Kina har et problem, og Evergrande er kun toppen af højhuset - TV 2\n27. sep. 2021, 21:15\nBygningsarbejdere på cykel nær Evergrandes hovedkvarter i megabyen Shenzhen. Foto: Aly Song / Ritzau Scanpix\nNæsten 400 meter skal højhuset Evergrande Center ifølge planerne rage op over megabyen Shenzhen i det sydøstlige Kina.\nProjektet er ejet af og navngivet efter ejendomsudvikleren Evergrande, og på toppen af højhuset skal virksomhedens logo være synligt fra alle vinkler, kan man se på tegningerne. Med sine 71 etager vil bygningen, når den står klar i 2024, være blandt verdens højeste.\nSådan var i hvert fald planerne.\nMen nu er Evergrande kommet i modvind, fordi et bjerg af gæld truer med at vælte hele virksomheden omkuld.\nDen gamle taktik med bare at bygge, bygge og bygge virker ikke længere\nLeland Miller fra konsulenthuset China Beige Book\nI årtier har selskabet redet på det byggeboom, den kinesiske centralmagt i Beijing har brugt som vækstmotor for hele landet, men nu er fundamentet under begyndt at slå revner.\nEvergrande er dog slet ikke det egentlig problem, advarer eksperter. Virksomheden er kun et symptom på en langt større udvikling.\nPlads til 90 millioner mennesker\nSkal man forklare, hvordan Evergrande og det kinesiske boligmarked er endt i den situation, det står i nu, kan man begynde mindst tre steder.\nDet første sted, man kunne starte, er i 90’erne, hvor reformer frigjorde boligmarkedet og skabte et historisk stort boligboom, der blev en løftestang for hele den kinesiske økonomi.\nResultatet blev megabyer, der voksede frem på ingen tid, og spøgelsesbyer, hvor det eneste, der manglede, tilsyneladende var beboere til de nyopførte lejligheder.\nTil Financial Times har konsulenten Logan Wright beregnet, at der i øjeblikket står nok tomme boliger i Kina til, at 90 millioner mennesker kunne flytte ind i morgen, uden at nogen måtte overdrage nøglerne til deres hoveddør.\nHvis man er i tvivl om overudbuddet af boliger, kan man blot kigge på en video fra byen Kunming i sommer:\nHer blev 14 store og næsten færdigbyggede boligblokke sprængt til ruiner, fordi de havde stået i syv år, uden at nogen havde bygget dem færdige.\nDet næste sted, man kunne begynde fortællingen om det kinesiske boligmarked, er ved en partikongres i oktober 2017, hvor Kinas leder Xi Jinping sagde én sætning, der formentlig fik gys frem hos ejendomsudviklere i hele landet:\n- Boliger er til at bo i, ikke til spekulation, lød det fra den kinesiske præsident.\nDet satte en udvikling i gang, der direkte kunne afmåles i aktiekursen for blandt andre Evergrande.\nDet tredje sted, man kunne sætte fingeren, er ved samme præsident tre år senere.\nHer introducerede Xi Jinping og hans kommunistparti et økonomisk regelsæt, der blandt andet består af tre såkaldte ”røde streger”.\nStregerne, som virksomheder ikke må overtræde, handler blandt andet om forholdet mellem gæld og aktiver, og har grundlæggende til formål at nedbringe gælden hos nogle af Kinas største ejendomsudviklere for at tage lidt af luften ud af det kinesiske boligmarked.\n- Der er en anerkendelse af, at den gamle taktik med bare at bygge, bygge og bygge ikke virker længere, og at det faktisk er begyndt at blive farligt, har Leland Miller fra konsulenthuset China Beige Book sagt til Financial Times.\nMed det historiske byggeboom, megabyerne, videoen fra Kunming og de politiske vinde, der blæser fra Beijing, er man inde ved kernen af det problem, Evergrande er et symptom på.\nI årtier har væksten i hele Kina været bundet op på, at ejendomsudviklere byggede mere og mere.\nLidt forsimplet var modellen for at vækste hurtigst muligt, at man brugte pengene fra det ene projekt til at betale for det næste, og at man i mellemtiden gik i banken for at låne til at bygge endnu mere, endnu hurtigere.\nDet har været hemmeligheden i det, der er blevet betegnet som det kinesiske vækstmirakel.\nFor mange var prisen ligegyldig, for boligmarkedet – og hele den kinesiske økonomi – voksede med en hast, der kunne absorbere det hele.\nMen nu truer en faldende urbanisering, mindre byer, en enormt overflod af boliger og ikke mindst Xi Jinpings nye økonomiske linje.\nHøjhuset er, så at sige, blevet så højt, at det er begyndt at svaje i vinden.\nIfølge flere eksperter, Financial Times har talt med, står hele den kinesiske økonomi over for et større skifte.\nHvor bruttonationalproduktet i starten af 00’erne voksede med cirka 10 procent om året, faldt det tal til cirka 7,5 procent i årtiet, der fulgte.\nNu, i 20’erne, spår eksperter, at væksten kan komme helt ned på to-fire procent om året, hvilket blandt andet skyldes Xi Jinping og centralmagtens nye strategi, der kaldes ”fælles velstand”.\n- Sloganet ”fælles velstand” er en ændring i fortællingen, der baner vejen for et skifte i vækstmodellen. Det gør klart, at et fald i BNP-væksten ikke er en fiasko for det kinesiske kommunistparti, siger Leland Miller, til Financial Times.\nFor resten af verden kan det skifte dog blive dyrt.\nI årevis har Kina udgjort mere end en fjerdedel af den samlede økonomiske vækst i verden, viser en opgørelse fra den internationale valutafond, IMF.\nMen nu kommer der altså røg ud af vækstmotoren.


Nyhedsbreve fra 2006 og før\nTerrorister – vi må alle gå imod vold\nSå kom den helt store terror til udbrud i USA, og det er altså ikke særlig godt. Det viser mig, hvor stor brug der er for, at vi alle sørger for, at stå sammen mod vold. At fremme menneskerettigheder – frihed og selvbestemmelse – og bekæmpe undertrykkelsen – den fysiske og psykiske vold – over hele verdenen.\nSom jeg ser det, så er terrorangrebet i USA “kun” et symptom på, hvordan vores verden i dag er sammensat. Når jeg tænker på, at der er 100.000 psykopater i Danmark, så er der jo en hel del mere i hele verdenen.\nOg bare tænk på psykopaten Peter Lundin, som skulle begå flere mord, før han fik sin dom, fordi der ikke kunne gøres noget fra politiets side, før mordene var sket.\nVoldsramte kender også den side af dagligdagen mere eller mindre, når de har været udsat for vold i hjemmet af deres partner M/K, så er der heller ikke noget politiet, lægerne eller socialforvaltningerne kan gøre, i hvert tilfælde ikke i de allerfleste tilfælde.\nPsykopaten / den voldelige har stor mulighed for lyve og sige, at der ingen vold er, ligesom Peter Lundin sagde, at han var uskyldig. Derfor skal der vidner eller anden bevisførelse til, og de fleste psykopater eller voldelige er godt klar over dette, så de udøver kun deres vold fysisk som psykisk, når der ingen andre er tilstede og desuden udøver de deres vold, så det ikke umiddelbart vil kunne diagnosticeres som vold.\nPå denne måde – altså ved at politi, læger og socialforvaltninger ikke har nogen mulighed for at gribe ind overfor den voldelige / psykopaten – så er systemet faktisk med til at “fortælle” den voldelige / psykopaten at hans / hendes adfærd er helt i orden, og ofte opfatter psykopaten / den voldelige situationen sådan, at de er helt berettiget til at bruge vold – de mener / siger alt for ofte, at det er offeret, der selv er skyld i volden og dermed også den ansvarlige for volden, og den der skal ændre sig – “opføre sig ordentligt” – så voldsudøveren holder op med at være voldelig.\nMen det er jo ikke rigtigt. Det er den voldelige der er ansvarlig for sin egen voldsudøvelse.\nOftest står offeret helt uden retlige muligheder for at få den voldelige til at forstå at vold ikke er rigtigt. Der er oftest ingen der tror den voldsramte, fordi psykopaten jo har sin charmerende side, som de viser overfor omverdenen, mens de viser den psykopatiske side overfor offeret. Derfor tror ingen voldsofferet. “Det kan da ikke passe, den søde og dejlige mand / kone du har.” “Det må være din spøg eller fantasi.” Sådan er omverdenens holdning desværre alt for ofte til ofre af partnervold. Denne holdning må ændre sig, så det er offeret, man tror, i stedet for den løgn som psykopaten kommer med.\nDesuden er der mennesker som Hitler, der er helt gode til at manipulere med oftest unge mennesker til at tro, at det er helt i orden og faktisk godt, hvis de kan være voldelige mod en gruppe mennesker, i Hitlers tilfælde jøderne. (Her i dagens verden altså Amerikanerne fra arabernes side og araberne fra amerikanernes side.) Jøderne skulle udryddes, så ville verdenen blive god, og alle Hitlertilhængernes problemer løst.\nMen det er jo ikke rigtigt.\nDer er ingen, der får det bedre ved at andre dør. Der er ingen der får det godt, ved at være voldelige heller ikke i parforhold. De mennesker der har lavet terror, de får det jo ikke reelt bedre ved at lave det terrorangreb, som vi nu har set i USA, heller ikke selv om der er nogen, der jubler – dem der synes vold og mord er i orden – så ændre det ikke reelt deres egen verden, at bygninger styrter sammen og borgere i USA er døde.\nSå man skal stå ved sine egne fejl, i stedet for at beskylde andre for dem. Det er her de voldelige /psykopaterne / Hitlertyperne har det største problem.\nOg så får man det faktisk bedre selv, for man kan ændre ens egne fejl, men man kan ikke ændre de andres fejl. Forsøger man sådan som Hitler, voldelige psykopater gør, at ændre de / den anden part for at få det bedre selv, så bliver alting værre. Volden forværres, psykopatien forværres, Hitlerregimet forværres – der kommer krig enten inden for hjemmets fire væge, som når volden forøges og ender med mord. Eller i verdenen, som nu hvor USA ruster til krig mod Araberne.\nKrig må vi alle være med til at bekæmpe ved at stå ved vores egne fejl, og acceptere at andre mennesker nu engang er, som de er, har de gode og dårlige sider, som de har. Rette egne fejl hos sig selv og ikke forsøge at rette dem hos de andre. Det hjælper ikke alligevel.\nOg det skal de voldelige / psykopaterne / Hitlertyperne også.\nI dag findes der verdenen over både voldelige, psykopater og “Hitlertyper”, som mener, at de skal slå andre mennesker ihjel for at de selv får det godt.\nI dagligdagen hos de voldsramt er der jalousimordene og voldsmordene. I dagligdag med omverdenen er det andre mord, selvmordsbomberne f.eks. i Israel, osv. Vi har vænnet os til og på en eller anden måde accepteret, at i Mellemøsten er der bare krig hele tiden, og så påvirker det ikke vores hverdag. Men mordene er der, og de er et tegn på, hvordan vi i vores verden / på jorden takler voldelige, psykopater og “Hitlertyper”.\nStatsministeren har i sammenhæng med dette store og frygtelige terrorangreb i USA sagt “….vi (danskerne red. tilføjet) aldrig vil hylde vold.”\nMen er det ikke det, der indirekte sker i vores hverdag, når de voldsramte ikke kan få hjælp til at få den voldelige til at forstå, at vold ikke er i orden?\nPå den måde så “hylder” statsministeren jo vold, og så bliver det hele for mig lige pludseligt meget forståeligt, at der kan ske sådan noget som skete 11. september i USA. Det er “bare” et symptom på, hvordan det “demokratiske” system fungerer.\nVoldsramte har i praksis ingen rettigheder heller ikke i Danmark. De kan forsøge sig hos politi, læger og socialforvaltningen, men det hjælper dem oftest ikke, idet den voldelige har magten over dem og dermed har de ingen rettigheder. Her er demokratiet sat helt ud af funktion.\nSenere sagde statsministeren: “……..Det, vi skal gøre nu, er ikke at bekæmpe andre, der har en anden tro end os. Det, vi skal gøre nu, er at bekæmpe terrorisme«. Dette vil jeg give ham helt ret i. Det er de voldelige / terroristerne, der skal finde ud af, at det ikke er vold og terrorisme, der skaber fred og ro på jorden.\nFolketingsmedlem Anne Baastrup sagde: “……..fordi samtale og\ndialog er den eneste sikkerhed for at kunne skabe en verden, hvor der kan\nblive plads til alle.”\nMen denne samtale og dialog, er vi alle nødt til at lære, at det har de voldelige – terroristerne også pligt til at udøve – altså at lære. Men de skal lære dette, de tror oftest, at vold er den eneste måde, de kan komme til “orde” på.\nSå jeg vil mene, at der er noget, der skal laves helt om, også nede i den enkelte borgers holdning til, hvordan vi i Danmark / verdenen takler vold i vores dagligdag.\nDer skal kun få mennesker, der er nok manipulerede, til at lave sådan en stor ødelæggelse, som den vi nu har set. Og jeg tror ikke, det bliver den sidste.\nMen vores regering – Kristeligt Folkepartis leder Jann Sjursen – har da inden terrorangrebet været inde på, at det ville være godt, hvis den voldelige part – (manden nævner de, men de glemmer, at der også er voldelige kvinder og psykopatiske kvinder) – bliver bortvist fra hjemmet i stedet for at den voldsramte skal på krisecenter.\nDet er en lov i Østrig, som den danske regering vil kopiere, idet der er gode resultater i Østrig. Altså at det er voldsudøveren selv, der må bære konsekvenserne af volden og ikke ofret.\nDet glæder mig meget, at det nu er kommet så langt indenfor vores eget Folketing, at de mener, at det er voldsudøveren, der må være den, der tager ansvaret for volden. Det er et skridt i den rigtige retning.\nMen som jeg ser det, så er der langt igen, inden det er sådan, at den voldsramte virkelig vil kunne leve i frihed og selvbestemmelse efter at være udsat for vold i parforholdet. Vi må huske på, at 80 % af volden sker efter parforholdets opløsning.\nMen lidt har også ret, og et skridt i den rigtige retning, er virkelig dejligt.\nDerimod synes kommunerne og amterne ikke om tiltaget, de synes ikke om, at der skal laves krisecentre for mænd – voldelige mænd. Det er ikke særlig rart at vide, fordi så vil der slet ikke være mulighed for at voldelige mænd kan få den hjælp og den behandling, de har brug for, til at finde ud af at leve et liv uden at være voldelige.\nVi trænger meget til steder, hvor voldelige mænd og voldelige kvinder af partnervold kan gå hen / blive sendt hen, så de kan lære ikke at bruge vold til kommunikation, men lære andre kommunikationsformer, så de også kan få et rart liv.


