Kultahippuni ja minä: 2017\nMoi! Mitä meille kuuluu?\nHaipakkaa on taas ollut (niin kuin aina) ja tukkaputkella on menty minuuttiaikataululla. Päässyt kertymään pienoinen hiljaiselokin tänne blogiin. Nyt yritän sitä tässä kahvilassa istuessani korjata sillä aikaa kun esikoinen on toimintateapiassa. Jottei tekstistä tulisi kovin sekavaa, kerronpa jokaisen kuulumiset erikseen.\nMinä. Syksy toi tullessaan uutta tarmoa ja uusia ideoita. Paljon kaikenlaisia projekteja olisi suunnitelmissa, mutta toteuttaminen vaatisi hieman enemmän omaa aikaa. Sain lahjakortin syntymäpäivälahjaksi ja ostin sillä elämäni ensimmäisen ompelukoneen! Tosin, en ole ommellut, kuin viimeeksi talouskoulussa 16 vuotiaana. Tarkoitus olisi ommella ihan perusjuttuja, kuten verhojen lyhentämistä ja haluaisin myös kokeilla vaatteiden tuunaamista. Vähän jo olen ehtinyt konetta kokeilla ja yllättäen ne taidot jostain sieltä alitajunnasta puskee pintaan! Olen alkanut nauttia enemmin luonnosta ja arvostamaan sen tuomaa ravintoa ja kauneutta. Syksyllä metsä on todella kaunis. Physiopilates alkoi taas kesän jälkeen ja selkä kiittää. Vegaaniruokaa rakastan yhä enemmin ja pari uutta kirjaakin aiheeseen liittyen on ostettu. Niistä myöhemmin. Ihana mieheni järjesti minulle yllätys synttärit ja pääsin viettämään tyttöjen viikonloppua ystävien ja siskon kanssa pääkaupunkiseudulla. Voit tulustua heidän blogeihinsa tästä: Saippuakupliaolohuoneessa ja http://viiltavaa.blogspot.fi/\nMieheni koittaa pysyä tämän naisen ajatuksissa perässä ja on innostunut ostamastaan kasvikuivurista, jossa on kuivaillut mm. pihlajanmarjoja ja sieniä. Hän alkaa päästä myös paremmin ja paremmin veganismin saloihin ja nauttia luonnosta eri silmin kuin ennen, Tosin myös sipsikaljaveganismi kiehtoo häntä myös ja onkin valmistanut meillä tähän mennessä kaikki veganiset mättöherkut kuten seitankebabin ja kolaseitania Vegaanin keittiössä kirjasta. Herkkua! Hän alkoi taas käydä salilla ja yritämme pitää siitä kiinni että hänkin saa omaa aikaa. Mies aloitti kanssani samassa ryhmässä physiopilateksen.\nOnska kävi elokuussa silmälääkrillä ja sai ensimmäiset silmälasit. Hän valitsi suloiset robottilasit ja opettelee käyttämään niitä. Hänen diagnoosinsa tarkentui kesällä ja on nyt Aspergerin oireyhtymä. Käytännössä mikään ei ole muuttunut ja hän on meille aivan sama poika kuin tähänkin asti, mutta toivomme saavamme hänelle enemmän ymmärrystä ja tukea.\nHäijä touhuaa kovasti ja rakastaa ylikaiken etanoita! Hän ei muuta teekkään, kun ulkona etsii etanoita ja esittelee niitä innoissaan (äiti ei niinkään välitä...). Kovasti hän ottaa mallia isoveljestään, toisinaan ei niin hyvissä asioissa. Häijästä on tullut kova poika halimaan ja tykkää halailla ja pusutella kovasti äidin kanssa ja sanoa "minun äiti". Se on aika suloista.\nPaatilla on tapahtunut paljon, niin kuin tuossa iässä pitääkin. Hän rakastaa ulkona leikkimistä ja touhuilee siellä kovasti. Hän ottaa mallia isoveljistään, hyvässä kuin pahassa. Ymmärtää paljon ja alkaa tapailla sanoja kuten Hauva, tööt-tööt, oho, moikka. Omaa kieltä on sitäkin enemmän. Tutti "hävisi" viime viikonloppuna ja hiukan sitä on ikävöity, mutta unettomilta öiltä on vältytty! Aloitimme yhdessä viime viikolla muskarin ja kun Paatilla ei tuonlaisesta toiminnasta ole ollut aiempaa kokemusta, pärähti pieni itkuun ja viihtyi sylissä visusti loppu ajan. Soittimilla soittamista piti kovasti, joten ehkä parin kerran jälkeen hän on jo vanha tekijä.\nTunnisteet: asperger, luonto, perhe, physiopilates, taapero, vanhemmuus, veganismi\nSiitä on nyt suurinpiirtein 8 kuukautta kun ryhdyin vegaaniksi. Päivääkään en ole katunut ja mitä enemmin aikaa kuluu, ajatus siitä vahvistuu vaan, että tämä on minun juttuni.\nMyönnän, että ryhtyminen tapahtui aika extempore (vai miten tuo kirjoitetaan..) mutta toki otin asioista perusteellisesti selvää. Ostin monta vegaanikeittokirjaa ja luin paljon vegaaniruokavaliosta ja ravitsemuksesta netistä. Ostin myös tarvittavat lisäravinteet. Tällä hetkellä on käytössä Lifen vegetarian monivitamiini, jossa on mm. runsaasti B12 vitamiinia.\nJonkin verran olemme myös katsoneet dokkareita veganismista, karjataloudesta, maapallon hyvinvointiin ym ym ym. Joten tämä puoli on avautunut minulle aivan uutena. Aluksi ainut motiivi oli terveys ja hyvinvointi, nyt ajattelen myös paljon ympäristöä. Olemme sirtyneet luonnon mukaisiin kodin pesuaineisiin, myös shampoot ja hammastahnat yms ovat luonnonmukaisia ja vegaanisia. Käytämme nykyään erittäin vähän mitään kemikaaleja.\nEn tee tätä siksi, että näin kuuluu toimia vegaanina, vaan siksi että haluan. Voin hyvin, koko perheemme voi hyvin, lapset sairastaa todella vähän. Onska ja Häijä ovat sen verran isoja, että osaavat jo sanoa mitä haluavat, joten he saavat juoda kotona (luomu)maitoa ja laittaa leivälle (luomu)juustoa ja syödä (luomu)kananmunaa. Päiväkodissa he syövät kuin ennenkin, eli normaalia sekaruokaa. Pienin on muutenkin herkkävatsainen ja siksi on juonut jo korvikkeesta luopumisen jälkeen koko ajan kauramaitoa ja lihaakin ainostaan syö ainoastaan purkkiruoasta kalaa tai kanaa kun niitä silloin tällöin vielä käytämme. Muuten perheemme syö samaa kasvisruokaa, pojat eivät edes huomaa eroa normimakaronilaatikon ja vegaanisen välillä!\nNäinhän aikojen alussakin Jumala kehoitti pitämään luomastaan maailmasta huolta ja antoi meille ihmisille kasvit ravinnoksi. Ainut asia, jota en allekirjoita on ajattelutapa, jossa eläimet ja ihmiset laitetaan samalle viivalle ja että me ihmiset olisimme myös yksi eläinlaji. Näin ei oman uskon mukaan ole (lue 1. Mooseksen kirja Raamatusta).\nTähän lopuksi haluan laittaa pienen listan kommenteista, mitä olen saanut kuulla veganismiin liittyen, ja juu osa niistä ovat aika surkuhupaisia... :D\nSaatko sitten tarpeeksi proteiinia?\nEikö yhtään tekisi mieli näitä (jäätelöä, eineslihapullia...)?\nOnko ruokavalionne pitänyt?\nEikö kasvisruoka ole kamalan kallista?\nAi onko muka tässäkin jotain eläinperäistä? (Joku tarjotessaan esim. karkkia tai JÄÄTELÖÄ..)\nTässä yksi ylitsemuiden: tuossa juteltiin kerran ja mietittiin, että jos kaikki ihmiset ryhtyisivät vegaaneiksi, maailmastahan loppuisi kaikki kasvikset.\nP.S. Vegaaninen ruoka on herkullista, täyttävää ja monipuolista. Vegaanina on vuonna 2017 helppoa elää sillä tietoa on runsaasti ja eläinkunnan tuotteita korvaavia tuotteita löytyy helposti miltei joka kaupasta jotakin!\nTunnisteet: ekologisuus, elämäntapa, kasvisruoka, luomu, vegaani, veganismi\nMitä tapahtuikaan kesällä 2017?\nNiin kuin aina, kesä meni ennen kuin tajusimme sen alkaneenkaan. Näin oli etenkin tänä vuonna. Arki, myös lomalla on niin hektistä ja tarkoin aikataulutettua, että itsekään ei meinaa muistaa, että mitähän kaikkea sitä tuli touhuttua ja koettua. Syksy alkaa siis jo olla täällä, töineen, päiväkoteineen, toimintaterapioineen ja muine asiointi- ja harrastuskäynteineen.\nMutta palataanpa vielä hetkeksi Puttosten kesään 2017:\nKesäkuussa isot pojat olivat vielä päiväkodissa juhannukselle saakka kunnes jäivät viiden viikon kesälomalle ja isi oli töissä heinäkuun puoleenväliin asti. Tämän takia tohuilimme lähinnä kotikaupungissamme. Ja kaikki pojat saivat vuorotellen omaa aikaa äidin kanssa. Isompien kanssa kävimme kahvilassa ja pienimmän kanssa uimarannan leikkipuistossa. Juhannuksena teimme porkkanalohta eli porkkalaa, na-mi-a! Emme jaksaneet lähteä juhannukseksi mökille yöksi, mutta kävimme pienemmällä mökillä saunomassa ja katsomassa kokkoa. Joku päivä oli jopa niinkin lämmintä, että viritimme uima-altaan pihalle!\nHeinäkuussa kävimme uimarannalla, mökillä ja pienimmän kanssa kävimme ottamassa pari tikkiä silmäkulmaan, kun kaatui rappusissa. Isikin jäi vihdoin ja viimein lomalle ja lähdimme reissuun. Kuudennen hääpäivämme "vietimme" lomareissulla. Siitä olenkin tehnyt erillisen postauksen. Voit lukea sen täältä. Isi saalisti myös takapihaltamme rotan, yök! Nautimme auringosta aina kun sitä oli ja herkuttelimme mehukkailla kesän herkuilla kuten lättänillä persikoilla. Loppu kuusta oli Onskan 5 vee synttärit, mutta tähän en saanut nyt siitä päivästä yhtään kuvaa.\nElokuun 1. päivä pojat palasivat loman jälkeen päiväkotiin. Tuntui, että ilmojen puolesta kesä vasta kunnolla alkoi! Mökkeilimme ja kävimme Kotkassa päiväreissulla. Meillä kävi ystäväperhe yökylässä ja näytimme myös heille Lappeenrantaa. Voisin sanoa, että tämä viikonloppu oli koko kesän kohokohtia! Saimme harvinaisen 4 tuntia kahdenkeskistä aikaa ja kokeilimme tehdä vegaanisia susheja itse. Kivaa niitä oli tehdä, mutta maku, ei ollut meidän juttu. Maistuivat vain hurjasta wasabi määrästä huolimatta mädälle kalalle... :D Niin ja joku tosiaan täytti myös 30 vuotta...\nAurinkoista syksyä kaikille toivottelee, Ikko\nTunnisteet: kesä, loma, mökkeily, perhe\nSaako poika leikkiä prinsessaa?\nJokin aika sitten keskimmäinen poikamme Häijä 3,5 v. alkoi laittaa muovista hiuspantaani omaan päähänsä ja sanoi leikkivänsä "pinsenssaa".\nKerran kirpputorilla kierrellessä silmiini osui leikki kruunu ja ilahtuneena esittelin sitä miehelleni että nyt löysin Häijälle oikean pinsenssa-kruunun! Odotin toki saavani vastakaikua innostukselleni, mutta saimmekin aikaan syvää väittelyä aiheesta, että onko pojan hyväksyttävää leikkiä tyttöjen leikkejä.\nMieheni sanoi minulle, että kannattaako tuollaista asiaa nyt ruokkia ja oli sitä mieltä, että kruunu pitäisi jättää kirppikselle.\nMinä luulin aluksi, että kyseessä oli tyypillinen suomalainen homofobia, mutta mies kertoikin pelkäävänsä sitä että jos annamme pojan leikkiä prinsessää, hänestä tulee sen seurauksena trans sukupuolinen!\nTotta kai minä vahvat mielipiteet omaavana ostin kruunun. Mielestäni leikki ei "tee" ketään homoksi tai trans sukupuoliseksi. Myöskään me emme vanhempina tälläisellä toiminnalla pysty edesauttamaan tälläistä asiaa mitenkään.\nRoolileikit käsittääkseni kuuluu normaaliin kehitykseen ja muistan itsekin lapsena leikkineeni miestä. Ja tässä olen, heterosuhteessa ja naisena! Päinvastoin, jos estämme lasta leikkimästä sitä mitä hän haluaa, luulisin johtavan paljon vakavimpiin seurauksiin. Eriasia toki sellaiset leikit, joista voi olla vaaraksi itselleen tai muille.\nJokin aikaa sitten, kruunu ei enää riittänyt, vaan hän alkoi miettimään mekkoa. Voi kumpa olisin älynnyt ostaa sellaisen kirpputorilta! Nyt sitten tällä viikolla silmiini osui kaupassa lasten naamiaisasu setti, PRINSESSA. Ostin sen ja voi kun pieni mies oli onnellinen! Ja viimein siinä vaiheessa kun lähetin yllä olevan kuvan miehelleni, hänenkin sydämensä suli lopullisesti...\nUskon, että tämä roolileikki on väliaikaista ja lyhyt kestoista ja menee ajallaan ohi. Häijä on Poika isolla P:llä eikä tämä leikki ole muuttanut ja tule koskaan muuttamaan tätä asiaa. Jos näin sattuisi joskus käymään, se johtuu aivan jostain muusta asiasta.\nSiitäkin huolimatta, että itse en ole sukupuolineutraalin kasvatuksen kannattaja, minusta on äärettömän suloista, että pieni poikani haluaa kruunun päähän ja mekon päälleen ja kokeilla millaista prinsessana on olla. Ja toki myös kolmen pojan äitinä nautin kun saan edes pieneksi hetkeksi pukea lapseni vaaleanpunaiseen röyhelömekkoon!\nTunnisteet: kasvatus, leikki, poikalapsi, sukupuolineutraalikasvatus, vanhemmuus\nKun kosketus tuntuu vieraalta. Kun toinen tuntuu vieraalta.\nKun toinen on siinä, mutta unohtaa sen, että miksi. Unohtaa pitää siitä huolta.\nEi ole voimia pitää siitä huolta. Kun unohtaa, miksi me olemme me. Unohtaa, että me olemme me, me kaksi. Toisiamme varten.\nUnohtaa katsoa toista syvälle silmiin ja tuntea sen. Tuntea rakkauden ja yhteenkuuluvuuden.\nMitä sitten tapahtuu, kun olemme jälleen kaksin. Vain me kaksi. Onko sitten enää meitä?\nMe haluamme olla me, vielä silloinkin kun olemme taas kaksin. Me emme halua unohtaa sitä, miksi meistä tuli me. Me emme halua kadottaa toisiamme.\nHaluamme katsoa toisiamme syvälle silmiin ja sanoa:\nRakastan sinua. Ikuisesti.\nTunnisteet: parisuhde, perhe, rakkaus\n30 ja ikäkriisi\nTäytän pian kolmekymmentä vuotta ja tämä on saanut minut pohtimaan elämääni taaksepäin ja tämän hetkistä elämää. Olen alkanut pikkuhiljaa ymmärtää, etten ole enää kovin nuori. Alan olla aikuinen. Ja kyllä, se ahdistaa.\nMitäs kaikkea sitä on tullut koettuakaan?\nOlen valmistunut kahteen ammattiin. Olen muuttanut omaan asuntoon. Olen ostanut oman auton. Olen tehnyt töitä.\nOlen nauttinut ystävien seurasta. Olen juhlinut. Olen elänyt nuoren naisen elämää. Olen katsellut miehiä ja nauttinut niiden huomiosta.\nOlen menettänyt ystäviä, mutten saanut uusia.\nOlen tavannut elämäni miehen. Olen mennyt naimisiin.\nOlen synnyttänyt ja tullut äidiksi. Olen ollut hyvin sairas ja ollut hoidettavana sairaalassa. Olen ollut kolmessa leikkauksessa.\nOlen kipuillut itseni kanssa ja kipuilen edelleen. Olen kokenut yksinäisyyttä.\nEn ole vieläkään löytänyt paikkaani maailmassa ja pelkään ettei se löydy koskaan.\nOlen taistellut paljon, minusta on tullut leijonaemo.\nOlen kärsinyt ja olen myös nauttinut elämästä.\nOlen oppinut tuntemaan itseäni ja tunnistamaan tunteita.\nOlen haaveillut paljon, mutta vain osa haaveista on toteutunut.