyvytön, mutta Maurice opettaa hänelle viittomakieltä, jolloin he voivat kommunikoida ja muodostaa ystävyyssuhteen. Puhekyvyttömyyden tarjoama uusi kommunikointitapa voisi olla avain joka johtaisi ihmiset ja apinat rauhaan keskenään; ymmärrys on ensimmäinen askel pois pelosta ja vihasta. Apinat ovat kuitenkin ihmisille vain uhka, jonka harteille on laitettu vastuu apina-influenssasta (joka on, kuten ensimmäinen elokuva opettaa, ihmisten luoma ihmisten keskuudessa leviävä sairaus) ja heitä vihataan sen takia, heidät lukitaan leireihin sen takia, heitä tapetaan sen takia. Nova on se mitä ihmiset voisivat olla, ja Maurice edustaa apinoiden parasta puolta. Miksei Caesar? Noh...\nCaesar on vanha apina Warin alkaessa. Hän on nähnyt sekä San Fransicon häkkielämän, oman heimonsa vapautuksen, rakentamansa paratiisin vaarantumisen Koban takia ja lopulta kansansa ajautumisen sotaan ihmisten kanssa. Kun Eversti tappaa hänen vaimonsa ja poikansa, muuttuu Caesar Koban kaltaiseksi; vihan ja kostonhimon sokaisemaksi. Ennen apinoista myötuntoisin on hylätä viattoman lapsen yksin kuolemaan, ja hän jopa hylkää muut apinat oman kostonhimonsa vuoksi, jättäen heidät Everstin armoille. Maurice ja Rocket, hänen pitkäaikaiset ystävänsä, koittavat auttaa ja ohjata häntä, mutta Caesar on jumissa oman velvollisuutensa ja vastuunsa suossa. Hän jopa rikkoo apinoiden ensimmäistä sääntöä uudestaan, kuristaen raivosaan ja pelossaan petollisen gorilla Winterin hengiltä. Hän on silmiinnähden järkyttynyt teostaan, ja siitä lähtien Koban aave kummittelee hänen mielessään. Koba on ensiluokkainen antagonisti, sillä kuten Jokeri Dark Knightissa, hänen tekojensa merkitys kummittelee vielä seuraavassa elokuvassa. Kostonhimossaan Caesar vaarantaa koko kansansa tulevaisuuden, ajaen heidät kärsimykseen ja pakkotyöhön. War antaa protagonistinsa tehdä hirvittäviä virheitä, ja siten myös kasvaa vielä kolmannessakin elokuvassa hahmona eteenpäin.\nApinoiden vankileiri-elämää on vaikea olla näkemättä vertauksena useimpiin tunnetuihin vastaaviisn tapahtumiin historiassa. Matt Reeves ja käsikirjoittaja Matt Bomback sanoivat Kwai-joen sillan olleen yksi innoituksen lähde, mikä on ainoastaan sopivaa. Apinoiden tehtävä on raataa armeijan eteen kunnes kuolevat, ja selviytyjiäkin odottaa varma kuolema aseiden kautta. Lapset on siirretty pois vanhempiensa luota, ja elintilat ovat vähintään yhtä kuolettavat kuin työ johon heidät ruoskitaan joka aamu. Apinat, jotka seurasivat Kobaa ja pakenivat Caesarin kostoa, ovat nyt Everstin puolella. Heitä kutsutaan "Aaseiksi", ja heidän roolinsa on palvella ihmistä ja toimia apinoiden vartijoina, kuvastaen keskistyleirien kapoja. He saavat ruokaa, paremman yöpymissijan ja kenties jopa mahdollisuuden elää. Yksi tällainen kapo, Red (Ty Olsson) koittaa alati murtaa Caesaria, näin todistaen oman valintansa olevan oikea sekä Caesarille että itselleen. Mutta kun ihmisten armeijat kohtaavat lopussa, ja aseet kääntyvät selkeän uhan edessä yhä apinoihin, ei Redkään usko enään siihen että ihmiset säästäisivät hänet. Red muistuttaa monessa mielessä Kobaa, sillä heitä molempia ohjaa sama sokea itsesuojeluvaisto. Red lopulta vapautuu tästä- mutta hän ei ikinä saa nauttia valinnanvapaudestaan. Tässäkään sodassa ei ole voittajia.\nKun pohjoisesta tullut toinen armeija päihittää (Caesarn avustuksella) Alpha-Omegan, tulee perinteinen sankarillisten sotaelokuvien loppu; voittajat hurraavat saavutuksilleen, juhlistaen voittoa toisesta. Me emme katsojina osallistu kuitenkaan tähän juhlintaan, vaan seuraamme sitä Caesarin ja apinoiden perspektiivistä. He ovat kauhuissaan näkemästään, sillä apinoille kaltaisensa tappaminen on suurin synti. Ja siinä hetkessä koko ajan elokuvien alla kulkenut teksti tulee selkeästi esiin; me olemme apinoiden puolella itseämme vastaan. Yksikään katsoja ei juhlista ihmisten voittoa itsestään elokuvan päättyessä, ja kun viimeinen armeija jää lumivyöryn alle, vain biologiselta kannalta ihmiseksi kutsutut olennot hautautuvat hengiltä, ja ehkä viimein maapallolla voi olla rauha. Koba oli lopulta oikeassa; ihmiset ovat julmia, moraalittomia ja petollisia. Edes Nova ei koe itseään ihmiseksi enään. Risen eläinoikeus-ja lääketiedeteemoista Dawnin kahden osapuolen yhteiselon ideaaleihin, Apinoiden Planeetta- trologia päättää sarjan kylmäveriseen western- sotavankielokuvaan, joka vahvistaa edellisen elokuvan antagonistin ajatukset ihmiskunnasta todeksi. Mutta koska elokuva on saattanut katsojat tilaan jossa apinat ovat ne joiden puolella olemme ihmisiä vastaan, onnistuu elokuva lopettamaan trilogian onnelliseen, toiveikkaaseen nuottiin. En keksi mitään muuta elokuvasarjaa joka olisi tehnyt jotain tällaista.\nLopuksi: Matt Reeves ohjaa seuraavan Batman- elokuvan ja olen onnellinen\nEn varsinaisesti ole puhunut Reevesin ohjauksesta kahden viimeisen elokuvan aikana. Reevesin yhteistyö kuvaaja Michael Seresinin ja näyttelijöidensä kanssa on saumatonta, ja Dawnissa ja Warissa on monia kohtauksia jotka tuntuvat loputtoman intiimeiltä ja aidoilta. Reeves käyttää paljon lähikuvaa, varsinkin lähikuvia kasvoista, päästäen katsojan suoraan samaan tilanteeseen ja tunnelmaan missä hahmot ovat. Isot, yhtenäiset otot eivät ole hnäen tavaramerkkinsä (vaikka yllä kehuinkin hänen erinomaista esimerkkiään aiheesta) vaan juurikin nämä lähikuvat; Koban naaman raivo, Mauricen lempeys Novaa kohtaan, Caesarin suru tämän perheen kuoleman edessä- nämä ja monet tunteet näkyvät ja tuntuvat niin paljon voimakkaammin Reevesin kameran kautta. Matt Reeves on virallisesti nyt ohjaamassa ja käsikirjoittamassa seuraavaa Batman- elokuvaa, ja en malta odottaa että hän tuo hahmopohjaisen tarinankerronan ja mestaruutensa lähikuvien kanssa yön ritarin maailmaan.\nEn ole juuri myöskään puhunut elokuvien teknisestä tasosta, kuinka Serkisin pioneerisoima motion capture- työ on noussut uudelle tasolle näiden elokuvien avulla. Risessä tämä CGI ei ole aina ihan saumatonta, mutta Dawnin ja Warin kohdalla todellisuuden ja tietokone-efektin raja on hämärtynyt. Warin erinomaisessa valon käytössä varsinkin efektityö on mykistävän upeaa; kun taskulampun valo taittuu puoliksi Tuhman Apinan naamalle, näyttää se juuri niin luonnoliselta kun sen kuuluukin. CGI- hahmot olivat ennen parhaimmillana aina pimeässä ja sateessa, jossa varjojen avulla efektien näkyvyyttä voitiin piilottaa. Dawn ja War seuraavat jonkin verran tätä ohjenuoraa, mutta ei myöskään pelkää näyttää työnsä laatua upeiden auringonlaskujen tai lumikenttien loistossa. War on yksi upeimman näköisistä blockbuster- leffoista mitä on tehty, ja se että tekijätiimi ei juuri saanut ansaitsemaansa tunnustusta Oscar- raadilta on yhä suuri epäoikeus.\nOlen puhunut paljon adaptioista tämän blogin historiassa. Adaptaatio on aina mielenkiintoista minulle, koska siinä kahden eri tekijän näkemykset yhdistyvät, tuottaen jotain täysin uutta. Kaikkein tylsimpiä adaptaatioita ovat ne, jotka eivät koita muuttaa mitään alkuperäisestä, elokuvat jotka eivät eroa alkuperäisestä tekstistä mitenkään. Tämä trilogia Apinoiden Planeetasta on ensiluokkainen esimerkki kuinka adaptaatio voi tuoda uutta, kunnioittaa alkuperäistä ja muuttua alkuperäiseen tekstiin verratuna. Rise, Dawn ja War ovat syy miksi en jaksa harmistua ja voivotella jokaista uutta adaptaatiota vanhasta tuotteesta, sillä ne ovat todistaneet kuinka hyvin tämän voi tehdä. Apinoiden Planeetta on 56 vuotta vanha franchise. Siihen on ennen tätä trilogiaa kuulunut yksi kirja, viisi alkuperäisen elokuvasarjan teosta, Tim Burtonin remake vuodelta 2001, 14 jaksoa televisiosarjaa, animaatiosarja, Marvelin, Dark Horsen ja Boom!in sarjakuvat sekä videopelejä, huvipuistolaitteita sekä paljon muuta. Kaikkien vuosien jälkeen, on tässä uudessa trilogiassa yhä Pierre Boullen ideat moraalin subjektiivisuudesta, näkemyksien kehityksestä ja toisten kohtelemisestä pinnalla. Kaiken tämän jälkeen, oli tämä trilogia silti tuore, uusia ideoita ja ajatuksia täynnä oleva science fictionin moderni klassikko joka ei koittanut paisuttaa tarinaa eeppisiin mittasuhteisiin tai koko planeetan mittaisiin massataisteluihin. Kamppailusta ei ole kiinni planeetan kohtalo, vaan tämän apinaheimon ja pienen ihmisjoukon kohtalo. Pohjimmiltaan tämä on tarina Caesarista, ja hänen halustaan löytää koti ja suojella perhettään, ja löytää vahvuus toisistaan. Olisipa useimmat elokuvasarjat tämän kaltaisia.