irina Babenko bryster bedste porno video nogensinde Single kvinder søger mænd 23.02.2016 23.02.2016\nIrina babenko bryster rigtig sex Vi kan finde på alt, slutter Irina Babenko. seksuelle udskejelser på tv: Kasper giver dig det bedste sex, du nogensinde har fået Du har googlet dig selv for af finde sex-videoer med dig selv, men også for at. jul Der udspillede sig et stort drama midt under flyveturen på Air China-flyet CA fra Hong Kong til Dalian tirsdag nat. Pludselig droppede. egmont publishing strødamvej best offline games. rob regifts . dhim who sees this video dies træ glad træning aarhus 1 rio secreto mexico. næsten alt til festen .\nBEDSTE TØJ VIDEO NOGENSINDE! egmont publishing strødamvej best offline games. rob regifts . dhim who sees this video dies træ glad træning aarhus 1 rio secreto mexico. næsten alt til festen . jul Der udspillede sig et stort drama midt under flyveturen på Air China-flyet CA fra Hong Kong til Dalian tirsdag nat. Pludselig droppede. Her følger en løs snak om pornovaner med Irina Babenko og Twerk Queen Louise, der Louise: Jeg kan ikke huske første gang, jeg så porno, men jeg kan huske, at jeg og smører ud over deres bryster og leger det er solcreme og sådan noget. . Kokain er mere populært blandt danske unge end nogensinde før - og det.\nIrina Babenko bryster bedste porno video nogensinde -\nJeg tror, at det maks er Det afslører billederne fra natten med al tydelighed. Du er blevet helt vildt tændt af at se dig selv, så nu har du købt et video-kamera. Men jeg tror faktisk, at jeg havde slået ham i Østrig, hvis vi havde haft samme strategi. Ved at fortsætte på vores hjemmeside, acceptere du vores cookie politik.\n0 thoughts on “Irina Babenko bryster bedste porno video nogensinde”


Hvad sker der med EU? - PDF\nDownload "Hvad sker der med EU?"\n1 Hvad sker der med EU? Interviews med David Munis Zepernick, Jørgen Estrup og Ditte Staun Udgivet af Radikalt EU-kritisk Netværk\n2 Indhold side EU's hidtidige udvikling af Sven Skovmand 4 En føderal stat minus 25 procent! Interview med David Munis Zepernick 11 Man mangler et europæisk folk Interview med Jørgen Estrup 18 Jeg tror, at EU går i opløsning Interview med Ditte Staun 23 Register 30\n3 Forord I EU føres i øjeblikket forhandlinger, der kan få afgørende betydning for Danmark. De planer, som Konventet fremlagde den 13. juni, er mere vidtgående end noget, vi har set, siden Den Europæiske Fælles Akt i 1987 i praksis afskaffede vetoretten. Alligevel er debatten herom dårligt nok begyndt. Både tilhængere og modstandere afventer, hvad der vil ske på det topmøde, der skal holdes i Rom til december. Det er en forståelig holdning, men den indebærer den risiko, at udviklingen løber fra os, og at vi på et tidspunkt står over for en fuldbyrdet kendsgerning, som vi ikke bryder os om. Derfor søger vi med dette debathæfte at få en debat i gang. Vi har bedt tre radikale med vidt forskellige synspunkter om at sige, hvad de mener om EU's fremtid. Den ene er David Munis Zepernick, der er en overbevist føderalist. Den anden er Ditte Staun, som er en lige så overbevist modstander. Og den tredje er Jørgen Estrup, der nok er tilhænger af EU, men langtfra er ukritisk over for organisationen. Sven Skovmand har desuden lavet en indledning, hvori han redegør for EU's udvikling, siden vedtagelsen af traktaten om Kul- og Stålfællesskabet satte processen i gang i Vi håber, hæftet kan være til gavn for alle, der diskuterer EU-spørgsmål, og vi siger tak til Det Radikale Venstres forretningsudvalg, som har bevilget de nødvendige midler til udgivelsen. September 2003 Radikalt EU-kritisk Netværk 3\n4 EU s hidtidige udvikling Af Sven Skovmand EU s grundlag blev skabt den 18. april 1951 i Paris, hvor repræsentanter fra Frankrig, Vesttyskland, Italien, Holland, Belgien og Luxembourg underskrev traktaten om Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab. Traktaten omfattede, som navnet siger, kun kul og stål, men allerede dengang oprettede man de institutioner, som i dag præger EU. Man havde en»regering«, et ministerråd, et parlament og en domstol. Navnet på regeringen var blot»den Høje Myndighed«og ikke som i dag»kommissionen«. Mindst lige så vigtigt var princippet om, at initiativer til love og bestemmelser kun kunne udgå fra Den Høje Myndighed og altså hverken fra medlemslandene eller parlamentsmedlemmer. Dermed havde fællesskabets stifter, franskmanden Jean Monnet, sikret, at fællesskabet aldrig ville miste magt. For hvis man ville vende udviklingen, krævede det, at Den Høje Myndighed gik ind for det og det ville den naturligvis aldrig gøre. Romtraktaten Seks år senere vedtoges en ny traktat mellem de samme seks medlemslande. Det var traktaten om Det Europæiske Økonomiske Fællesskab, EØF. Den blev underskrevet den 25. marts 1957 i Rom og kaldtes derfor for Rom-traktaten. Samtidig vedtoges en traktat om et fællesskab om atomkraft EURATOM. Det fik dog aldrig større betydning. Det gjorde imidlertid Rom-traktaten, der i første omgang skabte en toldunion for industrivarer. Meningen var, at alle toldsatser mellem landene skulle afskaffes i løbet af tolv år. I praksis blev målet dog nået efter blot otte år. Det kunne lade sig gøre, fordi der netop i disse år var en højkonjunktur med fuld beskæftigelse. En tilsvarende afskaffelse af de indbyrdes toldsatser nåedes i frihandelsområdet EFTA, der omfattede England, Danmark, Norge, Sverige, Schweiz, Østrig og Portugal. Det var skabt af England, som ikke ønskede at deltage i toldunionen, fordi den ville true de aftaler, man havde med de tidligere kolonier Canada, Australien og New Zealand. De Gaulle siger nej til England Allerede i 1961 ændrede den engelske statsminister, Harold Macmillan, imidlertid opfattelse og søgte om at få England optaget i EØF. Det samme gjorde regeringerne i Danmark og Norge, mens Sverige, Østrig og Schweiz fastholdt EFTA på grund af deres neutralitetspolitik. Frankrigs præsident, Charles de Gaulle gjorde imidlertid en ende på disse regeringers forhåbninger ved i januar 1963 at sige nej til England som medlem af EØS. De andre EU-lande var indstillet på at sige ja til England, men kunne ikke stille noget op, da traktaten krævede og kræver enstemmighed ved optagelse af nye medlemmer. Luxembourg-forliget og vetoretten I nytåret gik de Gaulle endnu engang imod de andre medlemmer af EØS. Det skete, da han i slutningen af 1965 sagde nej til traktatens krav om at indføre kvalificeret flertal ved vigtige afstemninger. Det førte til Luxembourgforliget, der var en slags stiltiende aftale om, at et medlemsland kunne forhindre 4\n5 EU s hidtidige udvikling et hvilket som helst forslag i at blive gennemført, hvis det hævdede, at det stred mod nationale interesser. Dette forlig blev i det store og hele overholdt i de følgende 20 år, idet det må tilføjes, at traktatens artikel 100 i forvejen krævede enstemmighed ved alle harmoniseringer af medlemmernes lovgivning. I 1966 blev der desuden truffet to andre væsentlige beslutninger. Der blev oprettet et fælles marked for landbrugsvarer, og man samlede traktaterne fra 1951 og 1957 i en fælles traktat, som handlede om De Europæiske Fællesskaber, EF.»Topmøderne«Det Europæiske Råd I 1969 trådte de Gaulle tilbage som Frankrigs præsident. Det betød, at England, Danmark og Irland blev medlemmer i 1973, men ellers skete der på overfladen ikke de store ændringer. Vetoretten blev ved med at bestå, og EF s indflydelse på medlemsstaternes indre anliggender forblev begrænset. I oktober 1972 umiddelbart efter den danske folkeafstemning! indførtes imidlertid en institution, som på sin vis omgik vetoretten. Det var de møder, der under navnet»det Europæiske Råd«blev holdt hvert halve år i det land, som på det givne tidspunkt havde formandskabet. For disse møder, som også blev kaldt for»topmøder«, gjaldt ikke bestemte regler, som der gjorde for møderne i Ministerrådet. Det betød, at de store lande automatisk fik mere indflydelse, og at man kunne tage emner op, som ikke kunne behandles i Ministerrådet. Det sidste fik især betydning i forbindelse med afskaffelsen af vetoretten ved harmoniseringer i Parlamentet får mere magt Der skete også i disse år en styrkelse af EF-Parlamentet, som indtil da havde været rent rådgivende, og hvis medlemmer var udpegede af medlemslandenes parlamenter. I 1975 blev traktaten ændret, så Parlamentet nu skulle godkende EU s regnskab. Kort efter enedes medlemslandene om at indføre de direkte valg til Parlamentet, der ganske vist var omtalt som en mulighed i Rom-traktaten, men hidtil ikke var blevet gennemført. Betydningen af de direkte valg til Parlamentet kan næppe overvurderes. De betød, at der blev etableret et organ, hvis medlemmer var tilhængere af at give EU magt i langt højere grad end de indirekte valgte medlemmer, som man hidtil havde haft. Hele to gange i de følgende år nægtede parlamentet derfor at godkende EU s budget for at skaffe sig mere magt. Samtidig havde det betydning, at Parlamentet efter traktaten havde mulighed for at afsætte Kommissionen, hvis to tredjedele af medlemmerne stemte for det. Det fik Kommissionen til i stigende grad at rette sig efter Parlamentets forslag. Domstolen blander sig Også EF s domstol i Luxembourg søgte at skabe forandringer, som kunne føre til et stærkere EF. Allerede i 1962 og 1964 havde Domstolen markeret sin vilje til at fortolke Rom-traktaten på sin egen måde, hvis medlemslandene ikke gjorde nok for at øge EF s magt. I 1962 havde den således i sagen van 5\n6 EU s hidtidige udvikling Gend en Loos afsagt en dom, som gik ud på, at EU s forordninger og direktiver havde umiddelbar virkning i medlemslandene også hvis medlemslandene forsømte at indarbejde dem i lovgivningen. Og i 1964 fastslog den i sagen Costa mod Enel, at EU s regler altid havde forrang for nationale regler. I 1979 afsagde Domstolen endnu en skelsættende dom i sagen om den franske solbærlikør Cassis de Dijon, som tyskerne havde forbudt, fordi den ikke levede op til de tyske krav med hensyn til alkoholindhold. Domstolen omstødte dette forbud med den begrundelse, at Vesttyskland ikke uden tungtvejende grunde kunne forbyde et produkt, der var tilladt i et andet medlemsland. Kravet om et indre marked Vetorettens eksistens betød ikke, at Kommissionen og dens embedsmænd holdt op med at udarbejde forslag til ensartede regler på forskellige områder. De måtte blot opgives på forhånd, hvis blot ét medlemsland var imod dem. Denne situation skabte stigende utilfredshed i Kommissionen og hos politikerne i de lande, der gik ind for et mere snævert samarbejde end det, man hidtil havde haft. Det førte til, at et topmøde i juni 1985 vedtog, at der skulle udarbejdes forslag til en vidtgående ændring af Rom-traktaten. Hovedpunktet i denne ændring skulle være, at der blev indført et»indre marked«, hvor man havde afskaffet alle hindringer for handelen. Med Rom-traktaten havde man afskaffet al indbyrdes told og forbud mod indførsel af bestemte varetyper. Men man havde ikke afskaffet de enkelte medlemslandes ret til at stille krav til produkterne og dermed forbyde produkter, der skønnedes at være til skade for miljø eller sundhed. Modstanderne af vetoretten hævdede, at disse krav blev brugt som skalkeskjul for at beskytte hjemlige produkter. De forlangte derfor, at man opgav vetoretten, så Kommissionen kunne gennemføre harmoniseringer, hvor den fandt det nødvendigt. Tilhængerne af denne fremgangsmåde sagde også, at sådanne ensartede retningslinjer ville føre til en økonomisk gevinst, som de anslog ville ligge på omkring 5 procent. At gevinsten skulle være så stor, holdt man fristes til at sige naturligvis ikke stik. En senere OECD-undersøgelse anslog resultatet af det indre marked til at ligge på mellem 1 og 2 procent altså mindre