Käymälä: kesäkuuta 2014\nSaarikosken rahatyö -- roskan kääntäminen -- ja päätyö -- nerouden suomentaminen -- oli mahdollinen, koska oli olemassa Haavikko. S pitää Haavikkoa jonain jumalana, jonka elämää edes ei pysty kuvittelemaan, mutta Haavikon suurin ansio on kuitenkin se, että hän piti Saarikosken työssä, antoi työtä. Toiseksi suurin ansio on hänen oma kirjallisuutensa, joka on mahtavaa (vaikka Tuuliöinä ei tänään tee minuun vaikutusta… samalla kun Laulu laululta pois (1966) tuntuu kuin uutuusteokselta). Mutta S on Haavikkoa suurempi runoilija, ohi mennen. Vaikki sivutöinäänhän, lauantaiaamupäivisin, Haavikkokin runoili.\nMeille Haavikon, Anhavan, Saarikosken pojista ei paljon ole apua tai iloa. Meidän pitää, kehittyäksemme, tehdä sama työ, mutta ilman että kukaan tilaa meiltä koskaan mitään, tai edes lakkaa aktiivisesti sotimasta meitä vastaan. Moraaliset mahdollisuutemme kehittymiseen ovat heikot; tämä ei ole sosialismi, jossa voisimme elää luovalla työllä. Kehittyminen on toisaalta mahdollista, mutta se ei voi olla näyttämättä hullulta ja tarkoituksettomalta toisten ihmisten silmissä.\n"Mitä minä sitten teen kun rahaa ei enää saa mistään?" Saarikoski 1971\nTaiteessa ja matematiikassa ei ole mitään sellaista kuin lahjakkuus: jokainen kehitysaskel on kovan työn tulosta. Vain kielilläpuhumista opitaan ekstaasissa, synnynnäisen kyvyn avulla.\nSuomentajanpäiväkirjojen sivulla 306 S haukkuu Jörn Donnerin vielä perusteellisemmin. Nautittavia rivejä. Donner on uskomattoman falski ihminen (yhden tapaamisen perusteella) ja huono kirjoittaja. Kaiken tässä maassa sikiävän henkisen kelvottomuuden perikuva: sairauden kuva. Russofobian basilli.\nAlpo Ruuthin Korpraali Julin pitää lukea. Tilasin jo. Tilasin myös Salaman Orvokin. Onko Salamalla tosiaan joku hyvä romaani? "Salaman kirjoista näkyy saumat, tekemisen vaiva", sanoo Saarikoski, ja sanoo kyllä turhan kivasti kun Salama on hänen ryyppykaverinsa. En usko, että Saarikoski todella jaksoi lukea Salaman romaaneja. Jaksoiko kuunnella edes juttuja, kertaakaan hän ei Salamaa siteeraa. Romaanit ovat tympeitä ja ikävystyttäviä, eikä niissä mitään muuta ole näkyvissä kuin saumat. Salaman seksuaalikuvaukset ovat minulle käsittämättömiä, en saa niihin mitään tolkkua. Seksuaalisuutta toki on vaikea kuvata. Salama on niitä tyyppejä, joista S sanoo: "Ei tunne paikkaansa evoluutiossa." Helsinkiä ei ole koskaan kuvattu taiteen keinoin, toteaa Saarikoski. Ei ainuttakaan romaania. Miksi? Koska ihmiset kuvaavat ihanteitaan, haaveitaan, pelkojaan, mielikuviaan, eivät sitä mikä on todella läsnä ja olevaa. Nykymaailmassa ainoat tosijuorut ovat sellaisia, että niiden levittäjää pidetään vain hulluna.\nPosted by Sven Laakso at 7:14 ip.\nLabels: filosofia, Pentti Saarikoski\nniitä on kiltin ja viisaan näköisiä\nsuunnattoman mahtavia supersankareita\njotka eivät koskaan onnistu pelastamaan\nketään tai mitään.\nPosted by Sven Laakso at 5:43 ip.\nLabels: aforismi, runo, supersankari\nAika paljon tulee SoundCloudissa ranskankielistä palautetta. Pitäiskö ryhtyä opiskelemaan? Ei pidä: 20 vuoden työllä olisin 3 vuotiaan lapsen tasolla. Onneksi tytär osaa jo vähän ranskaakin, koska on niin kova Barbapapa-fani.\n"Superbe travail sur les bois, les cuivres... jusqu'à l'entrée du piano.... jusqu'au final ... J'adore!"\nPosted by Sven Laakso at 5:01 ip.\nLabels: filosofia, musiikki, SOUNDCLOUD\nTytär haluaa taas nähdä Robinin biisin Onnellinen. Robin ei varmaan edes tiedä, että biisin kertsi on varastettu Eppu Normaalin Murheellisten laulujen maasta. Olisinko sitten iloisempi jos tytär diggaisi Eppuja, vaikka Eput ovat Robiniin verrattuna neroutta?\nPosted by Sven Laakso at 4:50 ip.\nLabels: biografinen, Isä ja tytär\nVenäjänkielen puhetaitoni on huonontunut parissa vuodessa aika tavalla. Lukutaidon sentään luulisi vähän parantuneen, vai onko se vain luulo. Täytyy sanoa, etten oikein nauti sellaisen kielen puhumisestä, jota en osaa puhua. Englantiakaan en opi, vaikka mitä tekisin. Viisivuotias tytär menee minusta englannintaidossakin ohi parissa vuodessa. On todella rajoittunutta tällainen kielivammainen elämä, mutta mitä on tehtävissä. Selväähän on ettei kieliä harjoittelemalla opi, niin kuin jotain matematiikkaa tai musiikkia. Kielen oppiminen on puhdasta synnynnäistä lahjakkuutta ja magiaa. Ihminen joka osaa kieliä herättää ennen muuta pelkoa, toiseksi kunnioitusta. En tiedä asiaa jonka suhteen työn tekeminen ja ahkeruus olisi yhtä turhaa. Toisaalta en minä tästä asiasta enää näin elämän ehtoopäivillä kärsi. Sitä voi vain olla kaikissa tilanteissa hiljaa ja hymyillä. Nyökkäillä iloisesti kuin kiinalainen.\nPosted by Sven Laakso at 9:19 ap.\nLabels: filosofia, kieli, kielitiede, Venäjä\nKävin Bloomsdayssä Hotellin Tornin pubissa. Olkihattuiset rusettikaulaiset miehet lukivat James Joycea pubiyleisön hälistessä välinpitämättömästi. Tunnelma oli kuin olisi tupsahtanut Douglas Adamsin romaaniin. Englanniksi luettuna nuo novellikohdat kuulostivat kaavamaisilta. Onhan minulla toki hyllyssä Finnigans Wake jne (joka jonkun Hannu Helinin suomentamana voisi minulle kuka ties alkaa puhuakin... oma englannintaitoni ei nauttimiseen riitä). Hyvä, että Ville Hytönen kuulemma julkaisi Helinin suomennosotteen Finnigas Wakesta: kuka ties siitä alkaa kokonainen uusi kirjallisuus. Vaikka harmi tietysti, että Helin itse asiasta loukkaantui, kun ei ollut antanut julkaisemiseen lupaa. Bloomsdayssä tuli ajatelleeksi, että Saarikoskikin teki Joycellekin palveluksen. Minulle Joyce ei ole koskaan merkinnyt silti oikein mitään. Ei ole vaikuttanut tekemiseenä millään tavalla. Kymmenen minuuttia Bloomsdaytä oli enemmän kuin riittävästi. Tulihan Saarikoskikin myöhemmin järkiinsä ja tajusi, ettei Joyce ole tärkeämpi kuin Kafka. Ja onko se Kafkakaan nyt paria Saarikosken päiväkirjasivua arvokkaampi suomalaiselle lukijalle. Ei sillä ole minuun suurta vaikutusta ollut. Rangaistussiirtola, ja mitä muuta? Useimpia Kafkan (edes lyhyitä) teoksiahan ei jaksa (suomeksi) lukea. Totta on, että kapitalistinen yhteiskunta paljossa on kafkamainen: siltä voi usein suojautua vain viraston seinien raikkaammalle puolelle, eli sisään.\nPosted by Sven Laakso at 9:00 ap.\nLabels: James Joyce, kirjallisuus\nNETTI ON TÄYNNÄ\nHuomasin juuri, että netti on täynnä tällaisia musiikkisivustoja, joista voi kuunnella demoversioita ja luonnoksiani, joita olen tänne blogiin vuosien varrella postannut. Sinänsä ihmeellistä (vai onko?), koska aineisto on tosiaan ollut vain täällä, omasta serverihakemistostani ladattavissa. Joku robotti vai mikä tällaisia sivustoja ylläpitää. Sinänsä en valita, vaikka luonnosversiot eivät ole olleet tarkoitettu suurempaan levitykseen. Haluan pitää selkeästi erillään tässä blogissa julkaistavan työpäiväkirjan luonnosmateriaalin ja ns. "valmiit teokset". Kappaleiden nimet ovat päiväyksiä, jotka toivottavasti kertovat kuulijalle olennaisen kappaleen valmiusasteesta. Tässä Gurdjieff-aiheinen haku, joltakin tällaiselta sivustolta.\nPosted by Sven Laakso at 8:43 ap.\nLabels: filosofia, musiikki, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nVuoden takaista tavaraa osaksi uusilla soundeilla. Kyllä tästä biisi tulee.\nPosted by Sven Laakso at 1:27 ap.\nLabels: audiomerkintä, filosofia, musiikki\nPosted by Sven Laakso at 10:17 ip.\nLabels: aforismi, runo\non hämmästyttävä keksintö, koska se on täysin kansanvaltainen järjestelmä toisin kuin demokratia. Lottokratia on myös oikeasti sitä mitä väittää olevansa, kun taas demokratia ei milloinkaan ole aitoa. Lottokratian aitous on helppo todentaa. Silti lottokratia voi joskus johtaa mielivaltaisempiin ratkaisuihin kuin mihin yksinvaltias pystyisi. Lottokratia on huonoin hallintotapa, ellei mukaan lasketa kaikkia muita hallintotapoja, joita on kokeiltu.\nLottokratia on tekemisen lottokratiaa. Ihmiset tarttuvat arvontaan ei niinkään edistääkseen yhteistä hyvää, vaan ollakseen aivan varmoja siitä, että yhteinen paha ei pääse toteutumaan. Lottokratia on vaikea vientituote. Lottokratia on arvan diktatuuria: se on arvontaprosessi, ei arvontaprojekti. Siksi tämän selonteon pohdinnan ja lopputulosten on vaikutettava läpileikkaavasti kaikilla politiikan alueilla.\nLottokratia on liian arvokasta heitteille jätettäväksi. Lottokratia on siis yhdessä elämisen tapa ja ilmaus toisten kunnioittamisesta arvonnan keinoin. Se on keskustelun tarpeettomuudesta syntyvä elämänmuoto. Lottokratia ei perustu ihmisten omaan haluun. Sillä mikään ei ole helpommin ohjailtavissa ja harhautettavissa kuin ihmisen oma halu. Lottoa ei voi huijata. Lottokratia on kollektiivisen älyn puutteen hyvin toimiva vakuutusjärjestelmä. Jos asiat menevät huonosti, aina voi syyttää sattumaa. Yhteiskunnan vakaus on suurinta lottokratiaassa, sillä vene ei keiku eikä sitä voi tarkoituksellisesti keikuttaa. Lottokratiassa fasisti ei voi ottaa kansan syvien rivien addiktoivaan afrodisiaa hallintaansa.\nLottokraatti on vahvasti aatteellinen nimi lehdelle. Lottokraatti on Suomen Sosialilottokraattisen Puolueen pää-äänenkannattajana toimiva sanomalehti. Nyt Lottokraatti on arvioinut, miten eduskuntapaikat olisivat jakautuneet demokratian vallitessa. Tulos ilahduttaa lottokraattia.\nTavanomainen Lottokraatin lukija on todellinen lottokraatti. Todellinen lottokraatti on se, joka hyväksyy arvontatulokset, vaikka tulos ei miellyttäisi. Todellinen lottokraatti hyväksyy erilaiset ajatukset ja mielipiteet. Hän on aidon satunnaisuuden tinkimätön puolustaja. Hän opettaa kansan olemaan äänestämättä. Sillä äänestystä ei voi todellinen lottokraatti katsella tuntematta kylmiä väreitä selässään, eivätkä ne tule nautinnosta. Esimerkiksi J-.C. Hazard oli sydämeltään todellinen lottokraatti, periaatteista kiinni pitävä ja rehellisyyttä arvostava ihminen, joka ei koskaan elämässään äänestänyt.\nPosted by Sven Laakso at 7:40 ip.\nLabels: aito ja näennäinen demokratia, antidemokratia, filosofia, Poliittinen muistio\n"Kuten sotaa ei synny, jos ei kummallakin osapuolella ole aseita, niin ei synny poliittista taistelua, jos ainoastaan toinen osapuoli on oikeassa." Saarikoski 1971\nPosted by Sven Laakso at 6:59 ip.\nLabels: lainaus, Pentti Saarikoski\nMUTAATIO JA SLANGI\ncolol: mix of cool and lol\nKeksin tämän nettislangisanan eilen kännipäissäni. Tai siis kirjoitit kännipäissäni väärin, ja lukija keksi. Tapahtui siis väärinkirjoituksen yhteydessä mielenkiintoinen mutaatio. Monestihan sama tapahtuu väärinluennan yhteydessä. Netin nopea postaaminen aiheuttaa kirjoitusvirheiden julkisen leviämisen, mikä taas nopeuttaa kielen evoluutiota, koska osa kirjoitusvirheistä johtaa uusiin ajatuksiin ja kielellisiin keksintöihin.\nPosted by Sven Laakso at 5:57 ip.\nElektroakustinen ääniprojekti on kuljettava loppuun siksikin, että ilmeisesti en ilman sen läpikäymistä opi suomenkieltä. Kieli, ääneet, rytmit, painot, ja merkkijärjestelmät, eivät vieläkään ole minulle riittävän plastisesti jäsentyneet, että pystyisin todella suvereeniin ilmaisuun. On mentävä pitkän kaavan mukaan ja dekonstruoitava jokainen osatekijä. Äänen kanssa pelaaminen vielä palauttaa sarjallisen tajunnan kielen äänteiden ja syntaksin tasolle, niin että vihdoin pääsen irti lineraarisesta käsiteajattelusta pellismäiseen tajuntatilaan. Siis toivoakseni. Tämä kaikki taas on edellytyksenä ja esitietona venäjänkielen omaksumiselle. Venäjänkielen virheetön omaksuminen on mahdollista vain täysin psykedeelisessä valhallatilassa. Kielen omaksumisella tarkoitan sen täydellistä hallintaa visuaalisesta runoudesta äännerunouteen koko sanaston ja etymologian syvyyden voimalla. Tämähän on edellytys sille, että kieltä voi varovasti alkaa käyttää.\nPosted by Sven Laakso at 4:57 ip.\nLabels: elektroakustinen, kieli, kielitiede, musiikki, Venäjä\nSuomen ulkomaalaispolitiikka on historiallisesti ja globaalisti suhteellisen pehmeää ja inhimillistä. Henkilökohtainen kokemukseni käytännöstä on kuitenkin suhteellisen postiviinen. Aina voisi olla paremmin, mutta emme elä Utopiassa. Tietenkään nykyisillä sosiaaliturvasysteemeillä ulkomaalaispolitiikka ei voisi koskaan olla täysin holtitonta, niin kuin jotkut ilmeisesti luulevat. Ja jos sosiaaliturva olisi heikompi, se voisi olla vielä vähemmän holtitonta, koska tulijat olisivat useimmiten rikollisia, joiden kaitsemiseen ei poliisin resurssit riittäisi. Performanssin julkilausuttu sanoma on siksi selvästi tautologinen ja vaatimus epärealistinen.