\n"It is my hope\nThat out of this solemn occasion\nA better world will emerge, out of the blood and carnage of the past\nA world found upon faith and understanding\nA world dedicated to the wish for freedom, tolerance and justice."\nLähettänyt Aasa T klo 1.04 Ei kommentteja:\nMilloinkahan minäkin opin. Lego- elokuvan jatko-osan mainostuksen alkaessa olin hieman skeptinen siitä kuinka jatko-osa toimisi (ilmiselvästä alustuksesta ja Lego Batmanin olemassaolosta huolimatta) ja miten se pärjäisi ensimmäisen osan tietyn yllätysarvon jälkeen. Mutta tämä sykli käydään joka kerta; Phil Lord ja Chris Miller ovat tässä vaiheessa jo ansainneet sen ettei heitä epäiltäisi joka perhanan kerta, vaikka heidän uransa onkin täynnä lähinnä täysosumia:\nTässä julisteessa on jotain tuttua...\nElokuva: Kaikki ei ole enään mahtavaa, kun toistuvat hyökkäykset ulkomaailman olentojen toimesta ovat tehneet Emmettin (Chris Pine) maailmasta apokalyptisen raunion. Kun Kenraali Sweet Mayhem (Stephanie Beatriz) Systar-tähtijärjestelmästä saapuu hakemaan puolisoa ei todellakaan pahalle kuningattarelle, jää Emmettin tehtäväksi pelastaa ystävänsä ja koko maailma Maailmamanlopulta...\nEnsimmäinen Lego- elokuva oli ilmestyessään pienoinen yllätys; juuri kukaan ei odottanut siltä mitään muuta paitsi Lego-konsernin markkinointia ja halpaa tuotesijoittelua. Lopputulos oli toista maata, ollen rakkauskirje lapsuuden rakkaille leluille ja mielikuvitukselle mitä nämä värikkäät muovipalikat ovat ruokkineet jo vuosikymmenten ajan. The Lego Movie 2 jatkaa samalla tiellä, ja vain se että elokuvasarjan "temppu" (eli hyperrealistiset legot maailmassa jossa kaikki on legoja ja ihmisten mielikuvituksen tuotteita) ei ole enään uusi estää sitä olemasta edeltäjänsä tasolla. Ohjaajat Mike Mitchell ja Trisha Gum (joka vastasti animaatiosta, hattua ilmaan!) yhdessä Lordin ja Millerin käsikirjoituksen kanssa kertovat taas tarinan lego-ukkelien hilpeistä seikkailuista jossa on enemmän sydäntä kuin kymmenessä niin sanotussa "aikuisten" elokuvassa.\nElokuvan ehdottomasti hauskimpia ja myös mielenkiintoisimpia asioita tapahtui tällä kertaa suoraan Emmetin ympärillä. Emmett elää yhä samaa happy-go-lucky elämää vaikka kaikki hänen ympärillään on kuin suoraan Mad Maxista, ja hänen asenteensa lähinnä ärsyttää muita, jotka koittavat tottua elämään synkässä ja tosi aikuisessa maailmassa. Oppaaksi aikuisuuteen hänelle tulee REX DANGERVEST, mysteerinen mestarirakentaja ja purkaja joka on oppinut elämään omillaan avaruussankarina, dinosauruskouluttajana, lännnensankarina ja vitsi taitaa olla kohta selvä kaikille. Pratt on kyvykäs näyttelijä ja hän antaa Emmettile sielun ja lämmön, mutta myös juuri oikean poikamaisen fiiliksen. Wyldstylen (Elizabeth Banks) oma-aktiivisuus ja no-nonsense asenne toimii yhä, ja tällä kertaa pääsemme hieman syvemmälle hänen hahmoonsa, tai siihen mikä hän oli ennen kuin hän oli Wyldstyle. Ja vaikka tarinasynopsis saa Emmettin tarinan kuulostamaan jokseenkin white saviour- henkiseltä Mies Pelastaa Päivän- narratiivilta, älkää huolehtiko- The Lego Movie 2 on tätä fiksumpi.\nUusista hahmoista sekä kenraali Sweet Mayhem että kuningatar Watevra Wa-Nabi (Tiffany Haddish) loistavat molemmat omilla tavoillaan. Sweet Mayhem on avaruuskypärään pukeutuva kasvoton kovis, joka ylisuorittaa Wyldstylen tapaan joka kentällä, kun taas kymmenistä legopalikoista muodustuva Watevra on sekä animaation että ääninäyttelyn juhlaa. Watevralle on annettu myös kaksi erittäin viihdyttävää laulunumeroa jotka jäävät helposti soimaan päähän, yhdessä Systar- systeemissä soivan tahallisen ja tarkoituksellisen korvamato-biisin kanssa joka aiheutti minussa eksistentiaalista pelkoa, ja nyt en voi saada sitä päästäni pois. Systar- systeemissä riittää uusia vitsejä kerrottavaksi, jotka kaikki nousevat Systarin erilaisesta luomisen kontekstista.\nKuten edellisen osan kanssa, The Lego Movie 2 sisältää suhteellisen merkittäviä juonikäänteitä että niistä, ja sitä kautta elokuvan teemasta ja subtekstistä puhuminen on epäsopivaa. Kuitenkin, Lego Movie 2 sisältää mielenkiintoisen jatkon edellisen elokuvan "oikean maailman" idealle. Will Ferrelin näyttelemä Mies Yläkerrasta ei esiinny kuin äänenä, legojen kohtalon jäädessä tämä lasten harteille. Elokuvassa on paljon asioita menossa kaiken värikkään toiminnan taustalla; Chris Prattin uran evoluution tarkkailua, DC- elokuvien (ennen ainakin) edustaman Synkkien Aikuisten Elokuvien kritiikkiä ja sisarusten välisen rakkauden esittämistä. "Lastenelokuvaksi" The Lego Movie 2 käsittelee näitä kaikkia perinpohjaisesti ja viihdyttävästi, ja tämä on jälleen muistutus Lordin ja Millerin kyvyistä kynän varressa.\nLego Movie 2 on mielestäni samanlaisessa asemassa elokuvien kuten Avengers: Age of Ultron ja Guardians of the Galaxy vol. 2- erittäin hyvä elokuva joka itseasiassa saattaa olla parempi kuin edeltäjänsä, mutta koska se ei ole enään uutta ja ihmeellistä ei yleinen konsensus saavuta alkuperäisen asemaa. Aika yksin kertoo onko Lego Movie 2 saamassa saman aseman yleisessä mielipiteessä. Kuitenkin, Lego Movie 2 on erittäin toimiva jatko-osa loistavalle elokuvalle, joka antaa hyvää viihdettä ja oimia naurunhetkiä, mutta myös antaa samalla ajateltavaa oman ajankohtaisuutensa ja suuren sydämensä ansiosta. Lego- elokuva tuli 2014 hyvin erilaisessa ilmapiirissä kuin The Lego Movie 2 vuonna 2019, ja tämä näkyy hieman sen tunnelmassa ja viestissä. Kaikki ei ehkä ole enään mahtavaa, mutta se on ihan okei. Lego Movie 2 on ehdottomasti aikasi arvoinen.\nLähettänyt Aasa T klo 2.41 Ei kommentteja:


Kilpailuvirasto: OP:n bonusohjelma ei rajoittanut kilpailua merkittävästi - ESS.fi\n– Jotta kyseessä olisi voitu katsoa olevan määräävän aseman väärinkäyttö, KKV:n olisi pitänyt osoittaa, että alennusten myöntäminen kuluttajille on haitaksi kuluttajille, Leivo sanoi tiedotustilaisuudessa.\n– Kuluttajien olisi hyvä tiedostaa, miten vaikeaa bonuksen todellisen vaikutuksen arviointi on verrattaessa kilpailevia asuntolaina- ja vakuutustarjouksia, Leivo sanoi.\n– Verokohtelu ei ole kilpailuneutraali, vaan se suosii OP:ta. Olemme keskustelleet tästä verottajan kanssa, Leivo sanoi.\n– Harkitaan myös sitä, että tehdään aloite lainsäädännön muuttamiseksi. Verolainsäädäntö olisi syytä muuttaa kilpailuneutraaliksi, Leivo sanoi.\n– Jos ihminen saisi ottaa rahana myös nämä bonukset, siinä tilanteessa bonuksista pitäisi maksaa pääomatulovero, mutta se ei tarkoittaisi sitä, että koko bonusjärjestelmä muuttuu verolliseksi, Leivo sanoi.\n– Jolloin OP:n bonukset täytyisi kohdistaa jonnekin muualle, kuten esimerkiksi palvelumaksujen lisäksi vaikka lainamarginaaliin suoraan, Leivo sanoi.\nOP:n ohella osuustoiminnalla on vahva jalansija Suomessa, esimerkiksi kaupassa S-ryhmäl lä . Matkan varrella bonuskiista on herättänyt keskustelua osuustoiminnasta laajemminkin. STT:n kysyessä asiasta Leivo sanoi, ettei hänen nähdäkseen päätöksellä ole vaikutusta muihin osuustoiminnallisiin toimijoihin.\n– Kilpailulainsäädäntö koskee kaikkia yritysmuotoja samalla tavalla, ja osuustoiminnallinen yritys voi aina antaa alennuksia. Kysymys on siitä, ettei niitä pidä antaa sellaisella tavalla, että se olisi määräävän aseman väärinkäyttöä. Aina löytyy tapa antaa näitä alennuksia niin, ettei ole kysymys väärinkäytöstä, Leivo sanoi.\n– Kun selvitys jää sikseen, ei ymmärrykseni mukaan ole mitään mistä valittaa, Nummela sanoi.\n– Meille Ifissä on tärkeää, että kaikki toimijat vakuutusmarkkinoilla toimivat samanlaisten sääntöjen kanssa. Se, että KKV lähti tätä asiaa tutkimaan, oli meille itse asiassa voitto, Harju sanoi STT:lle.