end den naturlige økonomiske vækst på et enkelt år. Men det spillede ingen rolle i 1985, hvor politikerne lod sig imponere af de mange milliarder kroner, som de 5 procent ville svare til. Afskaffelsen af vetoretten Topmødets beslutning om at gennemføre et indre marked var ikke enstemmig. England, Danmark og Grækenland stemte imod. Men alle tre lande faldt til patten, da man i efteråret 1985 skulle gennemføre de nødvendige ændringer af Rom-traktaten. De blev kaldt Den Europæiske Fælles Akt (i Danmark EFpakken). Og efter folkeafstemninger i Danmark og Irland trådte de i kraft den 1. januar Den vigtigste ændring var, at man indførte en ny artikel 100 A (nu 95), der gjorde det muligt at gennemføre harmonisering af lovgivningen med kvalificeret flertal, hvor der før havde været krav om enstemmighed. Vetoretten blev 6\n7 EU s hidtidige udvikling kun bevaret i skattespørgsmål, i spørgsmål om fri bevægelighed for personer samt bestemmelser vedrørende ansattes rettigheder og interesser. Afskaffelsen af vetoretten betød en enorm udvidelse af EF s magt. Hvor medlemskabet indtil da kun havde haft begrænsede virkninger for medlemslandene, fik det nu altdominerende betydning. Det har man kunnet se af de mange love, som Folketinget vedtager på grundlag af EF-direktiver ofte direktiver, som Danmark har stemt imod. Og lovforslagene i Folketinget fortæller endda kun en del af historien. Mange af bestemmelserne gennemføres nemlig udenom Folketinget af ministerierne, som kan gøre det på baggrund af de bemyndigelser, som Folketinget har givet dem i lovene. EU-eksperten, lektor Marlene Wind der i øvrigt er tilhænger af EU har skønnet, at mellem 80 og 90 procent af den danske lovgivning bliver til på baggrund af EF-bestemmelser. Mere magt til Parlamentet Den Europæiske Fælles Akt indeholdt desuden et traktatudkast om en fælles udenrigspolitik, og den indførte et begreb, der hed»i samarbejde med Europa-parlamentet«. Bestemmelsen gav Parlamentet mulighed for at ændre eller forkaste Ministerrådets beslutninger, hvis over halvdelen af medlemmerne stemte for det, og der ikke var enstemmighed i Ministerrådet for at fastholde beslutningerne. Endelig vedtog man, at der i løbet af en 5-årig periode skulle arbejdes med endnu en ny traktat for EF-samarbejdet. Maastricht-traktaten Denne bestemmelse førte til Maastrichttraktaten, der efter folkeafstemninger i Irland og Frankrig og hele to folkeafstemninger i Danmark trådte i kraft den 1. juli I denne traktat talte man helt åbenlyst om en union, og navnet blev herefter Den Europæiske Union, EU. Af tekniske grunde fastholdt man dog betegnelsen EF om de dele af traktaten, der var underlagt kontrol af Domstolen i Luxembourg, som derfor fortsat blev kaldt for EF-Domstolen. Men Maastricht-traktaten gav blot ikke EF et nyt navn, den indførte vidtgående forandringer. Den lagde således op til, at EU skulle omfatte udenrigs- og militærpolitik samt rets- og politivæsen og en valutaunion, som England og Danmark i første omgang var fritaget for. EU s nye arbejdsområder blev ganske vist i traktaten organiseret som et mellemstatsligt samarbejde og var derfor ikke underlagt hverken Kommissionen eller Domstolen. Det militære samarbejde blev endda lagt ind under den ellers ret uvirksomme militærpagt Den Vesteuropæiske Union. Men det var klart, at dette kun skulle gælde i en overgangsperiode. Maastricht-traktaten indeholdt desuden bestemmelser om Det Europæiske Råd, der indtil da blot havde virket på indbyrdes beslutninger. Og den fastslog, at alle de domme, som EF-Domstolen i tidens løb havde afsagt, nu havde traktatmæssig gyldighed. Det skete med indførelsen af begrebet»acquis communautaire«, som på dansk blev oversat til det noget upræcise begreb»gældende fællesskabsret«. Endelig fik Parlamentet endnu engang udvidet sin magt. Parlamentet fik nu en helt klar ret til at komme med 7\n8 EU s hidtidige udvikling ændringsforslag til Ministerrådets forslag. Og Ministerrådet kunne ikke længere forkaste disse ændringsforslag, hvis alle medlemslande var enige herom. I stridsspørgsmål skulle repræsentanter fra Ministerrådet og Parlamentet mødes for at nå et kompromis, som derefter skulle vedtages af begge organer for at kunne gennemføres. Endnu mere betydningsfuldt var, at Parlamentet i fremtiden med almindeligt flertal kunne godkende eller forkaste den Kommission, som Ministerrådet havde udpeget. Dermed nærmede man sig en situation, hvor Parlamentet kunne bestemme, hvem der skulle sidde i Kommissionen. Amsterdam-traktaten I 1998 vedtoges så Amsterdam-traktaten, der i manges øjne ikke var særlig vidtgående, bortset fra, at den indførte en hårdt tiltrængt ændret nummerering af artiklerne. Traktaten medførte dog en kraftig styrkelse af det udenrigspolitiske og militære samarbejde, idet den indførte den bestemmelse, at generalsekretæren for Ministerrådet skulle fungere som en slags udenrigsminister. Samtidig fastsloges det, at man kunne foretage en gradvis udformning af en fælles forsvarspolitik, som vil kunne føre til et fælles forsvar, hvis Det Europæiske Råd træffer afgørelse herom.«den gjorde det også muligt at vedtage udenrigspolitiske aktioner med kvalificeret flertal. På Miljøområdet betød Amsterdamtraktaten, at man indskrænkede den miljøgaranti, som»var blevet indført i forbindelse med afskaffelsen af vetoretten i 1987 i harmoniseringsspørgsmål. Miljøgarantien havde dengang følgende ordlyd:»når en medlemsstat, efter at Rådet med kvalificeret flertal har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at anvende nationale bestemmelser, som er begrundet i vigtige behov, hvortil der henvises i artikel 36 (nu 30), eller som vedrører beskyttelse af arbejdsmiljøet og miljøbeskyttelse, giver den Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser. Kommissionen bekræfter de pågældende bestemmelser efter at have konstateret, at de ikke er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne...«amsterdam-traktaten bevarede dette punkt i artikel 95, pkt. 4, men ændrede ordet»anvende«til»opretholde«. Hvor man altså efter den oprindelige tekst både kunne bevare og indføre strengere regler, kunne man nu kun få lov til at bevare strengere bestemmelser. Der blev ganske vist i punkt 5 åbnet mulighed for at indføre strengere bestemmelser, men kun hvis de var»baseret på nyt videnskabeligt belæg vedrørende miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet på grund af et problem, der er specifikt for den pågældende medlemsstat, og som viser sig efter vedtagelsen af harmoniseringsforanstaltningen.«også Amsterdam-traktaten styrkede Parlamentets stilling, idet det nu skulle godkende den person, som Ministerrådet indstillede til at være formand for Kommissionen. Nice-traktaten Det sidste skud på stammen er Nicetraktaten, der blev vedtaget i december 2000, men først trådte i kraft i efteråret 2002, fordi de irske vælgere i første 8\n9 EU s hidtidige udvikling omgang stemte nej til traktaten, akkurat som danskerne havde gjort med Maastricht-traktaten i Begrundelsen for, at man skulle lave en traktatændring så kort efter Amsterdam-traktaten, var, at Amsterdam-traktaten ikke i tilstrækkelig grad tog hensyn til følgerne af et større antal lande fra Øst- og Centraleuropa nu skulle være medlemmer. Traktaten ændrede derfor de enkelte landes antal af medlemmer i EU-Parlamentet, ligesom den ændrede stemmevægtene i Ministerrådet. Men den gik videre end det. Den afskaffede vetoretten på en række områder, herunder valget af formanden for Kommissionen. Og den gav et mindre antal lande mulighed for på egen hånd at gennemføre traktatændringer, hvis det blev umuligt at opnå enstemmighed om ændringerne. Konventets forslag Nice-traktaten førte også til, at man i 2002 fik nedsat et»konvent«på 105 medlemmer, der skulle foreslå ændringer til løsninger på EU s»væsentligste problemer«med henblik på en større traktatændring i Konventet, der blev ledet af den tidligere franske præsident Valerie Giscard d Estaing, fremsatte sit endelige forslag den 13. juni 2003, men det er endnu uklart, hvor meget af det, der bliver vedtaget og hvor hurtigt det sker. Et af de mest omstridte punkter er antallet af kommissærer, som Konventets flertal foreslår nedskåret til 15, idet der dog herudover skal være et antal kommissærer uden stemmeret, så samtlige lande får enten én kommissær med stemmeret eller én uden. Blandt medlemmerne med stemmeret skal også være den udenrigsminister, som Konventet foreslår, at EU får. Konventet foreslår også, at et topmøde vælger en præsident, som i en periode på to et halvt år leder topmøderne, mens EU s udenrigsminister leder de møder i Ministerrådet, der beskæftiger sig med udenrigspolitik. De øvrige møder ledes på skift af de enkelte lande. Endelig foreslår man, at et kvalificeret flertal kan nås, hvis blot halvdelen af medlemslandene stemmer for, og de mindst repræsenterer 60 procent af EU s samlede befolkning. Konventet vil også inddrage en række nye områder under EU, og kun på ganske få områder først og fremmest beskatning vil man bevare det nuværende krav om enstemmighed. Hvor enstemmighed hidtil kun har kunnet afskaffes ved traktatændringer, skal den i fremtiden kunne afskaffes blot ved en beslutning på et topmøde. EU får efter forslaget karakter af en militær alliance, idet medlemslandene forpligter sig til at bistå hinanden, hvis de bliver angrebet. Som led i opbygningen af et fælles militær skal der oprettes et fælles våbenagentur, der kan samordne produktion og indkøb af våben. Som markering af EU s øgede betydning omdøbes direktiver til»rammelove«, mens forordninger slet og ret kaldes»love«. Det siges nu udtrykkeligt, at EU s love har forrang for nationale love, hvilket betyder, at en dansk lov automatisk bliver ugyldig, hvis den strider mod en beslutning i EU. Konventet gør endvidere EU til en»juridisk person«, dvs. at EU på egen hånd kan indgå internationale aftaler. Man åbner også mulighed for, at EU kan opkræve skatter, hvis Ministerrådet enstemmigt går ind for det. 9\n10 EU s hidtidige udvikling Hvornår træffes beslutningen? Det er ikke særlig sandsynligt, at Konventets forslag vil blive færdigbehandlet til december. Dertil er uenigheden mellem landene om flere centrale spørgsmål for stor. Det gælder især forslaget om begrænsning af antallet af kommissærer, men også de ændrede stemmeforhold kan splitte landene. Derfor bliver den endelige beslutning nok først truffet til april eller maj umiddelbart før de direkte valg til Parlamentet. Det kan også indeholde andre elementer end Konventets forslag. Under alle omstændigheder giver det god m,ening at diskutere, hvad EU kan blive til. Derfor har vi bedt tre radikale med forskellige holdninger om at udtale sig om, hvordan de vurderer EU s fremtidige udvikling. Det er David Munis Zepernick, Jørgen Estrup og Ditte Staun, der interviewes af Hedvig Vestergaard og Sven Skovmand. 