\nOlen nauranut, laulanut, itkenyt, huutanut, tanssinut, ollut humalassa, kärsinyt krapulasta ja kokenut morkkista. Olen ihastunut, rakastunut, ikävöinyt ja tehnyt vaikeita päätöksiä. Olen ollut itsekäs ja oppinut olemaan epäitsekäs.\nOlen nähnyt oman lapsen kasvavan ja kehittyvän. Olen kokenut sen lapsen pyyteettömän rakkauden vanhempaa kohtaan.\nPaljon on koettu. Paljon on vuosia takana. Silti edelleen koen olevani se sama nuori tyttö, joka on epävarma itsestään. Mutta kun katson peiliin, siellä olen minä 30 vuotias aikuinen nainen joka on kokenut ja nähnyt elämää. En ole enää teinityttö vailla vastuuta, vaan kolmen lapsen äiti ja aviovaimo.\nTunnisteet: aikuisuus, ajatukset, ikäkriisi, nuoruus, tunteet, vanheneminen\nIhana rentouttava perheloma!\nViikko sitten tosiaan olimme jo perinteeksi muodostuneella vähän pitemmällä kesäloma matkalla. Tällä kertaa suuntasimme automme ensin kohti Helsinkiä ja Korkeasaaren eläintarhaa ja yhden yön nukuttua veljeni luona matkasimme lautalla meren yli Tallinnaan ja sieltä edelleen Haapsaluun sukulaisperheemme mökille, jossa vietemme seuraavat kolme yötä.\nReissu oli kaikin puolin onnistunut. Säät suosivat ja hyvä mieli oli kaikilla. Lapset käyttäytyivät kuin enkelit, tottelivat meitä vanhempia, eikä tarvinnut edes huutaa kertaakaan. Vieraassa paikassa käyttäyivät kiltisti ja rauhallisesti ja ruokapöydässäkään ei minkään näköistä apinointia ollut havaittavissa! Kotiin pääsimme rentoutuneina ja levänneinä.\n...vai mitenkäs se menikään....\nKunpa olisikin ollut edes puolet tuosta totta! Pojat kyllä olivat erittäin otettuja reissussa ja ottivat siitä kaiken irti ja nauttivat täysillä. Sääkin tosin suosi ja vettäkään ei satanut kertaakaan. Mutta kierroksilla käytiin ja nousi vaan loppua kohden. Vieraskoreudesta ei ollut tietoakaan ja aivan kuin emme olisi ikinä lapsiamme kasvattaneet.\nTäydet juomamukit kaatuivat miltei jokaisella ruokailulla ja ruoatkin taisi jonkin verran apinoinnin lomassa lennellä. Mitään ei toteltu, mikään ei mennyt perille, vaikka perheen äitikin yritti heitä komentaa. Loppu reissun päädyimme syöttämään 3- ja 5-vuotiaat poikamme ensin ja sitten lähettää heidät tablettiensa ääreen ja sen jälkeen sitten vasta itse syödä. 1-vuotias siinä sitten kiersi sylistä syliin ja hänelle löytyi hyvin seuraa sukulaisperheen lapsista.\nReissun stressaavuudesta kertoi myös hyvin minulla tuo migreeni, joka ilmoitti itsestään neljällä kohtauksella saman viikon aikana. Harkitsimme jopa paluun aikastamista yhdellä päivällä, niin epätoivosia hetkiä koimme!\nSe häpeän ja riittämättömyyden tunne omasta vanhemmuudestaan ja se ajatus, että "mitähän muut ajattelevat" oli jotain aivan järkyttävää. Pitää vain toivoa että tämä määrätietoinen kasvatus tuottaa hedelmää joskus myöhemmin. Helpottavaa on myös myöntää se ettei heidän koko käytönsensä ole riippuvainen meistä vanhemmista, vaan heidän ominaisuuksista ja erityispiirteistään. Erittäin vikkaitahan he ovat ja joukossa tyhmyys tiivistyy.\nKaikesta tästä huolimatta reissu oli kiva ja maiseman vaihdos piristää aina. Haapsalu on aivan ihana pieni kaupunkin ja löysimme sieltä jopa yhden vegaanisen kahvilan! Harmikseni en vaan muista sen nimeä. Myöskin host perheemme on kyllä aivan ihanan vieraanvarainen ja kärsivällinen.\nHektisyydestä johtuen kuvien ottaminen jäi taas vähälle, mutta tässä muutamia otoksia.\nTunnisteet: erityislapsi, haapsalu, kesäloma, matka, perhe, tunteet, vanhemmuus, viro


Vuokrataan kerrostalo 3 huonetta - Pori Sampola Vellamontie 11\n2h+k , kerrostalo, 520 €/kk, 60 m²\nvuokrahuoneisto, Pori, Sampola, Vellamontie 11\nValoisa, avara ja siisti iso parvekkeellinen kaksio Sampolassa. Asunto on kolmannessa kerroksessa ja asunnossa on hissi. Talo on rauhallinen ja hyvin hoidettu. Itätuulen koulu, kirjasto ja liikuntatilat sekä kauppa ovat ihan lähellä. Myös bussit kulkevat läheltä.\nVuokraan sisältyy sähkö (vuokralainen ei tarvitse omaa sähkösopimusta) ja laajakaistayhteys (laitteet vuokralainen hankkii itse). Vesimaksu 22 €/hlö lisätään vuokraan. Autopaikan voi vuokrata taloyhtiöltä. Vuokravakuus 560 €.\nKotivakuutus vastuuvakuutuksella vaaditaan. Vuokralaisen luottotiedot tarkistetaan.


Poika kuoli kaksi vuotta sitten syyskuussa. Silloin tuntui, kuin koko elämä olisi seisahtunut ja pysähtynyt siihen hetkeen. Silti elämä on jatkunut. Toisina päivinä kevyemmin ja toisina päivinä raskaammin askelin ja mielin.\nTänään havahduin tähän koronaelämän tuomaan lisäpiirteeseen, vähäisiin kontakteihin, etätyöhön ilman työkavereita, kotona olemiseen kyllästymiseen asti. Mieleeni tuli, että elän aivan kuin näennäiselämää. Olen kuin sätkynukke, joka nousee aamuin, menee nukkumaan iltaisin ja päivät seuraavat toisiaan tyhjinä ja mitäänsanomattomina.\nOlemme pojan isän kanssa yrittäneet käydä ulkoilemassa säännöllisesti. Pimeyteenkin olemme sitkeästi lähteneet. Silti tuntuu siltä, että kaikki, mitä teemme on jotenkin näennäistä ja minä itse katoan jonnekin, tuohon kaiken nielevään pimeyteen. Kuin elämä olisi jossain muualla. Menneisyydessäkö? Tulevaisuudessako? Olen kuin tyhjä kuori, joka raahautuu päivästä toiseen, odottaen sitä, että parempi aika koittaa ja valo voittaa. Jaksankohan kevääseen, vai tuleekohan se aamu, etten pääse ylös sängystä suorittamaan elämää. Aika näyttää.\nTunnisteet: lapsen kuolema, lapsen syöpä, selviytyminen, suru\nTyhjän sylin isät\nMeille tämä isänpäivä on kolmas ilman poikaa. Ensimmäisen vietimme Kanarialla. Lähdimme karkuun. Toisen vietimme kotona, normaalisti, koska pojan isä sai viettää sitä toisen elossa olevan lapsensa kanssa. Suru tunki mukaan, sille emme voi mitään. Suru on läsnä myös tässä päivässämme, vaikka parhaani mukaan yritin pojan isää juhlistaa kakun ja pienen lahjan muodossa. Hän oli paras mahdollinen isä pojalle. Rakastava, kuunteleva, läsnäoleva. Opetti pojan ajamaan pyörällä ilman apupyöriä. Oli mukana läksyjen teossa. Luki iltasadut, kuljetti harrastuksissa, seisoi pakkasessa pulkkamäessä. Otti syliin ja lohdutti.\nTänä vuonna covid-19 vei sen ainoan elossa olevan lapsen pois pojan isän päivästä. Tytär asuu pääkaupunkiseudulla ja on pysytellyt siellä koko tämän ajan. On todella surullista, että niin monet isät joutuvat nyt koronan pelon takia viettämään päiväänsä ilman lapsiaan.\nMoni isä on haudannut sen ainoansa. Millaisia ajatuksia mahtaakaan herättää isänpäivä isälle, jolla ei ole lasta enää täällä? Haluan sydämestäni onnitella erityisesti näitä tyhjän sylin isiä. Isyys ei katoa, vaikka lapsi kuolee. Sydämessä lapsi on tallella. Haluan myös muistaa niitä miehiä, joista ei koskaan tullut toiveistaan huolimatta isiä. Toivottavasti hekin löytävät rakkaudelleen kohteen täällä maailmassa.\nklo marraskuuta 08, 2020 Ei kommentteja:\nTunnisteet: ikävä, isänpäivä, kuollut lapsi, suru\nPojan poikkeuksellinen elämä jätti jälkeensä merkityksiä. Ympäri maailmaa asuu ihmisiä, jotka muistavat hänet. Hänet tavattuaan eräästä nuoresta miehestä tuli kehitysvammaisten Special Olympics-valmentaja. Eräs äiti sanoi, että hän unohtaa kaiken, mitä hänelle on puhuttu downin syndroomasta, kun oli tavannut pojan. Monien kasvoille nousee hymy häntä muistaessaan.\nPoika opetti meillekin paljon: Mikään ulkoinen ei ole tärkeää. Tärkeää on se, miten kohtelemme toisiamme ja kunnioitamme toisiamme.\nKodissa ei ole tärkeää juoda aamukahvia tietyn merkkisistä kahvikupeista, vaan juoda kahvia yhdessä. Ei ole tärkeää vaihtaa sohvakalustoa parin vuoden välein muodin mukaiseksi vaan istua koko perhe sohvalla vierekkäin ja olla yhdessä. Myös Ikeasta ostetuilla ikkunaverhoilla pystyy sulkemaan pimeyden kodin ulkopuolelle.\nTärkeää ei ole se, onko lihava vai laiha, pitkä vai pätkä. Tärkeää on se, että osaa olla hyvä toiselle ihmiselle, joka on siinä lähellä. Tärkeää on osata iloita ja rakastaa. Poika muisti päivittäin kertoa, että rakasti ja hän näytti ilonsa.\nPoika sanoi, ettei ole elämää ilman musiikkia. Hänen elämässään olikin paljon musiikkia. Laulujen avulla hän oppi alun perin puhumaan. Musiikki on myös pojan isoveljen elämässä keskeisessä roolissa, se on hänen ammattinsa. Minun molemmat rakkaat musiikkipoikani.\nPojan elämällä oli monelle merkitystä. Kuolemasta en voi sitä sanoa.\nIkkunastani näkyy metsäkaistale. Metsäkaistaleen takana pilkottaa järvi. Vuodenaikojen mukana maisema vaihtuu. Poikani ehti tässä kodissa nähdä melkein kaksi täyttä vuodenkiertoa. Muutimme tähän muutama päivä ennen joulua. Toinen joulu olikin sitten pojan viimeinen. Kaksi joulua olemme viettäneet pojan isän kanssa kahden.\nAikaisemmin syksyn raikkaus ja värien runsaus tekivät siitä lempivuodenaikani. Nämä viimeisimmät syksyt ovat kuitenkin nostaneet päällimmäiseksi syksyyn kuuluvaksi asiaksi pojan kuoleman. Poika kuoli syyskuussa. Luonto kuolee syksyllä. Lämpö ja valo vähenevät. Pimeys, joka on mielessäni ajoittain hyvinkin vallitsevana valtaa koko ympäröivän maailman. Myös maiseman, joka näkyy ikkunastani.\nPäivät, viikot, kuukaudet, vuodet. Syksyt, talvet, keväät ja kesät. Ne tulevat ja ne menevät. Niistä muodostuu elämäni. Katselen ikkunastani.\nTunnisteet: lapsen kuolema\nTänään pojan kuolemasta on kaksi vuotta. Se tarkoittaa 24 kuukautta, 104 viikkoa tsi 731 päivää, missä yksikössä sitä aikaa mitataankin. Joinakin hetkinä sitä on mitattu henkäys kerrallaan. Eikä se ensimmäinen vuosi ollut minulle se pahin. Sitä oli tämä toinen vuosi. Kenties tuleva vuosi on vielä pahempi. Kipu on yhä täällä.\nMuistan vieläkin sen tunteen, kun pojan isän kanssa astuimme sairaalan ovesta ulos, kasseissa pojan huoneesta kerätyt tavarat ja vaatteet. Tunnetta on vaikea kuvata, tyhjyys ja vajavaisuus olivat päällimmäisinä. Kello oli vähän yli kuusi aamulla ja pimeys oli pikkuhiljaa väistymässä. Taivas oli meille poikkeavan näköinen, en muista koskaan aikaisemmin, enkä sen jälkeen nähneeni taivasta sellaisissa väreissä ja muodoissa, miten se silloin näyttäytyi. Se vahvisti tunnetta siitä, että koko maailmani oli muuttunut.\nSilloin kotiin saavuttuamme mietin, miten ikinä elämämme voisi jatkua. Se oli muuttunut niin totaalisesti erilaiseksi pojan sairastuttua ja nyt meidän pitäisi osata elää ilman poikaa. 731 päivää on jäänyt taakse. Niistä jokainen yksi päivä kerrallaan. On ollut päiviä, jolloin kyyneleitä on vuotanut enemmän, mutta on myös alun jälkeen ollut kokonaisia päiviä ilman kyyneleitä. Tiedän, että niitä vuotaa vielä tulevaisuudessakin, niin kauan kuin elän ja mistään mitään ymmärrän. Ikävä ja suru ovat asettuneet minuun ja löytäneet oman sijansa. Ne ovat osa minua ja sitä, mitä olen.\nMuistan ihmetelleeni sitä, kun ihmiset ja elämä ympärillä jatkoivat kulkuaan ja itsellä elämä oli pysähtyneenä. Siinä tuli vahva ulkopuolisuuden kokemus. Päivästä päivään siirtyminen kävi välillä tuskaisen hitaasti. Nyt päiviä on kasassa 731. Ja silti tuo aamu ja sen tyhjyys ovat läsnä tässä ja nyt kun tätä kirjoitan.\nNyt kahden vuoden kuluttua, päivät ja viikot rullaavat tätä tuolloin muuttunutta arkea eteenpäin ja olen jo päässyt jollakin tavalla elämäni kyytiin takaisin. En kuskipenkille, mutta varovasti peräpenkillä istumaan. Vähitellen elämässä on löytynyt myös ilon aiheita. Ystävistä, perheestä, lapsenlapsista, puolison syöpähoitojen onnistumisesta, kauniista kesäpäivistä kukkasineen, luonnosta. Joskus ilossa on surureunus, kun poika ei ole mukana iloitsemassa. Hän totisesti osasi iloita. Ja nauttia elämästä. Kumpa voisin hänen kanssaan todeta, että tänään oli hyvä päivä.\nklo syyskuuta 22, 2020 1 kommentti:\nViimeiset pyörivät yhä mielessäni. Nyt olen miettinyt sitä, miten varsinkin ikääntymisen myötä on asioita, joita tekee viimeistä kertaa tietäen, että se on viimeinen kerta. On myös asioita, joita tekee viimeistä kertaa tietämättä, että se oli viimeinen kerta.\nPitkäaikainen sienestys- , marjastus- ja työkaverini menehtyi syöpään 58 vuotiaana. Näin hänet viimeisen kerran TAYSin käytävällä pojan kuoleman jälkeen. Puhuin hänen kanssaan puhelimessa viimeisen kerran kesäkuussa, jolloin hän sanoi, ettei jaksa puhua enää. Viimeiset viestit välittelimme kolmisen viikkoa ennen hänen kuolemaansa.\nPoika lähti sairaalaan viimeistä kertaa ja muistan, miten katselin hänen kätensä heilautusta isänsä vierestä autosta ja aivankuin jokin olisi kuiskinut korvaani "Tämä on viimeinen kerta, poika ei enää tule takaisin".\nKun jouduimme luopumaan koirastamme keväällä, tiesimme pojan isän kanssa kumpikin sen, että siinä oli elämämme viimeisin koira. Emme pysty enää takaamaan, että voisimme huolehtia koirasta reilut kymmenen vuotta, mikä olisi sen elinikä. Meille ei siis enää voi tulla koiraa, vaikka miten siitä tykkäisimme.\nAuton suhteen, silmäsairauksieni ja ikääntymisemme vuoksi olemme tulleet siihen tulokseen, että nykyinen automme on viimeinen. Ajamme sillä niin kauan kuin pystymme ja sen jälkeen ei enää ole tarvetta autolle. Kulkemiset pitää sen jälkeen hoitua jotenkin muuten.\nKaikesta huolimatta elämään täytyy sisällyttää myös asioita, joita tekee ensimmäistä kertaa. Edes yksi tai kaksi asiaa vuodessa voisi olla sellaisia, joita tekee ihan ensimmäistä kertaa (ja ehkä viimeistäkin).\nTunnisteet: elämä, kuollut lapsi, kärsimys, lapsen kuolema, suru, ystävyys\nOlemme majoittuneet yhteen sairaalahuoneeseen. Toinen meistä vanhemmista on koko ajan pojan seurana, yötä päivää. Käytännössä olemme odotta...