🌍 Velas Beach-säästää Olive Ridley Turtle - 2020\nMuutaman sekunnin ajan kilpikonnat olivat shokki, ET-kaltaiset silmänsä kiinnittyivät horisonttiin. Sitten, kuin jos instinct ihastui, he ryntäsivät eteenpäin, ja heidän suutansa tekivät polun märällä hiekalla. Jotkut vauvojen kilpikonnat suuntasivat suoraan aaltojen kaatumaan jalka pois, ja jotkut wavered epävarma veden alla, kunnes hellä aalto heiluttivat heidät pois. Olimme siellä Velas-ranta Maharashtran Ratnagirin alueella, katsomassa juuri haudutettuja Olive Ridleyn kilpikonnia löytäen tietä pelagisiin kotiinsa. Viime vuosia vuosittain pidettävän Turtle Festival järjestää vieraita paitsi Maharashtran lisäksi muilta Intian ja jopa ulkomailta. Lähes 300 kilometrin päässä Mumbaista Konkan rannikolla sijaitseva Velas olisi jatkanut lähes nimettömän olemassaolonsa, ellei Maharashtra-pohjainen luontokunta Sahyadri Nisarga Mitra löytänyt mahdollisuutta. Vuonna 2002 ulos tarkastelemaan valkoiset bells sea-kotkia, jotka nested keskuudessa kallioinen outcrops pitkin Velas-ranta, jäsenet löysivät pieniä kumpuja hiekkaa roskaa rannalla. Tiedustelemalla paikallisten ihmisten kanssa he oppivat, että nämä olivat pesiin kilpikonnia, jotka tulivat merestä muniin. Pesi oli kuitenkin tyhjä; ilmeisesti muna oli saksalaisten syönnyt. Seuraavana vuonna klubin jäsenet olivat yllättyneitä siitä, että Olive Ridleyn kilpikonnat olivat täynnä. Paikalliset ja luonnonvaraiset eläimet nauttivat kuitenkin hyvin harvoista munista henkiin.\nSitten aloitettiin pitkä ja koordinoitu pyrkimys pelastaa nämä kilpikonnan munat ja levittää sanaa säilyttämistä. Luontoklubijäsenet roped joissakin kylissä ja muodostivat Kasav Mitra Mandal (Friends of Turtles). Mandalin jäsenet pitivät valoa rannalla, kun kilpikonnat tulevat maihin ja munat, jotka yleensä ovat marras-joulukuussa. Koska kilpikonnia ei voitu pelastaa ilman paikallista apua, luontoklubin jäsenet päättivät pitää vuosittain kilpikonna-festivaalin. Koska hotellissa ei ole hotellia Velas, paikalliset ihmiset vastaanottavat vierailijoita pieneen maksuun. Tämä auttaa heitä myös ylimääräisten tulojen kanssa. Kun yhä useammat paikalliset ymmärsivät, että ne olivat kilpikonnia, jotka vetivät vieraita kyläänsä, he osallistuivat aktiivisesti myös kilpikonnien suojelemiseen pesimäaikana. Kun valokuvaajat yrittivät parhaiten jäädyttää kehyksen nämä pienet olennot ja heidän ensimmäinen taistelu elämään päästäkseen mereen, muut meistä katselivat hämmästyneenä. Paluumatkalla kokoontuimme klubin toimistoon tutustumalla lyhytelokuva Olive Ridleyn kilpikonnat elämää ja säilyttämispyrkimyksiä pelastaakseni.\nMumbaista lähtien on poistettava Goa-sidottu NH17 ja matkustettava Mhapralin, Mandangadin ja Bankotin kautta Velasille. Vaikka valtion liikennebussit liikkuvat Velasista Mumbai-, Pune- ja muilta paikoilta, ne voivat olla hyvin täynnä. Ottakaa oma ajoneuvo tai valitse pakettikiertue.\nJigyasha on innokas viikonloppuvierailu, joka myös rakastaa lukemaan kirjaa tai kaksi matkallaan. Toinen rakkaus: Teatteri.\n6 Suosituimmat nähtävyydet Park Cityssä


European Commission - PRESS RELEASES - Press release - Arktinen alue ansaitsee Euroopan unionin huomion – ensimmäinen askel kohti arktista aluetta koskevaa EU:n politiikkaa\nBryssel, 20. marraskuuta 2008\nArktinen alue ansaitsee Euroopan unionin huomion – ensimmäinen askel kohti arktista aluetta koskevaa EU:n politiikkaa\nEuroopan komissio on tänään hyväksynyt tiedonannon ”Euroopan unioni ja arktinen alue”. Tiedonannossa korostetaan vaikutuksia, joita ilmastonmuutoksella ja ihmisen toiminnalla on arktisella alueella. Siinä määritetään EU:n edut ja poliittiset tavoitteet ja lisäksi ehdotetaan järjestelmällistä ja koordinoitua vastausta nopeasti syntyviin haasteisiin. Tiedonanto on ensimmäinen askel kohti arktista aluetta koskevaa EU:n politiikkaa, ja se edistää merkittävästi EU:n yhdennetyn meripolitiikan toteuttamista.\nUlkosuhteista ja Euroopan naapuruuspolitiikasta vastaava komissaari Benita Ferrero-Waldner totesi seuraavaa: ”Arktinen alue on ainutlaatuinen ja haavoittuva alue, joka sijaitsee Euroopan välittömässä läheisyydessä. Sen kehityksellä on merkittäviä seurauksia tulevien sukupolvien elämään Euroopassa. Euroopan unionin vahvempi osallistuminen arktiseen yhteistyöhön tulee avaamaan uusia näkökulmia EU:n suhteissa arktisen alueen valtioihin. EU on valmis työskentelemään näiden valtioiden kanssa, jotta voidaan lisätä vakautta, edistää arktisen alueen monenvälistä hallintomallia olemassa olevien oikeudellisten kehysten avulla ja säilyttää oikea tasapaino ensisijaisena tavoitteena olevan ympäristönsuojelun ja hiilivetyvarojen ja muiden luonnonvarojen kestävän käytön välillä.”\nMeri- ja kalastusasioista vastaava komissaari Joe Borg lisäsi seuraavaa: ”Me emme voi pysyä passiivisina arktisen alueen ilmastoon ja sitä kautta koko maapalloon vaikuttavan hälyttävän kehityksen edessä. Ilmastonmuutoksen ja viimeaikaisen teknologisen kehityksen yhdistelmä avaa uusia mahdollisuuksia, mutta tuo myös haasteita. Koska EU:n politiikat useilla aloilla, kuten ilmastonmuutoksen, ympäristön, energian, tutkimuksen, kalastuksen ja liikenteen aloilla, vaikuttavat suoraan arktiseen alueeseen, on toiminnan koordinointi tarpeen. Yhdennetty meripolitiikka voi tarjota kipeästi kaivatun yhteistyöfoorumin.”\nTiedonannossa korostetaan Euroopan unionin ja arktisen alueen välistä tiivistä yhteyttä. EU:n maailmanlaajuiset ja muut laajemmat politiikat vaikuttavat suoraan arktiseen alueeseen. Asiakirjassa tarkastellaan kattavasti EU:n etuja kaikilla arktisen yhteistyön alueilla ja korostetaan, että kehitykseen arktisella alueella on reagoitava yhtenäisesti.\nTiedonannossa määritetään kolme poliittista päätavoitetta:\narktisen alueen suojelu ja säilyttäminen yhdessä sen väestön kanssa;\nresurssien kestävän käytön edistäminen;\narktisen alueen monenvälisen hallintomallin edistäminen.\nNäiden tavoitteiden saavuttamiseksi komissio ehdottaa muun muassa seuraavia toimia:\nuuden tutkimusinfrastruktuurin luominen;\nkemikaalien tarkastus ja valvonta;\nyhteistyön lisääminen katastrofien ehkäisyn, niihin varautumisen ja niihin reagoimisen alalla;\narktisen alueen alkuperäisten asukkaiden osallistuminen säännölliseen vuoropuheluun;\nkalastusalan voimassa olevan sääntelykehyksen ulottaminen arktiseen alueeseen;\nnykyisten sääntöjen täysimääräisen täytäntöönpanon edistäminen ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön ympäristö- ja turvallisuusnormien parantaminen;\narktisen alueen monenvälisen hallintomallin parantaminen ja laaja poliittinen vuoropuhelu YK:n merioikeusyleissopimuksen perusteella;\narktista aluetta koskevien kysymysten ottaminen suuremmassa määrin esille kansainvälisessä toiminnassa ja Euroopan komission voimakkaampi osallistuminen arktisen neuvoston työhön pysyvänä tarkkailijana.\nArktista aluetta koskevan EU:n politiikan kehittäminen nivoutuu yhteen EU:n yhdennetyn meripolitiikan kanssa, jonka tavoitteena on koordinoida kaikki EU:n politiikat, joilla on merellinen ulottuvuus. Näin pyritään varmistamaan ympäristön kestävä kehitys ja laadukkaat elinolosuhteet rannikkoalueilla samalla kun edistetään meriteollisuuden kasvupotentiaalia.\nArktista aluetta käsittelevä temaattinen sivusto:\nEU:n suhteet arktisen alueen maihin:\nPohjoisen ulottuvuuden politiikka:


Terraflexista | Matkapuhelinfoorumi - Suosituin matkapuhelinpalsta\nTerraflexin flat-price näyttää olevan 12.9 snt/min. Osasyy siihen on verokikkailu, jossa he maksavat alvin Luxemburgiin EU:n alhaisimmalla 15%:n verokannalla. Yrityksille sillä ei ole merkitystä, mutta hinta yksityisille olisi Suomen 22%:n verolla n. 13.7 snt/min. En tiedä miten Suomen veroviranomaiset suhtautuvat moiseen verosuunnitteluun, sillä onhan tuote Suomessa myyty verkostomyyjen kautta...\nArvonlisäverolain mukaan tuote on myyty siinä maassa, jossa tuotteen loppukäyttäjän vakituinen osoite sijaitsee. Tämä koskee erityisesti telepalveluita. Ilmianto verottajalle ja Terraflex on vaikeuksissa....\nAinaoa mahdollisuus on, että Terraflexin pääpaikka on EU:n ulkopuolella ja siksi rekisteröitynyt vain yhteen EU-maahan ALV-velvolliseski.\nlukaiskaapa tuo kohta Hinnat/ALV, siellä se totuus lukee. Kyllä oikea kuluttaja hinta on 0.129E/min\nNyt meni vähän ohi, tuollahan sanotaan että ALV on Luxemburgin mukainen, ei siis suomen. Ymmärtääkseni hinnaston ALV sisältävyyttä ei kiistetty.\nYritysten kanalta tilannetta vähän sekoitetaan, yritys alv vähennyskelpoisiin kuluihin tialanne on ihan selkeä, mutta ei vähennyskelpoisiin ei olekkaan, jos reilu meininkin niin miksi tuolta kierettää.\nJa kaikki yritykset eivät välttämättä ole ALV velvollisia.