10\n11 En føderal stat minus 25 procent! Interview med David Munis Zepernick David Munis Zepernick er cand. scient. pol. og radikal folketingskandidat i Vestre Storkreds s 1. kreds, Gl. Kongevej. Han er født 1973 i Glostrup og tilbragte under uddannelsen et år i Tyskland og et år i Bruxelles, hvor han arbejdede som praktikant for Jens- Peter Bonde fra Junibevægelsen. Han er i dag public affairs manager i MERCK SHARP & DOHME. Tidligere har han været pressekonsulent i Økonomi- og Erhvervsministeriet vedrørende EU-spørgsmål og EU-forsker på Dansk Udenrigspolitisk Institut. David Zepernick har været medlem af det radikale parti siden midten af 1990 erne og var første gang opstillet til folketingsvalget i Han sidder i hovedbestyrelsen for København-Frederiksberg og er desuden medlem af arbejdsudvalget for Nyt Europa en debatgruppe eller organisation, der oprindelig blev stiftet af Steen Gade. Synes du, at EU bør udvikle sig til en forbundsstat med præsident, regering og parlament, som man har i f.eks. USA og Tyskland? Jeg regner mig selv for at være en føderalist. Og en føderalist definerer jeg som én, der er tilhænger af en europæisk orden, hvor der både er et repræsentativt organ for borgerne og et organ, som repræsenterer staterne. De to organer skal stå på lige fod og i fællesskab udøve den politiske myndighed inden for EU. Det er en meget bred definition, men Tyskland og USA, som du nævner, er også meget forskellige føderationer. Jeg er ikke tilhænger af en føderal stat og det kan måske lyde lidt mærkeligt. Jeg mener imidlertid godt, at man kan være føderalist uden at være tilhænger af, at EU skal gå hele vejen og udvikle sig til en føderal stat med alle de træk, der er karakteristisk for en sådan stat. Det vil jo betyde, at man ophæver de nuværende medlemslandes karakter af suveræne stater. Så langt er jeg ikke villig til at gå. Til gengæld mener jeg, at vi skal længere i føderal retning, end vi er i dag. Lidt kækt kan man sige, at jeg er tilhænger af en føderal stat minus 25 procent. Jeg er således tilhænger af, at EU skal have større handlekraft i udenrigspolitik, end organisationen har i dag. Men jeg er ikke tilhænger af, at EU skal have fuld suverænitet i udenrigspolitikken. På samme måde er jeg tilhænger af, at EU skal have ret til at foretage beskatning men der skal være et loft over, hvor meget man kan kræve op. Hellere statsminister end præsident Det er foreslået, at man skal have en præsident for EU. Hvad siger du til det? Jeg forestiller mig i virkeligheden ikke en præsident, men snarere en slags statsminister. Når jeg skelner mellem de to ting, så er det fordi præsidenter oftest bliver valgt ved et præsidentvalg, og jeg vil foretrække, at en statsminister for EU udgår af den parlamentariske forsamling, som her er Europa Parlamentet. Det er den model, som jeg synes er mest hensigtsmæssig i forhold til den fremtidige indretning af EU. Bør regeringen vælges af Parlamentet og kunne afsættes af Parlamentet ved almindelig flertalsbeslutning? Ja, jeg går ind for parlamentarisme, så EU s regering bør udgå af Parlamentets flertal. Man er gået et stykke af vejen, idet Parlamentet skal godkende den kommissionsformand, som medlemslandene har udvalgt, ligesom man kan få kom- 11\n12 David Munis Zepernick: missærerne til en slags eksamen. Men Parlamentets rolle skal styrkes, og det samme skal den rolle, som Kommissionens formand spiller. Det skal være ham eller hende og ikke Ministerrådets formand, som skal være formand for EU. De små lande er i dag overrepræsenteret i Parlamentet. Bør Parlamentet vælges på en sådan måde, at hver stemme tæller lige meget? Nej, det tror jeg ikke vil kunne gå. En ligelig fordeling af stemmerne vil betyde, at Luxembourg ikke får en eneste plads, og det vil være uholdbart. Man kan forestille sig, at de små landes overrepræsentation bliver lidt mindre, men meget videre kan man ikke gå. Beskatning kan forrykke balancen Kan du uddybe det, du tidligere har sagt om EU s beskatning? Beskatningsretten er helt afgørende for, hvor magten er, og får EU en stærk selvstændig beføjelse på beskatningsområdet, vil magtbalancen mellem EU og medlemslandene blive forrykket. Derfor må retten til beskatning som udgangspunkt ligge hos medlemslandene. EU skal nok have mere magt, men det skal være en kontrolleret proces. Hvordan forestiller du dig en sådan EUbeskatning i praksis? Jeg tror ikke, at man uden videre vil give EU ret til at opkræve en ekstra skat, som medlemslandenes borgere derefter skal betale. Det vil give store problemer for de politikere, der siger ja til det. Den ekstra EU-skat må komme ved, at EU overtager opgaver, som hidtil har været betalt af de enkelte stater. Kun hvis det sker, kan man undgå, at den samlede beskatning stiger. Det vil afhænge af, hvordan kompetencefordelingen bliver mellem EU og medlemslandene. Kan man forestille sig, at man bruger en EU-beskatning til at udjævne forskellen mellem de rige og de fattige medlemslande? En vis omfordeling kan jeg godt forestille mig. Men der vil aldrig komme en omfordeling, som svarer til den, der f.eks. er mellem Gentofte og Lemvig kommuner. Der vil altid være en forskel på Danmark og Malta også hvis man antager, at EU udvikler sig til en egentlig føderal stat. Også i USA er der forskel på den økonomiske situation i de forskellige stater. De små lande skal være overrepræsenteret Hvordan ser du på muligheden af et tokammersystem, hvor Ministerrådet er det ene kammer og Parlamentet det andet? Den er jeg sådan set tilhænger af. Men det skal ikke være som i USA, hvor hver borger har en stemme i det ene kammer og hver stat to stemmer i det andet kammer. I Europa vil det stadig være nødvendigt, at de små lande er overrepræsenteret både i det, der vil svare til Ministerrådet, og i Parlamentet. Bør Kommissionens nuværende eneret på at fremsætte lovforslag afløses af en ordning, hvor denne ret ligger hos regering og parlament, som vi kender det i Danmark, hvor både regering og folketingsmedlemmer frit kan fremsætte lovforslag? Ja, jeg ser gerne, at man ophæver Kommissionens monopol på at komme med lovforslag, og at Parlamentet skal have ret til at stille forslag eventuelt med et krav om, at et flertal af en vis størrelse går ind for det. Man kan også overveje, om Ministerrådet skal kunne stille forslag uden om Kommissionen, hvis et vist antal lande står bag. Det er ikke rimeligt, at retten til at komme med disse forslag alene ligger 12\n13 En føderal stat minus 25 procent! hos et organ, der ikke skal stå til ansvar over for vælgerne. EU er ikke et supermarked Hvordan ser du på muligheden for en lempelse af EUs regler, så de enkelte stater i højere grad får ret til at have en afvigende lovgivning, f.eks. i miljøspørgsmål? En sådan ordning findes f.eks. i USA, hvor en delstat som Californien har ført en langt mere vidtgående miljøpolitik end USA som helhed. I visse tilfælde, hvor rent nationale forhold gør sig gældende f.eks. lovgivning om grundvand, der ikke er grænseoverskridende kan jeg være villig til at sige, at der kan være afvigelser. Men min grundholdning er, at EU ikke er en supermarkedsmodel, hvor man bare tager det, man godt kan lide, og derpå går ud af butikken. Det er en solidaritetsmodel, hvor alle må bakke loyalt op om de løsninger, som man når frem til. Det kan ikke nytte noget, hvis alle lande kommer med deres forskellige kæpheste og så ingenting fungerer. Derfor må man loyalt bakke lovgivningen op og f.eks. anerkende produkter fra Grækenland, selv om de måske er lavet under forhold, som ikke er helt så gode som de danske. Vi må huske, at vi også selv får nogen af vores synspunkter igennem, som grækerne så bliver nødt til at rette sig efter, selvom de helst vil være fri. Debatten over grænserne Hvordan stiller du dig til en form for direkte demokrati, så vælgerne med et antal underskrifter kan få en folkeafstemning om et bestemt spørgsmål på europæisk niveau? Principielt set har jeg ikke noget imod tanken. Underskriftindsamlingen skal nok omfatte mindst en tredjedel af EU s medlemslande, hvor måske procent af borgerne tilkendegiver deres opbakning til et konkret forslag.? Hvordan får man en debat, der går på tværs af landegrænserne? EU kan aldrig få et debatrum, som vi kender det fra Danmark eller fra de andre nationale stater. Der er nogle praktiske forhindringer, der umuliggør det. Ikke mindst at vi ikke bruger samme sprog, hvilket vi forhåbentlig aldrig kommer til at gøre. Men vi kan få en debat om fælles anliggender og principielle problemstillinger, som vedkommer os alle, som vi f.eks har set det i sagen om den olietanker, der strandede ud for den spanske Atlanterhavskyst i efteråret Det var en konkret sag, som blev diskuteret på samme tid i stort set alle EU-lande. Men jeg må indrømme, at ikke alle sager har en sådan interesse på tværs af medlemslandene. Megen lovgivning interesserer kun en snæver kreds. Sådan er det også i Danmark. Kun en lille del af befolkningen følger med i den nye lovgivning, der kommer igennem Folketinget. Jeg kunne godt tænke mig, at man havde en skatteyderfinansieret europæisk TV-station. Det skulle være en station med sin egen sendeflade og redaktion, som havde det fælleseuropæiske som sit omdrejningspunkt. Tæt på endemålet Tror du at EF-Domstolen kommer til at spille en mere begrænset rolle, hvis Parlamentet får det fulde ansvar for lovgivningen? Nej, det tror jeg egentlig ikke. Jeg er ikke i tvivl om, at EF-Domstolen har skabt integration og har været med til at flytte nogle rammer ud over det, der var 13\n14 David Munis Zepernick: tiltænkt i den eksisterende lovgivning. Da lovgivningen også skabes af Domstolen, er den med til at flytte den virkelighed, som den selv er en del af. Men Domstolens virksomhed vil til gengæld blive begrænset af det forhold, at integrationstempoet ikke vil fortsætte med at stige i én uendelighed. Udviklingen er gået stærkt de sidste 20 år, og det sted, hvor jeg tror man vil ende på mellemlangt og langt sigt det ligger ikke så langt fra, hvor vi er i dag. Ikke udligning som i Danmark Hvordan ser du på den mulighed, at der med årene sker en økonomisk udligning mellem rige og fattige medlemslande, svarende til den der findes i Tyskland og USA, hvor de rige delstater betaler beløb til de fattige i et omfang, der svarer til procent af bruttonationalproduktet? Jeg tror på en vis økonomisk udligning. Den både vil og bør finde sted. Men den vil aldrig blive så massiv som den udligning, der f.eks. er internt i Danmark og internt i Tyskland. Solidariteten er stadigvæk stærkest nationalt, og graden af solidaritet, samhørighed og fælles identitet betinger, hvor meget folk er villige til at give. Hvis man tror på en omfordeling som den i USA og Tyskland, bliver man skuffet. Men man skal skelne mellem to ting. Den ene er en politisk bestemt omfordeling, hvor man suger skattekroner op ét sted og deler dem ud et andet sted. En anden mulighed er at skabe rammerne for, at folk ved egen hjælp kan kæmpe sig op og få en højere levestandard. EU er ikke en gavebod. Medlemskab betyder ikke, at den hellige grav er velforvaret, og at man får en indtægt, der om ti år vil være lige så høj som EU s gennemsnit. Al værditilvækst er selvskabt. Må styrke de nye lande Hvad mener du om de store økonomiske forskelle, der opstår, når ansøgerlandene bliver medlemmer? Der er allerede stor forskel på en tysk delstat som Baden-Württemberg og så de fattigste dele af Portugal og Grækenland. Og disse forskelle bliver endnu større, når lande som Polen og Slovakiet bliver medlemmer. Derfor er det vigtigt, at man skaber de bedst mulige rammebetingelser. Det gælder om, at de relevante regelsæt konkurrencelovgivning og alt sådan noget kommer på plads så hurtigt som muligt. EU skal understøtte opbygningen af en offentlig forvaltningskapacitet i de pågældende lande, for det er jo i sidste ende de pågældende forvaltninger, der skal styre konkurrencelovgivningen og arbejdsmarkedslovgivningen osv. Alle disse ting er en forudsætning for, at man kan få den velfungerende markedsøkonomi, som skal skabe væksten. EU s styrke skal være lille Synes du, at EU skal have en selvstændig militærstyrke, der finansieres via bidrag fra medlemslandene? Ja, det synes jeg faktisk, at EU skal have. Men jeg mener ikke, at EU skal have en pendant til de væbnede styrker i USA. Jeg forestiller mig en model, hvor vi har en meget, meget mindre fast styrke en styrke der måske kan løse de humanitære og fredsbevarende forpligtelser, som blev vedtaget på EU s topmøde i Petersberg ved Bonn i juni Men er vi oppe i store fredsskabende aktioner i f.eks. Ukraine et forhåbentlig