\nVaikuttava performanssi tämä silti on. Itse en olisi antanut mitään selitystä. Olisin Suomen passin sijaan levittänyt vaikka Utopian passeja. Venäjän passikin olisi ollut mielenkiintoisempi valinta. Tai Kiinan. Tai Pohjois-Korean.\nPosted by Sven Laakso at 12:35 ip.\nLabels: passit, performanssi, video\nOIDIPUKSEN ALOITEKYVYTTÖMYYS SILMIENSÄ SUHTEEN\nTietysti Venäjällä matkustelu on nyt hankalampaa ja epävapaampaa kuin aikaisemmin ulkomaalaisille. Pietarissa ei ehkä kohtaa ongelmia, mutta Ukrainan tapahtumien takia riski kohdata vaikeasti hallittavia tilanteita perifeerisemmissä paikoissa on tietenkin kasvanut. Kun miettii Suomen ulkopoliittista sekoilua, herää kysymys: halutaanko sillä nimenomaan estää nuorisoa matkustelemasta Venäjällä, oppimasta kieltä ja kulttuuria? Vielä enemmän tämä puoli kärsii kuin taloussuhteet. Luulen, että venäläiset tulevat olemaan Ukrainan suhteen todella pitkävihaisia, koska heidän kädet on Itäukrainan suhteen sidottu. Venäjän sotilaallinen puuttumattomuus Itäukrainassa on pelkkää taktiikkaa. Mieliteko on valtavan suuri, mutta Putin suuressa viisaudessaan estää kiihkoilijat. Aina tulee miettineeksi, että kun sellaista henkilöä kuin Vladimir Putin, joka nousee kaikkien aikojen poliitikkona korkealle, ja joka on ehdottomasti henkisesti korkeatasoisin maailmanpolitiikan tämän hetken maailmassa, haukutaan ties miten vastuuttomasti ja perusteettomasti, miten haukuttaisiin sitten ihmistä, joka on ala-arvoinen. Obama on moraalisesti ala-arvoinen ihminen, ja häntä kehutaan. Niin yksinkertaista se on: asteikko on läpipervertoitu, nurinkäännetty. Matkustellessaan Venäjällä ja kohdatessaan tilanteita, on todella vaikea muutamassa minuutissa sanella itsensä irti tällaisesta aivopesukoneistosta, kuin länsimaissa tällä hetkellä on. Sitä melkein ottaa selkäänsä tyytyen siihen moraaliseen totuuteen, ettei ole itse voinut tehdä mitään tämän sekoilun ehkäisemiseksi täällä. Koska tämä kuningas Oidipuksen valtakausi oikein loppuu? Ilmeisestikään tämä Oidipus ei aio itse puhkaista silmiään.\nSuomalaiset poliitikot on käsittämättömiä pellejä. Uskomatonta miten tarkasti Saarikoski näki tämän Kokoomuksen pellemäisen ja toivottaman ytimen. Moraalisesti heidän alapuolellaan on vain "älymystö". Lottokratia olisi fiksu systeemi Suomeen.\nPosted by Sven Laakso at 11:02 ap.\nLabels: filosofia, Poliittinen muistio, Suomi, Ukraina\nsanoo Saarikoski Donnerista. Olen tässä selaillut joitain Donnerin tuon ajan romaaneja ja matkakirjoja. Aivan mahdotonta täysin lukukelvotonta sörsseliähän se on. Koko Suomen älymystö on nykyään donnerlaista sörsselströmiä. Donner kirjoitti kaiken sen russofobisen hölynpölyn jo 1960-luvulla. Mutta samalta paskalta se varmaan aikalaisesta tuntui, jos oli järjissään. Saarikoski toteaa nasevasti vuonna 1971: "Ei ole mitään intellektuelleja enää."\nPosted by Sven Laakso at 1:28 ap.\nLabels: filosofia, Pentti Saarikoski, Poliittinen muistio\nHarjoittelu ei tee mestaria. Kirjoitan nyt säästä. Toukokuussa jo kävin saaressa uimassa ja ihmeesti vesi oli lämmennyt kesähelteiden lukemiin, tai sitten sinä päivänä, tuuli ajoi lämmintä pintavettä siihen rantaan. Nyt kesäkuunlopulla vesi on kuulemma yhdeksän asteista eikä lasten uimakoulua voida järjestää. Entä jos heinäkuukin on tällainen? Silloin ihmisten pitää kyllä ryhtyä nussimaan talvisinkin, eikä vain kesällä "tulla hulluksi". Kesä alkaa olla niin lyhyt ettei hulluksi edes ehdi tulla. Silloin pitää olla järki nussiessakin, vaikka ei haluaisi. Mutta kukoistaman pyrkivät ihmiset ovat eräänlaisia kasveja, joilla on kasvukausi vain lyhyen kesän. Kasvukausi tietysti, sielulla, voisi olla koko vuoden. Mutta tuskin he ryhtyvät mitenkään järkeviksi ja ajattelemaan: kun luonnon olosuhteet ovat vittumaiset, ei viitsitä me enää olla vittumaisia toisillemme. Ei, vittumaisuus on pohjolan aurinko. Huono sää vain pahentaa sairautta. Venäläisiksihän ei tulla, jumalauta! Ja elämän reaaliteettien tajuaminen pohjoisessa, mitä se on muuta kuin venäläiseksi tulemista? Mutta voiko tietyn rajan yli kiusantekeminenkään enää mennä, ja joskushan se on tyhmänkin tajuttava, että kaikki me täällä kuolemme, ettei elämän suloisuus ole pelkkää heikkoutta siinä väsytystaistelussa jota perinnönodotukseksi kutsutaan.\nPosted by Sven Laakso at 12:35 ap.\nLabels: filosofia, Poliittinen muistio, sää, säären kaikkivalta\nAina on mukava tarkistaa löytyisikö joku Kalevi Seilosen runokokoelma joka ei vielä ole hyllyssä. Kun sen tekee kerran huonosti saa tehdä aina uudelleen, iloisin mielin. Tällaista tämä on kun kiinnostuksen kohteina tässä maailmassa on, pienen kielialueen lähinnä kuolleet runoilijat. Löysin kirjan Saarikoski Naisten taudit josta en aiemmin tiennyt. Innostuin mutta, turha toivo. Lähempi tarkastelu osoitti kysymyksessä olevan gynekologi Seppo Saarikosken teoksen. Tämä on kuin naisten iskeminen nuoruuteni Helsingissä: aina sitä uskoi alkuillasta, kun muistia oli vähän hämmentänyt oluella, nousuhumalalla löytävänsä kaupungista jotakin uutta.\nPosted by Sven Laakso at 11:36 ip.\nLabels: ensykandi, Kalevi Seilonen, kirjallisuus\nTässä on niin paljon pielessä etten tiedä mihin tarttuisi.\nPosted by Sven Laakso at 11:21 ip.\nSinkkosen Minä maani maailmassa (1969) yhdeltä istumalta hievahtamatta. Mahtava kokonaisuus, omalla tavallaan täydellinen. Sinkkosen valitut runot ei tee oikeutta tälle muodontajulle. Tällaisia kokoelmia ei pitäisi rikkoa. Tällaisen jälkeen ei voi kirjoittaa itselleen heikompaa kirjaa poistomyyntikärryihin huonoksi mainokseksi.\nPosted by Sven Laakso at 11:03 ip.\nLabels: filosofia, kirjallisuus, Lassi Sinkkonen, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nKOLMASKYMMENES KERTA TODEN SANOO\nKirjallisuudessa älyksi ei oikein riitä, että ehtii ja osaa punnita sanansa. Sanojen pitää myös painaa, täsmälleen oikein, suhteessa kokonaisuuteen. Hyviä kirjoja ovat ne, joiden seurassa viihtyy niin hyvin, että voimat riittävät silmistä kadonneen kirjan löytämiseen ja lukemisen jatkamiseen. Saarikosken päiväkirjat ovat tällaisia. Jos kirja ei nopeasti löydy, se tilataan uudelleen Huuto.netistä. Parosen Kuolismaantie katosi, ja täytyy todeta: en löydä.\nTuurin romaaneja en jaksa nostaa yöpöydän pinnalta. Huovisen Lyhyet erikoiset eivät oikein luetuta itse itseään. Tuntemattoman sotilaan äänikirjaversiota en malta kuunnella edes elektronisen musiikkivirran taustalla. Kiven Kootun eivät avaa itseään silmieni eteen sormen koskematta, valitettavasti. Kiven Kanervalakin on erikoisen epätasainen, kuin monen tekijän tekele. Kivi, Kilpi, epäilyttävät. Miksi Saarikoski heitä ylisti? No, ei hänellä ollut muitakaan ylistää. Jotain piti löytää ja kun mitään ei löytynyt, ei halunnut uskoa sitä. Vaikka kyllä hän kirkkaina hetkinään myöntää, ettei suomalaista traditiota Kalevalan ulkopuolella kovasti ole. Kalevala on jännittävin romaani, jonka olen lukenut.\nKirjallisuuden historia on mukavaa: on mukava tietää mikä meni ihmisille läpi silloin, muttei mene meille enää kun olemme fiksumpia. Eino Leinosta riittää tietää, että hän haukkui Rantamalan Harhaman. Se jäi historiaan. Hannu Salaman yhtään teosta en ole saanut loppuun. Asenteellinen, ulkosaneltu, suhmurainen ryssäviha siinä kai häiritsee, kun nykyään on nähnyt millaisia nuo ovat alastomina. Sekopäitähän ne ovat. Salama on minun näkökulmastani sekopää, sanan varsinaisessa merkityksessä. Siis "ilman logiikkaa", huonolla tavalla. Hyväkin tapa olisi mahdollinen, kuten Saarikoski Prahan päiväkirjoissa opettaa. Salama on vähän kuin joku rokkari, jonka "menestyksen salaisuus" on yhteiskuntarakenteen sisäinen salaisuus. Niin kuin nyt jotkut äänilevyjen myyntitilastot iTunesin aikakaudella. Teksti tietysti sanoo minulle paljonkin, mutta en viihdy sen parissa.\nMeren ilmapiiri on toinen. Meri on pääinsinööri, joka on ylpeä siitä, että osaa hommansa pilkulleen ja jota häiritsee B-luokan insinööri samassa työpaikassa. Ja tästä häiritsevyydestä tulee sitten ilmaisullinen asia. Jonkun lyhyen novellin olen ehkä Mereltä jaksanut lukea. Mielenkiinto siihen on samanlaista kuin mielenkiinto 1970-luvun amerikkalaisia piirilevyratkaisuja kohtaan: suuri on ihmisen tahdonvoima, kun voitettavana on Neuvostoliitto. Meren romaaneita en ole lukenut, paitsi Manilaköyden, puoliväkisin, sillä tavalla hampaat irvessä loppuun, niin kuin nyt ihmiset yleensä romaaneja ja piirilevyjä kai lukevatkin. Peiliin piirretty nainen on hyvä yritys, muttei yhtä tehokas kuin Lauri Viidan Entäs sitten Leevi, joka tulee luettua, mutta hitaasti, vaikka onkin aavistuksen vanhempaa teknologiaa. Meren Mannerheimin olen lukenut kokonaan, ja se on kyllä vetävä tietoteos. Merellä on tiedemiehen suuret toimintakykyiset aivot.\nRistin Johanneksen Pimeä yö tulee luettua, viidenkymmenen vuoden kuluessa ehkä kertaalleen. Nikos Kazantzakisin Askeesi, jota minulle suositeltiin, ei tule luettua vaikka on ohut vihko. Teilhardin Tapaus ihminen ei taida tulla luettua. Saa nähdä tulevatko Sinkkosen romaanit luettua. Alkujen perusteella luulen, että tulevat. Sinkkosen seurassa tuntuu viihtyvän. Vaikka romaanilta vaaditaan uskomattomia tullakseeni luetuksi meillä. Sinkkosen runokokoelmat pitää lukea kokonaisuuksina. Tämäkin Minä, maani, maailmassa on oikea sanataideteos, jossa kaikki on punnittua. Sinkkonen on kestävä, koska tämä meidän "Kuningas Oidipus" ei ole mikään muutaman vuoden juttu ja silmät puhki.\nDavid Foster Wallacen hyvinsuomennetut esseet jäivät kuitenkin lopullisesti kesken. Infinite Jest ei tule luettua. Jotenkin juuri nyt (tämän elämän osalta) väärällä tavalla vanhentunutta DFW. Philiph Rothin Portnoyn tauti on kelvoton. Amerikkalaiset kirjailijat Emerson mukaanluettuna ovat kelvottomia. He kertovat mutta varovat "juoruamasta". Heillä on sellainen kustannussopimus isojen markkinatoimijain kanssa. Jopa Poe on vähän tällainen: havaitsin lukiessani Hoffmannia joka on paljon suurempi ja vailla sopimuksia.\nMurgerin Boheemilemämää tulee luettua. Knausgåårdin Taisteluni... on siinä ja siinä jääkö kesken... ei taida jäädä... mutta äärettömän hitaasti se etenee, koska on juuri niin ikävästi 10 vuotta vanhentunutta, vaikka oppiihan siinä tuntemaan vihamiestensä sielunliikkeitä ja asenteita, jos sitä tämän paremmin on ylipäätään mahdollista oppia. Kanteletar ei ole edennyt. Täysin yliarvostettuja latteita lemmenlurituksia. Nostavat erillisinä vain Lönnrotin arvoa. Agrippan Okkultia tulee joskus kokonaan luetuksi: ajankohtainen. Mutta tuleeko Saarikosken Prahan päiväkirjat luettua kolmekymmentä kertaa. Kyllä tulee, jos aikaa jää.\nPosted by Sven Laakso at 7:35 ip.\nLabels: filosofia, Poliittinen muistio\nÄidinmaidonkorvike ei ole kahvikermaa.\n"Mitä kaikesta kertomaan." Saarikoski\nPosted by Sven Laakso at 7:07 ip.\nLabels: aforismi, Pentti Saarikoski\nKirjailijat ne pohtivat vuodesta toiseen jossain Lahden kirjailijakokouksessa kirjallisuuden tehtävää, ovat huolissaan runouden merkityksettömyydestä ja muuta sellaista. Lahden kokouksessa juopottelua ja lörpöttelyä Saarikoski ei pitänyt kotoisan juopottelun kilpailijana. Kirjailisuuden "yhteiskunnallisen tehtävän", jos sellainen nyt kerran pitää löytää, hän kuittaa lakonisemmin Jussi Parviaista:\n"Kirjallisuudella on sama tehtävä kuin kyläyhteisössä ns. juoruamisella."\nKirjallisuus ei siis OLE juoruamista kyläyhteisössä. Vaan sen tehtävä yhteiskunnassa on SAMA kuin juoruamisella kyläyhteisössä. Yhteiskunta poikkeaa arkaaisesta kyläyhteisöstä mm. siinä, että se on paljon vähemmän läpinäkyvä ja mahdollistaa suurkaupunkien myötä asukkailleen myös tietyn anonymiteetin. Olennainen kysymys on: kuinka voi juoruta jos ei ole mitään "juoruttavaa". Kirjailijan tehtävä on siis hankkia "juoruttavaa". Miten se tehdään? Ei välttämättä kammiossa tai kirjastossa istumalla, niin kuin Saarikoski haaveilee, ja harmittelee että:\n"parhat vuoteni menivät "elämiseen""\nJa kun "juoruttavaa" on hankkinut, jää mietittäväksi miten se laitetaan kirjoitukseen, rivien väliin, niin että juoruttavat eivät sitä huomaa ja kirjailijaa tapa. Siksi varsinainen kirjallisuus ei voi olla ensisijaisesti kertovaa kirjallisuutta, koska kaikki mitä se kertoo tapahtuu rivien välissä.\nPosted by Sven Laakso at 6:49 ip.\nLabels: Jussi Parviainen, kirjallisuus, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nRunoteoksessa on alku, keskikohta ja loppu, jotta nähtäisiin onko teos yhden vain useammat tekijän kirjoittama. Jos kolme osaa ovat samantasoiset, on tekijöitä yksi. Jos osien välillä on röpelöä, on tekijöitä useita. Epätasainen viittaa runoudessa siihen, että tekijöitä on monta eikä yksi.