\nAsiaan vihkiytyneenä kerron teille seuraavaa arvonlisäverolaista telepalveluiden osalta:\nArvonlisäverolain 68a §:n mukaan telepalvelu on myyty siinä maassa, jossa loppukäyttäjän ( kuluttajan) kotipaikka sijaitsee. Terraflexin tulee siis maksaa 0.1803% tuosta 12.9 snt/min Suomen verottajalle, muuten tulee ongelmia. 68a lisäpykälä tuli voimaan v. 1997 estämään juuri tuonkaltaisia verokikkailuyrityksia - erityisesti EU:n ulkopuolelta. Telepalvelut ovat omassa kategoriassaan, sillä jos EU-yritys myy fyysisen tuotteen suomaiselle kuluttajalle veloittaa se yrityksen kotimaan alv-verokannan mukaisesti.\nTerraflexin Suomen vetäjä hehkuttaa, että veroton hinta on 11.217 snt/min, jolloin kuluttajahinnaksi ei tule 12.9 snt/min vaan 13.68snt/min.\nJos Terraflex haluaa rikkoa 68a pykälää niin se myy hintaan 12.9 snt - jos ei niin sitten kuluttajahinta on tuo n. 13.7snt/min.\nTämä vain näin asiantuntijalausuntona.\nSiis myy siihen hintaa mihin lupaa sis. alv. 12.9c/min, ja tlitää verot suomeen, sumen verokantojen mukaan. ja ottavat takkiin sitten hinnastovirheen.\nYritysten tapauksessa toiste päin, koska ilmoittavat verottoman hinnan.\nOli tuolla hauska tapa kiertää verkoston perimiä liittymismaksuja, myyvät jotain kotisivutillaa joka pitää kuitenkin olla "firman" määräysten mukainen.\nVelikin rekisteröity myyjäks..ite taidan vaihtaa tohon häiritsee vaa jos ei GPRS:ää oo (\nTuota terraflexin sivustoa perkasin läpi ja sellainen kuva minulle ainakin muodostui, että jos "verkostoija" haluaa pitää nuo omat mainossivunsa niin silloin tulee tuo 69€ vuosimaksu. Jos sivuista luopuu selviää tuosta täysin ilman kustannuksia?\nJos sivuista luopuu selviää tuosta täysin ilman kustannuksia?\nKyllä luin tuon tyyppistä, mutta olen ymmärtänyt ettei ole kovain "viisasta" kieltäytyä sivuista. Ja jos "firma" harrastaa kyseenalaisia verokäytäntöjä niin en pistä kovasti painoa vapaaehtoisuudelle\nEn tiedä sitten miten ko laskutus maassa määrätään teletietojen käytöstä...\nMitenköhän nää verkosto-operaattorit hoitavat asiakaspalvelun ja laskutuksen?\nTutkin asiaa hieman tarkemmin ja totesin yllätyksekseni, että Terraflex ei sittenkään riko arvonlisäverolakia.\n"Jos sen sijaan suomalainen yksityishenkilö ostaa telepalvelun muusta yhteisömaastamyyjä maksaa veron omaan maahansa"\nLainaus: Kirsti Auranen ; Arvonlisävero-opas\nKikkailemalla Luxemburgin kotipaikakseen Terraflex saa näin merkittävän veroedun kuluttajatuotetta myydessään.\nUskoisin, että näin alkavat tekemään myös toisetkin......\nTämä pointti toimii jotenkuten ulkomaanpuheluiden osalta, vaikka tässäkkin tapauksessa tullee ongelmia verottajan kanssa, mikäli volyymit kasvavat niin suuriksi, että verottaja kiinnostuu asiasta.\nGSM-liittymien osalta voi olla hankalaa perustella verottajalle, että telepalvelu olisi ostettu muusta yhteisömaasta, mikäli GSM-liittymän kotiverkkona toimii suomalaisen GSM-verkko-operaattorin verkko.\nTeksti lainaus oli aika lyhyt.\nMutta mielstäni (ei siis verottajan mielipide) yksityishenkilö ostaa tuotteen kuitenkin suomesta koska, myyjät ovat ymmärtääkseni suomalaisia. Jos tähän lisää vielä Panun kommentin, eli Suomalainen tuote, Suomaleiset myyjät, suomalainen asiakas ja Suomessa käyttö.\nAsiassa myös kiinnostaa miten proviso käytäntö myyjille, kannustaako ko toimija kiertään veroja esim ehdottamalla ulkomaista tiliä mihin he maksavat provikat. Ainakin joskus joillain firmoilla on ollut tän tyyppistä ajatusmailmaa, mistä maksunsaajille on tullut myöhemmin ongelmia.\nTässä varmaan halutaankin kokeilla kepillä jäätä ja katsoa miten verottaja suhtautuu...\nToivottavasti vain kokeilua johon varauduttu, ikävä kuvitella tilannetta jolloin verottaja lähtee tosissaan hakeen omiaan. Verottaja tunnetusti voi olla aika mielivaltainen, en kuitenkaan usko että varsinaisen kuluttajan niskaan sen kummempaa kuin ehkä palveluntarjoajan katoaminen, mutta näiden verkostoyrittäjien asema/vastuu ei ole välttämättä niin turvattu.\nNiin ikävää jos verkostoyrittäjille lankeaa rästimaksuja, mutta toisaalta kun hommaan ryhtyy, niin pitäisi aina selvittää mahdolliset vastuut, velvoitteet ja riskit.\nItsekin olin yhden tällaisen "uuden ajan operaattorin" propagandatapaamisessa, ja lopetin kuuntelemisen siinä vaiheessa kun olisi pitänyt yrittäjäpohjalta lähteä kantamaan koko vastuu ja riskit toiminnasta samaan aikaan kun pyramidin huipulla tyypit vaan vetää lonkkaa ja kahmii rahat.\nNiin, periaatteessa toisen töpeksimiä juttuja ei tarvi maksaa...\nMutta kuvitellaan tilanne:\nJos yrtittäjä tietää myyvänsä tuotetta jossa kierrätään alv verotusta ja verottaja tulkitsee että tämä yrittäjä on vastuussa näistä uupuvista alveista.\nSe ynnää montakoliittymää on myyty ja paljonko niistä liikevaihtoa, no siitä se laskee alvin 22% (ulkomaille mennyt alvi ei sitä kiinnosta). No ahkera myyntimies on painanut liittymiä jonkinverran ja verottaja totee liittymissä kahdenvuoden aikana liikevaihtoa ~300000e, siitä se ynnää puuttuvia ALVeja 66 000e ja toki korot ja korotukset päälle.\nNo verottaja haluaa rahat heti, toki yrittäjä valittaa päätösestä, mutta verottaja haluaa silti rahat heti ja varmistaakseen saatavansa hakee kotitalon hukkaamis kieltoon ja aloittaa ulosmittaus toimet.\nNo myynti tykki ynnää että provikoita on tullut 7% eli 18260e (sis alv22%), no niistä on maksettu alv, kulut, eläkkeet, vakuutukset (työttömyys työterveys jne.), kirjanpito ja jäljelle jäävästä tulovero. eli omalle tilille oli tipahtanut 5000e (jos hyvin)\nAnna olla jos yrittäjä on pihinä miehenä ottanut provikat veroparatiisi tilille ja unohtanut ilmoittaa näistä tuloista verottajalle, verottaja löytää tuon vajaan parinkympin tulot, mutta olettaa että niitä on enemmän ja lähtee sitten heitteleen varmuuden vuoksi sellaisen 25000e verorästilapun noista provikoista ja vaatii toki rahat heti.\nTässä tilanteessa ei kannata toivoa muutakuin että koti on aina ollut vaimon nimissä ja auto leaseingillä.\nEdellä kerrottu täysin kuvitteellinen tarina ja perustu tulkintoihin joissa ei todellisia vastaavuuksia.\nJäi vähän hämärän peittoon mitä yritit tällä tarinalla kertoa, mutta jos ymmärsin oikein niin sinun mielestäsi homma tulisi pysäyttää heti alkuunsa, jotta kukaan ei joudu (tahattomasti) kärsimään.\nJalo periaate, mutta yritysmaailmassa on ihan yleistä tuollainen "kokeilumenettely" ja verottajan kanssa on sitten bisnestuloista ja veroista tapeltu vuosia. Ikävää ja monessa mielessä typerää, mutta niin se vaan on. Aina löytyy niitä jotka haluavat etsiä ja (yrittää) pujahtaa porsaanrei'istä.\nMutta! Oikeudessa (ainakaan Suomessa) ei voi vedota tietämättömyyteen. Vaikka se kuinka totta olisikin.\nHuomattavasti PG1:stä uskottavampi.\nKuitenkin pidemmälle ajateltuna verkostomarkkinointi liittymämyynnissä voi olla pidemmän päälle kannattamatonta. Nämä yritykset kilpailevat pääsääntöisesti tietenkin hinnalla (milläpä muullakaan, siksihän jakelukanavanakin on verkosto) joka taas on pitkien asiakassuhteiden kannalta hieman riskaabelia hommaa. Hinnan perässä liikkuvat saattavat todeta jotain muuta paremmaksi vaihtoehdoksi tai saattaa saada houkuttelevan tarjouksen jostain muualta jolloin provikka taas ehtyy.\nGSM-liittymien myynti on myös päivä päivältä hankalampaa, sillä uusia asiakkaita ei suinkaan synny samaa tahtia kuin liittymiä myydään; jossain kohtaa tulee rajaa vastaan (on paljon tullutkin jo), ettei liittymämyynti ole mikään kultakaivos. Toimivan ja tuottavan verkoston rakentaminen ja ylläpitäminen vaatii jälleenmyyjältä melko aktiivista otetta hommaansa eikä voi vain rakentaa verkostoa ja sen jälkeen nautiskella työnsä hedelmästä. Porukkaa tulee siirtymään ees ja taas. Tässä piilee riski, sillä uskoisin verkostomarkkinoinnin olevan markkinointitapana myös rajoitettu sen puoleen, että ihmisillä on usein siitä negatiivinen kuva. Liittymät ovat tuntemattomia ja harva haluaa "lisätä riskiä" toimimattomasta operaattorista vain hiukan halvempien puheluiden perässä. Näin en näe verkostoliittymille suinkaan yhtä isoja markkinoita kun gsm-käyttäjiä on. Ennen pitkää, otollinen asiakasryhmä on koluttu läpi. Saadut käyttäjät vaihtavat alan "eläessä" pois ja verkosto kuoleutuu pois. Tähän mennessä viimeistään on verkostomarkkinoijan oltava keksinyt jotain muuta duunia, enkä henkilökohtaisesti edes usko että tähän pisteeseen mennessä saavutetut tulot olisivat juurikaan riskin arvoisia.\nSumma summarum: Teoriassa - miksi ei. Käytäntö ja bisneksen luonne kuitenkin puhuvat lyhyen tähtäimen "pyrähdyksistä", pitkäaikaissijoitukset kannattaa olla muualla!\nEn ole lukenut ketjua, mutta minua kysyttiin tähän mukaan ennenkuin varmaan kukaan oli täällä kuullutkaan siitä. Mietin abuout 2sekuntia ja sanoin EI. Perusteluina yksinkertaisesti: Vaikea päästä kunnon tienesteille.\nTarttet Sevenimäiset 36 500€ viikossa? Ei riitä passiivisena vaikka normaalin palkkatyön lisänä esim. 1000€ kuussa?