Nico nousi pisteille - Urheilu - Ilta-Sanomat\nNico nousi pisteille\nF1-tulokas Nico Rosberg ylsi Nürburgringillä samanlaiseen temppuun kuin kauden avauskilpailussa Bahrainissa. Williams-kuljettaja ajoi loistavasti ja nousi viimeisestä starttiruudusta seitsemänneksi. Samalla hän tuplasi kauden pistesaaliinsa.\n- Minun on oltava todella tyytyväinen tähän tulokseen. Sain kaksi pistettä, vaikka jouduin lähtemään muiden takaa. Strategiamme oli täydellinen, Rosberg iloitsi. Nicon mukaan hänen autonsa ei toiminut aluksi kovin hyvin, mutta vauhti parani selvästi ensimmäisen varikkovierailun jälkeen. - Autoon tehtiin pieniä muutoksia, ja yhtäkkiä se alkoi toimia täydellisesti. Lopussa ajattelin vielä yrittää Giancarlo Fisichellan ohi, mutta lopulta päätin, etten halua vaarantaa sijoitustani. Keke Rosberg muistutti, että viides sijakin olisi ollut otettavissa. - Se jäi parista sekunnista kiinni, mutta hyvä noinkin, Keke sanoi kisan jälkeen IS Urheilulle. Keke seurasi tyytyväisenä, kun Nico nousi taistelemaan pistesijoista jo GP-voittajiksi edenneitä Juan Pablo Montoyaa ja Fisichellaa vastaan. - Nico hakkasi Montoyan ihan puhtaasti ajamalla. Ennen kuin Montoyalta meni auto rikki, niin Nicohan oli edellä siinä vaiheessa. Kisavauhti oli Nicolla ihan hyvää. Se ei vielä riitä Kimi Räikkösen ja Fernando Alonson haastamiseen, mutta enpä tiedä kuinka kävisi, jos Nico pääsisi starttaamaan heidän kanssaan yhtä hyvistä asemista.


Sairaan lapsen hoito - Kuntatyöntekijät - KVTES 2018\nHei, lapseni sairastui perjantaina kesken työpäivän. Tein työpäivän loppuun, ennen kuin hain hänet päiväkodista. Lapsi oli sairaana myös viikonlopun, jolloin minulla ei ollut töitä. Lapsen sairaus jatkui vielä maanantaina, jonka anoin vapaaksi ja hoidin häntä kotona. Merkitsin hoitovapaahakemukseen lapsen sairastumispäivän rehellisesti perjantaiksi. Esimieheni tulkinnan mukaan palkallisten hoitovapaapäivien laskeminen käynnistyy perjantaista eli lapsen ensimmäisestä sairauspäivästä, riippumatta siitä, olenko käyttänyt hoitovapaata lainkaan vai en. Eli esimiehen mukaan maanantain hoitovapaani on palkaton. Itse taas tulkitsen, että työntekijällä on oikeus kolmeen peräkkäiseen palkkalliseen hoitovapaapäivään, eikä niiden kuluminen voi alkaa jo ajalta ennen hoitovapaan hakemista. Kumpi on oikeassa? Entä jos mieheni hoitaa lasta sairauden alkuvaiheessa? Kuluuko jo silloin myös minulta oikeutta palkallisiin hoitovapaisiin?\nKysymyksen lähetti Epäselvä tilanne\taihealueelle Lomat ja vapaat\tvuosi sitten\nPerjantaita ei lasketa mukaan, koska lapsi sairastui kesken sinun työvuoron. Sinun palkalliset tilapäisen hoitovapaan päivät ovat la, su, ma. Lue KVTES:n V luvun 10 § ja sen soveltamisohje ja mene puhumaan esimiehesi kanssa. Jos se ei auta, niin ota yhteyttä luottamusmieheen. Vaikka miehesi olisi hoitanut lasta alkupäivät, niin sinun palkalliset päivät eivät siitä muutu eivätkä palkattomatkaan.


Järjestys se olla pitää – kirkossakin – Kotimaa24\nTässä olikin hyvin selitetty epäloogisuus, jolla kahta aihetta käsitellään. Loogista olisi, että jos toisesta on seurauksia niin pitäisi olla myös toisesta. Tai sitten kummastakaan ei pitäisi olla seurauksia. Nyt kuitenkin toisessa ollaan tiukkoja ja toisessa lepsuillaan. Ei näin pojat!\nToisaalta kukin voi tahollaan miettiä, kummasta on kirkon koossa pysymisen kannalta suurempi vaara: Pappien valumisesta lähetyshiippakuntaan vai pappien valumisesta “ruotsalaisen kirkkopolitiikan tielle”.\nMolemmista koituu se riski, että kirkkokansan ydinjoukko jää vaille luotettavaa sielunpaimenta.\nOlen sitä mieltä, että kirkkokansan ydinjoukolle samaa sukupuolta olevan parin parisuhteen siunaaminen ei ole sielunpaimenen uskottavuutta syövä kynnyskysymys. Uskoisin, että moni suomalainen toivoisi kirkon ottavan nykyistä suvaitsevaisemman asenteen seksuaalivähemmistöihin.\nTIetysti Kivimäen kommentin tulkinta riippuu siitä, mitä kirkkokansan ydinjoukolla tarkoitetaan.\nTuo Jukka Kivimäen käyttämä termi: “Kirkkokansan ydinjoukko” sietäisi kehystää:-)\nHieno sanonta. Gustav Johansson käytti aikoinaan maltillisempaa jaottelua: uskovat, etsivät ja välinpitämättömät.\nSe ydinjoukko muuten valuu sinne lähetyshiippakuntaan myös, kun iso joukko niistä luotettavista sielunpaimenista ei saa vihkimystä Suomen ev.lut. kirkossa.\nSitä tälläinen uskossaan huterampi joutuu tarrautumaan tosissaan penkinpäähän ettei tipahda, kun kirkkokansan ydinjoukko vyöryy Lähetyshiippakuntaan.\nLhpk vie rusinat pullasta vain sen takia, että pysyvät totuudessa virkakysymyksessä, epäreilua.\nJusulle kommentiksi, että jos menisit tekemään tuikitavallisena sunnuntaina oven suukyselyn asiasta jonkun keskisuuren suomalaisen seurakunnan päämessun jälkeen, niin ehkäpä saisit hieman eri tavalla painottuneen vastauksen verrattuna siihen mitä saisin vastaavaan kyselyyn Don’t tell maman ovelta.\nOK, eli kirkkokansalla tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä osajoukkoa kirkon jäsenistä, jotka käyvät sunnuntaisin jumalanpalveluksessa. Saatat hyvin olla oikeassa, että siitä joukosta osa ei haluaisi toimia papin kanssa, joka siunaa homopareja.\nVilli veikkaukseni on, että DTM:n ovella moni toivoisi kirkon pitävän homosuhteita syntinä. Siitä saisi sopivan kielletyn hedelmän maun suuhun.\nBTW. Asenteet yhteiskunnassa ovat viimeisen vuosikymmenen aikana muuttuneet niin radikaalisti, että nykyisellään DTM katsoo lyhenteen tulevan sanoista “Do tell mama” 🙂\n“että jos menisit tekemään tuikitavallisena sunnuntaina oven suukyselyn asiasta jonkun keskisuuren suomalaisen seurakunnan päämessun jälkeen,”\nTuskin ne kaksi huivipäistä mummoa edes tietävät mitä homoseksuaali tarkoittaa. (“tuiki tavallinen” kirjoitetaan muuten erikseen ja “ovensuukysely” yhteen)\n“Paitsi papiston, myös kirkkokansan on syytä tietää, ettei Suomen ev.lut. kirkon pappi saa kuulua lähetyshiippakunnan papistoon eikä Suomen ev.lut. kirkon pappi voi virkatyösään rinnastaa saman sukupuolisten välisiä suhteita kirkolliseen avioliittoon.”\nMitens tämä natsaa arkkipiispa Mäkisen mainitsemaan moniääniseen kirkkoon? Moniääninen saa olla siis vain tietyllä tavalla?\nVai on kirkkokansan syytä tietää. Kun sais tolkkua, että mitä pitää tietää kun yksi pappi/piispa sanoo yhtä ja toinen toista. Eikös ne ole piispat ja papit, joiden todella pitäisi tietää. Ja sitten puhutaan jo ihan Raamatun ilmoituksesta. Sekin tuntuu tökkivän mitä pappeihin/piispoihin tulee.\nTarja Aarnio kysyi: “Mitens tämä natsaa arkkipiispa Mäkisen mainitsemaan moniääniseen kirkkoon? Moniääninen saa olla siis vain tietyllä tavalla?”\nEnsinnäkin on todettava, että tunnustuksellinen kirkko voi olla moniääninen vain tunnustuksensa puitteissa. Rajoja on siis joka tapauksessa asetettava. Blogissa viittaamiani rajauksia on arkkipiispa Mäkinen ollut itse asettamassa, joten näiden rajausten noudattaminen sisältynee arkipiispan tarkoittamaan moniäänisyyteen.\nMolemmat asiat ovat välillisesti myös tunustuskysymyksiä. Kirkko on eklessia. Seurakunta kokoontuu yhteiselle ehtoolliselle. Ei välttämättä kaikki samaan aikaan samassa paikassa, mutta kyse on kuitenkin samasta, samoin ymmärretystä Herran ehtoollisesta. Sakramenttien oikein toimittamisen lisäksi kirkon ykseys edellytää sanan oikein julistamista. Näkemyserot liturgian muodoista eivät saa olla ykseyden esteenä.\nKirkkomme tunnustuksen mukaan Raamattu on kistillisen opin ainoa lähde ja myös kristillisen etiikan perusta. Kuten Jeesus Kristus meille evankeliumin kautta opettaa, Jumalan laki on edelleen voimassa viimeistä piirtoa myöden. Lain tuomion kuitenkin on otettu Jeesuksessa Kristuksessa kokonaan pois. Haasteemme on tulkita Jumalan lakia omana aikanamme. Selitys ettei Pyhä Henki ole Raamatun kirjoittajia ohjatessaan ymmärtänyt sitä tai tätä, on kuitenkin tunnustuksemme vastaista.\nJukka Kivimäki kirjoittaa, että kirkkomme tunnustuksen mukaan Raamattu on myös kristillisen etiikan perusta.\nTämä on virheellinen käsitys. Yksikään tunnustuskirja ei opeta, että Raamattu on elämän ylin ohje. Luterilaisen opin mukaan oikea eettinen harkinta on mahdollista ilman Raamattuakin. Luterilainen etiikka perustuu luonnolliseen lakiin. Sen oivaltamiseen luonnollisen ihmisen normaali järki riittää hyvin.\nMikäli Kivimäki tarkoittaa reformoituja tunnustuskirjoja, on hän täysin oikeassa. Niissä Raamattu on myös etiikan ja elämän kysymyksistä ylin arvovalta.\nMiäli Kari-Matti Laaksonen tarkoittaa, että luterilaisuus sivuuttaa Raamatun kokonaan etiikan lähteenä, hän erehtyy.\nLuther kirjoittaa: “Kaikilla ihmisillä on tosin luonnostaan jonkinlainen lain tunto, mutta se on hyvin heikko ja hämärtynyt. Siksi on ollut ja on aina pakko välittää ihmisille tuo lain tunteminen, jotta he tietäisivät syntinsä ja Jumalan vihan suuruuden. On nimittäin mahdotonta, että Jumala tukisi syntiä ja kruunaisi sen. Siksi on myös välttämätöntä, että saarnataan Jumalan vihaa ja sitä tosiasiaa, että synnin palkka on kuolema.” http://sley.fi/node/2318\nKun kirjoitin, että Raamattu on kristillisen etiikkan perusta, en tarkoittanut etteikö tietoa oikesta ja väärästä voisi etsiä myös Raamatun ulkopuolelta. Kuten Luther kirjoittaa “kaikilla ihmisillä on luonnostaan jonkinlainen lain tunto”. Omaa käsitystä on kuitenkin syytä verrata siihen mitä Raamattu vastaavasta asiasta opettaa. Ristiriita tilanteessa voi sitten miettiä onko ymmätänyt Raamatun väärin vai olisiko omassa kannassa sittenkin jotain tarkistettavaa.\nJos ajattelisimme, ettei Raamattu olisi lainkaan etiikan lähde (eikä tietenkään mikään muukaan kirja, muutoinhan asettaisimme toisen kirjan Raamatun sijaan), olisimme pelkästään oman “korvasyyhymme varassa”.\nAugsburgin tunnuksen puolustuksessa Melanchthon kirjoittaa: ” Kun ihmisen luontoon on jäänyt jäljelle järki ja arvostelukyky aistimin havaittavissa asioissa, hänessä on jäljellä myös kyky suorittaa valintaa näissä asioissa sekä vapaus ja kyky toteuttaa yhteiskunnallista vanhurskautta. – – Vaikka me siis myönnämmekin, että tahdolla on vapaus ja kyky suorittaa ulkonaisia lain vaatimia tekoja, me emme kuitenkaan katso ihmisen vapaan ratkaisunsa varassa kykenevän mainittuihin hengellisiin tekoihin: todella pelkäämään Jumalaa, todella häneen uyskomaan ja todella pääsemään siihen vakaumukseen, että Jumala huolehtii meistä, kuulee rukouksemme ja antaa meille anteeksi.”(Uskonkohta XVIII)\nAugsburgin tunnustuksessa sama asia sanotaan lyhyemmin. (artikla 18)\nOn vaikea nähdä mihin muualle esimerkiksi tasa-arvoinen avioliittolaki syrjintää poistavana tulisi sijoittaa kuin juuri yhteiskunnallisen vanhurskauden alle.\nPerisynnistä huolimatta, ja vaikka ei aina uskoisi, Jumalan luomaa järkeä ja moraalitajua jäi luonnolliselle ihmisille sen verran, että etiikkaan ja yhteiskunnalliseen vanhurskauteen liittyviä asioida on mahdollista niiden perusteella arvioida, ei pelkästään, eikä etenkään ensisijaisesti omaan “korvasyyhyyn” perustuvien valikoitujen Raamatun jakeiden pohjalta..\nKari-Matti Laaksosen viittaama yhteiskunnallinen vanhurskaus tarkoittaa yhteiskunnallista syyttömyyttä sitä, että ihminen on lainkuuliainen ja kunnollinen kansalainen. Näin kuvattu yhteiskunnallinen vanhurskaus ei kuitenkaan sellaisenaan tuota pelastavaa vanhurskautta.Näin myös siksi ettei yhteiskunnan lait aina vastaa Jumalan tahtoa vaikka osaisimme sisäänkirjoitettuna tunnistaa Jumalan lain.\nYhteiskunnallinen avioliittolaki kuuluu maallisen regimentin alueelle, eikä kirkon tule siihen puuttua. Jos kuitenkin tahdomme päätöksessä seurata Jumalan tahtoa, tulee meidän kysyä asiaa Jumalata itseltään ja parhaiten se onnistuu lukemalla Raamattua. Kun Raamattua lukee Pyhässä Hengessä, kertoo se kyllä mitä Henki tahtoo. Eri asia sitten on tahdommeko totella asiassa Jumalan tahtoa.\nTässä nyt on olemassa kovin erilaisia “Pyhässä Hengessä” luettuja Raamatun tulkintoja.