tænkt eksempel så skal EU ikke på egen hånd have kompetence til at gå ind. Der skal man nok have en styrke, 14\n15 En føderal stat minus 25 procent! som er sammensat af styrker fra medlemslandene. For at føre udenrigspolitik skal man have både en stok og en gulerod. Det skal EU også have. Det skal ikke være så stor en stok, som amerikanerne har, men den skal være der, hvis EU skal kunne føre en troværdig udenrigspolitik. Jeg foretrækker selvfølgelig gulerodsstrategien, men international politik er nu engang skruet sådan sammen, at man ikke altid kan nøjes med en gulerod. Udskrives af medlemslandene Hvad betyder det for de nationale forsvarsstyrker? Soldaterne vil jo være borgere i EUs medlemslande, og EU s medlemslande skal udskrive de pågældende soldater. Men der skal være en EU kommandostruktur, som får hånd- og halsret over en fast styrke. Ud over denne faste EU-styrke skal de enkelte lande fortsat have deres væbnede styrker. Og dem kan man så lade gå ind, hvis der er tale om en større aktion, hvor den faste styrke ikke er tilstrækkelig. Skal soldaterne være professionelle eller værnepligtige? Jeg mener, at det må være en styrke, der består af professionelle soldater. Værnepligten har efter min opfattelse udspillet sin rolle, og Petersberg-opgaverne kan ikke løses af værnepligtige. Vi er tæt på Hvor lang tid regner du med, at der vil gå, før man får det føderalt organiserede EU, som du går ind for? Jeg tror, at vi er væsentlig tættere på det, end de fleste regner med. Når jeg siger, at jeg ønsker et føderalt organiseret EU, som ikke er en føderal stat, så vil folk sige, at det er et meget, meget stort skridt i forhold til det, vi har i dag. Og dertil vil jeg sige: Næh, det er det sådan set ikke. Det er tre-fire skridt ad den vej, som vi allerede har gået et langt stykke henad. Jeg vil tro, at det sker inden for de næste år. Og inden for nogle af punkterne er vi der allerede. Næsten. Som f.eks. hvad? Som f.eks. Domstolens rolle den stabiliserer sig bare. Som jeg tidligere har sagt, er integrationen nået så langt, at Domstolen allerede af den grund vil blive mindre aktivistisk. Det skyldes, at man er tæt på det ønskede mål. Hvordan vil du karakterisere det mål? Du siger, at det ikke er en føderal stat, men en føderal organisering. Det føderale er et organisationsprincip, og man kan have en mere eller mindre decentral føderation. En føderal stat er en stat, der er organiseret efter det princip og har samtlige en stats organer i det ydre og i det indre. Og vi bør tilnærme os det føderale organisationsprincip, som er forbundet med parlamentarisme. Det vil faktisk indebære en øget demokratisering i forhold til det, vi har i dag. Har ret til at træde ud Men en egentlig føderal stat mener du altså ikke, at vi får. Hvori består forskellen? Den består i, at det i sidste ende er medlemslandene som indgår en føderal aftale. Og hvis konventets forslag går igennem, så har medlemslandene også en klar ret til at udtræde af den føderale ordning. Så længe man er med, er EU føderalt organiseret, men i og med at man som medlemsstat har mulighed for at træde ud, er EU ikke en rigtig føderal stat. For i en føderal stat har delstaterne 15\n16 David Munis Zepernick: medlemsstaterne ikke mulighed for at træde ud. Så vidt jeg har forstået, kan Folketinget i dag beslutte, at Danmark vil udtræde af EU. Men efter det traktatforslag, der ligger, skal man ansøge om at udtræde, og man skal diskutere under hvilke vilkår, man kan udtræde. Hvorfor det? Det er nu ikke så mærkeligt, for når man udtræder af et så forpligtende fællesskab som EU, er der en mængde lovgivningsspørgsmål, man må forhandle om. Der er derimod ikke tale om, at de andre kan forbyde Danmark at træde ud. Det kan de ikke. De nordiske lande er for små Bør EU være repræsenteret i FN og dermed overtage de faste pladser i Sikkerhedsrådet, som Frankrig og England har i dag? Det så jeg gerne, men jeg tror, at det er ren ønsketænkning. FN er jo en sammenslutning af suveræne stater, og EU er ikke en suveræn stat. Og hvor EU har kompetence med hensyn til udenrigshandel og f.eks. forhandler på medlemslandenes vegne i WTO, har EU ikke en tilsvarende kompetence, når det gælder sikkerhed krig og fred. Hvilken rolle skal andre internationale organisationer have for Danmark, når vi har EU f.eks. Nordisk Råd og Europarådet? Medlemskabet af EU har helt klart gjort Nordisk Råd mindre betydningsfuldt. I det hele taget betragter jeg det nordiske samarbejde på de væsentlige politiske områder som en dødssejler. De nordiske lande er simpelthen for små til at løse de udfordringer der ligger politisk, økonomisk og globalt. I det nordiske samarbejde må man først og fremmest satse på kulturelle forhold samt om forholdet til EU. Hvis ikke man gør det, visner Nordisk Råd hen og bliver en snakkeklub. Hvad så med Europarådet? Europarådet kan sagtens fungere parallelt med EU. Det ser jeg ikke noget problem i. Uheldig procedure i Folketinget Hvilken rolle skal Folketinget have fremover? Jeg mener først og fremmest, at Folketinget rolle skal være en kontrolfunktion i forhold til den nationale del af lovgivningsprocessen, herunder også mandatet til regeringen, når regeringen sidder i Ministerrådet. Men den håndtering, man i dag har af EU-politikken, er efter min mening uhensigtsmæssig. Man har et Europaudvalg, som afgiver et mandat til den minister, som skal ned til møde i Ministerrådet. Og det er en lukket proces, hvor det enkelte folketingsmedlem ikke har en kinamands chance for at finde ud af, hvad der egentlig sker. Jeg mener, at man bør åbne processen og diskutere EU-politikken i selve Folketinget. For kun derved kan man få nedbrudt opdelingen mellem EU-politikken, der i praksis kører som traditionel udenrigspolitik, og så den almindelige politik, som vi kender den. Ser man på realiteten i EU-politikken, så handler den for langt det meste om helt almindelige politiske emner som miljøpolitik m.v. Derfor er det forkert at bruge den procedure, man kender fra udenrigspolitikken. Det betyder, at alle folketingsmedlemmer, som ikke er med i Europaudvalget, ikke kan følge den. Og også Europaudvalgets medlemmer har problemer, for de har simpelthen ikke kapaciteten til at sætte sig grundigt ind i alle sager. Kapaciteten finder man i Folketingets faglige udvalg, men kompetencen i 16\n17 En føderal stat minus 25 procent! den konkrete sag ligger i Europaudvalget. Det er uhensigtsmæssigt de to ting skal følges ad. Dengang EU helt overvejende var et spørgsmål om stater, der forhandlede, gav metoden mening. Men i takt med, at EU mere og mere er blevet et forum for almindelig politisk diskussion, debat og lovgivning, bliver proceduren stadig mere uhensigtsmæssig. De faglige udvalg skal bestemme Skal Europaudvalget nedlægges? Jeg forestiller mig, at det slet og ret er de relevante fagudvalg, som giver ministrene deres mandat. Det vil åbne processen og skabe mere opmærksomhed omkring substansen i EU-politikken i Danmark, fordi den vil blive debatteret som al mulig anden politik. Det har selvfølgelig den pris, at den danske holdning er kendt, inden forhandlingerne i EU begynder, men den pris synes jeg, at man skal betale. Tror du, at det vil få folketingskandidaterne til at profilere sig på EU-politik ved valgene? Ja, det både tror og håber jeg. Når det ikke sker i dag, skyldes det, at EU ikke betragtes som en naturlig platform for den almindelige politiske kamp. EU er noget, vi tager stilling til engang imellem ved folkeafstemningerne, men vi har for lidt mulighed for løbende at forholde os til, hvad der sker i EU. Det forhold må der meget gerne ske en ændring i. Den største udfordring Hvad bliver efter din mening den største udfordring for EU i fremtiden, og hvad vil du engagere dig i? Østudvidelsen er i første omgang på plads, men det betyder jo ikke, at problemerne i forhold til de nye medlemslande er løst. Der skal føres en politik, som gør det muligt for dem at komme op på niveau med de øvrige EU-lande. Det vil jeg engagere mig i, for optagelsen i sig selv er ikke målet. Hvis ikke der følger økonomiske og politiske gevinster med medlemskabet, bliver befolkningen i de nye lande dybt skuffet. Der ligger også en stor opgave i, at EU pludselig er blevet naboland til Hviderusland, der er et regulært diktatur af værste skuffe. Også i forholdet til Rusland ligger der en opgave, og det samme gælder hele forholdet til Nordafrika. Må bringes tæt på idealet Hvad mener du om de værdier, der skal skrives ind i EU-grundloven? Jeg har altid syntes, at det fælles sæt af værdier er en af de smukkeste tanker ved EU-projektet som sådan. EU blev ikke skabt som en organisation med et sæt institutioner, men byggede på en idé om samarbejde og tolerance. Det har skabt den solidaritet, som gør, at det er blevet psykologisk umuligt at forestille sig en krig mellem Tyskland og Frankrig, lige så lidt som man kan forestille sig en krig mellem danskere og svenskere. Er du i øvrigt tilfreds med den måde, som EU fungerer på? Jeg må erkende, at EU ikke i dag fungerer fuldstændig, som det skal efter de mest demokratiske grundprincipper. Der er hugget en hæl og klippet en tå. Men det betyder ikke, at vi skal smide barnet ud med badevandet. Der betyder bare, at vi skal sørge for at få bragt det europæiske fællesskab så tæt på idealet som muligt, og at vi skal tage udgangspunkt i de politiske realiteter, som nu engang er Europas. 17\n18 Jørgen Estrup: Interview med Jørgen Estrup Jørgen Estrup er 61 år og cand.polit. Fra 1969 til 1984 underviste han i Nationaløkonomi på Københavns Universitet. I 1984 kom han i Folketinget, valgt i Københavns Østre Storkreds, som han repræsenterede til marts 2000, hvor han blev cheføkonom i FN s industriorganisation UNIDO. Estrup var forsvarsordfører fra 1987 og fra 1988 både udenrigs- og forsvarspolitisk ordfører. Han gik ind for et forsvar, der i højere grad tog hensyn til internationale opgaver i stedet for et forsvar mod et stort set utænkeligt angreb fra øst. Vil EU efterhånden få så megen magt, at det bliver en egentlig stat med præsident, regering og parlament, som man har i f.eks. USA og Tyskland. Nej, det tror jeg ikke. Af den simple grund, at man mangler et europæisk folk. Vi er slet ikke i samme situation, som USA var i sin tid. Dengang havde man ikke blot et fælles sprog og en fælles kulturtradition, man havde også en fælles fjende i England, som selv efter nederlaget i Uafhængighedskrigen i var en så alvorlig militær trussel, at man var nødt til at slutte sig sammen i en union. Selvom EU-samarbejdet er nået langt, tror jeg, at netop udenrigs- og sikkerhedspolitik bliver det sidste, man kan blive enig om. Irak-krigen er i denne sammenhæng anskuelsesundervisning, og det kan stadig undre mig, at Anders Fogh-Rasmussen direkte modarbejdede en fælles EU-optræden i denne sag. Men Irak er langt fra det eneste eksempel på forholdet. Frankrig har gang på gang foretaget aktioner i Afrika uden at spørge de øvrige EU-lande. Den engelske regering førte Falklandskrigen uden om EU, men i samarbejde med USA. Og Tyskland valgte i 1992 at gå enegang, da Kroatien ønskede selvstændighed. De store lande i EU går kun ind for en fælles udenrigspolitik, når den kan gavne deres egne interesser. Derfor er det også utopisk at forestille sig, at England og Frankrig vil opgive deres plads i Sikkerhedsrådet til fordel for en EUrepræsentant, ligesom de ikke vil drømme om at stille deres atomvåben til rådighed for EU. Østeuropa er en kæmpeopgave Vil det ikke volde problemer for EU, at man har optaget så mange nye lande? Det har jo gjort de økonomiske forskelle mellem EUlandene større end nogensinde? Jo, det vil det afgjort. I det hele taget må man gøre sig klart, at man med optagelsen af de nye lande