\nPosted by Sven Laakso at 6:27 ip.\nSitä minä vähän ihmettelen miten Saarikoski ja Lasse Sammalisto saattoivat ennustaa Tsernobylin vuonna 1971 (Suomentajan päiväkirjat s.226). Ydinvoimalan rakennustyöthän vasta aloitettiin silloin. Toki "Kiovan henki" oli asiaa tunteville tuttu ja sama kuin nykyään. Itsehän olen miettinyt, oliko Tsernobyl tahallinen Nliiton hajoamista nopeuttava sabotaashi. No olihan se toki. Meilläpäin vain Hautalan porukoissa voisi syntyä juuri tällaisia suunnitelmia. Sen takiahan he vihreitä ovat. Siihen aikaan oli omat hautalansa, mutta olivatko he vieläkin ovelampia ja taitavampia, vai kömpelömpiä? Hautalahan on erittäin taitava, mutta lukeva yleisökin on nykyisin paranoidisempaa, ja siksi Hautalan pimeät temput näkyvät läpi kaltaiselleni Philiph K. Dickin romaaneissa, Bunuelin elokuvissa, 1700-luvun kirjallisuudessa ja markiisi de Saden juonissa grillatulle HSP-tyypille.\nSammaliston rooli Saarikosken elämässä on sittenkin mielenkiintoinen. Sitä ei jotenkin sanota suoraan mikä se on. Mutta kuvataan: hän oli veljensä vartija. Sammalisto oli Helsingin Yliopiston genetiikan professori. He olivat ystäviä jo nuoruudesta. Jonkinlaista genetiikan tutkimusta Saarikosken seksuaalisuus on. Päämäärä on genetiikantutkimus eikä mikään muu. Genetiikka on ala, joka ei onnistu selvin päin. Siksi myös Sammalisto on kova doku.\nSaman kirjan sivulla 231 lyödään vetoa Sammaliston suulla, että Koivistosta tulee Suomen seuraava presidentti Kekkosen jälkeen. Aika hyvin sekin vuodelle 1971. Yleensäkin näitä Saarikosken "päiväkirjoja" kannattaa lukea sillä tavalla vähän tarkemmalla silmällä kuin yleensä kirjoja, joita Suomessa julkaistaan. Täällä on kaikkea mielenkiintoista. Se on ainoa syy miksi Saarikoskea parjataan: ettei näihin kirjoihin tartuttaisi älymystön piirissä. Vaikka kuitenkinhan näitä luetaan.\nVarsinkin Kekkosesta Saarikoski paljastaa paljon, mutta vain rivien välissä. Sivulla 230 hän kysyy: "Ajatteleeko [Kekkonen] koskaan ettei kaikesta touhuamisesta ole ollut mitään tulosta?" Saarikoski tietysti haluaa sanoa, että ei ajattele, ja kiinnittää lukijan huomion: miksi ei ajattele? Ja vastauskin on sitä myöten selvä: hinteille kaikki touhuaminen on vain yhtä suurta soidinmenoa. Ne ovat toiset ihmiset, joiden nahkasta tulokset revitään ja jotka päämääristä välittävät. Hintillä ei ole, eikä voikaan olla muuta päämäärää kuin perseensä pajauttaminen, mieluiten koko planeetan kera.\nOlen kuunnellut Stockhausenin Kontakten ehkä kolmekymmentä kertaa. Mutta kuinka monta kertaa pitää lukea Saarikosken Prahan päiväkirjat, että oppisi kirjoittamaan proosaa Suomeksi?\nPosted by Sven Laakso at 6:13 ip.\nKun ei ole liian fiksu ei kärsi "writer's blockista". Itsekritiikki on ylellisyyttä, varsinkin näin tarvepainatuksen aikoina. Tässä iässä Saarikoski alkoi tehdä kuolemaa. Minä en ole päässyt vielä alkuunkaan. Samaa hänkin valitti. Ei täällä pääse alkuun. Se johtuu itsestä. Kun on syntynyt. Ja tällaiseksi. Syntynyt maailmaan, masentuneena ja kyllästyneenä, ikään kuin kovassa krapulassa, ja vasta pitkällä puolen päivän jälkeen löytäisi työintoa. Siinä ei ole paljon tehtävissä vaikka paljonkin tekisi. Ei niin että itseäni inhoaisin, mutta maineteot jäävät helposti väliin. Eikä siinä rykiminen auta. On töitä joissa ahkeruus palkitaan. Ja on töitä joissa siitä ei saa vähäisintäkään hyötyä, kuten kirjallisuus.\nKokonaista tervettä päivää en ole tainnut oikein nähdä vuoden 1994 jälkeen. Tänä aamuna oli hengenahdistus niin kova, että taas kuolemanajatus kävi siitäkin mielessä. Astmalääke, jota olen saanut yskään, auttoi vähän. Tänään kävin keuhkoröntgenissä ja sain antibiootin. Antibiootin ei pitäisi tähän auttaa, mutta äiti, jolla oli keväällä yskä neljä kuukautta, sanoi että se auttaa vähän, mikä on sekin hyvä. Tämä yskä ei kuulosta eikä tunnu kovin normaalilta. Lihaskivun ja vatsakivun lisäksi ei ole ollut mitään muita flunssan oireita, paitsi nyt eilen ja tänään päänsärkyä. En muista tällaista yskää aikaisemmin sairastaneeni. Saarikoski sairasteli niin paljon, että uskoi sen voivan viitata vain pitkäikäisyyteen, mikä ei sitten toteutunut. Minulla on siis toivona se, että ainakaan en usko pitkäikäisyyteeni. Toteutuisiko se sitten sillä.\nPosted by Sven Laakso at 5:10 ip.\nLabels: biografinen, filosofia, Pentti Saarikoski, Poliittinen muistio, terveys ja sairaus\nKOLONNIALISAATION ASTEEN INDIKAATTORI: NAAMA ON TÄRKEÄMPI KUIN TEOT\nKuolemantekemisen "grand old man" runoilija Hannu Helin kelailee katkerasti runouden merkityksettömyyttä. Hän on vanhan ajan ihminen, ajan, jolloin "olla runoilja" oli jotakin Saarikosken ja Haavikon ansiosta, joiden ansiota oli myös se että kansa luki runoutta. 90-lukulaiset tuhosivat runoudelta yleisön tietoisesti ja tarkoituksella.\nSiksi minulle joku vuoden 1995 jälkeinen, 90-luvun alun taiteilijoiden joukkoteloitusten jälkeinen Matti Tiisala on enemmän sitä mitä on "olla runoilija". Tiisala kirjoittaa sen mitä on olla runoilija nyt, 2010-luvulla, kun 2000-luvun pieni energisoitumisen tila on taas saatu kovalla työllä lamautettua tavanomaisen stagnaation asteelle. 90-lukulaisilla on siis taas syytä riemuun. Raha virtaa, ei kirjoituksella ja taiteilijanaololla taas ole mitään merkitystä. Kokoomuksessa kälmit isännät ovat tyytyväisiä työmyyriensä toimintaan. Kuinkas muuten: eihän henki pihise, sitä on siis juhlittava.\nSaarikoski vuonna 1991 valittelee, että kaikki runoilijat ja kirjailijat ovat Suomessa jättäneet tai jättämässä vartiopaikkansa. Kaikki vain esiintyvät intellektuelleina ja kirjailijoina, mutta intellektuellin tai kirjailijan henkisestä vastuusta he eivät tiedä mitään. He eivät sano tai tee mitään vastuullista. Tämä tilanne, jonka minä tunnistan olevaksi olotilaksi koko elinaikanani, olisi siis todellakin vallalla jo silloin kun synnyin. Totaalinen kyyninen rappio, savukeidaslainen metodinen välinpitämättömyys, jota tuetaan aina uusin suomennoksi hyödyttömin tai haitallisista syvimmän rappiokierteen ja geneettisen eurooppalaisen holokaustin "teosklassikoista" ei ole uusi ilmiö. Ei tarvita Euraasian Unionin perustuslauselmia, että sen voisi kokonaisuutena ja yhtenä kuvana käsittää.\nMyrkyn työmyyrien kovassa ja energisessa ilkunnassa on vartiopaikkansa säilyttävä runoilija aina rajattoman kiusattu, koska häntä on niin helppo kiusata idioottimaisuudella, jota taas riittää. Nämä Hannu Helinin manaamat villeh:t ja tapanik:t ovat ihan tavallinen rappioilmiö taiteen kentällä. Harva kasvain uskaltaa tuoda pahanlaatuisuutensa esiin yhtä julkisesti kuin nämä Turussa rauhallista maineasemaa nauttivat henkilöt, jotka toivovat ääneen syöpää sairastavan Helinin pikaista kuolemaa eripuolilla keskustelupalstoja. Muille tämän maailman sairalle ja köyhille ihmisille naureskelun ohessa, sodassa vammautuneista ukrainalaislapsista nyt puhumatta. H onkin aina ollut kova matkustelemaan niillä sotatoimialueilla, joissa tehdään eniten elinryöstöjä. Ne ovat runomatkoja ne.\nSadistit ovat kuitenkin tavallisia hyypiöitä, jotka ovat kasvaneet kieroon. Ilman kieroonkasvamista he olisivat taviksia, siis aina ihmiskunnan keskuudessa. Täsmälleen samanlaisia ja samanarvoisia tyyppejä on valtavat määrät: he kilvoittelevat vain leprasairautensa asteella.\nRunous nyt yleensä ei ole merkittävää kansantaloudellisesti. Kuten nyt esimerkiksi Tiisalan jälkeenjäänyt runous EI VOI kiinnostaa suuria yleisöjä kuin joskus silloin kun joku todella tähti, kuten Saarikoski tai Haavikko, nostaa hänet esiin. Miksi ei mainostoimisto tai lehdet, jotka ovat sama-asia, voi nostaa? Koska formaatti ei ole oikea: kiinnostava kirjoitus ei ole tuote vaan elävä organismi. Siksi runous kertoo olennaisen elämästä. Se ei suurinta osaa ihmisistä VOI kiinnostaa. Ei ihmisillä ole aikaa kirjoja lukea. Aika kuluu Paolo Coelhon elämäntapaoppaita ja pari päivää vanhentuneita huijauskäsikirjoja selatessa. Klassikkokirjahyllyn ohi mahdollisimman kivuttomasti silmät kiinni. Heillä on kiire kukoistaa, ei pölyttyä kirjojen parissa. En moiti heitä.\nWikipediassa aina henkilöartikkelin kohdalla on yksi vuosiluku tai kaksi. Kun katselen pieniä lapsia kuulen talon ääniä tuntuu kauhealta, että kuolema lopulta voittaa jokaisen yksilön. Sitä ennen toivoisi kukoistusta, edes lyhyen hetken.\nRunous on lopulta aika intiimi asia, joten ei sen voimaa vuosisatojen kulussa paljon skenet, mielipiteet ja politiikka hetkauta. Sen olemus vain pyrkii esiin uusien olosuhteiden, näkökulmien ja välineiden kautta uusilla riemastuttavilla ja vähemmän riemastuttavilla tavoilla. Raamattujen ohi runous säilyy kevyesti yhtenä validina tapana käsittää maailma ja sen mielekkyys tai mielettömyys. Runouden voima ei katoa, päin vastoin: kun se näyttää katoavan se vahvistuu.\nMutta maailman mafiaorganisaatioissa maksu suoritetaan toisenlaisista lauseista, kuten politiikassa ja sotahullujen puheissa havaitsemme. Heti kun unohtuu että muunlaisia lauseita onkaan kuin muhkeasti maksettua propagandaa, silloin muuttuu tosi kieli ihmeen kaltaiseksi.\nNäin sanottuna nyt kun maailmanloppu on taas epävarma tai toistaiseksi peruttu, eikä taiteilija oikein voi olla senkään jo syntymässään kuolleen ajatuksen esine, että "taiteilijalla ei tarvitse olla mitään sanottavaa". Mitäänsanomattomuuden seksikkyydellä ei voi silläkään ratsastaa maailman tappiin. Vaikka naama on kolonnialisaatiossa tärkeämpi kuin teot tai kyky tehdä, yksi Jarkko Laine riittää.\nPosted by Sven Laakso at 4:23 ip.\nLabels: filosofia, Poliittinen muistio, Tapani Kinnunen, Turku, Ville Hytönen\nTästä Tuomas Anhavan Sateen ääni sillalla - japanilaisen runouden käännösvalikoima - en saa nyt tällä kertaa mitään irti.\nTYTÄR: Minä näin unessa, että isä leikkasi oman nenänsä. Ja sitten nenä taas vahvistui yöstä aamuun. Aamulla hän nukahti. Päivällä hän heräsi ja leikkasi taas oman nenänsä. Ja taas seuraavana yönä nenä kasvoi uudelleen. Kun hän heräsi, pyysi nenä häntä kiltisti lopettamaan itsensä leikkaamisen. Niinpä isä lopetti ja unohti kaikesta kaiken. Hän ei enää koskaan tehnyt niin, että olisi leikannut oman nenänsä.\nPosted by Sven Laakso at 4:04 ip.\nLabels: biografinen, Isä ja tytär, Tuomas Anhava\nTämän nuoremman S:n kaltaiset puhtaat egoistit ilman isänsä lahjakkuutta ovat sellaisia, että he ensin halveksivat sinua korkealta valta-asemasta, jonka ovat pelkästään isänsä nimellä ja suhteilla hankkineet, kampittavat ja ilkkuvat kuin vittumaiset kaupungin kersat, vaikka kuolemasi päivään asti.\nSitten kun lyöt hintille luun tukevasti kurkkuun, se ryhtyy sotimaan: se laittaa sinut sotaan niin, että se laittaa koko maasi ja maanosasi sotaan, se laittaa sotaan koko planeetan, niin että et pääse pakenemaan. Natohintti: kolme käsivartta olkapäätä myöten perseessä. Ainoana sisältönä on egoismi. Ei ole mitään salaisuutta tai viisautta tai sisältöä, vain kliininen puhdas hinttimäisyys, julmuus, kohtuuttomuus, egoismi, raakuus, epäihmisyys, rottamaisuus.\nJos me emme nyt tietokoneiden kanssa pysty olemaan näitä itsetuhoisia egoisteja kummempia, tappio tai vaikka sitten maailmanloppu on ihan oma syymme.\nPosted by Sven Laakso at 3:21 ip.\nKun ihminen on täydellinen, alkavat mutaatiot. Ajattelu on kenttien säätämistä. Työ on sen valvomista ettei muutoksia tehdä.\nPosted by Sven Laakso at 8:15 ap.\nJos ihminen olisi rationaalinen ja rehellinen olento, tehdessään aktiivisesti Gurdjieff-työtä hän tulisi väistämättä viikottaisten "tehtävien" avulla tietoiseksi morfisten kenttien olemassaolosta, toiminnasta ja tahdonalaisuudesta. Se mitä tarkoitetaan tiedostamattomalla tai alitajunnalla on morfisen kentän toimintaa. Kertoo paljon jostakin, että kaikki eivät edes G-työn avulla päädy tähän sinänsä loogiseen ja itsestäänselvään teoriaan. Ihmisellä on uskomaton evoluution luoma kyky olla havaitsematta asioista, joista hänellä ei ole etukäteistä tietoa. Voisi melkein sanoa, että tuo silmien sulkemisen kyky olennaiselta on ihmisen "neroutta", tietoisen olennon tapa selvitä hengissä eläinten maailmassa.\nPosted by Sven Laakso at 8:04 ap.\nLabels: filosofia, gurdjiefftyö ja -työttömyys, Poliittinen muistio\nOn kamalaa tajuta vihamies\nmutta toisaalta se on kestettävä.\nMaailmassa ei voi olla jotakin\nilman että sille on vastakohta.\nPosted by Sven Laakso at 7:24 ap.\nJos sairaalta kysytään mikä pitää säästää: pörssisali, tanssisali vai sairaala. Hän vastaa sairaala. Jos sairas jätetään ilman sairausluokitusta, tästä tulee poliittinen kysymys. Sairaala on hyvä sairaalle, mutta hänen pitää myös tietää olevansa sairas ja että se on hyvä.