\nYhteiskunnallinen vanhurskaus ei tietenkään tuota pelastavaa vanhurskautta, mutta: yhteiskunnalliseen vanhurskauden alaan kuuluvia asioita, kuten homoseksuaalien syrjimättömyyttä, voidaan vallan hyvin ymmärtää ilman Raamatun lukemista “valaistuna” tai pöytälamppu pimeänä.\nLangenneella ihmisellä ei ole hengellisen hyvän tekemiseen vapaata tahtoa. Sen sijaan ihminen uudestisyntymättömässäkin tilassa omaa vapaan tahdon ja kyvyn luonnollisten hyvien asioiden tekemiseen, kuten ihmisten kohtelemiseen tasa-arvoisina.\nKari-Matti Laaksoselle huomioksi, että ihmisten väline tasa-arvoisuus sisältyy myös Raamatusta nousevaan etiikkaan. Ihmisten tasa-arvoisuus Jumalan kasvojen edessä perustuu ihmisen luotuisuuteen. On Jumalan lain vastaista, jos kohtelemme lähimmäisiämme epäoikeudenmukaisesti.\nTasa-arvokäsityksellä ei kuitenkaan ole mitään muuta kosketuspintaa syntikäsityksen kanssa, paitsi että tasa-arvon vastainen teko on ihmiselle syntiä. Herran edessä kuitenkin se, joka on tehnyt enemmän syntiä saa enemmän anteeksi. Tasa-arvo ei siis edellytä syntikuormien “tasaamista”, sillä synnit annetaan anteeksi kaikki tai ei mitään -periaatteella.\nOlisiko niin, että tässä rukousasiassa kirkkokansa ei ole nähnyt tilannetta kovin vakavana kun kanteluita asiasta ei ilmeisesti ole vielä tehty. Ja tämä ei nyt ollut kannanotto siihen asiaan, olisiko aihetta tehdä vai ei vaan ihan vain havainto tilanteesta.\nTuntuu kyllä aika ikävältä, jos kantelut ovat ainoa keino kirkon koossa pitämiseksi yhtenä tunnustuksellisena yhteisönä.\nJos kirkon papit eivät pidä kiinni yhteisitä päätöksistä, niin miten meiltä maallikoilta voidaan edellyttää että hyväksymme annettuna asiana sen mitä kirkko on ja että pyrimme vaikuttamaan kirkossa vain siltä perustalta.\nNyt ei ole kyse kirkon tunnustukeen liittyvästä asiasta, joten tunnustukseen ja siinä pysymiseen en itse viittaisi tässä yhteydessä.\nKantelu on yksi keino selvittää epäselvyyksiä. Nyt siihen ei ilmeisesti edes nähdä tarvetta, joten tilannehan on sikälikin sitten hyvä yhteisön koheesion kannalta.\nAiemmin on ollut paljon keskustelua siitä, että pitäisikö kokonaisten kirkon järjestöjen pitää kiinni kirkon yhteisistä päätöksistä ja onko seurakunnilla lupa reagoida siihen, jos ja kun järjestöt eivät näin tee. Järjestöihin verrattuna nyt käsillä oleva yhden papin toiminta on tietysti pienemmän mittaluokan kysymys. Kuten olen tuonut ilmi, pitäisi tehtyjä päätöksiä noudattaa ja se koskee sekä yksittäisiä työntekijöitä että kokonaisia järjestöjä. Järjestöjen tapauksessa kirkon päätöksistä kiinni pitämättömyydelle on kuitenkin löytynyt kirkosta hyvin tilaa ja tukea piispoja myöten.\nMikä kirkollinen järjestö ei ole noudattanyt kirkon yhteisiä päätöksiä?\nJukka Kivimäki, keskustelu siitä, että useammat kirkon lähetysjärjestöistä eivät palkkaa a) pappisnaisia ja/tai b) parisuhteensa rekisteröineitä on käyty foorumilla huomattavan monta kertaa. Ei kai sitä keskustelua, johon itsekin olet tutustunut tai osallisunut tarvitse aloittaa ja käydä jälleen uudelleen tässä?\nKeskusteluja on toki käyty, mutta minkään järjestön ei ole todettu toimivan kirkon yhteisten päätösten vastaisesti. Siksi argumenttisi on yhtä relevantti kuin kysymys joko olet lopettanut mummojen hakkaamisen.\nNo sitten tekstisi on yhtä mummonhakkaamista, sillä Konttikirkon tilaisuuden suhteen ei ole todettu mitään päätösten vastaista tapahtuneen, tuomiokapituli on hyväksynyt pastorin esittämän suunnitelman eikä kukaan ole kannellut.\nAivan naurettavaa verrata lhpk:aan liittyviin tutkimuksiin. Nehän eivät kaiketi liity kanteluihin vaan piispojen itsensä toimesta tehdään tutkimusta.\nSonja Ottavaiselle tiedoksi, että LHPK:n/ MPSF:n papiston asioita on käsitelty myös kantelujen perusteella.\nTästä nyt on piispojen kannanotto ja aika raskauttavaa näyttöä.\nPiispojen kannanotto Suomen evankelisluterilaisesta lähetyshiippakunnasta\nSonjan viittaama teksti on aika jykevää tekstiä. Samoin on jykeväät tekstiä piispain kokouksen ohje vapaamuotoisesta rukouksesta luettuna yhdessä sitä ennen laaditun mietinnön kanssa.\nJos ajatellaan Mikkelin hiippakunnan alueella elävien ihmisten asenteita, kylmä tosiasia on se, suurin osa alueen nuorista homoseksuaaleista muuttaa aikuistumisen kynnyksellä pois, koska ei koe voivansa elää synnyinseuduillaan. On tietysti oikein, että Mikkelin piispa ohjeistaa pappejaan, mutta mitään kovin suurta ongelmaa kirkkoon rynnivät homot hiippakunnassa tuskin aiheuttavat.\nMikkeliläisten kovin voimakas varustautuminen tiukkoja sääntöjä laatimalla olisi enemmän hätävarjelun liioittelua tai kirkkopolitiikkaa kuin todelliseen uhkaan valmistautumista. Rukoillaan Mikkelin hiippakunnassa homoparin kanssa ja puolesta edes joka vuosi? Onko rukoilutilaisuuksia järjestetty yhtään kertaa?\nMitä sitten tulee Kivimäen peräänkuuluttamaan sääntöjen noudattamiseen tasapuolisesti kaikissa tilanteissa, esimerkin voisi ottaa vaikka rikoslain 6. luvun pykälästä kaksitoista. Sen ensimmäinen momentti sanoo, että rangaistuksen voi jättää tuomitsematta, jos rikosta on sen haitallisuuteen tai tekijän syyllisyyteen nähden pidettävä kokonaisuutena arvostellen vähäisenä. Myös maallinen oikeus jakaa erilaisista teoista erilaisia tuomioita.\nKansalaistottelemattomuus on puolestaan siitä erikoinen instituutio, että se saa kansan syvien rivien oikeutuksen vain silloin kun siihen syyllistyvä henkilö rikkoo sääntöä tai normia, jonka kansan syvät rivit kokevat arvottomana tai epäoikeudenmukaisena. Hyvien ja tarpeellisten sääntöjen rikkojan siviilirohkeutta ei suitsuteta vaan hänen tuomiotansa pidetään oikeudenmukaisena.\nMaailmanhistoria on täynnä tilanteita, joissa siviilirohkeudella on joudutettu hyvien asioiden toteutumista. Ja historia on myös täynnä tilanteita, joissa sääntöjä vääryydellä ja epäoikeudenmukaisuudella rikkonut konna on saanut tuomionsa. Itsensä asemoiminen oikealle puolelle historiaa ei ole aina triviaalia, mutta väitän, että kristillinen lähimmäisenrakkauden periaate antaa usein aika hyvän lähtökohdan, samoin kuin humanismi.\nJusu Vihervaara kirjoitti: “Jos ajatellaan Mikkelin hiippakunnan alueella elävien ihmisten asenteita, kylmä tosiasia on se, suurin osa alueen nuorista homoseksuaaleista muuttaa aikuistumisen kynnyksellä pois, koska ei koe voivansa elää synnyinseuduillaan. ”\nJusun viittaama asia ei oikeastaan liity mitenkään blogin aiheeseen, koska suomessa jäseenyys ev.lut. kirkossa ei ole pakollista, eikä seurakunnat painosta maantieteellisellä alueellaan asuvia ihmisiä elämään oppiensa mukaan. Kirkolliset toimitukset ovat kaikkialla maassa seurakunnan sisäinen asia ja ne toimitetaan kirkon oppien ja kirkkokäsikirjan mukaan. Kirkko on siis sama Mikkelissä ja Helsingissä.\nEn ottanut kantaa siihen, toimiiko Mikkelin hiippakunnan seurakunnat tavalla joka lisää tai vähentää seksuaalivähemmistöihin kohdistuvia ennakkoluuloja. En tunne seurakuntien käytännön työtä ja siellä toimivia ihmisiä, jotta osaisin tätä arvioida.\nKommentillani yritin sanoa, että piispa Häkkisellä ei mielestäni ole erityisen suurta huolta siitä, että Mikkelin hiippakunnassa järjestettäisiin liian homomyönteinen tapahtuma. Näen, että hiippakunnan alueella tapahtuva samaa sukupuolta olevan parin kanssa ja puolesta rukoileminen on lähinnä teoreettinen tapahtuma.\nIhmiset ovat erilaisia Mikkelissä ja Helsingissä. Se on sitten teoreettisen pohdiskelun paikka, koostuuko kirkko siihen kuuluvista ihmisistä vai onko kirkon ydin instituutio siihen kuuluvien sääntöineen. Eli onko yhteisön luonne lähtökohtaisesti top-down vai bottom-up?\nJukka Kivimäki :”Suomessa jäsenyys ev.lut. kirkossa ei ole pakollista, eikä seurakunnat painosta maantieteellisellä alueellaan asuvia ihmisiä elämään oppiensa mukaan.”\nGott sei Dank, koska ainakaan henk.koht. en pysty elämään enkä hyväksymään kirkon/kirkkojen tunnustuskirjoja kokonaisuudessaan enkä sitä, että puolisoni laillinen ja käsitykseni mukaan ihmisoikeuksien julistuksen mukainen harrastus tuomitaan.\nMe emme tule häiritsemään oikeaoppisten messuja läsnäolollamme, mutta haluamme pysyä tämän mielestämme Suomen ainoan todellisen arvoyhteisön jäseninä tietenkin edellyttäen, että ne “voimat”, jotka kirjoittavat sekä sanan Jumala että [Jumalan] Sana pienillä alkukirjaimilla ottamatta selvää mitä niillä on tarkoitettu siinä kontekstissa, jossa ne on sanottu, eivät saa valtaa kirkon asioissa.\nMielestäni nämä “voimat” ovat jo muutenkin tehneet meistä pelkkiä heidän maallisia etujansa maksavia verotaksvärkkiläisiä.\nSeikka, että joku on halukas muuttamaan kirkon perinteistä käsitystä kristillisestä avioliitosta ei vielä sinällään tarkoita, että hän olisi valmis luopumaan myös uskosta kolmiyhteiseen Jumalaan. Ongelmaksi tulee jos muutosta perustellaan seikoilla jotka pois ottavat Raamatulta auktoriteetin Jumalan ilmoitetuna sanana. Tämän vuoksi esirukous kanssa ja puolesta on ratkaisevalla tavalla eri asia, kuin vihkitoimitus.\nMinun nähdäkseni ajatus, jonka mukaan Raamattu ei kiellä kirkkoa siunaamasta samaa sukupuolta olevia pareja avioliittoon, ottaa auktoriteetin pois ainoastaan niiltä ihmisiltä, jotka katsovan Raamatun kieltävän samaa sukupuolta olevien parisuhteet.\nTuskin meistä kukaan voi sanoa, että Raamatusta löytyy yksiselitteinen kohta, jossa kielletään samaa sukupuolta olevien parisuhde ja sen siunaaminen. Erilaisia tulkintoja asiasta on Raamatun perusteella kyllä tehty ja uskoakseni suurin osa näistä tulkinnoista vastustaa samaa sukupuolta olevien ihmisten parisuhteita.\nTämän tulkinnan muuttaminen ei tarvitse merkitä Raamatun arvovallan hylkäämistä. Se voi merkitä myös sitä, että ihminen myöntää oman erehtyväisyytensä tulkintoja tehdessään. Ajatus siitä, että ihminen ei voisi viisastua ja muuttaa mielipidettään sotii sitä vastaan, että usko on elävä ja Pyhä Henki vaikuttaa yhä tänä päivänäkin keskuudessamme.\n“Minkä siis Jumala on yhdistänyt, sitä älköön ihminen erottako.”\nAvioero on ainakin täysin aukottomasti kerrottu olevan syntiä ja jumalan tahdon vastaista. Tämä tosin unohtuu monelta, joilla on kiire rusinapullailemaan raamatulla ja tuomitsemaan homoliitot jumalan sanan vastaisena 🙂 Tekopyhyyden huippu!\n“Tuskin meistä kukaan voi sanoa, että Raamatusta löytyy yksiselitteinen kohta, jossa kielletään samaa sukupuolta olevien parisuhde ja sen siunaaminen. Erilaisia tulkintoja asiasta on Raamatun perusteella kyllä tehty ja uskoakseni suurin osa näistä tulkinnoista vastustaa samaa sukupuolta olevien ihmisten parisuhteita.”\nJokainen Raamattuun syvemmin ja tarkemmin perehtynyt tietää, että Raamatusta löytyy useitakin selkeitä tai “selkeitä” käskyjä ja kieltoja, joita on tarkasteltava kokonaisuudesta käsin. Ei siis ole kyse vain siitä millaisia käskyjä ja kieltoja sieltä löytyy.\nTätä “parisuhteen siunaaminen” tapausta on tarkasteltava kristillisen avioliittokäsityksen pohjalta. Oleellista ja ratkaisevaa on se katsotaanko avioliiton olevan vain “kahden toisiaan rakastavan ihmisen sopimus ja halu sitoutua toisiinsa”, vai onko siinä kyse jostain syvemmästä.\nJa myös siitä katsotaanko että ihmisten välillä voi olla rakkautta, kiintymystä, uskollisuutta ja sitoutumistakin ilman seksuaalisuutta. On erittäin hyvä, että Raamatussa on Daavidin ja Jonatanin ja myös Ruutin ja Noomin tarina. Näiden suhteen voidaan sanoa, että tuskin löytyy mitään mikä yksiselitteisesti osoittaisi näiden ihmisten välillä olleen jotain seksuaalista, tai että rakkaus ilman seksuaalisuutta olisi jotenkin vähemmän arvostettavaa.\nItse näen avioliiton siunaamisen erityisenä juuri siksi, että miehen ja naisen suhde on monella tavalla erityinen. Siinä on myös erityistä “haastetta” juuri sukupuolten erilaisuuden vuoksi. Avioliitto on miehelle matka naiseuden ihmeelliseen maailmaan ja päinvastoin 🙂 Monet suhteen kriisit ja riidat voivat syntyä tästä erilaisuudesta.