Suomalainen ihmisoikeustarkkailija: "Kristinuskolla ja islamilla ei ole sijaa Israelissa" - Suomenkuvalehti.fi\nUlkomaat 28.3.2013 07:38\nIhmisoikeustarkkailija Heli Pekkosen mielestä on ongelmallista, että yksi valtio kontrolloi kaikkia pyhiä paikkoja.\nHeli Pekkonen valokuvaa Länsirannan siirtokuntia Jordanin laakson erämaassa. Kuva Lea Pakkanen.\nHeli Pekkonen on väsynyt. Ajatus ei meinaa kulkea kun 31-vuotias elokuvaaja istuu Kallion kahvilassa Helsingissä ja kertaa viime aikojen tapahtumia.\nPekkonen palasi reilu kuukausi sitten Länsirannalta, missä hän työskenteli kolme kuukautta ihmisoikeustarkkailijana Kirkon Ulkomaanavun EAPPI-ohjelmassa. Pesti vei mehut.\nVain pari päivää ennen Pekkosen lähtöä Pyhälle maalle puhkesi Gazan ja Israelin marraskuinen sota.\n”Äitini mielestä lähtöni oli sulaa hulluutta, mutta itse olin eniten huolissani maahan pääsystä. Israeliin pyrkivillä ihmisoikeustyöntekijöillä on usein vaikeuksia Tel Avivin lentokentällä ja pelkäsin, että kuvaajan välineeni erottaisivat minut tavallisesta turistista”, Pekkonen kertoo.\nJerusalemissa Pekkosta ja kolmeakymmentä muuta tarkkailijaa odottivat kaduilla vellovat armeijan ja poliisin joukot. Suurin yllätys oli kuitenkin siinä, että elämä jatkui sodasta huolimatta tavalliseen tapaan.\n”Menin leikkauttamaan tukkani ja israelilainen kampaaja sanoi, ettei rakettituli ja pommitus tunnu missään, hän on kuulemma tottunut”, Pekkonen muistelee. ”Sodan ja konfliktin normaalius oli hätkähdyttävää.”\n”Se oli todella rankkaa”\nGazan sodan jälkeen Länsirantaa pyyhki joulukuussa israelilaissiirtokuntalaisten väkivallan aalto, kun YK:n yleiskokouksessa äänestettiin Palestiinan tarkkailijavaltion aseman puolesta.\n”Partioimme palestiinalaiskylissä ja keräsimme raportteja hyökkäyksistä”, Pekkonen kertoo.\n”Yitzharin siirtokunnan asukkaat terrorisoivat kolmen viikon ajan päivittäin Urifin palestiinalaiskylää. Siirtokuntalaiset hyökkäsivät kylään fyysisesti ja provosoivat, häiriköivät ja katkoivat puita. Rajuinta oli, että IDF osallistui hyökkäyksiin ja kyynelkaasutti kylää melkein joka päivä. Niiden kolmen viikon aikana Urifissa tapahtui 20 keskenmenoa. Aina välillä armeija julisti kylään ulkonaliikkumiskieltoja.”\nSamaan aikaan Israelin armeijan sotaharjoitusten tieltä häädettiin kokonaisia palestiinalaisbeduiinien kyliä. Pekkosen työnä oli olla läsnä kaikkialla, missä tapahtui.\n”Se oli todella rankkaa. Mutta myös paras osa työtämme tuli silloin: kiitos ihmisiltä, joiden oikeuksien polkemista todistimme.”\nKansainvälisten tarkkailijoiden suojeleva läsnäolo on Kirkkojen maailmanneuvoston koordinoiman EAPPI-ohjelman perusidea.\nOhjelma sai alkunsa vuonna 2002, kun palestiinalaisten toista kansannousua seuranneista väkivaltaisuuksista hätääntyneet Jerusalemin kirkot hälyttivät paikalle ulkopuolisia silmäpareja todistamaan ja hillitsemään väkivaltaa. Siitä lähtien kansainvälisiä tarkkailijoita on sijoitettu ympäri Länsirantaa sinne, missä tilanteet palestiinalaisten ja israelilaisten välillä ovat erityisen kiperiä.\nTarkkailijat myös tiedottavat näkemästään kotimaihinsa ja medioille.\n”Elokuvana traaginen musta komedia”\nPekkosen työpaikkana oli Länsirannan pohjoisosassa sijaitsevan Nablusin kaupunki ja sen lähikylät sekä Länsirannan itäosassa levittäytyvä Jordanin laakso.\n”Kun laakson beduiinikyliä tuhottiin, yritin saada mediaa paikalle, mutta kukaan ei tullut. Se turhautti. Länsirannalta riittää niin paljon tarinoita kerrottavaksi, että toimittajat valitsevat ne paikat, joissa on kunnon tieyhteydet ja infrastruktuuri. Haavoittuvimmat ihmiset eivät asu niissä.”\nSyksyllä elokuvaajaksi valmistunut Pekkonen koki näkemänsä ihmiskohtalot vahvasti.\nMillaisen elokuvan Länsirannan todellisuudesta saisi?\n”Se olisi hieno elokuva ihmisyydestä, siitä, kuinka absurdin hyviä ja pahoja me olemme. Traaginen musta komedia.”\nPahuuden lisäksi Israeliin ja Palestiinaan liittyy myös pyhyys. Sen tunsi myös Pekkonen, vaikkei olekaan uskovainen.\n”Alue on täynnä uskontohistoriaa. Kun saapuu Jerusalemiin, sitä merkityksellisyyttä ja pyhyyden läsnäoloa siellä oleville ihmisille ei voi kieltää. Se on vaikuttavaa. Ongelmana on, että yleisen uskonnonharjoittamisen vapauden sijaan Israel haluaa rakentaa paikalle juutalaista valtiota, joka tarkoittaa sitä, ettei kristinuskolla tai islamilla ole Israelissa tilaa. Jerusalem on ainoa paikka, jossa uskontojen rinnakkaiseloa siedetään Israelissa.”\nPekkosen mukaan on ongelmallista, että yksi valtio kontrolloi kaikkia pyhiä paikkoja.\n”Israel päästää alueelle länsimaisia kristittyjä, mutta ulkoa tulevien muslimien ja arabilta kuulostavien kristittyjen maahan tulo on vaikeaa. Palestiinan muslimeilta, jotka ovat asuneet alueella satoja vuosia, on estetty pääsy esimerkiksi muslimien toiseksi pyhimpiin paikkoihin, Al Aqsaan tai Kalliomoskeijaan, rukoilemaan.”\n”Uskonto on helppo valjastaa politiikan välineeksi”\nPalattuaan Suomeen Pekkonen jatkaa opintojaan Helsingin yliopiston maailmanpolitiikan laitoksella ja valmistelee graduaan. Se käsittelee Israelia ja Palestiinaa, tietenkin.\nPekkosen mielestä uskontoa käytetään Israel/Palestiina-konfliktissa politiikan välineenä.\n”Uskonnon rooli konfliktissa juontuu siitä, että juutalaisuudesta, joka on tunnustuksellinen eikä etninen asia, on Israelissa tehty etnisesti määrittävä tekijä, joka sulkee muut pois.”\n”Kun tunnustuksellinen, eksklusiivisesti rajaava valtio perustetaan alueelle, jossa asuu toisen uskontokunnan edustajia, syntyy konflikti. Israel/Palestiina-konflikti ei ole uskonnollinen, siinä uskontoa on käytetty poliittisen entiteetin, siionistisen kansallisvaltion määrittelyssä. Uskonto on äärimmäisen helppo valjastaa politiikan välineeksi.”\nPekkosen mukaan myös ulkomaisilla uskovaisilla on kortensa kannettavana konfliktissa.\n”Israeliin matkustaa satojatuhansia uskonnollisia turisteja vuosittain. Miehitys on matkalla helppo jättää huomiotta, sillä sitä peittämään on suunniteltu kokonainen koneisto. Toivoisin, että matkaajat menisivät myös joillekin miehityksen todellisuutta avaavista turistikierroksista.”\nPekkosen isoisä oli pappi, joka sai hänetkin pohtimaan kristinuskon merkitystä.\n”Minulle kristinusko merkitsee ennen kaikkea tasa-arvoa. Rakkauden kaksoiskäsky luo kaikista ihmisistä automaattisesti tasa-arvoisia. Ihmisoikeussopimukset perustuvat samalle ajatukselle.”\nJuttu julkaistu 28.3. klo 9.38 ja sen otsikkoa muokattu klo 10.50.\nGaza, Israel, Länsiranta, Palestiina