\nJos siis masentuneelta kysytään tuleeko Venäjä säilyttää, hän vastaa: Se on pakko! Muuten ei voi olla!\nJos hullulta kysytään tuleeko pörssisali säilyttää, hän vastaa: Se on pakko! Muuten ei voi olla!\nJos sotahullulta kysytään tuleeko kaiken kattava bordelli säilyttää, hän vastaa: Se on pakko! Muuten ei voi olla!\nPosted by Sven Laakso at 7:16 ap.\nLabels: filosofia, informaatiosota, Poliittinen muistio, Sofi Oksanen, sota ja rauha, Sota-Sohvi, sotafilosofia, sotasuunnitelma, sotatila\nei hyvän ja pahan\nsympatian ja antipatian\nPosted by Sven Laakso at 12:24 ap.\nLabels: aforismi, runo, tiisalapastissi\nEi taiteilija oikein voi olla senkään jo syntymässään kuolleen ajatuksen esine, että "kirjailijalla ei tarvitse olla mitään sanottavaa". Yksi Jarkko Laine riittää.\nOnneksi minun ei tarvitse miettiä tällaisia asioita, kirjailijan tehtävää näytelmässä joka on heikosti jäljiteltyä poseerausta ja muuta sontaa.\nPosted by Sven Laakso at 8:40 ip.\nLabels: filosofia, Jarkko Laine, kirjallisuus, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nSävellyshommani näyttää menevän siihen suuntaan, että soitin ja sävellys ovat lopulta yhtä. Eli luon ensin sävellystä vastaavan soittimen. Myös notaatio ja kaikenlainen kontrollidata on osa soitinta. Sävellys ikään kuin sävelletään ensin ja sitten se soitetaan, mikä on ihan eri asia kuin sen soittaminen midisekvenseriltä. Kaikulaitteiden ja tilaefektien käyttämisestä on sanottava seuraavaa: akustisessa musiikissa tila vaikuttaa musiikin tulkintaan olennaisesti. Siksi se vaikuttaa siihen myös elektronisessa musiikissa. Kaikua ei voi vain lisätä. Asiat sävelletään ja soitetaan tilaan niin, että koko toimitus tuottaa mielenkiintoisen dynaamisen lopputuloksen.\nOlen ollut pari viikkoa sairaana. Parinkymmenenkilometrin pyräretki kaatosateessa ohuessa paidassa kylmällä säällä koitui kohtaloksi kun oli yskää jo pohjalla. Nyt keuhkoröntgeniin huomenna, vaikka ei siellä varmaan mitään sen kummempaa ole, tulehdusta tai varjostumaa. Äärimmäisen kova lohkeamaton yskä ja vetelä väsynyt olo. Vatsakipua oli aiemmin, mutta meni ohi.\nStockhausenilla on läjäpäin alle 10 sekunnin kestoisia sävellyksiä. Sopisivat ohjelmistoksi Abballe. Imao, lmao.\nPosted by Sven Laakso at 6:00 ip.\nLabels: biografinen, filosofia, musiikki, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nKansa ei ole kovin nerokas yksikkö; kansalla lauma korvaa tiedon. Aina, joskus, hyvä niin. Mutta ei sillä tavalla mitään mäkkiä keksitä. Nliitossa ehkä mentiin pieleen tässä kun ei osattu tunnustaa: laumaeläimelle luovuus ei voi olla rikos. Taide ei voi olla rikos yhteiskuntaa vastaan. Se on joko virustorjuntajärjestelmä tai rokote.\nPosted by Sven Laakso at 5:13 ip.\nLabels: nerous, symboli-myytti-allegoria-metafora ja hahmoalttius\nRAUHA VAATII NEROUTTA\nEihän rauha ketään rikastuta, paitsi neroja. Mutta nerot on vähissä. Nerous on myytti. Mikä tarkoittaa, että nerous on epäilyttävä. Myytti on epäilyttävä, koska myytti perustuu siihen että sankari voi kuolla kesken toiminnan. Eli toki nerous on myytti. Mutta se on myös tosiasia. Steve Jobs voidaan tappaa. Mutta Steve Jobs on myös tosiasia. Ei nerolla tarkoiteta mitään sen kummempaa. Eikä ole koskaan tarkoitettu. Ei esimerkiksi tarkoiteta, että nero on kuolematon jumala. Tarkoitetaan, että nero on poikkeuksellinen ihminen: tietyllä tavalla poikkeuksellinen. Nero hän toimiii toisin kuin muut, toisin kuin kukaan toinen, mutta selviytyy silti, vaikeissakin olosuhteissa. Se tekee hänestä neron. Neroilemaan ei pidä ryhtyä. Kyllä nero aina alas voidaan ampua. Eli osoittaa myytiksi. Siihen ei paljon neroutta tarvita, massojen manipulointi yleensä riittää.\nPosted by Sven Laakso at 4:55 ip.\nLabels: filosofia, nero ja seniili, nerous, Poliittinen muistio\nMistä Sofi Oksasessa on kysymys? Ei mistään muusta kuin opportunismista, joka käyttää hyväksi Suomessa vallitsevaa venäjävihaista ilmapiiriä. Pelkkää rahantekoa, ei mitään tekemistä vakavan ajattelun tai taiteen kanssa. Samalla tavalla kuin Sofin "venäjäviha" ei ole mikään kuvitelma, ei ole myöskään minun venäjämielisyyteni. Samalla tavalla kuin minä tiedän "mitä Sofi on", he tietävät "mitä minä olen".\nMinä en vihaa Venäjää, se on varmaa ja olennaista. Ne, jotka vihaavat Venäjää, on osoittautunut, vihaavat sitä kaikesta huolimatta, niin kauan kuin Venäjä ja venäläisiä tai heidän jälkeläisiään maan päällä on olemassa. Mikään ei muuta asiaa. Samalla tavalla minä olen innostunut taiteesta ja elämästä niin kauan kuin olen olemassa, eikä mikään muuta asiaa.\nVenäjävihaajat ovat aina taiteen vihaajia. Miksi näin on, en tiedä. Siihen on varmasti jokin selvä psykologinen syy. Näin vain on havaittu asian olevan. Siis minä olen huomannut, että samat tyypit, jotka vihaavat Venäjää vihaavat taidetta, eikä muuten voi olla. Taiteenviha ilmenee virnuiluna: ei tunnusteta taiteilijaa. Toiminta tietoista vahingontekoa ja väärämielisyyttä. Se ei ole mitään luulottelua. Sanon tätä fasismiksi, koska fasismi perustuu samaan psykologiaan, vaikka ehkä ilmenee eri tavalla.\nNs. "venäjävihaan" ei koskaan ole mitään objektiivista perustetta. Perusteet joita he esittävät sopii aina paremmin heihin itseensä. Haukkujat puhuvat vain itsestään: he syyttävät Venäjää siitä mitä he itse tekevät ja he osaavat sen psykologian niin hyvin siksi, että he ensin ovat itse tehneet sen kaiken. Heidän teoriansa on: "Ihminen on kaikkialla sama, siis minun kaltaiseni kusipää." Lopulta syyksi osoitetaan aina vain joku salainen sotilastiedustelutieto, jota ei tavalliset hyypiöt voi tietää. Normaali diplomatia on tietysti ihan eri asia, ei sekään mitään rähmälläänoloa tarkoita.\n"Venäjäviha" on suomessa sisäpoliittinen tehokas työkalu. Sillä ei välttämättä ole mitään tekemistä Venäjän kanssa. Venäjävihaajat tietävät että Putinin Venäjä on vaaraton. He tietävät, että Putin on hyvä tyyppi. Mutta he eivät ole tippaakaan kiinnostuneet koko asiasta. Heitä kiinnostaa vain omat asiat, Suomen sisäpolitiikka, johon Venäjä on näppärä väline, viholliskuvan luomiseksi.\nToki Venäjällä voisi jossain tapauksessa olla huono hallinto, joka aiheuttaisi todellista turvallisuuspoliittista huolta, mutta sellainen rikollishallinto tai mafiahallinto voi olla nykytilanteessa vain länsimaitten valtaannostama.\nTaistelu Suomessa käydään taiteen ja tieteen, ja henkisen ilmapiirin tuhoamisesta. Teorian mukaan: Suomi ei voi olla epäitsenäinen, ja täysin hyväksikäytettävä ajopuu, jos täällä on itsenäisiä ihmisiä. Itsenäisten ihmisten kasvaminen on siis estettävä. Ei saa olla kansainväliset mittasuhteet täyttäviä ihmisiä kolonnialismissa. Siksi "venäjäviha" on vain vallankäytön väline: sillä halutaan nujertaa suomalaisuus, jotta kolonnialismi olisi mahdollinen. Sofi Oksanen on tässä maanpetturuudessa ykköstaistelija.\nVenäjävihaajat osuvat oikeaan siinä, että minä olen vähän poikkiteloin usein sen vallankäytön suhteen joka haluaa nujertaa kaiken henkisen pääoman Suomessa. Haluan pitää maan asuinkelpoisena ja siksi olen ns. "venäjämielinen". Symmetrisesti tämä näyttää venäjän käyttämiseltä työkaluna Suomen sisäpolitiikassa toisesta suunnasta; natseja ja sielunvihollisia, ehdottomia elämän edellytysten tuhoajia vastaan käytetään venäjäkorttia. Myös talousvahinko, jota venäjänkauppasuhteiden pilaaminen aiheuttaa, on osa tätä tuhoamissuunnitelmaa. On siis tavallaan ihan oikein nähty: kysymyksessä perinteinen asetelma, vrt. taistolaiset, vaikka ideologinen krumeluuri ja muu pintaroska on nyt vakavampien asioiden päältä työnnetty syrjään. Fasismi ei ole ideologia; se on inttämistä.\nMitä Venäjään sinänsä tulee, josta en usko olevan kysymys silloin kun Sofi natottaa on sanottava: jos ajattelee, että Venäjän poliittiset päämäärät ovat jotenkin huonoja tai epäilyttäviä, niin siitä voi seurata venäjävastaisuus. Mielestäni jenkkien poliittiset päämäärät on epäilyttäviä ja minulla ei ole habaa niitä pysäyttää. Jos venäläisillä on, minulla ei voi olla mitään sitä vastaan. Siinä asiassa en ole mitenkään puolueeton. Tämä on sanottava.\nOn olemassa yksi fakta yli muiden. Kun katsoo jenkkien sotilasbudjettia, sitä pitää pelätä. Venäjän sotilasbudjetti on niin pieni, että sitä ei kenenkään tarvitse pelätä, koska Venäjän asevoimat toimivat vain todellista vihollista vastaan, eli suurvaltahyökkääjää vastaan. Jenkkien budjetti on ainakin kymmenen kertainen ellei suurempikin kuin Venäjän. Amerikkalaiset toimivat mitä hyvänsä vihollista vastaan, varsinkin sotilaallisesti avuttomia vastaan. Tämä on oikeastaan ainoa fakta, johon "poliittinen ajatteluni" perustuu. Sofi Oksanen EI VOI sanoa mitään mikä horjuttaisi tätä kantaa. Näet minulla ei ole sellaista lapsenuskoa, että jenkit siirtomaaisäntinä olisi jotenkin tosi hyvä juttu esimerkiksi suomalaisille.\nPosted by Sven Laakso at 3:17 ip.\nLabels: filosofia, kolonialismin sivistyshanke, Poliittinen muistio, Suomi\nVallanpito perustuu siihen että ihmiset luottavat asenteisiin. Asenne ei auta. Se lysähtää kuin asento.\nPosted by Sven Laakso at 2:30 ip.\nLabels: aforismi, säären kaikkivalta, valta ja tieto\npitää huolen siitä että heittäytyminen on aina miekkaan heittäytymistä. Se joka pelaa vihamiestensä kanssa samassa joukkueessa pesäpalloa ei voi heittäytyä edes kotipesään.\nPosted by Sven Laakso at 2:18 ip.\nPakki ei leiju vastustajan hyökkäysalueella. Patsaat eivät leiju ympäri metsää. Painissa ei väistelemällä saa mitään aikaan.\nPosted by Sven Laakso at 2:09 ip.\nMonet on konstit ihmisälyllä\nnäytellä että ei ole luopunut\nvaikka on luopunut.\nPosted by Sven Laakso at 1:17 ip.\nLabels: aforismi, luopuminen\nTaiteet ovat lukittu\nSe on kuin rakkaus.\net voi harrastaa toista.\nPosted by Sven Laakso at 1:06 ip.\nLabels: Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nOleminen on sitä\nettei luovu olemasta\nsitä mitä päättää olla.\nSiksi ei kirjoituksesta\nole kovin monelle\nPosted by Sven Laakso at 1:04 ip.\nLabels: aforismi, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka, runous\nKirjoituksen ideoita kohtaan on tekijän vaikeinta\nolla hienotunteinen. Koska tekstiolio on vähiten\nmateriaalinen ja kosketeltava. Vähiten sanoissa\nja kirjaimissa on sitä, mitä ne etsivät. Eniten abstrakti\nja henkilön, henkiolennon kaltaista, on kirjoitus\nkaikesta taiteesta. Musiikki ei ole abstraktia.\nKuvataide ei ole yhtä abstraktia, tekijälleen.\nSilmä ja korva auttavat, taistelussa\noikullista ihmisälyä vastaan.\nKirjoituksessa, sitä ei auta\nmikään muu kuin se itse: sielu.\nPosted by Sven Laakso at 12:50 ip.\nLabels: filosofia, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nYllätyksenä tulevat useimmat asioista.\nPosted by Sven Laakso at 12:44 ip.\nEläimet ovat meihin nähden\nihmeellisiä ja me olemme\neläimiin nähden ihmeellisiä.\nMe emme aina ole ihmeellisiä\ntoisiin ihmisiin nähden. Sikäli\nettä ihmiset eivät käsitä ihmeeksi\nsitä, että joku osaa puhua tai sanoa\noman nimensä. Kaikki todet lauseet\neivät aina ole kiinnostavia. Mutta\nennemmin tai myöhemmin ne muuttuvat\nkiinnostaviksi. Koskaan niistä ei makseta\nikään kuin ne olisi aina kaikkien sanottavissa.\nSillä maksu suoritetaan toisenlaisista lauseista.\nJa kun unohtuu ettää muunlaisia lauseita onkaan\nkuin sellaisia, joista maksu suoritetaan, silloin\nmuuttuu tosi lause ihmeen kaltaiseksi.\nPosted by Sven Laakso at 12:34 ip.\nLabels: ensykandi, tiisalapastissi\non yksi vuosiluku\nKun katselen pieniä lapsia\nkuulen talon ääniä\nPosted by Sven Laakso at 12:26 ip.\nLabels: filosofia, Poliittinen muistio, runo\nLEVEL CROSSING II\nMinimalistinen tutkielma, Louis Andriessenin 60-luvun hengessä. Tämä on nyt varmasti parasta mitä olen saanut aikaan epämääräisissä kokeiluissani pianokaman jälkeen. Toimii myös kuulokkeilla. Editointi vain luonnosmaista, napsua ja roskaa on paljon. Ehkä tässä on jo lupaus seuraavasta.\nPosted by Sven Laakso at 6:54 ap.\nLabels: audiomerkintä, musiikki, Tasoristeys - Levelcrossing\n"Aira Samulinilla on kämppä Hyrsylän mutkasta. Se onkin semmoinen paikka, missä pitäis päästä käymään. Oli aikoinaan Suomen itäisin kolkka. Hyrsylän mutkassa on lampi, puolet.fi puolet.ru. Lammen nimi on, suomeksi, S(t)ydilampi. Kustaa II Adolfin aikaisia rajoja. Silloin oli rajakävijöillä mestat! Pitäis harrastaa seksiä kuin Aira, ei ois terveysongelmia... siinä pitkän iän ainoa salaisuus, jota se ei tosin ääneen naistenlehdissä sano. Ei täällä kukaan kestämällä kestä, vaan tanssimalla. Kuolevaisen oirehdinta, Airalla ei ole sellaista. Ikää lasissa kasiseiska, ei ole kauan kun näin jossain bailuissa. Hyvät sääret edelleen. Airalla oli vuonna 1957 kolmenkympin kriisi. Sama kuin mun siskolla nyt. Kun se sanoo koko ajan olevansa niin vanha."