\nSiksi avioliiton siunaaminen ei ole vain tapa toivottaa “kaikkea hyvää” eikä myöskään vain osoitus hyväksynnästä. Se on matkalle varustamista. Paitsi suhteen erityislaatuisuuden ja siihen liittyvien erityisten haasteiden vuoksi, myös avioliiton erityisen tärkeän tehtävän vuoksi. Enkä tarkoita vain lasten saamista. Vaan sitä, että mies ja nainen yhdessä ja toisiaan täydentäen palvelevat Jumalaa ja lähimmäistä ja rakentavat Jumalan valtakuntaa.\nEli ero ei ole pelkästään siinä mitä Raamatusta luetaan ja miten sitä luetaan, vaan nähdäänkö avioliitto vain tunnesiteenä vain suurempana mysteerinä, jolla on tarkoitus.\nJuuri oli jossain kommenttia siitä miten ei voitu ymmärtää kun “kaksi ihmistä haluaa sitoutua toisiinsa miksi sitä ei muka voisi siunata.”\nMielestäni kirkon ei pitäisi siunata liukuhihnalta edes heteropareja, vain sillä perusteella, että nämä “haluavat sitoutua toisiinsa.”\nIhmisten väliset sovitut “sitoumukset yleensä noudattavat tunnetiloja ja muuttuvat tunteiden mukana. Kristillisessä avioliitossa on kyse enemmän sitoutumisesta kuin halusta sitoutua.\nEikä avioliitto ole pelkkiä oikeuksia, vaan tärkeä ja haasteellinen tehtävä. Ja sitoutuminen siihen merkitsee sitä, että myös pysytään sitoutuneena. Silloinkin kun ei enää huvittaisi pysyä.\nVapaissa suunnissa, ortodoksisuudessa ja katolisuudessa avioliiton velvoittava luonne on muistettu ja pidetty esillä. Ja myös mieheyden ja naiseuden merkitys siinä.\nIhmisten väliset kiintymyssuhteet ovat tietysti ihan tärkeitä nekin. Mutta ei ole mitenkään itsestäänselvää, mielestäni, että näitä olisi tarpeellista mitenkään erikseen siunata. Ellei sitten veljeys- ja sisaruusliittoon, kuten keskiajalla tehtiin.\nTässä on oleellista sekin, että haluavatko nais- ja miesparit, jotka elävät parisuhteessa, nimenomaan saman siunauksen kuin mies ja nainen saavat avioliittoon vihittäessä. Ei mielestäni ole millään lailla vääryys ketään kohtaan, että samalla siunauksella heitä ei voida siunata.\n“Siunausta” voidaan toivottaa kenelle hyvänsä. Ja kenen hyvänsä puolesta voidaan rukoilla. Mutta siunaamiseen kirkollisena toimituksena on suhtauduttava vakavasti. Kirkon ei mielestäni olisi alun alkaenkaan pitänyt ryhtyä siunausautomaatiksi, ja siunata pyydettäessä kauppakeskuksia ja mitä hyvänsä.\nKommenttini oli vain vastaus Jukalle, joka teki samaa sukupuolta olevien parisuhteen siunauksesta Raamatun auktoriteettia horjuttavan kysymyksen. Halusin vain sanoa, että vaarassa on mielestäni enemmän Raamattua konservatiivisesti tulkitsevien henkilökohtainen auktoriteetti kuin että Raamatusta löytyisi yksikäsitteisen selkeä kielto siunata kahden samaa sukupuolta olevan henkilön parisuhde.\nEn ottanut kantaa siihen, millaisen merkityksen kukin meistä henkilökohtaisesti antaa parisuhteelle ja siihen liittyvien henkilöiden sukupuolen ilmaisulle.\nEn voi välttyä ajattelemasta, että siinä konttikirkon tapauksessa on kärpäsestä tehty härkänen. Tuskin siellä on mitään avioliiton kirkollisen siunaamisen kaavaa käytetty. Ainakaan uutistiedoista ei sellaista voi päätellä. Parisuhderukous on niin epämääräinen käsite, että se tuo vain sekavuutta sinne, missä sitä harrastetaan. Onneksi ei eläkeläisten tarvi enää sellaisia harjoitella.\n“Paratiisi ompi tää, ken ei usko – poikki pää. Järjestys se olla täytyy, vot harashoo!”\nJukka Kivimäki on oikeassa siinä, että kirkon yhteisiä päätöksiä on syytä noudattaa. Muuten seurauksena on hajaannus ja kirkon yhteisen viestin häviäminen. Kommentioin omassa blogissani Jukan ajatuksia jatkaen.\nJusu Vihervaara kirjoitti kommentissaan: “Tuskin meistä kukaan voi sanoa, että Raamatusta löytyy yksiselitteinen kohta, jossa kielletään samaa sukupuolta olevien parisuhde ja sen siunaaminen.”\nJusu on osittain oikeassa sikäli, jos termi “parisuhde” määritellään eri tavalla kuin Raamatussa on määritelty termi “avioliitto”. Näinhän nyt tosiaan on rekisteröidyn parisuhteen kohdalla.\nTästä tullaankin sitten kysymykseen, kieltääkö Raamattu siunaamasta “muutoin kuin Raamatunmukaisesti määritellyn avioliiton”, ja ellei kiellä, pitäsikö kirkolla olla eri siunaus “Raamatun mukaisesti määritetylle avioliitolle” ja “muutoin kuin Raamatun mukaisesti määritetylle avioliitolle”. Edellä olevaan pohdiskeluun tulemme jos ja kun edukskunta aikanaan muokkaa avioliittolakia. Parempi kuitenkin, että tämä pohdiskelu käydään ilman että yksittäiset papit omissa toimituksissaan sooloilevat asian kanssa edeltä käsin.\nEn väitä olevani mikään raamattuspesialisti, mutta mun näkemykseni on silti se, että termi “Raamatun mukaisesti määritelty avioliitto” on hyvin epämääräinen. Se on mielestäni vähän “epäreilu” argumentti, koska jokainen voi antaa sille haluamansa sisällön ja väittää omaa avioliittokäsitystään Raamatun mukaisesti määritellyksi.\nKäsittääkseni sama Mooses, joka monen mielestä teki nykypäivän homoista kakkosluokan kansalaisia, määräsi raiskatun naisen naimaan raiskaajansa tai lapsettoman lesken naimaan lankonsa. Moni kuitenkin ohittaa nämä avioliiton säännöt puhuessaan Raamatussa määritellystä avioliitosta.\nMuutenkin Mooseksen, Jeesuksen ja Paavalin näkemykset avioliitosta eivät edusta sitä tasa-arvon ihannetta, mikä nykyiseen kulttuuriimme kuuluu. Melko lailla nainen nähtiin alamaisena miehelleen tavalla jonka laista raamatunmukaisuutta nykyiseen avioliittoinstituutioon ei olla sisällyttämässä.\nNäyttää myös aika selvältä, että moniavioisuus kuului oleellisesti Raamatun ajan patriarkaaliseen yhteiskuntaan eikä Jumala sitä tunnu Raamatun perusteella tuomitsevan. Toisaalta tiedämme, että miesten välinen seksi oli tuon ajan yhteiskunnassa kiellettyä, koska penetraation kohde tulisi häväistyksi ja se rooli sopi silloisessa yhteiskunnassa vain naiselle. Voimme toki argumentoida, että moniavioisuus on ajan henkeä ja homoseksuaalisuuden kielto pysyvää, mutta mielestäni se on vähän älyllisesti epärehellistä argumentaatiota varsinkin kun Raamatussa kuvattua homoseksuaalisuutta ei voi hyvällä tahdollakaan mieltää sellaiseksi parisuhteeksi, joita nykyisessä kulttuurissamme esiintyy samaa sukupuolta olevien henkilöiden välillä.\nEdelleen olen antanut itselleni kertoa, että Jeesus ja apostolit eivät säätäneet mitään siitä, miten ihmisten pitäisi mennä naimisiin eikä alkukirkossa edes ollut virkapappeja, jotka olisivat ihmisiä vihkineet. Jos olen ymmärtänyt oikein, pappi tuli mukaan kuvioihin vasta 1500-luvulla, jolloin Raamattukin oli jo saanut sisältönsä osalta nykyisen asunsa.\nYritän siis sanoa, että jos Jukan mielestä samaa sukupuolta olevien avioliitto ei ole Raamatussa määritelty avioliitto, voisin melkein väittää, ettei nykyinenkään avioliittolaki vastaa sitä, mitä Raamatussa kerrotaan ja mitä kaikkea avioliitto on ollut menneiden vuosisatojen ja tuhansien aikana. Jokainen tietysti tekee omat tulkintansa siitä, mihin kohtaan vetää rajan sille, minkälaiset liitot lasketaan mukaan ja mitkä suljetaan ulos.\nOlen koettanut etsiskellä Raamatusta sellaista kohtaa, missä kehotetaan siunaamaan avioliitot. Voiko joku auttaa, kun en ole ainakaan vielä jöytänyt.\nKivimäki. Raamattu on kaikille kirkkokunnille yhteinen pyhä kirja, jota pidetään myös Jumalan ilmoituksena. Tunnustuskirjat ovat vain luterilaisen kirkon ohjekirja. Suurille kirkkokunnille, katoliselle ja ortodoksiselle niillä ei ole ohjeistavaa merkitystä, vaan pikemmin kai heille lähinnä harhaopetusta. Pyhä Raamattu ei sisällä kehotusta avioliiton siunaamiselle. Jos olen väärässä, ollisin kiinnostunut kirjasta, luvusta ja jakeesta.\nJusu Vihervaara kirjoitti:”Voimme toki argumentoida, että moniavioisuus on ajan henkeä ja homoseksuaalisuuden kielto pysyvää, mutta mielestäni se on vähän älyllisesti epärehellistä argumentaatiota varsinkin kun Raamatussa kuvattua homoseksuaalisuutta ei voi hyvällä tahdollakaan mieltää sellaiseksi parisuhteeksi, joita nykyisessä kulttuurissamme esiintyy samaa sukupuolta olevien henkilöiden välillä.”\nVaikuttaisi tosiaan niin että vastuullinen moniaavioisuus joissakin tietyissä yhteisöllisissä tilanteissa ei ole niin pahan asia, kuin homoseksuaalisuus. Homoseksuaalisissa suhteissa ihminen Raamatun mukaan häpäisee oman ruumiinsa. Toisaalta Paavali viittaa siihen että mies saastuttaa oman ruumiinsa käydessään portolla. Ehkä portto on sitten eri asia kuin sitoutunut rinnakkaisuhde, jos samalla kyetään keskinäiseen kunnioitukseen.\nToisaalta Paavali krjoittaa korintilaisille “Mutta mitä siihen tulee, mistä kirjoititte, niin hyvä on miehelle olla naiseen ryhtymättä; mutta haureuden syntien välttämiseksi olkoon kullakin miehellä oma vaimonsa, ja kullakin naisella oma aviomiehensä. Täyttäköön mies velvollisuutensa vaimoansa kohtaan, ja samoin vaimo miestänsä kohtaan. Vaimon ruumis ei ole hänen omassa, vaan hänen miehensä vallassa; samoin ei miehenkään ruumis ole hänen omassa, vaan vaimon vallassa.”\nTässä Paavali krjoittaa yksiseliteisesti miehestä ja vaimosta, ei samaa sukupuolta olevasta kumppanista.\nPidän itsestäänselvyytenä sitä, että Raamatusta löytyy kuvausta miehen ja naisen välisestä suhteesta. En kuitenkaan katso Raamatussa olevaa kuvausta tai mitään muutakaan miehen ja naisen välisen parisuhteen kuvausta homovastaiseksi sillä perusteella, että joka kerta kun puhutaan miehistä ja naisista ei samalla mainita myös homoja.\nJonkin asian mainitsemisen puuttumisen tulkitseminen Jumalan tahdon vastaiseksi on tietysti tulkinta sekin. Yhtä lailla tosiasia on se, että Raamattu ei missään kohtaa selkeäsanaisesti kiellä sellaista samaa sukupuolta olevien parisuhdetta, millaisena se meille näyttäytyy 21. vuosisadan kulttuurissa. Eikä Raamattu voisikaan, koska sellaisia ei sinä aikana tunnettu.\nKorittilaiskirjeen avioliittoa koskevan osuuden Paavali aloittaa sanoilla: “Sanon tämän myönnytyksenä enkä käskynä. Soisin kaikkien elävän niin kuin itse elän. Jokaisella on kuitenkin oma Jumalalta saatu armolahjansa, yhdellä yksi, toisella toinen.”\nJoku voisi ajatella Paavalin tarkoittavan tuolla sitä, että Jumala on luonut ihmisen monimuotoisemmaksi kuin mitä hän pystyy muutamalla jakeella kuvaamaan. Ehkä noissa jakeissa ei ole kokototuus?\nJos luet kokonaan 1. Kor. 7 -luvun niin Paavalin tarkoitus ilmenee selkeästi.Hän suosittelee joko naimatomana pysymistä tai avoitumista. Jokaisella avioituneella miehellä olkoon yksi vaimo ja jokaislla avioituneella vaimolla olkoon yksi mies. Paavalin tekstistä on vaikea löytää suositusta saman sukupuolisiin suhteisiin.\n” Paavalin tekstistä on vaikea löytää suositusta saman sukupuolisiin suhteisiin.”\nVaikea siitä on löytää samaa sukupuolta olevien suhteisiin mitään kielteistäkään.\nEt sitten ole lukenut roomalaiskirjettä, kirjeitä korintilaisille, galattalaiskirjettä, kirjettä efesolaisille jne.\nEsim. Kirjeessä roomalaisille 1:24 .., että he keskinäisissä suhteissaan häpäisevät oman ruumiinsa\nMinua kummastuttaa, miksi eräiden herätysliikkeiden aktiivijäsenet ovat niin ylettömän kiinnostuneita sukupuoliasioista, ikään kuin ne olisivat jotenkin keskeisiä sielun pelastumisen kannalta.\nJa vielä kiinnostavampaa on, että he ovat kiinnostuneita nimenomaan muiden ihmisten sukupuoliasioista ja niiden arvostelemisesta, eivät niinkään omistaan.\n“miksi eräiden herätysliikkeiden aktiivijäsenet ovat niin ylettömän kiinnostuneita sukupuoliasioista,”\nJos se on se kielletty hedelmä ja synnillinen meno, joka kiehtoo.\nTaitaa olla kumminkin enempi semmoista ylimainostettua nuorempien hommaa ja “turhoo rumppoomista”. Eikä se meitä, veli Osmo, enää liikuta puoleen eikä toiseen. Ei ainakaan minua.\nOikeessa olet Kimmo. Vanhuus ja viisaus. Joitakin poikkeuksia löytyy Italian ja Ranskan suunnalta.\n“Joitakin poikkeuksia löytyy Italian ja Ranskan suunnalta.”\nNo siellä ne jotkut ovatkin semmosia kuumaverisiä berlusconeja koko ikänsä, mutta emmehän me kylmien ja karujen havumetsien miehet moisille elostelupuuhille enää korvaamme lotkauteta. Taitaa olla syntiäkin.