ikke står ved afslutningen, men kun ved begyndelsen af en historisk proces. Det bliver en kæmpeopgave at få dem bragt ind i samarbejdet på en sådan måde, at de får rimelige forhold, og at de eksisterende mekanismer bliver overholdt. Alene af den grund vil det være fornuftigt, om man i de kommende år satser mere på bredden end på dybden, og at man afholder sig fra unødvendig centralisering. Fortsætter man med at udvide EU s magt på nationalstaternes bekostning, risikerer man, at EU mister sin folkelige opbakning. Kan de nye lande blive medlemmer af ØMU en? Ja, det er ikke noget problem. At skifte valuta er en simpel sag, og der er naturligvis en række praktiske fordele i at have den samme valuta. I sidste ende bliver det imidlertid afgørende, om man kan få det økonomiske system i ØMU en 18\n19 Man mangler et europæisk folk til at fungere, og det tror jeg kan blive vanskeligt. Den såkaldte stabilitetspagt fungerer i hvert fald ikke tilfredsstillende, og man må vel i det hele taget sige, at ØMU en trænger til et alvorligt hovedeftersyn, hvis den skal bringes til at fungere ordentligt. Hvad Danmark gjorde i 1993 Hvad synes du om kravet om, at Eurolandene ikke må have et offentligt underskud på over 3 procent om året? Jeg mener, at det er et alt for stramt krav. Det er præget af de dårlige erfaringer, man havde i 1980 erne, og det tager ikke hensyn til de fordele, der i særlige situationer kan være ved at have et større offentligt underskud. En sådan situation havde vi i Danmark i 1993, hvor det var lykkedes at få vendt underskuddet på betalingsbalancen til et overskud, men hvor vi stadig havde en uhyggelig høj arbejdsløshed. Mens vi endnu var støtteparti for Poul Schlüters regering, pressede vi derfor på for at få lempet finanspolitikken, så man kunne få bragt arbejdsløsheden ned. Men hverken Schlüter eller hans finansminister, Henning Dyremose, var villige til at lytte. Lempelsen blev først gennemført, da vi kom i regering med Socialdemokratiet. Her førte vi en politik, der betød, at arbejdsløsheden kom til at falde dramatisk. Det medførte, at vi i et enkelt år fik et offentligt underskud af en betydelig størrelse, men vi mente, at det var forsvarligt, fordi vi i de foregående år havde fået gennemført en række reformer på arbejdsmarkedet, herunder en stramning af reglerne for arbejdsløshedsunderstøttelse og en afskaffelse af den automatiske dyrtidsregulering, der havde spillet en væsentlig rolle for den kraftige inflation, vi havde haft indtil begyndelsen af 1980 erne. Resultatet af den ændrede politik blev, at vi bevarede overskuddet på betalingsbalancen, samtidig med at vi fik halveret arbejdsløsheden og skabt overskud på de offentlige finanser. Men havde vi været medlem af ØMU en dengang, tror jeg faktisk ikke, at EU ville have givet os lov til at føre denne politik. Mange fremtrædende økonomer mener, at ØMU en aldrig kan komme til at fungere, før man har fået en omfattende udligning mellem de rige og de fattige lande en udligning, der i Tyskland og USA ligger på mellem 20 og 30 procent. Tror du på en sådan udligning? Nej, det tror jeg aldrig, at de bedst stillede lande i EU vil gå med til. Pengestrømmen fra Vest- til Østtyskland efter Murens fald var et unikt tilfælde realiseringen af en tysk national drøm. Derfor kan man forestille sig, at en revision af ØMU en kan føre til, at man må lade nogen af de vanskeligt stillede lande med stagnation og høj arbejdsløshed træde ud igen. Det vil jeg personlig ikke være særlig ked af. Jeg har aldrig ment, at ØMU en er en afgørende del af EUsamarbejdet. Det var ikke økonomiske argumenter, som fik mig til at stemme ja til ØMU'en. Den uheldige landbrugspolitik Hvad anser du i øvrigt som EU s fremtidige hovedopgaver? Efter min mening har EU to hovedopgaver ud over naturligvis at sikre den velfærd, som er opnået ved samarbejdet: Dels den historiske proces, som gradvist får Europa til at vokse sammen politisk og kulturelt, dels 'tæmning' af globaliseringsprocessen og deling af 19\n20 Jørgen Estrup: fordelen med de marginaliserede u- lande. Jeg mener, det er vigtigt, at EU spiller en aktiv rolle i forbindelse med globaliseringen, og at man ikke blot nøjes med at forfølge de snævre interesser, der findes i EU-landene. I den forbindelse ser jeg EU s landbrugspolitik som et stort problem. Ikke alene er den en voldsom økonomisk belastning for EU s budget, den skader også u-landene, fordi deres landbrugsprodukter udkonkurreres af de fødevarer, som EU sælger til underpris på verdensmarkedet samtidig med at deres produkter ikke har adgang til EU. Hvis EU skal spille en gavnlig rolle for u- landenes udvikling, er det nødvendigt, at der sker en afvikling af den nuværende landbrugspolitik. Der er også behov for en politik, som kan hjælpe u-landene til at få gang i deres produktion og eksport af industrivarer. Hvad betyder Verdenshandelsorganisationen WTO i denne forbindelse? WTO bør i princippet være til gavn for u-landene, fordi den har en målsætning om, at de rige landes beskyttelse mod billige varer fra u-landene skal afskaffes, og fordi WTO har stærke mekanismer, som kan bruges ved gennemførelsen af denne politik. Men det er ikke nok for u-landene at blive medlemmer af WTO. De har også behov for teknisk bistand, så de kan udnytte de muligheder, de får. Man har løfteparagraffer om, at en sådan bistand skal ydes, men løftet er ikke indfriet. Det kan betyde, at de svageste af u-landene bliver ladt i stikken først og fremmest dem i Afrika. En sikker vinder er Kina, som på samme tid har lave lønninger, en disciplineret arbejdskraft og en bedre udbygget infrastruktur end mange andre u-lande. Enhver åbning af de rige landes markeder vil derfor være til fordel for Kina, men ikke nødvendigvis for de andre u-lande, som risikerer at blive udkonkurreret af kineserne. Støtten til de fattigste lande Hvad kan EU gøre for at bedre på dette forhold? Man har faktisk taget et initiativ under overskriften 'Everything but arms' til gavn for de mindst udviklede u-lande. 49 lande hovedsagelig i Afrika har fået toldfrihed for alle deres varer med undtagelse af sukker, ris og bananer, hvor der er tidsbegrænsede overgangsordninger. Det har haft gyldighed siden 2001 og blev i øvrigt gennemført på initiativ af den danske EUkommissær Poul Nielson. Det får vel næppe den store betydning, for netop disse lande har jo ikke nogen industri af betydning. Burde man ikke også give denne mulighed til lande med en vis industri som f.eks. Kenya og Sydafrika? En udvikling i disse lande vil vel også komme de fattige lande til gode på samme måde, som Japans udvikling har været til gavn for landene i Sydøstasien? Nu er det jo netop 'everything' og ikke kun industrivarer, så man skal bestemt ikke undervurdere initiativet. Men ser man på mulighederne for Sydafrika, Kenya og andre lande med en mærkbar industriel udvikling, så må man nødvendigvis også nævne EU's 20- årige aftale med 78 lande i Afrika, Vestindien og Stillehavet den såkaldte Cotonou-aftale, som i 2000 afløste de tidligere Lomé-aftaler. Den giver betydelig støtte til blandt andet industriel udvikling i form af bløde lån, rentesubsidier og igangsætning af udviklingsprojekter. Men i sidste ende er det igen- 20


→ Bedste Elefantfod Palme • Hurtig levering\nTemmelig mange online varehuse foreslår nu flere fragtmetoder. Det mest populære er på nuværende tidspunkt levering til en pakkeshop, hvor det nemlig er ret fleksibelt for dig at kunne hente dine produkter lige når det passer dig. Leveringsmetoden er jo i høj grad fleksibel, og i mange tilfælde ligeledes den billigste fragttype ved køb af Elefantfod Palme.\nDu kan også vælge at vælge at få udbragt til din lejlighed eller ud til dit arbejdes adresse. Muligheden er for det meste en tak dyrere, men ligeledes meget hensigtsmæssig. Den mest prisbevidste leveringsform er unægtelig selv at hente produkterne, men den mulighed nødvendiggør at du opholder dig i nærheden af online shoppens adresse.\nFragttiden på kan være særdeles betydningsfuld såfremt du skal bruge produktet om et øjeblik, så af den grund er det relativt fornuftigt at man kigger nærmere på det forventede leveringstidspunkt ved den pågældende vare.\nEn del forhandlere på nettet stiller udsigt til 1 dags levering på flere varenumre, eksempelvis Elefantfod Palme, men glem ikke at det regnes ud fra at bestillingen realiseres forinden et angivent klokkeslæt, sådan at de med sikkerhed kan nå at få varen pakket inden de pakkeansatte holder fyraften.\nNogle få e-forhandlere garanterer fragt uden omkostninger, men oftest er det kun gældende hvis man bestiller for et fastsat beløb. Derudover skal du beslutte sig for den prisbilligste fragtmulighed, der mange gange – uanset om du opholder sig tæt på Esbjerg, Korsør eller Nivå – er at få leveret varerne til en pakkeshop.\nDet er jo efterhånden rigtig bekvemt for alle at finde de laveste priser på forskellige online virksomheder, og ergo har masser af forhandlere på nettet fundet det nødvendigt at sænke salgspriserne på en række af deres produkter – til drenge og piger, og ligeså til mænd og kvinder – enormt, og endda nogle gange sikre fragt uden beregning.\nDerfor kan det til hver en tid vise sig tiden værd at kontrollere nogle forskellige online forretninger efter rabat på Elefantfod Palme forinden du færdiggør din shopping, således at du er sikker på at modtage den prisbilligste pris.\nMan må dog være klar over, at i tilfælde af at en netshop sælger produkter for en salgspris der anses for mystisk god, så kunne det i nogle tilfælde være en indikation på en bedragerisk butik. Kortbetalinger er imidlertid inkluderet i et regelsæt, hvilket sikrer folk overfor bedrageriske e-butikker.\nVi går generelt ind for handler med kort eller betalinger med mobilen. Som alternativ kan du vælge en løsning på afbetaling fra eksempelvis ViaBill, forudsat du har i sinde at honorere betalingen over en længere periode.\nFør folk handler hos en butik burde de egentlig læse e-shoppens vilkår, men det er bare et tidskrævende projekt.\nAlternativet kunne være at finde ud af om internet virksomheden er medlem af e-mærke ordningen, som er en indikation om at internet shoppen forstår de officielle regler, foruden at internet selskabet en gang i mellem monitoreres af fagfolk der er inde i reglerne. Desuden tilbydes du anledning til støtte, hvis du får besvær i processen med din handel.\nYdermere er det en hjælp at du er påpasselig med de grundlæggende vilkår der indvirker på købet, som eksempelvis hvilken returpolitik internet selskabet bruger. På grund af dette er det virkelig relevant, at man til enhver tid bibeholder sin købsbekræftelse, således man når som helst kan påvise sin shopping af Elefantfod Palme, uden hensyn til om man er på udkig efter et produkt til en dame eller herre.\nTrustpilot tilbyder dig stort set stabile muligheder for at gennemgå diverse andre forbrugeres bedømmelser og derfor er det at foretrække, at du eksaminerer online butikkens omtaler af Elefantfod Palme forinden du lægger din bestilling.\nFacebook indebærer tilsvarende fuldstændig fantastiske løsninger til at få indblik i e-firmaets popularitet. I øvrigt ses nogle internet selskaber som gør det muligt at formulere en omtale af købsoplevelsen, som også bør anvendes til at få et indblik i tilfredsheden hos kunderne.\nDenne hjemmeside finansieres af reklamer. Vi har faste samarbejder med en samling af shops på nettet hvor vi formidler deres produkter, og indtjener godtgørelse såfremt en bruger fra vores side gennemfører et køb.\nInformationer omkring produkter og internet foretagender understøttes hele tiden, men vi giver ingen garanti imod forandringer der måtte være iværksat efter seneste opdatering af de viste informationer.