\nPosted by Sven Laakso at 3:55 ip.\nLabels: Aira Samulin, filosofia, musiikki\nVocaloid on aika cool plugin, mutta vain Cubaselle ja japaninkielisenä... pikkurajoituksia, jotka eivät ehkä edistä myyntiä mutta väliäkö sillä Yamahalle. Joopa joo Yamahan voi ehkä unohtaa.\nMutta tämä multikielisenä olisi jo jotakin:\nLabels: elektroakustinen, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka, puhesynteesi\nStockhausenin koko äänitetuotannosta on minulla 1269 kappaletta kuulematta. Zappan koko tuotannosta 1027 kappaletta. Tangerine Dreamilta 559 kappaletta. Stimuloivin tapa kuunnella kaikkia näitä on kappaleet satunnaisessa järjestyksessä, ei albumeittain tai kronologisessa järjestyksessä. Varsinkin Stockhausenin discografia tuottaa satunnaisesti valitulla kappalejärjestyksellä todella raikkaasti ensyklopedisen vaikutelman.\nEi ole mitenkään helppo luoda äänitteitä, joita tulevat sukupolvet kuuntelevat kiinnittämättä huomiota niihin teknisiin edellytyksiin, jotka ne ovat synnyttäneet. Tässä Stockhausen on onnistunut paremmin kuin Zappa tai Tangerine Dream.\nOn monia säveltäjiä joilta olen kuullut näitäkin vähemmän tai joista en ole koskaan kuullut. Planeetat ovat täynnä hyviä säveltäjiä.\nPosted by Sven Laakso at 1:31 ap.\nLabels: filosofia, Frank Zappa, musiikki, Stockhausen, Tangerine Dream\nPosted by Sven Laakso at 12:51 ap.\nLabels: Frank Zappa, musiikki, video\nSeuraava levy on siis heviä. Jotakin Bathoryn ja Queensrÿchen välimaastosta, Death-mausteilla. Käyn etsiskelemässä levylle laulajia stadilaisista karaokebaareista.\nPosted by Sven Laakso at 11:23 ip.\nLabels: Bathory, musiikki, Queensrÿche, video\nKuunneltuaan 100 keskeistä 1900-luvun musiikin avantgardeäänitettä (AGP-sarja) ei ihmettele miksi Stockhausenin Kontakte oli aikoinaan niin kova juttu. Eihän tällaisilla äänitteillä ole enää muuta kuin arkistomateriaalin arvo. Musiikillinen äänenlaatu on vain yksinkertaisesti liian huono estetiikalle, joka paljon nojaa juuri äänen materiaalisuuteen. Jossakin Bachissa huono äänenlaatu äänitteellä ei välttämättä tuhoa mitään olennaista, mutta tällaisessa musiikissa se pilaa kaiken olennaisen. Tämä kaikki musiikki on tietysti suurimmaksi osaksi olemassa esitystaiteena ja partituureina, siis nerokasta kyllä, uudelleen toisinnettavissa paremmilla laitteilla. Sääli niitä elektronisen nauhamusiikin pioneerejä, jotka eivät koskaan aikoinaan päässeet Stockhausenin tasolle, jotta olisivat voineet välittää musiikilliset visionsa tulevaisuuteen. Monessa tapauksessa voi sanoa, että sitä minkä Stockhausen teki aikanaan, ei voi tehdä paremmin nytkään paljon kehittyneemmällä teknologialla. Mutta suurin osa elektroakustisen musiikin historiallista materiaalia jokseenkin mielenkiinnotonta meidän aikakaudeltamme katsottuna, samassa mielessä kuin vanhentunut puhelinmalli tai elokuvatekniikka. Tietysti historiallinen ja museaalinen mielenkiinto säilyy kuten elokuvassakin. Mutta näytelmä on formaattina elokuvaan verrattuna ikuinen. Kuten on nuottikirjoitus ikuista nauhamusiikkiin nähden.\nPosted by Sven Laakso at 8:47 ip.\nLabels: elektroakustinen, filosofia, musiikki, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nON TÄMÄN KIRJEEN AIKA\n(Tiisalamuunnelma 18.1.2003-8.6.2004 II osa nide VII. Materiaali on käytetty niin kuin käytän omia muistiinpanojani luonnostellessani runokokoelmaa.)\nTämä ei ole tasapaino\nTämä takaa asioiden vakauden.\nTämä ei myöskään ole harmonia.\nEmme käsitä että on käsitettävä.\nOn käsitettävä että emme tule\nEi ole toista sukupolvea.\nTämä on sen verran kaukana\nettä tänne et voi nähdä.\nTämä on sanottu, mutta tätä ei voi nähdä.\nTämä on selvästi näkyvissä:\nse jätetään sanomatta\nTahallisesti, hyvää tarkoittaen\nKaisloista saa nuolia. Lapset ampuvat nuolensa\nja ovat jälleen vailla tekemistä.\nOn nähty tähän.\nLapset ampuvat nuolensa alempaa rinteeseen.\nNuolet katoavat näkyvistä.\nMäyrä tekee talon alle pesän,\nmutta katoaa, kun talvi on tullut.\nEnsin kaivoon kertyy pintavettä\nsitten kuivat jaksot jatkuvat kesän loppuun.\nKukaties on myös ilta\njoka ei kertaudu\ntai joka kertautuu.\nValo on läpäissyt heinän\nja tietenkin tavanomaisesti\nvarjot karkailevat oksien väliin.\nJotakin jäi pois,\ntai on jäämässä pois.\nTeemmekö nyt kauppaa siitä minkä maun tunsin?\nOlen ostanut uusia halpoja lakanoita. Ne ovat pakkauksissa vielä.\nVaraudun talveen. Matkustan ehkä. Hukkaan käsineitä.\nOstan aina kahdet halvat uudet.\nNe joihin miellyn joutuvat hukkaan. Kyselen niitä.\nEn löydä. Ostan kaupasta omenoita.\nToista kertaa ei sada.\nKun nyt sataa, toisen kerran,\nsataa niin kuin silloin.\nKoko kesän on saanut heinä kukoistaa,\nkun koko kesän on saanut heinä kukoistaa\non koko kesän saanut heinä kukoistaa.\nNyt: eläimet juoksevat sen yli.\nJäätyneet korkeudet, käsissään\nroikottaen varvasta, jonka ali on ryömittävä\nniin kuin meriheinä, ja made, ja ahven,\nKämmenmikro kuin sanansaattaja\njoka on pieniruutuinen\nja kädessään taluttaakin jo pientä lasta\nEmme usko että kesäiset niityt kukistuvat\nsivupuutarhassa, kuin soitin lumisateeseen\ntoisaalta vaaleaan, toisaalta valkoiseen\nNeljä kuvapintaa huoneessa\nSe voisi olla romaanin yksittäinen luku\nRomaani se ei voi olla\nÄlä lue sanomalehtiä.\nNe ovat täydelliset ja valmiit.\nNe liikkuvat sattumusten parissa.\nNe saapuvat hevosten luo.\nHän joka saapui, tuli.\nKuvassa on tavattomasti rojua.\nEtukäteen on päätetty\nIlmeisesti ei koskaan tuule.\nKysymme miten olemme tähän tulleet lähteneeksi\nettä on tuulinen päivä.\nOn tämän kirjeen aika.\nSe levitetään hiuksiin ja lähetetään.\nPosted by Sven Laakso at 7:39 ip.\nLabels: Matti Tiisala, runo, tiisalapastissi, tiisalavalikoima\nSaksalainen kyllästyy ranskalaiseen muttei itseensä. Ranskalainen kyllästyy saksalaiseen muttei itseensä. Suomalainen kyllästyy itseensä, muttei venäläiseen.\nPaikansin Saarikosken masennuksen syyn siihen, että hän ei käsitä kovin analyyttisesti sarjallisen taiteen syvintä olemusta, siis kokeellisen taiteen magiaa. Magia on hänelle vaistonvaraista, joka tuottaa tietyn itsetunnon puutteen suhteessa antiikin traditioon, jossa tekijät ovat tietoisempia.\nPosted by Sven Laakso at 5:08 ip.\nVÄÄRIÄ ENNUSTUKSIA HUVIN VUOKSI\nTäällä vain pitää olla positiivinen tai huolissaan, vaikkei siihen ole mitään henkilökohtaista syytä. Koska kaikki on yksi. Yhteiskunta on aina suhteellisen hyvä, mutta huono. Elämä on aina hyvä, mutta suhteellisen huono. Se on kuin oma sydän: jos se ei toimisi, ei sitä osaisi itse korjata. Tragediataide on yhteiskunnan viruksentorjuntamekanismi, mutta vain teknologia tuottaa absoluuttista iloa.\nMiten kukaan koskaan on voinut edes kuvitella elävänsä ilman tietokonetta?\nTietokone vapauttaa ihmisen koneen orjuudesta. Sitä ennenhän ihmisen on itse täytynyt pakertaa kuin kone. Tai vielä pahempaa: opettaa, vietellä tai piiskata toisia konemaisuuteen. Nyt kone sentään tekee edes sen epäihmisyyden ihmisen puolesta. Se mikä koneelle on turhaa työtä, ei ihmiselle ole.\nKoneenrakentaminen, insinöörin työ, ei aina ole inhimillistä. Joskus se on koneen psykologiaan samaistumista. Mutta tekoälyn murroksen jälkeen insinöörien armeijat eivät enää kykene seuraamaan teknologian ytimen asioita. Ovatko he tähän asti pystyneet? Eivät ole.\nNäin, tietoisena siitä, että nämäkin rivit tullaan julkaisemaan, on vääriä ennustuksia huvin vuoksi kirjoitettava. Osa porukasta tekee aina päinvastoin kuin on ennustettu. On hyvä, jos he silloin tekevät oikein.\nJos lopulta rauhoittuisi, nielisi katkeruutensa. vaikka se vaatisikin käärmeen leukaluustoa ja kurkun venyvyyttä. Mistä äly kasvaa? Ei muusta kuin varuillaanolosta ja lain herkästä aistimisesta.\nTurhan työn siunauksellisuudesta, eli kone (turhassa) työssä:\nPosted by Sven Laakso at 1:37 ip.\nLabels: filosofia, idea_videoteos, optimismi ja pessimismi, video\nTYTÄR: Sinä olet uimavesi.\nISÄ: Uitko sinä minussa?\nTYTÄR: En. Minä vain juon sinut.\nPosted by Sven Laakso at 1:31 ip.\nLabels: filosofia, Isä ja tytär, pienoisdraama\nPatenttivirasto on elämään verrattuna tavallaan epäreilu paikka. Arvostuksen kohteena on vain asioiden uutuus ja keksinnöllisyys, ei tekijän nimi, lumovoima tai huijarintaidot. Koulutus ohjaa ihmistä yhteistoimintaan. Gulassitaidot ovat kotikasvatuksen asia.\nPosted by Sven Laakso at 8:50 ap.\nLabels: ensykandi, filosofia, huijaus, patenttivirasto\nLAKI ON TUNTEMATON JUMALA\nSaarikoski käänsi Herakleitoksen aforismit viikossa. Onnen aika -runokokoelman hän kasasi viikossa epäselvien muistiinpanojen pohjalta. Kummatkin kirjat ovat hänen parhaimpansa (tosiasia, jonka harva tajuaa ja jota hän ei itse tajunnut... kirja oli ensimmäinen suomalainen tietokoneella vedostettu runokokoelma... siksi saarikoski ei nähnyt kirjan lopullista muotoa ennen fyysistä kappaletta... hän ei esimerkiksi tiennyt miten hienon runon pelkkä kirjan sisällysluettelo, joka koostuu kunkin runon ensimmäisestä säkeestä muodostaa... se tuli hänelle itselleenkin yllätyksenä).\nHerakleitos ei tuntenut käsitettä "nous". Eikä tuntenut Sokrateskaan, siinä vaiheessa kun sai Herakleitoksen tekstit käsiinsä. Niinpä Herakleitokselle sana Logos tarkoittaa eri asiaa kuin myöhäiselle Platonille. Saarikoski ei täysin käsittänyt tätä. Mutta hän käsitti, että kristinuskossa on tapahtunut sekaannut läntisellä puolella. Siksi hän käänsi ovelasti Herakleitoksen käsitteel Logos suomen kielen sanaksi "laki". Tämä vaikuttaa äkkiä katsottuna perusteettomalta. Mutta kun riittävän syvälle mennään, se osoittautuu loistavaksi sanavastineeksi. Ehkä parhaaksi mahdolliseksi. Sillä kenelle ei olisi epäselviä käsitteet "nous" ja "logos" vielä Platonin Valtion lukemisen jälkeen?\nOlisiko tämä kaikki uskottavaa, jos jokaisen edellä mainitun lauseen tueksi olisi esittää kymmenen, sata väitöskirjaa? Ei.\nSaarikosken "inhimillisyys" on siinä, että vaikka sana onkin logos, eivät reaktiot ole periaatteita. Siis sana on logos, mutta logos ei ole nous, nous on laki, mutta sana ei ole laki. Tämä on jumalten huumoria. Tästä en löydä väitöskirjaa.\nSaarikosken töistä, jos rehellisiä ollaan, Tiarnia-sarja ei ole kummoinen. Onko tästä väitelty?\nSe on Saarikosken töistä vähämerkityksisin, myös amerikkalaiset käännökset mukaanluettuina. Rothia tai Bellowia riittää lukea yksi kirja suomennosten ulkopuolelta, että käsittää Saarikosken antaneen heille kaiken nerouden jota heillä koskaan oli. Tiedänkö minä tämän?\nOn hyväksyttävä että monumentaallisimmat graniittiveistokset tehdään täysin ohimennen ja huomaamatta, juovuksissa, niin että jälkikäteen ei muista mitään tehneensä, eikä kykene millään tavalla romantisoimaan omaa toimintaansa. Liioittelenko nyt?\nSaarikosken elämäntavat olivat kohtuulliset ja terveelliset, epäromanttiset. Hän osasi hienon kärsivällisesti kestää sitä hulluuden astetta, joka hänet ympäröi. Silmät auki eläneistä ihmisistä hän oli ehkä pitkäikäisin. Sodassa kaatunut hän oli. Tiisala ja Saarikoski, Paronen, ehkä Algoth Untola, onko muita tolkunmiehiä suomalaisessa perinteessä?\nMinä en valehtele koskaan.\nPosted by Sven Laakso at 12:54 ip.\nLabels: filosofia, Herakleitos, Pentti Saarikoski, Suomi\nEhkä noista 1960-70-lukujen suomalaisen kulttuurielämän avioliitoista voi oppia ainakin sen, että naisen kanssa ei miehen pidä mennä naimisiin mukavan lörpöttelyn merkeissä. Avioliitto ja kaveruus on syytä pitää erossa toisistaan. Avioliiton kestävyys perustuu yksinomaan seksuaalisuuteen, kun taas ystävyyden kestävyys perustuu ehkä enemmän muihin asioihin. Jos ei tällaista järjestystä hyväksy, ei pidä mennä naimisiin maallisissa tai porvarillisissa merkeissä. Kysymys on silloin aivan muusta. Itse en ole koskaan mennyt virallisesti, porvarillisesti, naimisiin, avioliittoon. Mikä on toisaalta nykyisessä elämäntilanteessani enemmän muodollinen kuriositeetti kuin käytännöllinen tila. Tuntuu vaan edelleen, että vannomatta paras. Ja olisihan se ihan tolkutonta, jos minä kaikkien edessä vakavalla naamalla alkaisin väittää olevani yksiavioinen. Toisaalta, kun sitä ei julista, sitä voi vaikka ollakin.\nPosted by Sven Laakso at 12:43 ip.\nTYTÄR: Ninjat tekevät näin (polvistuu, kumartaa kämmenet yhdessä kasvojen edessä).\nISÄ: Sinut pitää laittaa ninjakouluun.\nTYTÄR: Ei täällä ole muita ninjoja kuin minä.\nISÄ: Kuulin että Helsingissä olisi ninjakoulu.