SILLÄ SIPULI: lokakuuta 2015\nLähettänyt Merituuli klo 18.55 0 kommenttia\nMunakoisoruuat. Niitä jäin todella kaipaamaan Shanghain keikaukselta. Jokaisella ravintolakäynnillä tuli tilattua jotain munakoisopitoista ja aina oli erinomaista!\nInnostuin kovasti kun näin Appelsiineja ja hunajaa-blogissa aasialaisviritteiset munakoisot. Soija, kalakastike ja seesamiöljy ovat takuuaasiavirittäjiä korianterin kruunatessa koko komeuden. Ensimmäisellä kerralla tein Jaeliin luottaen tupla-annoksen, nyt toisella kertaa triplasin tässäkin ohjeistetun määrän.\nTätä munakoisoruokaa on syöty hyvällä ruokahalulla lämpimänä, haaleana ja kylmänä itsekseen, leivän kanssa ja brisketin kera. Kaikki tavat ovat toimineet ihan loistavasti. Munakoisot ovat myös loistava brunssi- tai lounastarjottava, sillä ne voi hyvin laittaa maustumaan edellisenä päivänä.\npintaan ennen uunia:\n1,5 tl (ruoko)sokeria\nLeikkaa munakoiso veitsellä pituussuuntaan noin ½ cm paksuisiksi siivuiksi. (Halutessasi itketä munakoisot ripsimällä niiden päälle suolaa. Puolen tunnin jälkeen pyyhi munakoison "itkemät kyyneleet" talouspaperilla.)\nSekoita keskenään soija- ja kalakastike sekä oliiviöljy ja chilijauhe. Sivele tätä seosta munakoisoviipaleiden pintaan molemmille puolille. Laita grillivastuksen alle 225 asteiseen uuniin kunnes munakoisot ovat kunnolla kypsyneet ja saaneet väriä.\nMunakoisojen ollessa uunissa tee marinadi. Pilko pieneksi valkosipulinkynnet ja chili. Laita pieneen kattilaan oliiviöljyä ja pehmennä chiliä sekä valkosipulinkynsiä siinä hetki. Ota pois liedeltä. Lisää seesamiöljy, limetin mehu ja sokeri. Sekoita hyvin. (Voit myös kaataa pintasivelystä jääneen soija-kalakastikkeen marinadin joukkoon. Kastikkeesta tulee tällöin tummempi.) Lisää tämä kastike uunista tulleiden munakoisojen päälle.\nTarjolle laittaessa ripsi munakoisosiivujen päälle seesaminsiemeniä ja korianterin lehtiä.\nLähettänyt Merituuli klo 18.58 4 kommenttia\nTunnisteet: *munakoiso, brunssi, kasvisruoka, kevyt, nopeasti\nLähettänyt Merituuli klo 7.31 2 kommenttia\nAlkudrinkki on kiva lykätä vieraiden käteen näiden astuessa eteisestä sisälle. Varsinkin jos omat kokkailut ovat vähän vaiheessa. Alkoholittoman vaihtoehdon tarjoaminen on kohteliasta aina, ilman sen kummempaa showta. Omenamehu korvaa hyvin alkoholin monessa drinkissä, joten sitä kannattaa pitää jääkaapissa saatuvilla.\nTämä juoma on inkiväärisyydessään mausteinen ja maistuva, ilman alkoholiakin. Lisäksi juoman on todettu maistuvan myös lapsille, ei kuitenkaan omille ronkeleillemme.\nGod Morgon Organic Apple Yum! omenatäysmehu on todella passeli tähän juomaan. Suodattamattomuus tuo kivaa väriä ja tuntua drinkkiin. Luomuus on tietysti aina plussaa.\n1 tl inkiväärimehua*\n2 tl inkiväärisiirappia*\n4 cl God Morgon suodattamatonta luomu omenatäysmehua\nginger ale limonadia\nLaita neljä ensiksi mainittua raaka-ainetta sheikkeriin tai lasipurkkiin johon sinulla on kansi. Lisää jäitä niin että juoma ja jäät mahtuvat hyvin liikkumaan. Ravista ainekset hyvin sekaisin.\nLaita pitkään juomalasiin jäitä ja täytä sheikkaamallasi juomasekoituksella. Täytä lasi vielä ginger ale limonadilla.\n*olemme saaneet tuotenäytteinä Ginger Peoplen tuotteita, joista luomulaatuiset tujakka mehu ja överimakea siirappi ovat olleet ahkerassa käytössä juuri drinkkien rakentelussa\nLähettänyt Merituuli klo 13.54 0 kommenttia\nTunnisteet: juoma, yhteistyö\nPasta joka ei näytä miltään, mutta jonka tuoksua työkaverini nuuskutti ihaillen lounastaessamme. Sellainen on Kulinaarimuruja-blogin Jaanan omassa Instassaan päähäni istuttama palsternakkapasta. Valju ulkonäkö ja syksyisen juureva, tuhti maku eivät kohtaa ollenkaan.\nKaupan hyllyllä kannattaa olla tarkkana. Jos kiiruussa nappaat vaalean pötkylän matkaasi, se voi kuoriessa paljastua tähän tarkoitukseen varten turhan ärhäkäksi piparjuureksi. Kuvan juurekset ovat ehtaa palsternakkaa.\nVastaavanmoinen pasta kurpitsasta löytyy muuten täältä.\n1,5 dl parmesaaniraastetta + 0,5 dl pastan päälle\nKuori ja pilko palsternakat. Laita kiehuvaan veteen kypsymään.\nLaita pastavesi kiehumaan ja keitä myöhemmin pastat napakan kypsiksi.\nKun palstenakat ovat hieman pehmenneet, valuta vesi pois. Soseuta palsternakat sauvasekoittimella.\nLisää joukkoon voi pieninä paloina sekä kerma. Sekoita hyvin. Lisää myös parmesaaniraaste.\nMausta suolalla ja pippurilla, lämmitä tarpeen tullen varovasti, koko ajan sekoittaen uudestaan liedellä.\nValuta pasta siivilässä ja palauta takaisin kattilaan.\nLisää palstenakkaseos pastan joukkoon ja sekoita hyvin.\nRaasta parmesaania pastan pinnalle ja tarjoile heti.\nPalsternakankuoret kannattaa nakata leivinpaperin päällä kuumaan uuniin ja kypsentää öljyn sekä mausteiden kanssa sipsiksi. Hävikistä sipsiksi.\nLähettänyt Merituuli klo 7.11 4 kommenttia\nTunnisteet: *juusto, *pasta, hävikistä herkuksi, kasvisruoka, nopeasti\nKalan kypsentäminen hellästi vakuumissa toimii ilman sirkulaattoriakin, tiskialtaassa. Kyllä, kuulit oikein. Saimme vinkin eilen Mikko Utterilta vieraillessamme hänen ravintolassaan. Päätimme heti kokeilla meille uutta kypsennysmenetelmää, sillä Jukka ja muksut toivat syyslomapappalasta mukanaan Ahdin suomia kuhafileitä.\nKuhat oli pakattu nahkoineen, mutta Jukka fileoi nahat nyt pois. Minun piti näppärästi paistaa nahat pannulla sipseiksi, mutta sain poltettua ne kiinni. Tuo ruokien polttaminen tuntuu olleen viikonlopun teema minulla, phuuh.\nKaivoimme esille pari vuotta sitten tuotenäytteenä saamamme vakumointikoneen kaapin perukoilta. Ensikäyttö sujui vallan mallikkaasti lyhyellä ohjekirjan tavaamisella. Jos sinulla ei ole tällaista masiinaa, laita kalat muovipussiin ja yritä saada ilmat pois sisältä. Sulje pussi huolellisesti ettei se päästä sisälleen vettä.\nLaitoimme tiskialtaaseen hanasta niin kuumaa vettä kuin sieltä tuli. Me halusimme veden 52 asteiseksi. Mittasimme digitaalisella lämpömittarilla termostaattimme suomaa vedenlämpöä ja se oli turhan alhainen 45 astetta. Keitimme siis nopeasti vedenkeittimellä vettä ja lisäsimme sen joukkoon. Näin saimme passattua veden sopivaksi. 23 minuutin kypsennyksen aikana vaihdoimme ja lisäsimme vettä kaksi kertaa sen pysyessä näin suurinpiirtein oikeissa lukemissa koko ajan.\nUtterin mukaan kuhafile kypsyy noin 15-20 minuutissa oikeanmoiseksi, me venytimme hiukan aikaa koska veden lämpötila oli ensimmäiset minuutit turhan maltillinen. Viisas tietysti laittaisi kalat altaaseen vasta kun on mitannut veden lämpötilan sopivaksi. Innostuneisuus saa välillä aikaan hutilointia.\nKalojen kypsyessä paahdoin ruusukaaleja pannulla tosi tummiksi. Viereisellä pannulla paistoin hetken vastapoimittuja suppilovahveroita.\n23 minuuttia tiskialtaassa kypsentynyt kuha oli silkkisen pehmeää ja mehevää. Upean valkoinen kala lohkeili kauniisti. Ripsimme päälle vain suolaa mausteeksi, sillä jotenkin herkkä kala ei tuntunut kaipaavan nyt mitään muuta. Totesimme että oikein kypsennetty kuha toimii näköjään hyvin myös ilman rapsakkanahkaista pintaa.\nEnsi kerralla suolaamme kalat ennen vakumointia. Minä lupaan olla myös huolellisempi niiden nahkojen kanssa. Tätä tiskiallaskuhaa teemme ehdottomasti toistekin, niin helppoa ja hyvää se oli!\nSyyslomareissu mökillä alkoi kreikkalaisella illallisella, jonka valmisti yksi mukana ollut Kreikka-fani. Alkupalana tarjoiltiin pannujuustoa eli Saganakia. Tämä manner-Kreikasta lähtöisin oleva alkupala on nopea ja simppeli, mutta varsin maukas. Alunperin tämä tehdään kefalograviera-juustosta, joka on kovaa lampaanmaitojuustoa. Meillä oli pitkään kypsytettyä (52 kk) Goudaa. Tärkeintä että on kova juusto ja maukas sellainen.\n400 g kovaa juustoa\nLeikkaa juusto noin sentin pakSuisiksi viipaleiksi. Riko muna syvälle lautaselle ja vatkaa kevyesti. Laita jauhot matalalle lautaselle tasaisesti. Kääntele juustoviipaleet ensin munassa, sitten jauhoissa. Karista pois irtonainen jauho. Paista juustoviipaleet kuumassa öljyssä molemmilta puolilta noin puoli minuuttia, kunnes ovat kullankeltaisia.\nValuta juustoja hetki talouspaperin päällä. Lohko sirtuuna annospaloiksi neljään lohkoon. Tarjoile paistetut pannujuustot sitruunapalojen kanssa. Lisäksi voit tarjoilla oliiveja ja mahdollisesti fetakuutioita. Varsin suositeltava alkupala myös muuhun kuin kreikkalaiseen iltaan.\nLähettänyt Jukka klo 7.34 0 kommenttia\nTunnisteet: *juusto, alkupala, nopeasti\nSaadessani kutsun Gourmet Teatterin Murhaavalle illalliselle kiinnostukseni heräsi heti. Samalle viikolle oli kuitenkin menoa jo niin monelle illalle, että ajattelin josko tämä pitäisi jättää väliin. Kutsua eteenpäin lukiessa minulle kuitenkin kasvoi pakko päästä paikalle - ruuat eteemme tulisi loihtimaan Bocuse d'Or kilpailussakin ansioitunut Matti Jämsen.\nJos huippukeittäjän paikallaolo oli yllätys, sitä oli myös teatterin pystyttäminen Rautatientorille, telttaan. Mietin miten siihen ikinä saadaan rakennettua sopivanmoinen tunnelma, mutta pohdintani oli poispyyhkäisty kun astuin teltan eteisestä sisään.\nGourmet teatterin ruoka- ja esitystilaa hallitsivat upeat, mielikuvitukselliset lamput. Mietin heti liittyisivätkö ne esityksen juoneen ja jos niin millä tavalla. Lamput oli suunnitellut latvialainen lavastaja Aigars Ozoliņš.\nRuoka Gourmet Teatterissa oli erittäin onnistunutta, varsinkin siihen nähden että se tarjoiltiin samanaikaisesti isolle teltalliselle ihmisiä. Alkuun nautimme kylmäsavulohta, osteria ja pähkinävoita.\nPääruuaksi oli ylikypsää possunkylkeä, joka oli niin trendikkään nyhtämisen sijaan prässätty tiiviiksi jolloin rakenne oli mehevä ja mielenkiintoinen. Possun kanssa tarjottiin selleripyrettä ja pitkään haudutettua selleriä. Varsinkin viimeksimainittu teki säväyksen kokonaisuuteen ikäänkuin raikastaen sitä.\nJälkiruuaksi nautiskelimme uuniomenamoussea, vaniljajäätelöä joka oli kuorrutettu suolaisella pähkinäseoksella ja puolukkavaahtoa. Viinit ja juomat - joita sai ostaa lisää niin halutessaan - oli hinnoiteltu maltillisesti. Esimerkiksi kotimaisesta Napue Ginistä tehty GT maksoi 10 euroa.\nDiana Leesalun kirjoittamasta ja Seppo Honkosen ohjaamasta esityksestä en viitsi suuremmin kertoa, jotten paljasta liikaa. Sen kuitenkin totean, että show oli viihdyttävä ja näyttelijäsuoritukset paikoin ihan loistavia. Minua nauratti välillä ääneen, mikä on melko harvinaista minulle teatterissa. (Toisaalta, olisiko sillä jotain tekemistä asian kanssa että menen monesti katsomaan ennalta-ajatellen järkyttäviä ja itkettäviä näytelmiä?)\nRuuan tarjoilu esityksen lomassa oli rytmitetty erittäin hienosti niin ettei odotusta tai toisaalta kiirettä tullut lainkaan.\nEsitykset Rautatientorilla ovat päättyneet, mutta show jatkuu Suvilahdessa reilun viikon ajan marraskuun lopulla. Tuolloin ruuasta vastaa toinen huippukokki Jouni Toivanen, joka tullee tarjoamaan myös mielenkiintoisia makuja. Varauksia on jo sen verran sisässä, että sinuna pitäisin kiirettä.\nIllallisen tarjosi Gourmet-teatteri\nLähettänyt Merituuli klo 8.05 2 kommenttia\nSuomen uusi Olutmestari 2016 on valittu. Hän on rovaniemeläinen Antti Peltonen, jonka oluttaitoja voi käydä todentamassa Oliver´s Corner ravintolassa. Kisälleiksi ylsivät Helsingissä työskentelevät Jussi Leveelahti (ravintola Olhus Kobenhavn) ja Mikko Ilves (ravintola Pastor).