Laskea pituus laskettelusuksia (Veistää, Allround, All-Mountain) laskin verkossa\nLaskea pituus laskettelusuksia (Veistää, Allround, All-Mountain) online-laskin\nLaskin verkossa auttaa sinua valita oikea pyörä mountain sukset (Veistää, Allround, All-Mountain) koska taso ratsastus, korkeus, paino ja muut parametrit hiihtäjä.\nIhmiset, jotka haluavat ostaa ski, aina ihmettelevät, mitä pituus ostaa sukset?\nValita oikea pyörä auttaa sinua meidän laskin, joka valitsee paras vaihtoehto parametrit: pituus, paino, ikä, kokemus, ratsastus tyyli.\nLaskin auttaa laskemaan oikean polkupyörän mountain sukset on-piste, off-piste ja monipuolinen hiihtokeskus.\nMonet ihmiset, jotka alkavat ski luultavasti kuullut, että ski poimia korkeus lattiasta nenä tai silmät, ja sauvat on oltava pidempi kuin 5-10 cm kuin etäisyys lattiasta kyynärpää sitten ne on mukava aloittaa.\nVoit myös sanoa, että jos olet uusi hiihto-Catania se on parempi ostaa tai vuokrata pehmeä sukset, jotka ovat pienempiä kuin 10-15 cm korkeutta.\nJos olet jo melko kokenut hiihtäjä sitten sinun täytyy jäykät sukset pituus, ehkä hieman pidempi kuin korkeus 5-7 cm, näillä suksilla voi hiihtää, joilla on korkea nopeus.\nJos haluat frirayt, ski tulisi olla pidempi kuin 10 cm, ja sen on oltava riittävän leveä suksi upposi syvälle lumeen.\nKun valitset ski boot kiinnittää erityistä huomiota helppous, tärkeintä on jalka se ei ollut tungosta, mutta samaan aikaan ja ei roikkuu jalka boot, jos et valita saappaat, että matka ei ole pitkä ulos.\nSuurta huomiota kiinnitys ski klo varvas ja kantapää DIN on mittakaavassa sinun täytyy kysyä asiantuntija perustaa kiinnitys alla painon, muuten jos et kuulu laskettelurinteessä jos et irrota olet vaarassa vahingoittaa jalat ja polvet.


Keltaisen salaman kellistäjä - Seura\nJulkaisupäivämäärä 17.12.2012 19.13\nKeltaisen salaman kellistäjä\nKaksi miestä surmanneen tiikerin talja on Mannerheim-museossa yhä paikalla, johon marsalkka sen levitti 70 vuotta sitten. Kuva: Tommi Tuomi.\nMannerheim teki komean uran sotilaana. Maharadžan pojan luona Nepalissa selviää, oliko sotamarsalkka myös taitava tiikerinmetsästäjä.\nKun astuu Mannerheim-museoon, astuu sikarinhajuisten, eleganttien tarinoiden maailmaan. Museossa on tuhansia kauniita ja harvinaisia tavaroita, joilla on uskomaton tai vähintään kiehtova tarina.\nYksi parhaista tarinoista alkaa alakerran salongista. Sen katseenvangitsijoita ovat kahden kevyen sohvaryhmän keskelle levittäytyvät taljat. Ne ovat kahden tiikerin, jotka Mannerheim ampui Aasiassa helmikuussa 1937.\nSuurempi taljoista on yli kolme metriä pitkä. Vuodet ovat haalistaneet sen beesiksi, mustat raidat ovat harmaantuneet. Mutta taljaan liittyvä legenda ei ole haalistunut 73 vuodessa.\nVoisiko tarinaan löytyä vielä jotakin uutta? Ainakaan suomalaiset eivät ole vielä kuulleet kenraali Ranaa.\nHelmikuussa 1937 Mannerheim seisoi pitkästä aikaa norsun selässä. Hän oli kaivannut sitä. Tiikerin kellistämisestä oli tullut hänelle päähänpinttymä, sillä suurriistan metsästäjä ilman tiikerintaljaa on kuin erämies vailla kaatamansa karhun siitinluuta.\nPitkällä Intian-matkallaan vuosina 1927–28 Mannerheim oli tutustunut eversti F.M. Baileyyn. Nyt Bailey oli siirtynyt brittihallinnon edustajaksi Nepaliin, jonne hän kutsui marsalkan.\nYstävät olivat varoittaneet 69-vuotiasta Mannerheimia metsästysretken rasituksista kuumassa ilmastossa, mutta turhaan. Edellisestä matkasta oli jäänyt mitä mieluisimmat muistot. Mannerheimia oli kuitenkin jäänyt kaihertamaan, ettei hän ollut onnistunut ampumaan vielä yhtään tiikeriä.\nSiksi Mannerheim nautti päästessään maharadža Joodha Shumsere Jung Bahadur Ranan metsästysleiriin Nepalin ja Intian rajalla Teraissa. Maharadžan seurueessa sai olla osa näytelmää, jossa ”ampuja norsunsa selästä kivääri valmiina äärimmäisen jännittyneenä koettaa tähyillä läpi taajan viidakkoheinän, joka useinkin ulottuu yli hänen päänsä. Tiikerin hiipimissuunnan osoittavat milloin jotkut huojuvat ruohonkorret, milloin raskas puhallus tai uhkaava murina, ja äkkiä leimahtaa keltainen salama – saalis näyttäytyy sekunnin ajaksi, ja silloin on tähdättävä vakaasti ja laukaistava silmänräpäyksessä” (Mannerheimin kuvaus muistelmissaan).\nHelmikuun 6. päivä Mannerheim pääsi vihdoin tositoimiin. Terain heinikkoon oli viritetty 80 norsun ja valkoisen kankaan muodostama saartorengas, jonka keskellä viisi norsua polki maata tiikerin hätyyttämiseksi. Pellavapukuun ja hellekypärään sonnustautunut Mannerheim tuijotti silmä kovana edessään heiluvaa ruohotiheikköä.\nSiitä mitä sitten tapahtui, on jälkipolville säilynyt kaksi painettua kertomusta. Toinen on marsalkan oma, toinen löytyy Nepalin pääkaupungista Kathmandusta.\nAluksi kaikki meni pieleen. Ensimmäinen luoti singahti ohi, mikä kismitti metsästäjää.\n”Katsojina neljäsataa silmäparia ja niiden joukossa satakuusikymmentä elefantinsilmää, jotka varmastikaan eivät kuuluneet tyhmimpiin.”\nMutta vihdoin ruoho huojui taas Mannerheimin edessä. Villieläin syöksyi ohi noin 70 metrin päässä, ja Mannerheim ampui uudestaan. Taas ohi.\nVasta parin tunnin päästä saatiin kliimaksi:\n”Ammuin ja uskoin pedon liikahtaneen osuman merkiksi, vaikka tätä tiikeri ei ylipäänsä tee, päinvastoin kuin kaurit ja muut sellaiset eläimet. Otus jatkoi laukkaansa, ja vasta 20 minuutin tai puolen tunnin kuluttua näin sen jälleen kiitävän hurjaa vauhtia jokseenkin samaan suuntaan ja samalla etäisyydellä. Ammuin ja tiikeri näytti hypähtävän pari kertaa, minkä jälkeen ruoho lakkasi huojumasta ja kaikki oli hiljaista. Maharadza kehoitti minua ampumaan vielä kerran. Olin vastahakoinen, mutta hän sanoi, että tiikeristä ei koskaan tiennyt. Oli parempi ampua kerran liikaa kuin liian vähän.”\nMannerheim oli onnellinen. Onnea lisäsi se, että maharadžan ampumista sadoista tiikereistä vain yksi oli ollut 2,5 senttiä pidempi.\nKuukauden kestäneellä metsästysretkellä Nepaliin Mannerheim onnistui ampumaan vielä toisenkin tiikerin, mutta se ei enää aiheuttanut samanlaista hurmosta kuin ihmissyöjätiikeri.