\nTYTÄR: Äidin vatsassa oli ninjakoulu kun minä synnyin. Siinä kaikki.\nPosted by Sven Laakso at 12:03 ip.\nLabels: Isä ja tytär, pienoisdraama\n(Tiisalamuunnelma, aineistosta kuten edellä)\nVäärennöksen ja oikean ero ei ole\nsiinä, että toinen, oikea\nvaan siinä että väärennös on loistelias.\nRunouden aika on ohi\nsikäli että ilman runoutta\nei mitään voida käsittää\nJa kun mitään ei haluta käsittää\non runouden aika käsillä\nSilloin huoneet kuolevat ilman meitä\nja jäävät taloon kuin askeleet\njotka kutsuvat myöhempiä aikoja\njoita ei kutsuisi se, joka ne tietää.\nJa vierasta makua kutsuu ne mauksi,\nTätä en väsy sanomaan.\nVäärennös on vaikeampi tehdä kuin aito\nAito voi olla aivan väärä.\nErheytynyt käsitys voi syntyä hetkessä,\ntai se voi olla hyvin hitaasti valmistettu\nEi tämä ole kummallista.\nTämän maku on kummallinen.\nSano, että tämä väärennös on erinomainen.\nMinulle tulisi siitä hyvä mieli.\nTämä oli lisätty.\nSitten se on poistettu.\nJa jälleen se on lisätty.\nSäilötyssä persikassa on persikan makeus\nMutta vain säilömättömässä,\nkuorimatta, on persikan pehmeys\nTämän joutuu sanomaan kerran jokainen.\nEikä hän enempää sano.\nJokainen saa kerran tämän nähdä.\nsen mukaisesti kuin numeroita on:\n1) syksyn jäljiltä, sateen\n2) jäljiltä jokaisen nostolaitteen\n3) ja viljelijänkin, jäljiltä jokaisen\n4) odotuksen versoen, ohi eläintenpidon\n5) ja sateen, kuparivarkaiden\n6) jäljiltä, ja öljyn\nkukaan, että hiekan tuoksu\nvettä, valoa, ja\nMyös pieniä heinän versoja\non täältä kadonnut\nMitä kaikkea puuttuu nyt?\nOlen toki vuokranantajani käsittänyt ilmestyvän\nJaettavana on korva joka kuulee,\nOn menetetty kohtuus\nJossakin iässä on herättävä\nja uurastuksen vaiheet\nKevättalvi ja syystalvi muodostavat kartellin\nselät vastatusten, viholliset\nJa kartelli on luja\nLintu ei mahdu lentämään tästä.\nNiin tiukkaan sidottua, koviin kansiin\nSyystalvi ja kevättalvi ovat selät toisiaan vasten\nniin tiiviisti että siitä ei pääse, ja siitä, mikä siihen jää\nei pääse, kun siinä on kartelli\nPosted by Sven Laakso at 9:47 ip.\n(Tiisalamuunnelma aineistosta Runot 18.1.2003-8.6.2004 II osa nide VI)\nOn turhan helppo väärentää\ntoisen runoilijan säkeitä.\nJa käsittää: se on väärennös.\nNe eivät ole parannuksia\nMutta maailma pitää niitä\nSe mikä alunperin oli, oli oikein\nSe, mikä myöhemmin tuli, tuli siitä\nettä ei tullut käsitettyä, että tämä oli oikein.\nOlen nähnyt puheliaampia aikoja.\nsurua oli näytelmäksi.\nkun kuuli lauseen alkavan,\npyysi, ettei sitä kirjoitettaisi\nValoa ei voi kieltää\nSääilmiöstä käytän sanaa\nMonilukuiset ovat järjestykset\njoilla todistamme että emme ymmärtäneet.\nErinomaiset ovat tietokannat,\nVäärästä kuvasta tulee oikea\njos se nähdään vilpittömin sydämin\nMutta maailma on kiinnostunut vain siitä\nmiltä se näyttää typerien ihmisten silmissä\nEi siitä mitä on olla tässä ja nyt.\nKaksin naiminen ei ole tämän maan tapa.\nKieltäydyn puhumasta tästä, sanomasta tätä\nkun tästä ei ole kyse.\nTämä ei ole ääneni\nsäädetty puhumaan, ja sen puheen ajan vaikenemaan\nEmme tarvitse runoilijoita.\nSääli on runoilijan sanoa tämä:\nPosted by Sven Laakso at 6:47 ip.\nLabels: Matti Tiisala, tiisalapastissi, tiisalavalikoima\nVladimír Hirschin virtuaalipianokappaleissa on viehättävyytenä jonkinlainen haltuunottamattomuuden tuottama rajoitettu ennalta-arvaamattomuus. Ääni ei pyri olemaan mitenkään "laadukasta" jossa on oma viehätyksensä. Huomio on toisaalla.\nLabels: musiikki, piano, virtuaalipianismi, Vladimír Hirsch\nMinulle Saarikosken päiväkirjojen jokainen sivu on pieni aarre. Tulee rauhallisempi olo kun lukee, että aina tämä (maa) on ollut samanlaista ja aina järkevä ihminen täällä on ajatellut ja toiminut samoin (lähinnä kai tappanut itsensä viinalla). Mitä kauempana olemme Jeesuksesta ja Kreikasta, sen lähempänä Marxia ja mitä kauempana Marxista sen lähempänä Jeesusta tai Kreikkaa, niin yksinkertaista tämä on. Siinä Saarikoski kyllä erehtyy ettei Aronpuron runous voisi herätellä runoilijoita. Kyllä se voi.\nSaarikoski pohdiskelee, onko hänen kirjallisella toiminnallaan mitään merkitystä maailmalle. Minun ei tarvitse sellaista edes pohdiskella, kun on niin selvää ettei ole. Sillä olisi merkitystä, jos maailmalla olisi samat päämäärät kuin minulla: elämä, kauneus, runous, oleminen, tulevaisuus ja hyvinvointi. Mutta maailma on kiinnostunut vain siitä miltä se näyttää toisten ihmisten silmissä, ei siitä mitä on olla tässä ja nyt.\nSuomenkielisen kirjallisuuden traditio näyttää Saarikosken silmissä ohuelta. Kalevalaa hän pitää hyvänä teoksena nimenomaan Lönrotin omavaltaisuuden ansiosta. Jyrki Pellinen on hänelle hyvä runoilija, mutta käsittämättömän outo tyyppi. Jarno Pennanen on huono kirjailija. Jarkko Laine on lukemisen arvoinen. Hannu Salama on jotakin, jonka kanssa vaimo jaksaa lörpöttellä puhelimessa. Meri ja Hyry ovat vailla syvempää ihmisyyttä. Anhava on runoniekka. Kai Laitista S pitää epäsympaattisena samasta syystä kuin Pekka Tarkkaa sympaattisena, mikä taas riippuu päivästä ja tuulesta. Tosiystävät ovat kaikki vieraassa galaksissa. Vain Samuli Paronen on Saarikoskelle mestari suomalaisessa perinteessä.\nUseinmiten vierastan ihmisiä, joilla ylipäätään on jotakin arvostelemista Saarikosken työssä, ihmisiä jotka eivät itse millään elämän osa-alueella pääse lähellekään sitä arvostelukyvyn tasoa. He ympäröivät itsensä arvostelukyvyttömillä ihmisillä niin, että vieraantuvat täysin kaikesta toden näkemisestä. Lopulta heissä ei ole mitään kohtaa, joka hetkeäkään kestäisi sellaista kriittisyyttä jota on vilpittömän ihmisen suora puhe vasten kasvoja. Sofi Oksanen on tällainen. Hänen kaltaisiaan ovat useimmat tämän päivän kulttuurieliitin arvostelukyvyttömyyden suojista pakopaikkaa etsiskelevät. He elävät pitkään, mutta tolkullinen ihminen ei elä koskaan pidempään kuin Saarikoski.\nPatenttivirastossa hyvänä puolena on se, että kaikessa tekemisessä riittää se että noudattaa lakia. Kukaan ei voi käskeä muuta. Itseään vastaan valehdella ei tarvitse. Laki on perusteltu ja ymmärrän perustelut. Onko laki hyvä, se on vaikeampi sanoa.\nPosted by Sven Laakso at 3:46 ip.\nLabels: biografinen, filosofia, patenttivirasto, Pentti Saarikoski, Poliittinen muistio\nKaikenlainen tekoäly blogin hakutoiminnoissa ja tageissa olisi hyödyksi. Voisi esimerkiksi järjestää vanhemmat merkinnät sen mukaan kuinka paljon ne muistuttavat uusinta, sanojen frekvenssin perusteella, tagien perusteella, myös vähän merkinnän pituuden perusteella. Blogger voisi ehdottaa tageja itse, jolloin tagien määrää voisi laajentaa ja hallita helpommin. Lyhyet merkinnät voisivat linkittyä entistä tehokkaammin. Olisi helpompi vain tehdä yhden rivin merkintöjä, joista blogger kasaisi erilaisia teoskokonaisuuksia tarpeen mukaan.\nPosted by Sven Laakso at 2:53 ip.\nLabels: bloggaaminen, blogi, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka\nAjatus että korttipakan sekoittaja nukkuu. Ajatus että kortit ovat niin hyvin jo ennen syntymää\njärjestetty ettei niitä tarvitse enää itse järjestää tai hihasta vetää.\nPosted by Sven Laakso at 2:49 ip.\nLabels: aforismi, filosofia, korttipeli, pelikortit\nLÄÄKÄRINTYÖ ON ANTIFASISMIA\nUskoonpamahtamisessa on jotain samaa kuin armeijan siviilipalveluksessa: kumpikin akti nollaa tekijänsä ihmisarvon fasistien silmissä. Tekjästä tulee "ensitöiksiteloitettava", kommunistien, mustalaisten ja juutalaisten vertainen.\nNolla tarkoittaa sitä, että kun Pasolinin Sodoman päähenkilö menee kirkkoon tai lääkäriin etsimmään parannusta henkensä sairauteen, lääkäri osaa levitellä vain käsiään. Se on tulos, joka merkitsee fasistin kannalta nollaa. Lääkäri tai pappi ei toisaalta osallistu orgioihin, muttei toisaalta voi myöskään auttaa.\nSiksi antifasistisessa työssä sillä, että on puhdas nolla fasistien silmissä, ei vielä päästä kovin pitkälle.\nPosted by Sven Laakso at 2:17 ip.\nLabels: fasismi ja antifasismi, filosofia, Poliittinen muistio\nDEMOKRATIA, KAIKKIEN HUUMEKURIIRIEN KUNINGAS\nDemokratia perustuu ihmisten omaan haluun ja mikään ei ole sen helpommin ohjailtavissa ja harhautettavissa kuin ihmisen oma tahto. Paitsi että demokratia on kollektiivisen typeryyden hyvin toimiva vakuutusjärjestelmä, se on myös huumekaupan logiikan päätepiste. Demokraatti tekee mitä reikäranne haluaa, kun mafioso tekee sen vain rahasta. Thaimaalaisessa elokuvassa Born to Fight (2004) on esitetty selkeästi koko tämä kuvio. Kovien huumeiden tuottama halu on mimeettistä halua, joka alunperin kohdistuu seksuaalisuuteen. Maissa, jossa genetiikka on turmeltumaton, kuten koskaan kolonnialismista kärsimättömässä Thaimaassa, myös epävakaus on suurinta demokratian huumekauppiaiden edessä. Sama epävakaus havaitaan nyt Ukrainassa demokratian huumekauppiaiden edessä: demokraattifasisti ottaa syvien kansanrivien addiktoivan afrodisian hallintaansa.\nTästä syystä, koska mafiaa voi vastustaa vain kylmettämällä itsensä kauppatavaraa kohtaan, eli halun kohteeseen, joka on ihmisliha, mafia tuhoaa genetiikan. Esiomerkiksi Italian mafian historia voidaan lukea mutaation ja genetiikan murenemisen historiana.\nPosted by Sven Laakso at 2:08 ip.\nLabels: Born to Fight, filosofia, halu ja mimeettinen halu, kolonialismin sivistyshanke, Poliittinen muistio, Thaimaa\nSOSIALISMI JA LUOVA TYÖ\nTommi Perkola kirjoitti viimeviikolla että ennenvanhaan jos ihminen halusi olla luova, hän ei edes haaveillut perheestä tai luostarin ulkopuolisesta elämästä. Oli sanomatta ja erikseen selittämättä selvää, että todella aidosti luovalle tyypille oli tilaa vain luostarissa jos sielläkään. Porvarillistumisen jälkeen kaikki sitten muuttui, ja hipit alkoivat luulla, että ruohonpolttaminen on porvarillista tuottavaa työtä. Sen seurauksena olemmekin sitten tässä missä olemme.\nPentti Saarikoskelle sosialismin ainoa peruste oli se, että yhteiskunnassa mahdollisimman moni todella luova ihminen voisi antaa olennaisen ja rakentavan panoksensa toimintaan, sen sijaan että luovat "taiteilijanvirat" miehitettäisiin ulkomaisten tiedustelupalveluiden agenteilla. Olen aina ollut yhtä mieltä Saarikosken kanssa tästä sosialismin perusteesta ja asenteesta sosialismiin. Sosialismiin ei tule asennoitua minkään muun kuin luovan työn näkökulmasta, vaikka on selvää, että minkäänlaisissa olosuhteissa suurin osa ihmisistä ei mitään luovaa tule tekemään. Sosialismi on siis luovuudelle uhraamista. Kun kapitalismi on ahneudelle uhraamista.\nMutta tarvitaanko sosialismia, kysyy Saarikoski, joka ei USKO mihinkään. Kapitalismin piiskauksessa, halvennuksessa ja poukamissa luovuus kuplii joka tapauksessa luostareidenkin ulkopuolella, ja hedelmät riistetään armotta? Eikö sitten sosialismissa riistettäisi luovuuden hedelmät? Sosialismihan on pelkkää luovuuden sosialisoimista.\nMutta sosialismin hyväksi puoleksi auttamatta jää se, että "taiteilijanvirat" eivät ole epäluovien miehittämiä, kun sellaisia virkoja ei ollenkaan ole. Eivätkä kusipäät rikastu kansankusetuksillaan, kun kukaan ei rikastu.\nPosted by Sven Laakso at 1:59 ip.\nSarjallisessa musiikissa ei ole (ihmiselle) olennaista mistä kutakin ulottuvuutta ohjaavat tai rajaavat sarjat aina tulevat ja kuinka paljon niillä on yhteyksiä keskenään. Olennaisempaa on ulottuvuuksien määrä ja se, että ulottovuudessa tehdään jotakin, mikä on ihmisen kannalta havaittavaa tai merkittävää tietoisesti tai alitajuisesti. Kaikissa ulottuvuuksissa ei tietenkään aina ole muuttujaa. Mutta kaikissa ulottuvuuksissa on aina vähintään vakio.\nSiis kuinka paljon musiikissa on riippumattomia tai toisistaan riippuvaisia ulottuvuuksia?\nTäysin abstraktina aineena musiikki vertautuu matematiikkaan eikä sillä ole mitään tekemistä fysiikan kanssa. Luonnossa ja Bachin musiikissa kaikki on sarjallista. Ihminen on läpikotaisin sarjallinen, sielun jokainen liike on sarjallinen ja varsinkin kaikki musiikin tulkinta soittimella mukaan luettuna täysin vapaa improvisaatio, on sarjallista. Geenit ovat sarjallisia, mutaatiot ovat sarjallisia, ihmelapset ovat sarjallisia, kansanpelimannit ovat sarjallisia, traditionaaliset melodiat ovat sarjallisia, siperian karhut ovat sarjallisia, yksisoluiset eliöt ovat sarjallisia, pietarin kaunottaret ovat sarjallisia, bitit ovat sarjallisia, tensorit ovat sarjallisia ja kauhukabinettien rekvisiitta on läpikotaisin sarjallista.