\nOlutmestarifinaali käytiin korkeuksissa keskellä Helsinkiä, Ravintola Maxinessa. Tässä komea rivi finalisteista.\nFinaalituomareiksi saapui oluen ammattilaisia, ruokakäyttäjä, noviisi ja suurkuluttaja. Viimeksimainituksi tunnustautui musiikkialalta hyvin tuttu Ilkka Alanko, joka kertoi vähintään ajattelevansa olutta joka päivä ja yrittävänsä pidättäytyä siitä edes muutamana päivänä viikossa. Liemessä-blogin Jenni kertoi tuomaroinnin alkuun käyttävänsä olutta etenkin syksyisiin pataruokiin lihaliemen lisäksi nesteenä. Viiniasiantuntijana tutuksi tullut Ilkka Siren myönsi, että olut on loputtomasti monipuolisempi ruokajuoma kuin viini. Siren tuumasi myös, että oluiden maailmassa kaikki tuntuu olevan mahdollista, koska sen valmistusta ei koske yhtä tiukat säännöt.\nKilpailijoita tenttasivat tuomareina myös Sinebrychoffin panimomestari Tapio Kangas-Heiska ja mediapersoona, aloitteleva oluisti Heta Hyttinen.\nTeknisinä tuomareina toimivat Jani Suomalainen - vuoden 2015 olutmestari ja Sinebrychoffin Aniko Lehtinen.\nItse kisa oli järjestetty rennon viihdyttäväksi, ainakin näin katsojan silmin. Paikalle istahtaneet arvovaltaiset tuomarit käyttäytyivät hyvin vaativinakin asiakkaina pyytäen vaikka tiettyyn ruokaan sopivaa olutta, kaljaa joka palauttaisi koristreenin jälkeen tai olutta joka tarjoiltaisiin tyylikkään modernista lasista. Kilpailijan piti paitsi säilyttää pokkansa ja ehdottaa oikeanmoista olutta, osata tarjoilla oluet teknisesti oikein, säilyttää hyvä asiakaspalveluhenki ja vastata samalla kiperiinkin kysymyksiin. Kysymykset saattoivat koskea esimerkiksi oluen historiaa, juoman kaatotapaa tai vaikkapa lasien pesun merkitystä. Kaikki tämä tuli suorittaa alle kymmenessä minuutissa, jonka jälkeen seurasi vielä juontajien esittämä kysymys.\nOlutmestarifinaali oli paitsi viihdyttävä, myös sivistävä. Opin tuomarien kysymysten myötä vaikka mitä uutta oluesta. Kilpailua seuratessa huomasin myös pitäväni uudesta olut tuttavuudesta Grimbergenin belgialaistyyppisestä Blanche-oluesta.\nKilpailu näytti hyvin rehdiltä ja kilpatovereita kannustettiin iloisesti selkäläpsyillä. Yleisön joukossa ihmiset hymyilivät ja jutustelivat rennosti olutpullot ja -lasit kädessään. Mietin että juuri tällaista on olutfiilis!\nSuomalaisen oluen päivää vietetään taas 13.10. Silloin meillä sihautetaan auki olutpullo. Nähtäväksi jää onko se sitten porteria suklaakakun kanssa fiinistellen, saunaolut lauteilla vai jokin virkistävä vehnäolut villasukat jalassa.\nLähettänyt Merituuli klo 5.49 4 kommenttia\nTunnisteet: juoma, tapahtuma, yhteistyö\nKöttkontrollen ja Linnanvouti moottoripyöräreissul...


Uusia ystäviä Tampereelta - sivu 5 - Kaverihaku.net\nIlmoitukset alueelta Tampere (711 kpl) - sivu 5\nVähän hullu nainen etsii kavereita\nOlen 21v nainen Tampereelta. Vähän ujo, mutta kun tuntee paremmin niin puhelias ja avoin. Eläimet ovat tärkeitä minulle, ja itseltäni niitä löytyy monenlaisia.\nMielenterveysongelmia löytyy paljon, mutta jos sen läpi näkee niin olen ystävällinen ja mukava.\nAinut toiveeni on, että olisit mukava ja ymmärtäväinen. Sukupuolella ei ole väliä.\nNe jotka ovat unohtuneet.\nPaniikkikohtauksista kärsivä 26 vuotias mies.\nAlkoholi helpottaa tutustumis prosessissa. Jonka takia olen vältellyt niitä. Musiikki, kirjallisuus ja videopelit aina ollut lähellä sydäntä.\nAjat kulutan kirjoitellassa, piirtämällä tai pelaamalla.\nLuontokaan ei omituisuus. Erinomainen muisti, välillä liiankin hyvä.\nKeräilen vinyyleitä. :3 En ole kauhean nirso musiikin suhteen, mutta mumblerap on perseestä, kuin märkää ripulia korville.\nPelannut kaikkia peli genrejä, toisia enemmän, eri tasoilla.\nKäytän nikotiinia, jos joku siitä välittää. Jos välität moisesta, ehkä ongelma ei ole muut siun ympärillä.\nOlen 33v nainen muutanut Pirkanmaalle Olen luonteeltaan ujo (aluksi ja hiljainen) . Harrastan lukemista, ulkoilua ja käsitöitä. Minuun saa ottaa yhteyttä jos haluaa tutustua. Olisi mukavaa jos löytyisi ystäviä johon tustustuu\nAsun aviomieheni kanssa ja en hae parisuhdetta\ntykkään koirista ja kissoista vaikka ei omia olekkaan\nOlisi mukava löytää uusia kavereita ja ystäviä, joiden kanssa voisi keksiä jotain kivaa tekemistä.\nLähden mielelläni kävelylle, kahville, kiertelemään kaupungille tai vaikka elokuvaa katsomaan, kiipeilemään, tai muuten vain istumaan iltaa ja höpöttelemään. Pidän mm. kuvaamisesta, luontoretkistä, eläimistä, extempore-reissuista, auringonlaskuista, matkailusta, lukemisesta.\nArkeni kuluu töiden ja opintojen parissa, mutta myös vapaa-aikaa löytyy.\nOta rohkeasti yhteyttä, niin tutustutaan! 😌\nMoikka! Olen 19-vuotias nainen Tampereelta, joka kaipaa lisää kavereita. Luonteeltani olen ystävällinen, positiivinen, energinen, lämminsydäminen ja hyvällä tavalla vähän hullukin. Työkseni teen lähihoitajan hommia. Vapaa-ajalla tykkään tehdä oikeestaan mitä vaan hyvässä seurassa.\nIkähaarukka mieluiten 18-23v.\nSnäpin yms. saa kysymällä.\nMoi! Mie oon 18-v nuori transmies Pirkanmaalta ja kaipaisin ystäviä, yksinäinen kun oon. Vietän paljon aikaa miun kihlatun kanssa, mutta muuten pyörin aika paljon vaa yksin kotona.\nTykkään intoilla kaikenlaisesta musiikista, pidän eläimistä paljon, tykkään valokuvata ja joakua pelailla pleikkarilla. Soittelen joskus myös kitaraa ja sähköpianoa.\nMie oon luonteeltani ns "introvertti omilla ehdoilla", oon aika vetäytyvä, vähän alkuun jopa juro, mutta kun miuun tutustuu, miusta saa hyvän kaverin. Oon empaattinen, omaan hyvät kuuntelu- ja keskustelutaidot, oon ystävällinen, rauhallinen ja omistan paskan huumorintajun. Oon avarakatseinen ja haluiain kovasti tutustua uusiin ihmisiin. Ei väliä liekö internetissä tai kasvotusten, kunhan riittää juttua.\nOlen 28-vuotias nainen Tampereelta. Olen jo pidemmän aikaa kokenut yksinäisyyden tunnetta, ja haluaisin löytää lisää ystäviä, joiden kanssa viettää vapaa-aikaa ja jakaa iloja ja suruja. En ole asunut Tampereella vielä pitkään, ja koen että minulla ei oikein ole ketään, kenen kanssa viettää aikaa.\nOmia kiinnostuksen kohteita ovat kaikenlainen luova tekeminen, itse teen esimerkiksi paljon erilaisia käsitöitä, maalaan, piirrän, sisustan jne. Minua kiinnostaa myös kauneudenhoito. Rakastan myös musiikkia ja haluaisin käydä enemmän ihan vaikka livekeikoilla. Musiikkimakuni on suhteellisen laaja, mutta eniten ehkä kuitenkin kuuntelen poppia ja rapmusiikkia.\nEn käytä alkoholia juuri koskaan, ja muita päihteitä en ollenkaan, että varsinaista ryyppyseuraa minusta tuskin saat. Tykkään kuitenkin käydä ihmisten ilmoilla, joten yksillä tms voidaan lähtee käymään.\nOlisi ihanaa myös vaikka lähteä katsomaan jääkiekkoa, koska siitäkin pidän paljon. Matkustaminen on minulle myös henkireikä, ja toivon että uudesta ystävästä olisi myös matkakaveriksi.\nUlkoilu on myös tosi tärkeää, ja olis mukava saada seuraa vaikka metsälenkeillekin. Minulla on pieni koira, joka myös tykkää olla menossa mukana. Käyn myös satunnaisesti kuntosalilla.\nOlen luonteeltani ystävällinen, suorapuheinen, ja sosiaalinen. Ystävänä olen lojaali.\nOllaanpa kuulolla! ❤\n26- vuotias nainen etsii kavereita Tampereelta!\nMoi! Muutin pari kuukautta sitten Tampereelle avopuolisoni kanssa. Paikkakunta sinänsä on tuttu, sillä olen kotoisin läheltä Tamperetta, mutta kavereita ei enää kovin montaa ole seudulla, joten haen tätä kautta uusia tuttuja :)\nPelaan jalkapalloa ja olen kiinnostunut aika laajasti kaikesta liikunnasta ja urheilusta. Muita kiinnostuksen kohteita ovat esimerkiksi musiikki ja matkustelu. Luonteeltani olen rauhallinen , ystävällinen ja välittävä. Aluksi monesti ujompi, mutta tutustuttua puheliaampi.\nEtsin uusia kavereita harrastamiseen, esimerkiksi lenkille tai kahville tai matkusteluun.Miksipä ei myös hyvää ystävääkin jonka kanssa voisi jakaa asioita!\nLaitahan rohkeasti viestiä jos haluat tutustua paremmin :)\nOnko täällä ystäviä?\nTäällä ois fiksu ja huumorintajuinen 41v mies joka etsii seuraa, aitojaystäviä Tampereen alueelta ja rohkeasti yhteyttä ja kysymällä kerron lisää ja kik löytyy ja kuvia myös voidaan vaihtaa ja myöskin kasvotusten on kiva viettää aikaa. Musta saa seuraa mihin vaan vaikka kahville, yhdelle, ja olen päihteetön ja alkoholiakin vaan silloin tällöin hyvässä seurassa ja baareissa kans mukava käydä mutta niissä nyt harvemmin tulee käytyä.\nOlen 39v. Tamperelainen Mies, Haluatko seuraa esim. ihan vain lenkille kävellen? Minulla on auto käytössä niin voi käydä vaikka kirpputoreja kiertämässä tai muuten vain kahville jonnekkin, siitä ne keskustelut samalla varmaan lähtevät käyntiin, yleensä kyllä keksin jutun aihetta, joten kiusallista hiljaisuutta tuskin paljon ehtii tulla, laitahan viestiä tulemaan, siitähän se lähtee.


Syystäkin ärsyyntynyt | Ammattiliitto Pro\n4.11.2019 klo 09:00\nVuonna 2015 tehtiin kilpailukykysopimus palkansaajien ja työnantajien välillä kahdestakin syystä. Ensimmäinen oli tietysti se, että palkansaajajärjestöt olivat ”pakon edessä” tekemässä kilpailukykyloikkaa silloisen pääministerin aloitteesta. Toinen syy oli se, että parempi oli pysyä sopimisen tiellä. Olihan menneinä vuosikymmeninä onnistuttu sopimalla osoittamaan suomalaisen yhteiskunnan voima.\nVuodet vierivät ja ”kilpailukyky koheni”. Kummaa on ekonomistipiireissä se, että kovinkaan paljon ei kyseenalaistettu sitä, mistä se ”kadonnut kilpailukyky” löydettiin. Laajasti hyväksyttiin, että kilpailukykysopimuksella oli merkittävä vaikutus yritysten kansainväliseen ja kansalliseen kilpailukykyyn. Menikö se kuitenkaan ihan näinkään?\nSelvää on se, että työnantajien sivukulujen maksuosuuksia kevennettiin vuosina 2016–2020, yli 4,2% prosenttiyksiköllä. Siinähän tuli roimasti kilpailukykyetuja palkansaajien kustannuksella. Tietysti mieleen jäivät monelle vain kiky-tunnit, 24 tuntia ilmaista työtä. Kiistämätön tosiasia on, että jos työn ja työllistämisen hinta laskee, paranee suhteellinen kilpailukyky suhteessa kilpailijamaihin. Mutta oliko tässä kaikki? Ei.\nMaailmantalouden ”suhdannetuuli” tarttui Suomeen poikkeuksellisen hitaasti. Yhtenä syynä tähän oli eri sektoreiden samanaikainen heikko kysyntä maailmalla, ei niinkään kustannustaso. Luit oikein. Vuodet 2012–2015 olivat siis taloushistoriassa poikkeuksellisen huonoa aikaa, jota kukaan ei onnistunut selittämään. Jälkeenpäin arvioituna kysyntä muuttui äkillisesti eikä ollut myydä uutta tuotetta. Seurauksena talous supistui tai ainakin junnasi paikallaan. Oliko tämä esteenä kasvattaa osinkoja? Ei.\nHelsingin pörssin suurimmat yhtiöt kasvattivat osinkopottiaan vuodesta 2015 alkaen yli 10 prosentilla vuodessa. Yhteenlaskettu potti kasvoi pörssin historian suurimmaksi vuodesta toiseen, tänä keväänä maksettiin uusin ennätys yli 13 miljardia euroa.\nMistä muuten nyt työehtosopimuspöydässä eritoten kiistellään? Siitä, pitääkö suomalaisen tehdä 24 tuntia palkatta töitä myös vuonna 2020 ja siitä, onko tuo kilpailukykysopimuksen ”tuottavuuden alttari” tehty ikuiseksi kasvavia osinkoja varten?