Undersøgelser - MARKANT\nMore to come – er igang med opdatering!\nLæs mere om hvordan diversiteten styrker innovationskraften her og hvorledes kvinder i topledelsen styrker forretningsgrundlaget her\nKvinder i ledelse er guld værd\nUndersøgelse af professor Nina Smith konkluderer, at virksomheder med kvinder i ledelsen har bedre økonomi end virksomheder, der ikke har kvinder i deres ledelse.\nDen 24. februar 2005 præsenterede ligestillingsminister Eva Kjer Hansen en ny analyse, der viser, at virksomheder, der har kvinder i ledelsen, klarer sig signifikant bedre end deres mandsdominerede konkurrenter.\nDet er konklusionen i rapporten “Til gavn for bundlinjen – Forbedrer kvinder i topledelse og bestyrelse danske virksomheders bundlinjen?” som professor Nina Smith, Nationaløkonomisk Institut på Handelshøjskolen i Århus, har udarbejdet for ligestillingsministeren.\nRapporten er udarbejdet som en del af indsatsen for at få flere kvinder i ledelse.\n“Det er helt nye tal, vi her præsenteres for – baseret på et unikt datamateriale. Som minister for ligestilling er jeg mere end tilfreds med, at vi nu har dokumentation for, at det økonomisk kan betale sig at ansætte kvindelige ledere. Også i kroner og øre. Jeg håber, at både kvinder og erhvervslivet vil lade sig inspirere af det nye input. Det vil være en gevinst for begge parter – og for ligestillingen,” siger ligestillingsminister Eva Kjer Hansen.\nFra 1993 til 2001 er antallet af kvinder i ledelserne omtrent fordoblet. Den udvikling gavner danske virksomheders økonomiske resultater, for virksomheder med kvinder på direktionsgangen og i ledelsen har en signifikant bedre bundlinje.\nEn dansk virksomhed med en kvinde som administrerende direktør har i gennemsnit en bruttoavance på 38 %, hvorimod en virksomhed ledet af en mand ligger på 34 %. En virksomhed med kvinder i topledelsen derimod ligger generelt 7 % -point over bruttoavancen hos en konkurrent uden kvindeligt islæt.\nOgså resultatet efter skat i forhold til egenkapitalen forbedres af kvindelige ledere.\nEn væsentlig del af undersøgelsen har koncentreret sig om kausalitet. Man kunne forestille sig, at virksomheder, der klarer sig godt, har en tendens til at ansætte flere kvinder, også på ledelsesniveau. Konklusionen er, at det ikke er tilfældet. Der er ifølge analysen den sammenhæng, at kvindelige ledere har en direkte positiv effekt på bundlinjen.\nStadig stor lønforskel mellem mænd og kvinder i den finansielle sektor\nSelvom den gennemsnitlige lønforskel mellem mænd og kvinder i den finansielle sektor gennem de seneste fire år er faldet med 3,6 procentpoint, udgør den stadig 8,4% – og udjævningen går iflg. Finansforbundets næstformand, Solveig Ørteby, stadig alt for langsomt. Lønforskellen svarer til, at kvinderne tjener 4.500 kroner mindre om måneden end deres mandlige kolleger i samme jobfunktion. Læs hele artiklen og se mere om undersøgelsen her.\nSamtidig viser statistikkerne, at des højere lønniveauet er i en given arbejdsfunktion, des større lønforskel er der mellem mænd og kvinder i samme job. Ser man på ledelsesniveau er der hele 16,07% lønforskel blandt kvindelige og mandelige ledere i samme jobfunktion.\n“I de 10 arbejdsfunktioner med flest ansatte (60 procent af lønmodtagerne i finanssektoren) spænder lønforskellen fra 1,4 pct. til 17,3 pct. – alle i mændenes favør. For eksempel tjener kvinder, der arbejder inden for generel rådgivning af privatkunderådgivning fem procentpoint mindre end deres mandlige kollegaer, trods det faktum, at der er 5.438 kvinder, der arbejder med området mod 3.310 mænd. Mens lønforskellen mellem mænd og kvinder, der arbejder med general rådgivning af erhvervskunder er på ni procent, hvor der overvejende er mandlige ansatte” (Kilde Finansforbundet).\nVi får ligestilling om 81 år\nArtiklen er opstået på baggrund af netop offentliggjort rapport (Gender Gap Report), der bl.a. viser at Danmark ligger på en 72. plads (ud af 142 lande) når det drejer sig om kvinder på indflydelsesrige poster. Iflg. World Economic Forum, der står bag rapporten, vil der ikke være fuldstændig lige vilkår mellem kønnene før år 2095!!:\nRapporten måler bl.a. på helbred, uddannelse, politisk indflydelse og Danmark indtager samlet set en flot 5. plads (men ligger dog lavere end vore naboer i Norden). Drejer det sig om ledelsesposter ligger vi som nævnt ovenfor på en 72. plads….\n“Kun de økonomier der har fuld adgang til al deres talentmasse, vil fortsat kunne trives” Klaus Schwab, grundlægger af World Economic Forum


Hvorfor JINMING Glaze kan producere høj kvalitet keramisk Frit? - Nyheder - Zibo Jinming Glaze Co., Ltd\nHvorfor JINMING Glaze kan producere høj kvalitet keramisk Frit?\nJeg er ansvarlig for at indsamle tilbagemeldinger fra internationale markedskunder, og jeg går altid direkte til fabrikker og søger løsninger sammen med deres teknikere. For ti år siden har vi en stabil standard for keramisk fritkvalitet, og kunden er meget glad for at arbejde hos os kan Jinming Glaze-teknikere justere prøven til tiden og garantere den høje kvalitet, kunderne forventer.\nVores fordel er den hurtige og kvalitetsmæssige service, vi tilbyder alle vores kunder.\nSom virksomhed med stærkt socialt ansvar lægger vi vægt på "sund" og "miljøbeskyttelse", selvom ethvert lag af virksomheden, for at gøre Jinming Glaze til en reel leder inden for miljøbeskyttelse, når der produceres keramisk frit.\nEt par af: Sådan Lim Vetrosa\nNæste: Alle glaserede fliser eller fuldpoleret glasur


Se en Bugatti Chiron gå fra 0-400-0 km/t på 42 sekunder - MANDESAGER\nDet er imponerende, at en Bugatti Chiron går fra 0-100 km/t på 2,5 sekunder, men i videoen ovenover får du noget endnu mere imponerende, for her kan du se en Bugatti Chiron gå fra 0-400-0 km/t på 42 sekunder. Og jo, det er en ny verdensrekord. Den store bedrift blev sat af den tidligere F1-kører Juan Pablo Montoya på en 3.112 meter lang strækning, og hvis vi virkelig skal være præcise, så tog det faktisk 41,96 sekunder. Selvom Bugattien har 1.500 hestekræfter og en vanvittig acceleration er det jo også vigtigt at kunne stoppe igen. Og det kan den eddersparkeme gøre i et vanvittigt tempo, der rykker ørerne om i fjæset.\nSe mere her / WOW-faktor


har hunde brug for vintertøj? - Sundhed Og Adfærd | Januar 2021\nHar hunde brug for vintertøj?\nDe fleste af os nyder at pynte vores hunde, selvom det bare er en shirt. Vinteren giver os en ”undskyldning” for at klæde vores hunde op endnu mere på grund af det kolde vejr. Men har hunde virkelig brug for vintertøj?\nSvaret er ...\n”Da vi begyndte at udvikle vores sortiment af alle-vejr hundejakker, Buggsly Black Label, undersøgte vi, om jakker var et must have eller en frou frou tilbehør,” siger co-grundlægger Cassidy Morgan. ”Gennem den forskning, vi gjorde, opdagede vi, at om hunde har brug for jakker eller ikke, er afhængige af deres race og pels / hårtype.”\nDr. Jules Benson, Petplan Pet Insurance Pet Chief Veterinary Medical Officer og praktiserende dyrlæge på deltid, er enig. ”Naturligvis vil hunde med tættere pels, hvis race oprindeligt stammer fra koldere klima (f.eks. Husky, Malamute, Spitz, Berner bjerghund) meget sjældent (hvis nogensinde) har brug for nogen form for udendørs tøj, mens andre med kort eller tyndt hår, som Chihuahuas eller Greyhounds vil ofte drage fordel af ekstra isolering og kan hurtigt blive hypotermiske uden det. Større hunde (f.eks. Mastiffer) og hunde med en mere tæt kropstype (f.eks. Pitbulls) vil lettere beholde varmen end delikat indrammet (f.eks. Greyhound) eller små hunde (f.eks. Tax). ”\nMorgan bemærker, at hunde, der plejes regelmæssigt for at forhindre matting (såsom Poodles), også kan drage fordel af jakker.\n”Det er endda muligt for hunde med længere hår at have brug for jakker, især i vådere klima for at hjælpe med at holde dem tørre,” siger hun. 'At bære en jakke hjælper med at holde din hund varm, tør og mere komfortabel generelt.'\nDerudover siger Dr. Benson, at hundeejere skal være opmærksomme på deres ting som alder og lidelser, der kan påvirke, hvorvidt deres hund er behagelig udenfor.\n”Hunde over 7 år kan have svagere immunsystem, og vintertøj kan hjælpe med at holde dem sunde i hele det kolde vejrsæson,” siger Dr. Benson. 'Tilsvarende kan hunde med ledssygdom drage fordel af at holde ledene varme, mens de er ude i koldere temperaturer.'\nting at vide om pitbulls\nNår det kommer til doggy mode, skal praktisk og sikkerhed komme først. Billedkilde: Buggsly Black Label\nDette ældgamle dilemma gælder også kæledyr. Hvis du har en hund, der kan drage fordel af vintertøj, undrer du dig måske nu, hvad skal hun bære?\n”Tøj - som en sweater eller jakke - kan hjælpe nogle hunde med at være mere behagelige i vintervejr,” rådgiver Dr. Benson. 'Hvis du er på farten på en lang gåtur eller bemærker, at din hund er tilbageholdende med at gå udenfor for at lindre sig selv, kan han have fordel af noget overtøj (og endda fodtøj).'\nHan har også et par tip til hundeejere, når han vælger tøj:\nSørg for, at tøjet ikke har ekstra eller dinglende stykker, som deres hund kan forveksle med et tyglegetøj.\nVælg et materiale, der vil stå godt op i vasken og være behageligt for hunden - sikker på, uld er varm, men det kan gøre din lodne ven kløende.\nHundestøvler kan hjælpe med at beskytte deres poter - husk bare din hunds værdighed, når du handler. Hvis dit kæledyr ikke tåler fodtøj, kan det at hjælpe med at bruge et pote-beskyttelsesmiddel som Musher's Secret.\nMorgan udviklede sine hundejakker med den samme sikkerhed og holdbarhed i tankerne.\n”Det smarte stof, de er lavet af, holder vind og vand ude, mens det tillader konstant luftstrøm.” Morgan forklarer. ”Disse funktioner er afgørende i enhver hundjakke, da de ikke er i stand til at svede som mennesker. Uden korrekt temperaturregulering er der en risiko for, at hundens krop overophedes, hvilket er det modsatte af det, du ønsker. ”\nmåder at trætte en hvalp ud på\nSom Morgan nævnt ovenfor, er der farer ved at lægge tøj på din hund.\n”Ligesom der er nogle racer, der kan drage fordel af vintertøj, er der andre, som det kan være skadeligt for,” siger Dr. Benson. ”Hunde med tykke pelsfrakker som Samoyeds, Berner bjerghunde og Huskies er veludstyrede til at holde sig varme naturligt. Disse racer ville ikke kun være ubehagelige i vintertøj, men de ekstra lag kunne få dem til at blive overophedet. ”\nHan advarer også:\nEfterlad aldrig et 'klædt' kæledyr uden opsyn; trøjer og jakker kan meget lettere blive fastklemte eller fanget på noget, og kæledyr kan få panik, nogle gange skade sig selv, i disse situationer.\nHvis din hund viser tegn på stress fra tøjet - bjælker, ryster, sikrer eller endda prøver at vride sig ud af sine nye duds - er det bedst ikke at tvinge ham til at bære den. Lad ham i stedet være komfortabel i sin egen pels og vælg flere, kortere gåture i løbet af dagen, og sørg for, at han har et varmt sted at krølle sig op igen inden inde.\nBaseret i Wilsonville, Ore., Er dyreelsker Kristina N. Lotz en certificeret professionel hundetræner - viden vurderet (CPDT-KA) og arbejder som en fuldtidstræner. Hun er grundlæggeren af A Fairytail House, en unik all-positiv all-sport hunde træningsfacilitet, der hjælper redningshunde i hendes område og giver gratis seminarer og træningskurser for samfundet. På sin fritid træner hun og konkurrerer inden for besætning, agility, lydighed, rally og konformation med sine Shetland Sheepdogs. Hun giftede sig smart med en veterinærtekniker, der hjælper med at holde pelsbørnene glade og sunde, og giver en hurtig ressource til artikler.