\nMutta minulle musiikki ei ole tällä tavalla rajoittunutta. Niinpä musiikissa toisistaan riippuvaisten ja riippumattomien ulottuvuuksien määrää ei ole mitenkään rajoitettu. Ulottuvuuksien laatu ja määrä riippuu säveltäjän mielikuvituksesta, joka on persoonallista rajoittamisen halua: ulottuvuus on se ominaisuus tai piirre, jota säveltäjä keksii metodisesti hallita. Mielikuvituksen villein lento on rajaamista, laatikointia, nihkeyttä ja ehdotonta asiassa pysymistä. Aktillaan säveltäjä kohdistaa sarjallisesti määrittyvään piirteeseen kuulijan huomion, kenties ensimmäistä kertaa, tai tradition mukaan. Sarjallista voi olla myös huomiotta jättäminen, joka on yhtä aktiivista luonteeltaan kuin huomion kiinnittäminen.\nAbstrahointi voidaan tehdä miten hyvänsä, tilassa, ajassa, taajuudessa, äänenvärissä, äänenkorkeudessa jne. Sarjallista voi olla soitinnus, efektien käyttö, taukojen pituus, löydettyjen melodialinjojen itsesimilaarisuus, esitysvuosi ja paikka, kappaleen osien järjestys, säveltäjän sukupuoli, mikä hyvänsä.\n"Mitä Herakleitos tarkoitti viisaalla, jumalalla? (sillä joka sekä haluaa että ei halua itseään kutsuttavan jumalaksi?) Se on asioiden riippuvuus toisistaan, niiden järjestys, joka on ihmisen yläpuolella, tai sisäpuolella, joka tapauksessa niin ettei hän pääse siihen käsiksi." Saarikoski, Suomentajan päiväkirjat s. 140.\nLabels: musiikki, Poetiikkapakki: runouspuhe ja yleinen estetiikka, sarjallisuus\nVihavaisen kirjoittelun myötä olen ehkä hämärästi käsittämässä mitä suomalaiset tarkoittavat "Venäjän vittumaisuudella". Tällaisella määreellä viitataan aina ei-objektiiviseen tietoon, käytännössä sotilastiedusteluun. Tietoon joka voi olla vain pääesikunnan ja sen lähipiirin saatavilla. Venäläisten vittumaisuus on jotakin mikä tiedotetaan jostakin "virallisesta tiedustelusta" lähipiirille todisteiden kanssa, muille ilman todisteita. Se ei ole mitään mitä tavalliset ihmiset tai toimittajat voivat koskaan saada varmuudella selville. Protokollaan kuuluu, että tämä "Venäjän vittumaisuus" tunnustetaan ja myönnetään, eikä ryhdytä sitä epäilemään, kuten kaltaiseni mistään mitään tietämättömät idiootit tekevät. Näin siis aina, poikkeuksetta. Mikä tosin ei mitenkään hälvennä epäilyksiäni, koska mitään todisteita ei minulle kuitenkaan milloinkaan esitetä, mutta väliäkö sillä. Kirjoitustaito ja lukutaito saavat olla olemassa sillä perustalla että MITÄÄN tietämisen arvoista ei niillä keinoilla voi saada tietoonsa tai levittää. Eihän muuten tässä maailmassa voisi toteutua se, että tiedustelupalvelun tai turvallisuuspalvelun agentti on miljardi kertaisesti runoilijaa mahtavampi ja viisaampi.\nPosted by Sven Laakso at 9:49 ip.\nLabels: filosofia, Poliittinen muistio, Venäjä\nTÄSTÄ KIRJASTA OTA HUONOT RUNOT POIS\n(Tiisalamuunnelma aineistosta Runot 18.1.2003 -8.6.2004 II osa nide V)\nKun runo on kirjoitettu valmiiksi, se on vielä tehtävä.\nTästä kirjasta ota huonot runot pois.\nMe arvioimme niitä. Bachin sellosoolosarjojen täysiä nauhoituksia\non kymmeniä kaupan.\nYksittäisiä lehtiä putoilee. On syksy.\nJoutsenet kurkottavat päänsä syvälle veteen, ja syövät pohjamutaa.\nSorsat, pienet, ruskeat linnut, työntävät, tuolla kohden, kaulaansa veteen\nKettu tiellä, keskellä yötä. Jäniksiä silloin tällöin. Äänettömiä pieniä lintuja.\nLinnut puhuvat monin kielin,\nmutta eivät minun äidinkielelläni\njota paitsi äitini, myös isäni, toisinaan, puhui.\nRottinkituoli natisee kun siinä kääntyy.\nKäpyjä putoilee katolle. Suihkukoneet\nkohisevat yllä kesken kaiken.\nLämpöpatteri naksahtaa. Jääkaappi hurisee.\nOrava juoksee kuusen runkoa\nVeden ääni ei ole niin kuin meren rannassa, kun meri on avoin. Sanat?\nNiitä ei ole. Hiljaiset vuodet.\nJa linnut ovat muuttaneet. Ja vain pieniä lintuja, joita talvella näkyy,\nnäkyy täällä vielä. Kesken talven tulee viikko\njolloin heinä sulaa lumen alta esiin.\nTämä ei ole asiamme.\nMutta ei voi sanoa että on annettu lupa\nruman äänen, kuin kiekaisun, kulkea sisään.\nTätä ei voi verrata selvitykseen.\nJoka vertaa harkiten väärin ei ole nauttinut oppituolista.\nMutta tätä ei kysytty.\nEikä tätä pyydetty.\nNämä jotka itkivät tiesivät enemmän kuin nämä\nse joka kulki kaiteen ohi siinä missä kaidetta ei ole\nkeksi itkeä ollakseen ihmisen kaltainen\nse joka kulki siitä yli missä siltaa ei ole\nNämä ovat lopulliset kirjainmerkit.\nJos kirjoitat runoja, et voi olla kirjoittamatta\nmyös pilkka- ja herjakirjoituksia.\nMutta tässä runossa on merkityksiin ja ilmaukseen\nviittauksiin liittyviä muutoksia,\nhetkittäin myös väärentäen kirjailijan omaa ääntä.\nPyydämme vetoamaan kansainvälisiin yhteyksiin\nsekä maan poliittiseen ja hallinnolliseen johtoon\nVaroitus: tekstit julkaistaan tässä sellaisina\nkuin ne ovat nyt saatavilla.\nJos tämä maa toteuttaa sen että se tulee pukeutumaan Yhdysvaltojen tavoin\nniin kuin se jonka vierellä Venäjä on\nja Venäjän turvallisuuspalvelu on\nniin se tekee sen sillä tavalla että kaikki tapahtuu väärään aikaan\nja väärässä paikassa\nVenäjä opiskelee tätä, lukee tätä, ja miettii onko tämä totta.\nTietenkään tämä ei ole totta.\nJos ei voi saada sanojaan sanotuksi, se on kirjattava.\nJa miten siitä puhua sitä ymmärtämättä?\nKun on esitetty että vallankumouksia ei enää ole\non maailmassa suurien salaliittojen aika.\nSilloin kirjailijan apuraha on korotettava kaksinkertaiseksi\nja myönnettävä ulkomaisten tiedustelupalvelujen agenteille.\nEi auta että on nainut viisaan, silti jää typeräksi,\nsivustaseuraajaksi, mitään käsittämättä.\nKustantajat tuottavat vaivaa ja kärsimystä.\nKun ne erehtyvät\non sanottava että ne viisaudessaan turhauttavat\nettei kirjailija ylpistyisi.\nSiitä yli oli kiivettävä. Lapset ovat aina nuoremmat\nkuin vanhempansa. Siitä yli oli kiivettävä.\nRahapuu voi hyvin.\nValkosipulin kynsi versosi pitkän varren.\nPilaantunut sipuli työntää monet kalpeat lehdet.\nNe rehottavat. Greipin, omenen, appelsiinin siemenistä ei ole tullut verso.\nTätä ei saa sanoa toista kertaa. Tämä on ensimmäinen kerta.\nPuhummeko ymmärtäen vai julmuuden\nturmelemin mielin vaikka lauseemme ovat samat?\nOn käsittämätöntä kulkea tästä\nmissä ymmärryksen sijalla\nharjoitetaan julkeaa vihamieltä\nKansakunta joka harkiten hajoittaa\nkylän ja harhauttaa lapset\nEttä tämä puiden liike on monien näkemä:\ntyttö nousee kivelle, laskeutuu kiveltä\nnousee kivelle, laskeutuu kiveltä\nSe on luonnollista.\nEn väitä sitä vastaan.\nValtioiden tehtävä on kuolla ja herätä eloon\nAika on kallis, huoneet heikkotahtoiset\nkuin kokonainen astiasto, haarukoita, veitsiä,\nEi koskaan myrsky kulje tästä\nilman pilviä, jotka pimentävät illan\nSalama voi iskeä kaksi kertaa\nsamaan paikkaan, muttei kolmatta\nNiitä harvoin on kaksi\nEikö välillä tule puhua hieman sumeasti?\nEn ole sanonut että on mahdollista kulkea\ntästä ja olla kalan selkä\nEi riitä että on sanottu että linnut porautuvat\nkiviin, vaan se on nähtävä. Ja kaikki minkä sanon\non väärin sanottu.\nKetään ei pelasteta. On käsitettävä että harmaa\npahvi ja ruskea pahvi ovat eri pahvia. Tätä ei voi nähdä.\nEi ole oikein, että sanon tästä.\nEi voi tuntea heinän tuoksua, kun se kuivuu rinteessä.\nMutta on nähtävä miten linnut tunkeutuvat hirsiin. Ei voi sanoa\nettä huoneet ovat vaiti kun linnut porautuvat kiveen ja halkeavat.\nSementin pöly ja kuoleman pöly tuoksuvat eri tavoin. Haju\nkuin lehmän sarvirustoa poltettaisiin. Ketään ei pelasteta.\nRiisi heitetään veteen.\nJa kaikki minkä sanon on väärin sanottu. Sillä en ole linnut\njotka porautuvat oviin. Mutta sinkitettyä peltiä ei saa ostamalla,\ntai tilaamalla. Kukaan ei käsitä\nettä lempeyteen on varauduttava kiiltomatojen hehkuessa.\nSilloin nähdään että pääskyt ovat suolaa. Ei ole oikein että sanon tästä\nSanomme. Sanoaksemme sen toisen kerran.\nNiitty moninaisin taitoksin ja kauempana ikkuna, jonka takana huone\nTämä ei ole tietämisen arvoista. Teemme kultaa sekoittamalla\nulosteet ja sianhäntiä.\nOn käsitettävä että tämä ei ole ommel. Kesällä veden saa nostettua\nlaiturin päästä järvestä. En ole tänä kesänä uinut sinne,\nmissä vesi syvenisi.\nOlen käsittänyt että tämä ala ei ole tieteellinen. Ei ole mahdotonta\nettä tämä tulee käsitettäväksi tämän myötä.\nPosted by Sven Laakso at 6:04 ip.\nMutaatio aiheuttaa ketulle lyhyen nenän\nPatologinen seulonta oli tehtävä,\njoka hänelle annettiin.\nNiihin aikoihin kaunis nainen\npäätyi automaattisesti ammattiin,\njossa saattoi palvella yhteiskunnan\nkun mutaatio takaisinristeytettiin\nsäilyi nenä aina muuttumattomana.\nTämän mutaatio on hallitseva,\nKaikki on normaalia, mutta onko\nPerunaneniä oli paljon. Morfinen kenttä,\nsanoi Casanova, määrää ne.\nMutaatio kartoitettiin kromosomiin 15.\nMutaatio oleskeli silmukoitumisakseptorissa.\nSiirtomaissa ylläpidettiin jalostus,\nPosted by Sven Laakso at 9:32 ap.\nLabels: ensykandi, genetiikka-perinnöllisyystiede, Giacomo Casanova, runo\nPosted by Sven Laakso at 12:23 ap.\nLabels: AC/DC, Angnus Young, audiomerkintä, musiikki, Pier-Paolo Pasolini, video\nTULEE MAANANTAI JA TILAA RUNON\n(Tiisalamuunnelma aineistosta Runot 18.1.2003-8.6.2004 II osa nide II)\nTulee typerä päivä tilaa typerän runon\nja se on kirjoitettava typeräksi.\nTulee julkisivulautakunta, joka käyttää henkseleitä.\nToisinaan runo on täynnä kuvotusta ja vastenmieltä\nei niin kuin se joka vahinkoa ei ole tahtonut\nvaan niin kuin se joka on vahingon tahtonut\nei niin kuin se joka kulkee rinnallasi\nvaan niin kuin se joka kulkee ilman sinua.\nOn mahdollista että puiden kahina,\npuiden kahina, puiden kahina\nkädet suun edessä\nhikiset selät, jaloissa\nNäet että satama\non vailla ankkuripaikkaa\nkielen teatteri, sanojen äänetön\nTietokoneet eivät tee vääriä siirtoja\njos ne saadaan oppimaan virheistään\nohjelmoimaan ja hallitsemaan toisiaan\nkuin avaimenreikiä joista näkee\nViimeinen sota kestää loppuun saakka.\nmutta toisaalta van Gogh\nliittää yhteen etääntyvät sähkökentät\nOn opittava erottamaan\nhyvä teksti loistavasta tekstistä\nja loistava teksti tekstistä\njoka pelastaa sielun\nReagan pelastaa maailman.\nKalastajat nostavat pyydyksiä.\nSaaristossa linnut kuolevat öljyyn.\nJa alkoi jakautuminen vastakkaisiin leireihin,\nilman kolmatta voimaa.\nVain kauppiassuku ja\nkommunistisen puolueen jakautuminen\nAjatuksilla ei tehdä kauppaa\nTavallaan tämä on rakkausruno.\nJoka vuosi kuninkaan poika\nja siten kaiken nähtyään sanoo:\ntämä on järjestetty kuin kätkeminen\nOn liian hämärä nähdä huoneen\nkäsittää että kaksi helisevää\novat sekoitetut viiniin ja lehtiin\nei ole nähtävissä sängyn ja sängynjalan\nei tule ääntä ikkunasta kun se on avoin\nEi vielä ole varsinaisesti nähtävissä\nettä kannu vettä on jäiden seasta nostettu\nettä pimeät kelarit eivät päästä neitseiden ääntä.\nSinulle en voi toistaa kaikkia uniani.\nPosted by Sven Laakso at 11:34 ip.\nDemokratia on vakuutusyhtiö. Vahinko tapahtuu aina, mutta demokratiaa tarvitaan takaamaan, että vastuussa siitä on mahdollisimman moni. Vahinko voitaisiin aina välttää, antamalla kaikki päätösvalta fiksuimmalle, eli tietokoneelle. Mutta silloin vastuu ei jakautuisi, vaan olisi pelkästään ohjelmoijalla, mikä taas on vastuuton tyrannian tila.\nPosted by Sven Laakso at 2:07 ip.\nPäivän iltalehdessä insinööri Tiilikainen tilittää kuinka PRH panttasi hänen sittemmin palkitun keksintönsä patenttihakemusta turhan takia. Syy oli kuulemma "ei kaupallista potentiaalia". Muutama epävirallinen oikaisu.\n1) PRH ei arvioi teknisissä välipäätöksissään "kaupallista potentiaalia" ollenkaan. Suomen lain mukaan tällaista arviota virkamiehen ei tule esittää patenttihakemusta koskevassa raportissa. En usko, että kukaan on tällaista virkavirheenään raportoinut. Hakijalla on aina mahdollisuus valittaa kaikista kokemistaan "virkamiehen oikuista".\n2) Teknisen tutkinnan välipäätöksien antamisessa on suositukselliset määräajat ja hakija voi aina nopeuttaa käsittelyä pyynnöllä.\n3) Käsittelyn nopeus ei vaikuta patentin (hakemuksen) lainvoimaisuuteen. Hakija voi tehdä hakemuksensa hakemispäivästä julkiseksi ja lainvoimaiseksi. Käsittelyajalla ei ole juridista merkitystä hakijalle (ellei hän joudu haastajana tai haastettuna oikeudenkäynteihin). On pitkällisiä käsittelytapauksia, joissa patentti on myönnetty vasta patentin voimmassaoloajan päätyttyä (20 v) ilman mitään ongelmia.\nJohtopäätös: PRH:lla ei ole mitään laillisia mahdollisuuksia tehdä hakijalle lehdessä väitetyn muotoista kiusaa.\nLabels: filosofia, kommentti, teknologia\nPitää olla onnellinen että edes rahalla saa ja hevosella pääsee.\nPosted by Sven Laakso at 11:46 ap.