Madam B.C.: Sormineulottu timanttipeitto (+ ohje).\n"Timanttinen peitto - se on siis timanttipeitto! Tämä unelman muhkea ja hattaraisen pehmeä pikkupeitto koiramummun alla on nimeltään timanttipeitto."\nNäin kuvailin timanttipeittoa viime vuonna (ks. postaus). Sen jälkeen aika ajoin muutamat ihmiset ovat kyselleet ohjetta sähköpostitse. Alkuperäinen ohje julkaistiin Kauneimmat Käsityöt -lehdessä (nro 3/19). Nyt koska uusin sähköpostikyselijä ei jostain syystä voinut vastaanottaa ohjettani sähköpostitse, päätin "vapauttaa" ohjeen blogiin kaikkien saatavaksi!\nPeitto on siis ns. sylipeitto - toki suuremmankin voi tehdä (ks. ohje), mutta tämä pienikokoinen peitto ainakin valmistuu näppärästi vaikka yhteen iltaan. Lankana on pehmoinen silmukkalanka ja sen työstäminen sormin on kyllä mukavaa.\nEli tätä ei virkata, ei neulota, ei solmita - silmukkalangan työstöä taidetaan suomeksi kutsua sormineulonnaksi, mutta itse sanoisin tätä enemmänkin sormipujotteluksi. Langassa on siis lenkkejä, jotka ovat ns. valmiita silmukoita. Lenkit pujotettaan toistensa yli, ali, limittäin jne ja koko työtä työstetään varsinkin peitoissa vain oikealta puolelta vaakatasossa aina suuntaa laidassa vaihtaen vähän kuin kudonnassa.\nKoko: Sylipeitto 80 x 80 cm. Voit kasvattaa tai pienentää peiton kokoa lisäämällä tai vähentämällä mallikerran verran (10 silmukkaa).\nLanka: Sylipeittoon Alize Puffy -silmukkalankaa noin 4 kerää\nSormineulonta (tai -pujottelu): Pujottele silmukkalankaa sormin pöydällä tai tee työ sylissä. Työn oikea ja nurja puoli ovat erilaiset. Työ sormineulotaan oikealta puolelta. Yhdistä uusi kerä edelliseen leikkaamalla kerän viimeinen ja ensimmäinen silmukkalenkki auki aloituksen tapaan ja solmimalla langanpäät umpisolmulla.\nJos tämä parin vuoden takainen (ainakin kädentaitomessujen) hittilanka on sinulle uusi tuttavuus, alkuun voi olla hyvä harjoitella ees taas silmukointi ihan pienellä pätkällä. Youtubesta löytyy myös hyviä ohjevideoita pujotteluun.\nAlku voi olla peitossa hankala, kun silmukkalanka on kierteellä ja ei vielä hahmota kuvioiden suuntaa. Jos tulee virheitä, älä huoli, silmukat voi purkaa erittäin helposti, vetää vain laidasta silmukat irti edellisestä rivistä.\nAloitus: Avaa langan ensimmäinen silmukkalenkki suoraksi langanpääksi leikkaamalla lenkin sidelanka poikki silmukan välistä. Laske langasta 30. ja 31. silmukoiden välinen taitekohta. Aseta 30 ensimmäistä silmukkaa suoraksi eteesi niin, että langanpää jää vasemmalla. Aseta aloitusketjun silmukat ylöspäin. Vapauta lankaa kerältä vähintään aloitusketjun verran 30. ja 31. silmukoiden taitekohdasta kohti vasempaa. Aloita sormineulonta oikealta vasemmalle.\n1. krs: Pujota 31. silmukka 30. silmukan läpi takakautta (perussilmukka). Pujota samoin kaksi seuraavaa (= 29. ja 28. s). Risti kaksi seuraavaa silmukkaa (= 27. ja 26. s) keskenään niin, että vasen tulee oikean silmukan päälle. Pitele ristityt silmukat paikoillaan vasemmassa kädessä ja pujota oikealla kädellä seuraavat kerältä tulevat silmukat takakautta ristittyjen silmukoiden läpi, ensin päällimmäisen ja sitten alemman silmukan läpi. Risti kaksi seuraavaa silmukkaa (= 25. ja 24. s) keskenään peilikuvana niin, että oikea tulee vasemman silmukan päälle. Pujota seuraavat kerältä tulevat silmukat takakautta ristittyjen silmukoiden läpi, ensin alemman ja sitten päällimmäisen silmukan läpi. Pujota kolme seuraavaa (23., 22. ja 21. s) perussilmukoilla ilman ristimistä kuten alussa. Toista *-* krs loppuun.\n2. krs: Älä käännä työtä vaan jatka pujottelua vasemmalta oikealle. *Tee 2 perussilmukkaa. Risti vasen alakautta oikealle. Tee 2 perussilmukkaa. Risti vasen päältä oikealle. Tee 2 perussilmukkaa.* Toista *-* krs loppuun.\n3. krs: Jatka oikealta vasemmalle. *Tee 1 perussilmukka. Risti oikea alakautta vasemmalle. Tee 4 perussilmukkaa. Risti oikea päältä vasemmalle. Tee 1 perussilmukka.* Toista *-* krs loppuun.\n4. krs: Jatka vasemmalta oikealle. *Risti vasen alakautta oikealle. Tee 6 perussilmukkaa. Risti vasen päältä oikealle.* Toista *-* krs loppuun.\n5. krs: Jatka oikealta vasemmalle. *Risti oikea päältä vasemmalle. Tee 6 perussilmukkaa. Risti oikea alakautta vasemmalle.* Toista *-* krs loppuun.\n6. krs: Jatka vasemmalta oikealle. *Tee 1 perussilmukka. Risti vasen päältä oikealle. Tee 4 perussilmukkaa. Risti vasen alakautta oikealle. Tee 1 perussilmukka.* Toista *-* krs loppuun.\n7. krs: Jatka oikealta vasemmalle. *Tee 2 perussilmukkaa. Risti oikea päältä vasemmalle. Tee 2 perussilmukkaa. Risti oikea alakautta vasemmalle. Tee 2 perussilmukkaa.* Toista *-* krs loppuun.\n8. krs: Jatka vasemmalta oikealle. *Tee 3 perussilmukkaa. Risti vasen päältä oikealle. Risti vasen alakautta oikealle. Tee 3 perussilmukkaa.* Toista *-* krs loppuun.\nToista 1.–8. krs:n mallikertaa kunnes peitto on hiukan venytettynä neliön kokoinen.\nPäättele vasemmalta oikealle 8. krs:n avoimet silmukat. Pujota sivusuunnassa vasemmalta laskettuna toinen silmukka ensimmäisen läpi, kolmas toisen läpi, neljäs kolmannen läpi.. jatka näin krs loppuun. Kun jäljellä on viimeinen silmukka, pujota reunassa odottava lanka sen läpi. Katkaise lanka. Päättele langanpäät nurjalle. Ompele langanpäät vielä muutamilla pistoilla kiinni, jolloin ne eivät purkaudu käytössä.\nPeitto on pysynyt hyvänä. Se on meillä tosin lähinnä "sisustuspeittona" nojatuolilla tai joskus sohvan reunalla. Vältän (ja suosittelen muitakin välttämään) silmukkalangasta sellaisten töiden tekemistä, joita tarvitsisi useinkin pestä. Lankahan on 100 % polyesteriä eli "yhtä pahis" kuin fleece ja siitä irtoaa mikromuovia. Ja en ole varma muutenkaan minkälaisena moni pujottelumalli selviytyisi konepesusta? Vähintäänkin se pitäisi pestä Guppyfriend-pesupussissa, joka estää mikromuovien pääsyä pesukoneesta pois.\nMutta materiaalista huolimatta peitto on edelleen hyvin timanttinen, niin tuntumaltaan kuin tyyliltään.\nKategoriat Alize Puffy, Olohuone, Sisustus, Toiveet, Tutoriaalit\nPiia / Puikoilta pujonnu 19. syyskuuta 2020 klo 23.17\nOnpas kivan näköinen! :)\nMadam B.C. 22. syyskuuta 2020 klo 15.01\nAnonyymi 26. helmikuuta 2021 klo 18.08\nOnpas kivan näköinen, mitä luulet voiko näin aloittelijana tämmöisessä onnistua vai onko parempi harjoitella jotain missä ei ole kuviota. Mistä olet muuten langat ostanut?\nMadam B.C. 28. helmikuuta 2021 klo 18.04\nKiitos :) varmasti onnistut! Voit vaikka yhdellä kerällä ensin harjoitella pelkkiä perussilmukoita pienellä leveydellä niin saat tekniikkaan tuntumaa. Harjoitus on helppo purkaa eikä lanka siitä miksikään muutu, vaikka ensin kokeilee ja harjoittelee. Langat olivat Lankavasta.\nAnonyymi 11. maaliskuuta 2021 klo 19.22\nMadam B.C. 14. maaliskuuta 2021 klo 17.34


Simrad/B&G/Lowrance NAIS-500 B-luokan AIS-järjestelmä - Marinea erikoisliike ja verkkokauppa\nVähennä törmäyksien todennäköisyyttä viimeisintä sukupolvea edustavan täysin integroidun Class B AIS -transponderin avulla. AIS on oleellinen navigoinnin apuvälinen nykypäivän vilkkaasti liikennöidyillä laivaväylillä ja ruuhkaisissa satamissa. Kompaktin kokoinen ja kevyt sekä täysin vesitiivis. Pieni virrankulutus ja useita liitäntäväyliä. NAIS-500 soveltuu liitettäväksi kaikkien Navico-konsernin (Simrad, Lowrance ja B&G) AIS-laitteita tukevien monitoiminäyttöjen kanssa sekä kaikkien muidenkin merkkisten laitteiden kanssa joissa AIS-tuki ja NMEA 2000, NMEA 0183 tai USB-liitäntä (tietokone).\nHinta: 899,00 € 89900 1027,96 € 102796\nNSPL-500 antennisplitterillä +295,00 €\nNäe ympärilläsi liikkuvat alukset\nAuttaa näkemään ja tulla nähdyksi merellä, joka on suuri apu tämän päivän ruuhkaisissa satamissa ja laivaväylillä. AIS seuraa keskitetysti kaikkia näköpiirissä olevia aluksia ja auttaa pienentämään yhteentörmäämisen riskiä vaihtamalla turvallisuustietoja alusten kesken.\nSekä monenlaista tietoa ympärillä liikkuvista aluksista\nNAIS-500:ssa hyödynnetään kehittynyttä automaattista digitaalista aikajakoon perustuvaa lähetys- menetelmää, jonka ansiosta laite pystyy lähettämään ja vastaanottamaan staattisia tietoja kuten MMSI-numeron (Maritime Mobile Service Identifier), aluksen nimen, kutsutunnuksen ja alustyypin. Lisäksi se pystyy lähettämään ja vastaanottamaan dynaamisia tietoja kuten sijainti, kurssi ja etäisyys. Tiedonvaihto tapahtuu alusten välillä tai aluksen ja maa-asemien välillä. Yhteensopivaan karttaplotteriin liitettynä laite näyttää kaikkien kantavuusalueella olevien ja AIS-tietoja lähettävien alusten sijainnin ja liikkeet.\nNAIS-500 on Class-B AIS-järjestelmä, joka sisältää useita liitäntävaihtoehtoja (NMEA 0183®, NMEA 2000®, USB ja NMEA 0183 -multipleksaus). Monipuolisten liitäntöjen lisäksi saatavissa on NSPL- 500-antennijakaja, joka yhdistettynä NAIS-500:aan mahdollistaa vain yhden VHF-antennin käytön VHF, AIS ja FM-radiovastaanottimien yhteydessä. Ratkaisu vähentää antennien lukumäärää ja siten asennus- ongelmia sekä säästää rahaa.\nKoteloinnin suojausluokka on IPX7\nB-luokan AIS lähetin/vastaanotin- järjestelmä, jossa on sisäänrakennettuna oma 50-kanavainen GPS-vastaanotin + ulkoinen GPS-500 antenni\nNMEA-2000/SimNet/NMEA-0183 (high speed) yhteensopiva\nUSB-liitäntä tietokoneita varten\nAIS lähetin/vastaanotin (AIS Class-B)\nVirrankulutus 180 mAh 12 V\nKäyttöjännite 9.6 - 31.2 V DC\n1.8 m NMEA 2000 -kaapeli


RUL:n ampumamestaruudet ratkottiin Kajaanissa - Rul.fi\nEtusivu ⁄ Ajankohtaista ⁄ Uutiset ⁄ RUL:n ampumamestaruudet ratkottiin Kajaanissa\nSuomen Reserviupseeriliiton ampumamestaruuskilpailut ammuttiin 16. – 17.8. Kainuun Prikaatin radoilla Kajaanissa. Viimeisissä yksin järjestetyissä kisoissa ammuttiin yli 200 suoritusta. Paras tulostaso oli pienoiskiväärissä ja isopistoolissa. Ensi vuonna liiton ampumamestaruudet ratkotaan RUL:n ja RES:n yhteisissä kilpailuissa Utissa.\nViikonlopun paras tulos oli Lauri Lausteen pienoiskiväärin 3×20 laukauksen kilpailussa H50 sarjassa ampuma 573. Se oli paras tulos lajissa kaikki sarjatkin huomioiden ja lisäksi tämän ikäluokan uusi ennätystulos.\nRUL:n ennnätykset tehtiin myös isopistoolin sarjoissa H60 ja H70. Ensiksi mainitussa sarjassa Ari Ukkola ampui 568 pistettä ja jälkimmäisessä sarjassa Antti Rantanen korjasi ennätyksen lukuihin 550.\nRUL.n yleismestaruuden voitti Kymenlaakson reserviupseeripiiri (9215) selvästi ennen Varsinais-Suomea (8865) ja Pohjois-Pohjanmaata (7850).\nMestaruuskilpailujen tulokset löytyvät netistä järjestelyistä hienosti vastanneen Kajaanin Reserviupseerikerhon sivuilta: http://www.reservinupseerikerho.kajaani.net/