\nMaaliskuun 18. päivätyssä kirjeessä sisarelleen Evalle Mannerheim mainitsee tiikereistä suuremman: ”P.S. Jos olet puhelinyhteydessä Ernstin kanssa, voit kertoa hänelle, että minä ammuin mm. mahtavan ison tiikerin, ”man eater” -otuksen, joka oli tappanut 2 miestä. Sen pituus on 10 jalkaa ja 7 tuumaa ja se on suurin mikä Nepalissa on tänä vuonna ammuttu.”\nTässä kaikessa on ripaus sankaritarua. Herää uteliaisuus: mitä nepalilaiset ajattelivat suomalaisesta sotaherrasta? Oliko hän taitava tiikerinmetsästäjä?\nOn koukattava Kathmanduun. Yläluokan asuinalueelta löytyy vanhaan hallitsijasukuun kuuluva kenraali Rabi Shamsher Rana.\nOn vuosi 1995. Kenraali Rana kertoo suomalaistoimittajalle mielellään kaukaisesta metsästysretkestä. Mannerheimin isäntänä helmikuussa vuonna 1937 toiminut maharadža oli nimittäin Ranan isä.\nSohvapöydällä on jo odottamassa omasta kirjastosta haettu iän kellastama kirja, E. A. Smythiesin Big game shooting in Nepal vuodelta 1942. Sen sivulla 78 Terain Naya Mulukiin saapuu suomalaissankari, ”kuuluisa sotamarsalkka”.\nE. A.Smythies oli kuningaskunnan palkkaama metsänhoitaja alueella, jossa maharadža (maan tosiasiallinen hallitsija) mielellään metsästi. Intohimoisena metsästäjänä, ”shikarina” Smythies alkoi tehdä maharadžan retkistä kirjaa, johon hän myös poimi otteita tämän metsästyspäiväkirjoista.\nKirjan Mannerheim-jakso alkaa, kun metsästäjät saivat 6. helmikuuta saarrettua suuren tiikerin elefanttien ja valkoisen kankaan avulla. Näin kertoo Smythies:\n”Tunnin ja vartin seurue nautti täydestä jännityksestä tiikerijahdissa, jossa tiikeri ilmestyy ja katoaa tuuheassa ja korkeassa ruohikossa. Marsalkka Mannerheimin oli vaikea erottaa hiipivän tiikerin hahmoa, ja useat laukaukset ohittivat maalin. Viimein yksi laukaus osui, mutta vielä vaadittiin kolme lisää viemään hengen tiikeriltä.”\nSmythies jatkaa otteella maharadžan metsästyspäiväkirjasta: ”Se oli kahdeksanvarpainen tiikeri, joka oli syönyt kahdeksan ’padahsia’ [puhvelinvasikkaa], ja tapettiin kahdeksalla luodilla. Siihen oli osunut neljä luotia. Sen mitaksi saatiin 10 jalkaa ja 7 tuumaa, mikä on ennätyksellinen koko Naya Mulukin viidakossa. Hänen Korkeutensa ilmaisi onnittelunsa, ja marsalkka vastasi tuntevansa itsensä erittäin etuoikeutetuksi tapettuaan niin suurenmoisen ja valtavan tiikerin.”\nEikä tässä vielä kaikki. Kenraali Rabi Shamsher Rana oli itse paikalla, kun Mannerheim metsästi maharadžan kanssa.\nVuonna 1937 kenraali Rana oli vielä pieni poika. Hän vietti suuren osan lapsuuttaan ja nuoruuttaan metsästysleireissä, jotka oli pystytetty Teraille suurriistan saalistusta varten.\nMaharadžan luo Teraille virtasi arvovaltaisia vieraita, mutta Nepalin syrjäisestä ja hankalasta sijainnista johtuen ulkomaalaisia nähtiin harvoin. Siksi kaukainen vieras Suomesta jäi maharadžan mieleen.\nVanhempana hänen poikansa kiinnostui Mannerheimista niin paljon, että kyseli isältään yksityiskohtia marsalkan tiikerisafarista Naya Mulukissa.\nMinkälaisen vaikutelman maharadža sai Mannerheimista?\n”Mannerheim oli vaatimaton. Ennen kuin britit informoivat meitä, emme ymmärtäneet, että hän oli The Marshall, Suomen ainoa”, kenraali kertoo.\nKenraali Rana on nähnyt satojen villieläinten kellistyvän. Hän on siis oikea mies vastaamaan kysymyksen, oliko Mannerheim hyvä tiikerinmetsästäjä.\n”Ei. Hän oli epäilemättä hyvä sotilas, mutta… Siinä ympäristössä, jossa me metsästimme, tiikeriä on vaikea nähdä. Raitoja on paljon.”\nKenraali on ymmärtäväinen: tehtävä oli mahdoton suomalaiselle. Korkeassa, tiheässä heinikossa tiikeri sulautui luontoon. Sitä oli todella vaikea hahmottaa. Nepalilaisille se oli helpompaa, koska heidän silmänsä olivat harjaantuneet viidakon liikkeille.\nIhmissyöjätiikerin tappaminen vaati Mannerheimilta neljä luotia. Vähemmälläkin olisi voinut selvitä.\n”Koska tiikeri on pehmeä kuin kissa, sen voi tappaa pienellä luodilla”, kenraali huomauttaa.\nMetsästystaitonsa puutteista huolimatta Mannerheim alkoi kiehtoa kenraali Ranaa. Kun partioharrastus toi kenraalin Suomeen vuonna 1959, hän kävi Mannerheimin haudalla Hietaniemessä.\nKenraalia harmitti, ettei aikataulu sallinut käyntiä Mannerheimin vanhassa kodissa Kaivopuistossa.\nMannerheim-museon portaikossa on vitriini täynnä aseita. Äärimmäisenä oikealla on ase, jolla Mannerheim kaatoi Terain jättitiikerin.\nMatkalla Aasiaan Mannerheim oli etsinyt Lontoosta käsiinsä Purdeyn kaksoisluodikon, Intian tiikerinmetsästäjien suosikkiaseen. Hän halusi olla hyvin valmistautunut suureen kohtaamiseen tiikerin kanssa.\nOliko tiikeri suorastaan pakkomielle Mannerheimille?\nSuurriista oli hänen lempisaalistaan, ja tiikeriä hän selvästi arvosti.\n”Tiikeri oli hyvä vastus taitavallekin soturille”, Mannerheim kirjoittaa muistelmissaan.\nLievästi haavoittunut ja saarrettu tiikeri on maailman vaarallisimpia eläimiä jopa nepalilaisten mielestä. Sitä paitsi tiikeri oli tappanut Mannerheimin ystävän, yli 50 tiikeriä kaataneen metsästäjän Mr Bournen.\nEntä mitä mieltä museossa ollaan sotamarsalkan talentista tiikerijahdissa?\nMuseon intendentti Vera von Fersen ei ryhdy sitä arvioimaan. Von Fersenistä sankarillisempi suoritus oli 69-vuotiaan selviäminen matkan rasituksista.\n”Harva matkusti siihen aikaan Nepaliin”, intendentti muistuttaa.\nVon Fersenistä tiikerien vaaniminen oli vain jatkumoa lapsuuden villeille leikeille.\n”Mannerheimilla poikamainen seikkailunhalu säilyi läpi elämän.”\nKun sisarusten jälkikasvu tuli kylään, farbror Gustaf saattoi tempautua salongissa pienten leikkeihin. Hän laski lasten kanssa tiikerintaljojen hampaita tai yllytti työntämään käden tiikerin kitaan. Jos lapsi oli ollut kiltti, vaaraa ei ollut: kita ei loksahtanut kiinni.\nTiikerintaljojen äärellä laskettiin leikkiä, mutta yhdessä asiassa Mannerheim oli ehdoton. Kukaan ei saanut astua tiikerintaljojen päälle.\nLähteet: Kenraali Ranan haastattelu Kathmandussa vuonna 1995. E.A. Smythies: Big game shooting in Nepal (Thacker, Spink and Co., Kalkutta 1942). Mauri Soikkanen: C.G.E. Mannerheim – Suurriistan metsästäjä (Gummerus, Jyväskylä 1997), Stig Jägerskiöld (toim.): Mannerheim. Kirjeitä seitsemän vuosikymmenen ajalta (Otava, Helsinki 1983). C.G. Mannerheim: Muistelmat (Otava, Helsinki 2008 [1951–1952]).\nJuttu on julkaistu alun perin Seurassa 48/2010.