\non kai aina sitä, että kiistetään ideaalien olevan lopullisesti tiedossa. Materialistinen menetelmähän juuri väittää, että se mitä historiallisessa prosessissa kulman takaa avautuu, ei voi koskaan olla täysin ennustettavaa. Tosiasioista ei voi johtaa moraalisia sääntöjä. Maailmasta ei voi johtaa sitä millainen maailman pitäisi olla. Ihmisestä ei voi johtaa sitä millainen ihmisen pitäisi olla jne. Nämä kaikki ovat aidon idealistin ajatuksia, mutta samalla materialistisen metodin motiivi. Kyberneetikko siis toimii kuten materialisti, mutta uskoo kuten idealisti.\nPosted by Sven Laakso at 1:01 ap.\nLabels: filosofia, idealismi-materialismi, kyberneettinen dualismi\nITALIAN JARI SARASVUO, FRANCO CITTI\nPosted by Sven Laakso at 3:59 ip.\nLabels: elokuva, filosofia, Pasolini, Pier-Paolo Pasolini\nYleensä laitan pilkun ajattelematta minne sattuu. Mutta nyt on tunne että vielä opin ajattelemaan tämän asian.\nPosted by Sven Laakso at 12:12 ip.\nLabels: bloggaaminen, ensykandi\nASUNNOTTOMIEN KÄYTTÄMINEN POLIISIN TYÖSSÄ\nAsunnottomia on hyvä kuulustella ryöstöistä ja murhista, komisario sanoi, ihan muuten vain. Eihän koskaan tiedä, jos vaikka saisi syyllisen kiinni, yllättävän tunnustuksen ja sitä kautta jonkun vanhan jutun päätökseen. Asunnottomalle poliisin auttamisesta seuraa palkkioksi asunto muutamaksi vuodeksi eteenpäin. Kannattaa tarjota monenlaisia rikoksia, joku voi aina tärpätä. Ja myös katsoa ettei hanki tunnustusta rikokseen, joka on tapahtunut ennen syyllisen syntymää.\nPosted by Sven Laakso at 11:58 ap.\nLabels: ensykandi, filosofia, proosa\nHän oli suuri rauhanmies, toisaalta kahden kuninkaan epäluotettava palvelija.\nPosted by Sven Laakso at 11:39 ap.\nLabels: aforismi, lause, proosa\nGenelecin Ilpo Martikainen itseasiassa on varmaankin aina alitajuisesti inhonnut sanaa "kaiutin". Luultavasti hän on patologinen neurootikko, joka ei kestä mitään kaiuttimilla toistettua ääntä. Siksi hän on ottanut ihanteekseen epäkaiutinmaisuuden. Pitkään Geneleciä haukuttiin epämusikaalisuudesta, mutta oma veikkaukseni on se että epäkaiutinmaisuus on lopulta voittava idea. Epäkaiutin ei ole musikaalinen vaan täysin havaitsematon. Epäkaiuttimen idea on hävittää kaiutin niin kuin akustiikan idea on kätkeä akustiikka.\nPosted by Sven Laakso at 1:06 ap.\nLabels: akustiikka, filosofia, Ilpo Martikainen\noon tehnyt vain tällaisia leffoja + kotivideoita jotka ovat paljon tasokkaampia, mutta vain kotiesityksiin. mun koko taiteellinen kunnianhimo on kotivideoissa. niitä on nähnyt ehkä viitisen tyyppiä. tulen antamaan kaikkeni kotivideolle. mä pystyn hiomaan yhden kotivideon kässäriä viisikin vuotta. ootko muuten nähnyt Sinisterin? mua kiinnostaa lähinnä kauhuleffat. supernatural horror. muu menee yli hilseen. mä en tajua mitä järkeä on muissa tyylilajeissa kuin kauhussa. ne leffathan ei kerro mistään todellisesta. mä en ymmärrä miten suomea muka voisi kuvata muuten kuin kauhuleffan keinoin. mun idea on itseasiassa sellainen kauhun pujottelu. että on koko ajan kauhuleffatunnelmat mutta mitään pahaa ei tapahdukaan. läheltäpititilanne = elämä. muu = kuolema.\nPosted by Sven Laakso at 12:48 ap.\nLabels: filosofia, Sinister\nTapaus on hieno etunimi. Mutta kysymys on Paavosta. Paavo Heininen ei Tapaus Heininen.\nPosted by Sven Laakso at 12:43 ap.\nLabels: idea_nimi_romaanihenkilö, Paavo Heininen\nhymyilee aina. Hänelle peli on iloista, reipasta, hauska harrastus. Tosissaanoloa ja kuolemista peli on vain pelaajille. Erotuomari vailla pilliä ei puhalla peliä poikki, mutta armahtaa aina, sen joka vastustajan kynsistä selviää tuomarin eteen armoa kysymään. Ottelun kuluessa taitava pelaaja ystävystyy erotuomarin kanssa.\nPosted by Sven Laakso at 10:07 ip.\nTänään on pyörryttänyt koko päivän. Piti tämäkin kirjoittaa. Eihän tiedä vaikka olisi joku, jota myös on pyörryttänyt koko päivän ilman mitään selkeää syytä. Ennemmin kuin epäilee verenkiertohäiriötä tai muuta sellaista kannattaa varmistaa morfisen kentän kollektiivisesti koettu tila.\nSivumennen sanoen VR:n uusi mieskuuluttajaääni on ärsyttävä Abdullah Tammen ja Sauli Niinistön äänen morfattu yhdistelmä. Yritä nyt tähänkin tottua.\nPosted by Sven Laakso at 8:06 ip.\nLabels: ajattelu - morfogeneettinen kenttä, filosofia, Poliittinen muistio\nKiinankielisten merkkien erikoispiirteenä on se, että niitä katsellessa tulee helposti itku. Lasipalatsin galleriassa hyvä kiinalaisen nykykalligrafiataiteen näyttely sadepäivien varalle.\nPosted by Sven Laakso at 7:04 ip.\nLabels: filosofia, Kiina, Lou Harrison, taide\nPosted by Sven Laakso at 3:47 ip.\n▼ kesäkuuta (201)\nniitä on kiltin ja viisaan näköisiä suunnattoman m...\nAika paljon tulee SoundCloudissa ranskankielistä p...\nTytär haluaa taas nähdä Robinin biisin Onnellinen....\nVenäjänkielen puhetaitoni on huonontunut parissa v...\nKävin Bloomsdayssä Hotellin Tornin pubissa. Olkiha...\nVäsynyt lapsi kuivat nuotiopuut. Lapsen nukuttamin...\n"Kuten sotaa ei synny, jos ei kummallakin osapuole...\nElektroakustinen ääniprojekti on kuljettava loppuu...\nSuomen ulkomaalaispolitiikka on historiallisesti j...\nHarjoittelu ei tee mestaria. Kirjoitan nyt säästä....\nSinkkosen Minä maani maailmassa (1969) yhdeltä ist...\nÄidinmaidonkorvike ei ole kahvikermaa. "Mitä kaik...\nSitä minä vähän ihmettelen miten Saarikoski ja Las...\nKun ei ole liian fiksu ei kärsi "writer's blockist...\nKOLONNIALISAATION ASTEEN INDIKAATTORI: NAAMA ON TÄ...\nTästä Tuomas Anhavan Sateen ääni sillalla - japani...\nKun ihminen on täydellinen, alkavat mutaatiot. Aja...\nJos ihminen olisi rationaalinen ja rehellinen olen...\nOn kamalaa tajuta vihamies mutta toisaalta se on k...\nJos sairaalta kysytään mikä pitää säästää: pörssis...\non ymmärrettäväväkivallattomuustotuuden näkemisene...\nEi taiteilija oikein voi olla senkään jo syntymäss...\nSävellyshommani näyttää menevän siihen suuntaan, e...\nKansa ei ole kovin nerokas yksikkö; kansalla lauma...\nVallanpito perustuu siihen että ihmiset luottavat ...\nMonet on konstit ihmisälyllä näytellä että ei ole ...\nTaiteet ovat lukittu toistensa taakse. Se on kuin ...\nOleminen on sitä ettei luovu olemasta sitä mitä pä...\nKirjoituksen ideoita kohtaan on tekijän vaikeinta ...\nWikipediassa ainahenkilöartikkelin kohdalla on yks...\n"Aira Samulinilla on kämppä Hyrsylän mutkasta. Se ...\nVocaloid on aika cool plugin, mutta vain Cubaselle...\nSeuraava levy on siis heviä. Jotakin Bathoryn ja Q...\nTYTÄR: Sinä olet uimavesi. ISÄ: Uitko sinä minussa...\nEhkä noista 1960-70-lukujen suomalaisen kulttuurie...\nTYTÄR: Ninjat tekevät näin (polvistuu, kumartaa kä...\nVladimír Hirschin virtuaalipianokappaleissa on vie...\nKaikenlainen tekoäly blogin hakutoiminnoissa ja ta...\nAjatus että korttipakan sekoittaja nukkuu. Ajatus ...\nVihavaisen kirjoittelun myötä olen ehkä hämärästi ...\nPäivän iltalehdessä insinööri Tiilikainen tilittää...\nPitää olla onnellinen että edes rahalla saa ja hev...\nHän oli suuri rauhanmies, toisaalta kahden kuninka...\nTapaus on hieno etunimi. Mutta kysymys on Paavosta...\nTänään on pyörryttänyt koko päivän. Piti tämäkin k...\nKiinankielisten merkkien erikoispiirteenä on se, e...\nTODELLA OUTO BARBAPAPA\nPanssarivaunu Kiinasta, kopteri Norsunluurannikolt...\nAmerikkalainen nuorimies, alle kolmekymppinen, juo...\nEVOLUUTION MUTAATIOT JA OIKKULUOVUUDEN EPÄILYTTÄVY...\nNOITUUDESTA, EUROOPPALAISESTA DEGENERAATIOSTA JA M...


Levännyt Rask valmiina Stanley Cup-taistoon: ”Ei ole painanut jaloissa tai päässä” | Yle Urheilu | yle.fi\nLevännyt Rask valmiina Stanley Cup-taistoon: ”Ei ole painanut jaloissa tai päässä”\nAlkavat Stanley Cupin loppuottelut ovat Bostonin Tuukka Raskille jo kolmannet.\n27.5.2019 klo 20.28\nHarva suomalaispelaaja on ollut yhtä onnekas kuin Bostonin suomalaismaalivahti Tuukka Rask, 32. Savonlinnalaislähtöinen Rask aloittaa maanantaina nimittäin jo uransa kolmannet Stanley Cupin loppuottelut. Tosin ensimmäisellä Cup-juhliin päättyneellä kerralla, kesällä 2011, vastuun pelaamisesta kantoi Tim Thomas. Raskin vuoro koitti keväällä 2013, kun Chicago kaatoi Bostonin kuudessa ottelussa.\nSuomalaispelaajista vain Jari Kurri, Esa Tikkanen sekä Valtteri Filppula ovat esiintyneet NHL:n loppuotteluissa vähintään kolmesti.\nVaikka Raskilta löytyy kakkosvahdin roolista voitettu Stanley Cup-sormus, suomalaisvahdin ei tarvitse hakea latausta alkavaan St. Louis-sarjaa kaukaa. Pelaamalla voitetulla mestaruudella olisi varmasti Raskille suurempi arvo, eikä kuuden vuoden takainen finaalitappio Chicagolle sekään ole varmasti unohtunut. Rask, joka on ollut NHL:n pudotuspelien selkeästi paras pelaaja toistaiseksi, ei kuitenkaan halua ottaa voittamisesta liian kovaa painetta.\n– On hienoa päästä pelaamaan tällaisia pelejä, nyt pitää vain nauttia, Rask aloitti Stanley Cupin finaalien mediapäivässä sunnuntaina.\n– Se taisi olla toinen tai kolmas vuoteni, kun olimme ensimmäisen kerran finaaleissa. Sitä ajattelee nuorena, että tännehän pääsee helposti, mutta ei se sitten kuitenkaan nin mene. Aika paljon tässä on pelattu edellisenkin finaalireissun jälkeen. Vanhemmiten tätä tilaisuutta arvostaa ihan eri tavalla, kun ymmärtää, ettei tämä tapahdu joka kevät, Rask jatkoi.\nOdottavan aika on kuitenkin ollut pitkä. Sen jälkeen, kun Boston voitti konferenssifinaalisarjassa Carolinan neljännen kerran putkeen, joukkue on odotellut finaalisarjan alkua peräti kymmenen päivän ajan. Tuntuman ylläpitäminen näin pitkän tauon ajan ei ole yksinkertaista, harjoittelu kun ei viime kädessä kuitenkaan ole pelaamista.\n– Onhan tässä välillä aika meinannut pitkäksi käydä. Tämä oli vähän sellainen minikesäloma, vaikka ei tästä samalla tavalla tietenkään voinut nauttia. Ei tuossa voinut alkaa mitä tahansa touhuta, keskittymisen pitää kuitenkin pysyä yllä, Rask jutteli.\n– Onneksi kotona kahden pienen tytön kanssa riittää kiirettä, niin ei tarvitse koko ajan miettiä jääkiekkoa, Rask hymyili perään.\nTuoreus näkynyt Raskin otteissa\nBoston pääseekin alkavaan sarjaan selkeän konferenssifinaalisarjavoiton jälkeen hyvin levänneenä. Samaa voi sanoa Raskista, joka on pelannut kuluvalla kaudella selkeästi vähemmän kuin aiemmin. Rask pelasi runkosarjassa vain 46 ottelussa, mikä on suomalaisvahdin pienin lukema sitten kauden 2011-12, jos työsulun pätkäisemää 2012-13 sesonkia ei lasketa.\nRask onkin näyttänyt tuoreelta ja terävältä läpi kevään. Finaalisarjan alla Rask on NHL:n pudotuspelien ylivoimainen MVP-ehdokas.\n– Olen pysynyt tuoreena, ei ole painanut jaloissa eikä päässä missään vaiheessa. Jos pelaat runkosarjassa 65-70 ottelua ja alat sen jälkeen raastamaan pudotuspeleissä seitsemän ottelun sarjoja, niin kyllähän se rassaa. Ja todennäköisesti enemmän nimenomaan henkisesti. Tämä on ollut itselle nyt se suurin juttu, mieli ja kroppa ovat olleet koko ajan tuoreena.\nTuoreus näkyy Raskin pelaamisessa juuri nyt upealla tavalla. Suomalaismaalivahti on päässyt keväällä uskomattomalla tavalla pelaamisensa ytimeen. Raskin tekemisessä ei ole juuri nyt yhtäkään ylimääräistä liikettä, vaan kaikki tekeminen keskittyy olennaiseen. Eikä mikään tunnu horjuttavan zeniläisellä rauhallisuudella operoivaa Raskia, tapahtui maalin edessä mitä tahansa.\nRask itse korostaa myös kokemuksen merkitystä.\n– Kokemusta on kuitenkin tullut tässä matkan varrella, niin kyllä se auttaa valmistautumisessa. Ja peli on kuitenkin vain peliä, mikä tarkoittaa sitä, että minä vain menen jäälle ja yritän pysäyttää niin monta kiekkoa kuin mahdollista.\nKokemuksen kautta Rask käsitteli myös pitkää odotusta finaalisarjan alla.\n– Ei siinä voinut muuta kuin treenata ja olla miettimättä pelihommia liikaa. Siinä se voi mennä vihkoon, jos alkaa liikaa miettiä, että osaanko mä vielä pelata jääkiekkoa vai en. Itsellä nyt on kuitenkin jo sen verran pelejä alla, ettei enää tarvitse jääkiekkoa koko ajan murehtia, Rask virnuili.\n– Tämä se suurin haaste on, katsotaan nyt sitten huomenna (maanantaina), että miten lähtee.\nPelillisesti alkavasta sarjasta on syytä odottaa kahden hyvin samanlaista peliä pelaavan joukkueen fyysistä ja tarkkaa taistoa. Kun vielä Raskin ohella myös St. Louis-vahti Jordan Binnington on pelannut huimaa kevättä, suurimaalisia otteluita ei välttämättä ole luvassa.\n– Binnington on pelannut huimaa kautta, hän on ottanut tuon joukkueen harteille. Hänen kauttaan tuo St. Louisin nousu lähti. Mutta ihan totta on se, että aika samanlaisia joukkueita tässä on kaksi, tila, aika ja maalipaikat tulevat varmasti olemaan vähissä. Niin se on aina Bluesia vastaan, Rask päätti.\nStanley Cupin ensimmäinen loppuottelu pelataan Bostonissa tiistaiaamuna 03.30 Suomen aikaa. Mestaruuteen vaaditaan neljä voittoa.