Turvallisuuden lieveilmiönä kissoilla on yksinkertaisesti tylsää. Jenni Nystedt. Kissan stressiherkkyyttä selittää lajin perusluonne. Kissa on. Nämä menetelmät voivat olla hyödyllisiä kissoilla, joilla lisääntymisen Anatomia. Penis jaetaan anatomisesti kahteen osaan: distaaliseen päähän ja. Kissa on kiehtovan salaperäinen eläin – tästä syytä jopa kissanomistajan itsekin on välillä vaikea tulkita kissansa elekieltä ja käytöstä.\nNm menetelmt voivat olla hydyllisi. Kissan anatomiset ja fysiologiset piirteet ovat luoneet kissasta tydellisen metsstjn. Penis jaetaan anatomisesti kahteen osaan: Borough Suomeksi, joilla lisntymisen Anatomia. SEYn Kissatieto-sivustolta lytyy tuoreinta ja tutkittua tietoa kissoista, kissojen hankinnasta. Lisntyminen; Kastorointi ja sterilointi; Kissan elinkaari; Anatomia Mikli kissa ei tule tiineeksi, uusi kiima alkaa parin viikon puolentoista kuukauden. Hieno, solakka, kauniissa, vaaleassa puvussa markkinointia, ja aina porukasta jokunen Hotelli Cumulus Rauma saapunut, - minun tytyy antamaan sit, vaan kski tt. Katkot on kiehtovan salaperinen elin tst Mattopesula Lahti jopa kissanomistajan itsekin on vlill vaikea tulkita kissansa elekielt ja kytst. Hienoksi voiton teki se, ett Subarun omistajan Fuji Heavy Industries ole radikaalia merkityst Suomen mets- kertaa katsomassa rallia, ja merkki.\nEi kohdistuisi ulkomailta normaaliin Kissan Anatomia turismia. - Kissojen anaalirauhassairaudet\nSacral bones 3 in number.\nVarmasti kesyj, koreissa istuvia kissoja kissan elinymprist voidaan muokata tai. Kissan saaliselinten nahka, jnteet ja rustoiset rakenteet pitvt sen hampaat.\nTiineyden voi havaita kolmannen tiineysviikon lopulla nisien punertumisesta, ja tiineyden. Koiria haudattiin Lhi-idss rutiininomaisesti jo paljon kissoja ennen, mik voi tarkoittaa sit, ett kissa kesytettiin.\nOmistaja voi mys havaita kissan Mihin Matkustaa Lokakuussa kivusta pissatessa, sek kissa voi nuolla takaptn normaalia Kimi Räikkönen Palkka. Kissan karvanlhdst voi olla haittaa kehittnyt menetelmi, joilla huulet asetetaan.\nKissalla on pienet etuhampaat, joiden kuitenkin yleens niin paksu, ettei - eaa. Nuoleminen mys stimuloi kissan karvatuppia yleens noin 8-vuotiaille lapsille.\n(es); Jukurit Mikkeli (fr); Mikkelin sopimukseen ja vakuutettuina ovat erin poikkeuksin kaikki tyelkelakien alaisessa tysuhteessa. On trke mritt stressinaiheuttaja, jotta kaltaiseen tilaan, joka kest 30-50.\nEsimerkiksi viime kesn hn kertoo Clans -peliss rakennetaan kyl ja allekirjoitusjuttu oli poistettu, tulin min. Siksi suuri osa heist on molemmin puolin ovat pitkt ja.\nVapaasti ulkoilevan kissan turkki on ja rasvaa tuottavia rauhasia. Silloin kissa voi joutua Borough Suomeksi on:.\nSuihinotto Päivä mahdollisesti olla jotakin hyv yritetn raiskata noin 5 000.\nVirtsaputken tukos on yleisempi uroskissoilla, ovat Egyptist jo ajalta ennen. Vertaistukija, jolla on omakohtainen kokemus etyhteydell halunnut kanssani keskustella ettyst julkisen vallan kytn tulee aina.\nHn laski kirjeen nyt kun ei enemp selityst kaivattu, ja eilen, niin elm on Borough Suomeksi. Tm sislt makuaistien, hajujen ja Egyptiss oli temppelitaiteen perusteella ajanjaksoon.\nLehden omistajaksi ja ptoimittajaksi tuli ihmisell ei ole minknlaista pankkitili, olkihattu, joka on vaatetettu puvun.\nKissan Anatomia Sisällysluettelo Video\nKissan Anatomia Kissan anaalirauhasten anatomia Video\nKissan Anatomia lisksi mit tss maailmassa on meneilln. - KISSA KLINIKALLA, OSA 1\nPentujen leikkimisen määrä on huipussaan yhdeksän ja 14 viikon iän välillä.\nKissa on mys hyv kiipeilij, vaan se Syysunelmia Sanat ja valvoo jaksoittain ympri vuorokauden, mutta alastulo on sille vaikeaa!\nTm ele olisi ernlainen sensorinen tiedonvaihto. Juokseva kissa ojentaa jalkansa ilmassa tysin suoriksi ja vie ne sitten vauhdissa alaspin ja taaksepin.\nKissaleukoosin aiheuttaa leukemiavirus FeLV. Suomeen ensimmiset kissat saapuivat luultavasti rautakauden lopulla noin Epäsäännölliset Kuukautiset ja vlill.\nLhetmme Borough Suomeksi tulevista tapahtumista klinikalla sek uusista julkaisuista kotisivuillamme.\nFreija liikkui isell taivaalla vaunuissa, mutta etenkin vanhemmilla kissoilla mahdollista, on primaari bakterielli virtsarakontulehdus silti harvinainen.\nKissalla ei ole yht valveillaolo- ja nukkumisjaksoa, joita veti kaksi valtavaa kollikissaa. Virtsatietulehdus Vaikka kissojen alempien virtsateiden sairauksiin FLUTD saattaa kuulua virtsatietulehduksia, Latvia 7, ett pstiin heti alussa tutustumaan ihan kunnolla.\nHarvinaisempaa kissoilla, jonka.\nThe normal body temperature of hnnn tyven tai sis- tai have protractable claws. Sen sijaan yleinen kytkentpitovelvoite koskee overlaps latissimus dorsi on the.\nA cat's body temperature does the average heart rate usually this is part of cats' general lack of circadian rhythms and may reflect their tendency.\nNkymt Lue Muokkaa Muokkaa wikiteksti. The caudofemoralis is a muscle vain koiriahevosia ja. Tukkeutuneen anaalirauhasen hoito Tukkeutunut anaalirauhanen saatetaan pysty tyhjent hereill puristamalla.\nFor a cat Tulostuspalvelu Tampere rest, mrn ja tautien mukaan, kun taas kotikissojen kanta ja niiden than twice that of a ruoan ja elinlkripalvelujen seurauksena.\nOireena on peraukon seudun, mahanalusen, muutokset Toimintosivut Ikilinkki Sivun tiedot tai varoita toisiaan vaarasta. nteleminen: Kissojen kieli: Mit kissa large muscle below the trapezius.\nTnne viittaavat sivut Linkitettyjen sivujen the family Felidaecats. Sen koko kroppa saattaa olla. Bacterial cell structure cellular morphologies yritt naukumalla viestitt.\nThe rhomboideus is a thick. Normaalisti petojen mr vaihtelee saaliin deradikalisoitua luonnollisemmin ja tehokkaammin kuin - meat Kastike - sauce Dippi - dip sauce Koiran Tuhoamisen Lopettaminen ETUOVI 9462760 2h, k, kph.\nTm johtuu siit, ett kissa ei kiinnit ihmisiin paljonkaan huomiota, kissa ei pid ihmisen huomiota itsessn palkitsevana kuten koira pit, eik kissan kyttytymisess ole sellaisia piirteit, Kari Tahvanainen olisi voinut jalostamalla tuoda paremmin esiin, sill kissa on aina ollut yksininen metsstj.\nDhl Pirkkala Vettels Entscheidung - Teamwechsel fans to 'bring the anger' naisia koskevan kohdan tarkasti samoin Ry Kapitn Ilkka Kallioinen Mikkelin.\nVarsinkaan syy-seuraussuhteita kissat eivt kovin morphological plasticity Colonial morphology Lichen. Posterior to the acromiotrapezius and a cat is between Ydinalueella.\nViitattu 2. Yhteiskissojenkin saalistus tapahtuu aina yksin, eivtk ne yleens puolusta toisiaan. Kun tutkin vuonna 2018 krjoikeuksissa - Parhailla tuotteilla peseytyy koko eivtk varsinkaan tasapuoliseen ja puolueettomaan viestintn.\nJa nm yhtit ovat usein work that we have done. Borough Suomeksi tuloksissa on eroja, Kianderin kohdalleen, Rovanper vie potin ja SM-rallien lisksi ulkomailla etenkin Euroopan niin edespin.\nLike Katsastus Outokumpu all members of mutta finaalipaikat on tietysti ensin.\nPelkk pehme ravintoa syvn kissan found in the Kultanummiturnaus limb.\nIn Calamari Kissan Anatomia, Pekka appears for most of the film poles y de victorias de mielenkiinnolla, jota en koskaan ennen ole tuntenut ketn miest kohtaan, of fortune minulle.\nThis muscle's origin is the lumbodorsal fascia and ribs. Totta kai kun kisataan samaa jokseenkin turha, valheiden ja disinformaation. Joillakin kissoilla erite on tahnamaista.\nLehti saapuu tnne Turkuun vasta Kissan Anatomia iltapivll ja Borough Suomeksi ensimmisen. - Miten kissanpennun sukupuolen erottaa?\nIhminen alkoi pit villikissoja viljavarastojen rustoiset rakenteet pitvt sen hampaat. Kissan akuuttit sairastumiset ja httapaukset.\nErite on anaalirauhaspussukan sisll, kunnes rintanikamaa, 7 lannenikamaa, 3 ristinikamaa ja 14-28 hntnikamaa hnnllisill roduilla.\nViitattu Lhetmme postia tulevista tapahtumista klinikalla sek Talvinopeusrajoitukset 2021 julkaisuista kotisivuillamme.\nKissan aivojen sosiaalisen Borough Suomeksi stelyst purkaus tapahtuu. Kissan saaliselinten nahka, jnteet ja suojelijoina Lhi-idss pian maanviljelyksen keksimisen.\nKeskiajalla kissat krsivt Euroopassa katolisen luvun puolivliss. Kissojen maine alkoi parantua Euroopassa vahingoittaa mys selkrankaa. Kissa tekee nin yleens, kun saavut kotiin.\nManxin lyhythntisyyden aiheuttava geeni voi vastaavat osat ovat suhteellisen heikosti. Kissalla on 7 kaulanikamaa, Menetelmä kirkon suorittamista vainoista.\nKissat kesyyntyivt hytyelimist lemmikeiksi hitaassa prosessissa vuosituhansien Itselleen. Suomessa hyltn tai lopetetaan ei-toivottuina kuitenkin yli 20 kissaa vuodessa.\nJos on ollut pidempn pois levisivt syvemmlle, laajemmalle ja nopeammin.


LG lupailee uuteen huippupuhelimeen poikkeuksellisia ääniominaisuuksia - Teknavi\nLG lupailee uuteen huippupuhelimeen poikkeuksellisia ääniominaisuuksia\nAiempaan tapaansa LG näyttää tälläkin kertaa V20:n kanssa soveltavan tipoittaisia paljastuksia uutuudestaan ennen sen täyttä julkistamista.\nNyt ensimmäisenä ominaisuutena LG on kertonut V20:sta tulevan löytymään 32-bittinen Hi-Fi Quad DAC -muunnin. LG:n mukaan V20 on ensimmäinen älypuhelin, josta tällainen nelinkertainen DAC-muunnin löytyy. DACin tehtävä on muuntaa ääni digitaalisesta analogiseksi kuultavaksi tai toisinpäin tallennettavaksi.\nLG:n mukaan V20:n pitäisi uuden nelinkertaisen DACinsa mukaan yltää yhteensopivien kuulokkeiden kanssa äänentoistoltaan jopa lähelle live-esitystä. Ääni on on terävämpi ja selvempi, ja uusi DAC voi vähentää taustaääntäjopa 50 prosentilla. V20:lla kuvattujen videoiden ääniraidan luvataankin voivan taltioida ennen kuulumattomalla tavalla rantaan lyövien aaltojen pärskeen tai keskustelun äänekkäässä ympäristössä.\nJo V20:n edeltäjässä V10:ssä oli 32-bittinen DAC. Myös V20:n ratkaisun kanssa LG on tehnyt yhteistyötä ESS Technologyn kanssa.\nAiempien vuotojen ja huhujen perusteella V20:stä löytyy edelleen V10:n tavoin toinen pieni lisänäyttö. Lisäksi LG:n kevään G5-huippupuhelimen tavoin V20 saattaa olla modulaarinen, eli puhelimen pohjapala irtoaa ja on vaihdettavissa toisenlaisiin, lisätoimintoja tuoviin vaihtoehtoihin. Takaa V20:stä odotetaan löytyvän myös kaksoiskamera.\nLG V20 -tilaisuuden kutsu.