Skrevet af Redaktionen d. 4. marts 2021 i kategorien Samfund\nDet fortæller Danske Regioners formand, Stephanie Lose (V), til Politiken.\nFor nuværende er sundhedsvæsnet i gang med at vaccinere de første seks ud af de 12 grupper i vaccinekalenderen.\nI første omgang vil PLO og regionernes forslag ikke betyde den store omvæltning. Grupperne syv, otte og ni er defineret udelukkende på alder, men for borgerne under 65 år er omkring 300.000 med "tilstande, som giver øget risiko" eller som varetager samfundskritiske funktioner rykket foran i køen. De udgør det, der hedder gruppe 10 og 11.\nGruppe 12 - den sidste gruppe - er alle andre og udgøres af tre millioner borgere i Danmark.


Nu kan du holde op med at snorke! Årsager, hjælpemidler. | iSUNDHED.dk - Viden om sundhed, medicin og sygdomme\nNu kan du holde op med at snorke! Årsager, hjælpemidler.\nFor rigtig mange mennesker er det at snorke et alvorligt problem!\nMåske synes din partner, at du lyder som et savværk? Eller også er du selv blevet opmærksom på at du gør det og ønsker at gøre noget ved det? Det er vigtigt at finde ud af hvorfor du snorker, og hvordan du eventuelt kan blive hjulpet. Vi taler med lægen Bertil Dahlgren og finder ud af, hvad du kan gøre!\nDet er ikke altid, at snorken er til besvær - måske piber det lidt ved næsen eller hvis man ligger forkert, småsnorker man. For ganske mange er det dog et rigtigt problem, som til og med kan have medicinske årsager og kan give store gener.\nHvad vil det egentlig sige at snorke? Fænomenet opstår i næsen eller halsen. Der kan være problemer med nakken, som gør at luftstrømmen har svært ved at passere gennem halsen. Så kan de bløde dele begynde at vibrere, og du begynder at snorke.\nBåde mænd og kvinder snorker og der findes mange hjælpemidler, som er mere effektive end blot at lægge en pude over ørerne.\nOp mod halvdelen af alle voksne snorker. Det er mest almindeligt hos mænd, men antallet af kvinder stiger, efter de kommer i overgangsalderen. Og hvad skyldes det så?\n• Stress og / eller træthed\n• Alkohol og / eller rygning\n• Dyb og / eller for lidt søvn\n• Indsnævret hals og / eller nasale problemer\n• Afslappende medicin og / eller smertestillende midler\n• Store mandler og / eller polypper (gælder børn)\n• Overbid eller en lille underkæbe\nDer findes to typer snorken, social og medicinsk – den sociale variant betragtes ikke som farlig, mens den medicinske bør undersøges. Nogle af årsagerne afhænger af din livstil. Så kan det hjælpe at ændre livsstil i kombination med forskellige hjælpemidler og andre typer behandling.\n10 tips til dig der snorker\nAt snorke kan altså være både farligt og relativt ufarligt, men det er stadig til gene for både dig selv og dine omgivelser. Så hvad kan du gøre for at undgå det?\n1. Lad være med at sove på ryggen - på ryggen risikerer du at blokere luftvejene.\n2 Hvis du er overvægtig, så prøv at tabe dig - overvægt er en almindelig årsag til lidelsen.\n3. Hold op med at ryge - du gør dig selv en tjeneste, fordi rygning får dine slimhinder til at svulme op, hvilket fremprovokerer snorken.\n4 Drik mindre alkohol - alkohol kan få musklerne i halsen til at slappe af, og det øger risikoen for, at du trækker vejret højlydt.\n5. Registrer din søvn - lider du ofte af søvnproblemer? Når du ikke er udhvilet, så snorker du lettere.\n6. Afprøv de forskellige hjælpemidler der er til rådighed for at forhindre snorken - snorkeskinne, snorkespray, maske m.m.\n7. Tag en samtale med din eventuelle partner - han / hun lider sandsynligvis meget af din snorken.\n8. Tal med din læge - hvis du føler, at dine symptomer er tilpas alvorlige.\n9. Hvis du tager medicin, som du har mistanke om kan forårsage din snorken, så tal med din læge om det.\n10. Tag din søvn alvorligt. Hvis du har problemer med at sove, med din snorken og i værste fald lider af søvnapnø, er det ikke godt for din generelle sundhed. Du fortjener en god nats søvn!\nHvilken type snorken lider jeg af?\nEr du træt om morgenen og om dagen? Har du svært ved at koncentrere dig? Årsagen kan være søvnapnø, som tit hænger sammen med snorken. Hvis du lider af søvnapnø er din snorken medicinsk, og du bør straks gå til din læge og blive undersøgt nærmere. Søvnapnø kan påvirke dit blodtryk - det er vigtigt at få hjælp!\nSøvnapnø betyder, at du holder op med at trække vejret. Vejrtrækningen standser simpelthen i korte sekvenser, der varer fra 10 og op til 60 sekunder. Disse pauser i vejrtrækningen bevirker, at der ikke kommer tilstrækkeligt ilt til hjernen, og man vågner derfor kortvarigt. Kroppen reagerer på at du mangler ilt. Det kan i sidste ende føre til både forhøjet blodtryk og hjerte-/karsygdomme. Fordi søvnapnø kan påvirke dit blodtryk, er det vigtigt at få hjælp!\nBørn der lider af snorken, kan nogle gange blive hjulpet ved at få bortopereret mandlerne.\nHvis du lider af social snorken er det ikke direkte farligt, men det kan være besværligt for dig og dine omgivelser. Begge typer påvirker os i vores hverdag, både personligt og via vores omgivelser. Det kan være lige så hårdt at leve sammen med en der snorker, som at gøre det selv. Derfor er det vigtigt at have en dialog og være åbne over for hinanden og forstå, at søvn er en vigtig del af vores velbefindende.\nHvis man ofte er træt, er man mindre produktiv, fokuseret og social, og det gavner ikke nogen. Derfor er det heldigt, at der er forskellige måder man kan behandles på.\nLægen Bertil Dahlgren har stor erfaring med patienter, der snorker.\nHvad kan jeg gøre ved min snorken? - samtale med lægen Bertil Dahlgren\nLægen Bertil Dahlgren er specialist i medicinsk rehabilitering og arbejdsmiljø. Han har i flere år arbejdet med folk der lider af at snorke og anbefaler, at man bruger en snorkeskinne og en næsespray.\nBertil kan du fortælle, hvor længe du har arbejdet med patienter, der snorker?\n"At snorke er ikke nogen sygdom, men da det kan have en negativ effekt på ens helbred og energi, skal det alligevel tages meget alvorligt. Vi arbejder meget med at genoprette vores patienters styrke og energi. Hver gang jeg har en patient, spørger jeg ind til træthed og søvnmønster. Det har jeg gjort i mamnge år, men mere systematisk i den sidste tid af min 25-årige karriere som læge."\n"Der er sket en stigning i patienter, som lider af dette. Det skyldes at mange mennesker har forøget deres BMI og er overvægtige. Andre faktorer som spiller ind, kan være for meget alkohol eller tør luft, som generer dem der har allergi. Derudover er flere nok blevet opmærksomme på, at snorken er en lidelse man kan tillade sig at søge hjælp til."\nHvordan kan det være, at snorkeskinner er så effektive?\n"Bideskinner har været anvendt i rigtig mange år til at forhindre at man bider eller skærer tænder om natten. Tandlæger har været tidligt ude med individuelt tilpassede skinner, og efter en udredning i et søvnlaboratorium anbefaler man tit en skinne. Den kan fremskyde underkæben lidt, så man får en bedre lufttilstrømning i svælget."\nEr det din erfaring, at det er nyttigt at anvende både en bideskinne og en spray?\n"En spray har helt andre virkninger end en skinne. Den kan forbedre slimhindens funktion og dermed formindske hævede slimhinder. Hvis man ikke får fuld effekt af at anvende snorkeskinne eller snorkespray, kan man måske få en bedre effekt af at kombinere de to metoder."\nI dag findes der effektive hjælpemidler, der kan hjælpe dig med at sove bedre!\nAndre effektive hjælpemidler:\nDer er mange der forsker i snorken. Derfor kommer der hele tiden nye hjælpemidler.\nNæseskinner er gode til at lette vejrtrækningen hos folk, der snorker. Disse bruges også af sportsfolk, f.eks. svømmere. De påføres let og er behagelige.\nSovemaske (CPAP) er en maske, der primært anvendes i forbindelse med søvnapnø. Den giver ilt til hjernen og hjælper på vejrtrækningen.\nNogle mennesker har også gavn af at bruge mundskyl. Det har nogenlunde de samme egenskaber som sprayen og giver derudover også forbedret beskyttelse mod karies, altså huller i tænderne.\nHusk at tage din søvn alvorligt!\nHvis man snorker meget, kan det blive et stort problem for ens omgivelser. At være træt og udmattet af næsten ingenting kan være skadeligt for dit helbred og for din produktivitet. Bertil Dahlgren slutter af med et godt råd:\n"Du skal altid overveje at gå til lægen. Det kan være du har fået forhøjet blodtryk eller andre alvorlige bivirkninger. Kontakt et søvnlaboratorium eller en øre/næse/hals-læge selvom der ofte er ventetid. Du kan stadig prøve en snorkeskinne eller spray. Husk på at søvnapnø kan skade dit helbred, så hvis du har mistanke om det og ofte vågner om natten, er det vigtigt at gå til læge og få det undersøgt!"


Adidas sko » Køb Adidas sko online her! - skoringen.dk\nSpar 60 %\nSpar 70 %\nAdidas er en af verdens mest kendte - og mest elskede mærker. De tre striber signalerer stadig sport og motion, men er nu ligeså meget et cool streetwear-brand, der selvbevidst skubber til grænserne for originalitet og fashion. Vi har Adidas sko til både mænd, kvinder og børn. Adidas sko fås her til lave online priser. Skoene fungere både til sport og til dagligdags brug. De mange modeller fra Adidas kan leveres direkte hjem til dig. Har du spørgsmål - kontakt os på e-mail eller i en af vores mange butikker.\nUdsalg - 30 %\nUdsalg - 40 %\nUdsalg - 50 %\nUdsalg - 70 %\nSvendborg, Tinghusgade 1\nLæs mere om adidas her »\nAdidas er for mange synonym med sportssko, og det er nok et af de bedst kendte mærker i verdenen. Selvom det startede med sportssko, er adidas i dag så meget mere, og kollektionerne dækker nu over alt fra sko, tøj, accessories og meget mere. Det tyske firma har leveret kvalitetssko siden 1949 og startede som et partnerskab mellem to brødre. De to brødre kunne dog ikke enes og i sidste ende gik de hver til sit. Den ene bror drev adidas, mens den anden startede Puma op. I dag har begge disse virksomheder stor international succes og skoene er elsket jorden over. Fælles for både Puma og adidas er selvfølgelig også at de begge er så meget mere end et sportssko firma idag.\nHistorien bag adidas\nSelvom adidas historie går mere end 100 år tilbage, så er det på ingen måde ensbetydende med, at mærket hænger sig i de gamle dyder. Det er tværtimod et af de mest innovative mærker gennem tiden, og de har lige siden de første år i Adi Dasslers mors vaskekøkken, arbejdet mod at skabe de helt perfekte sko, til sportsudøverne der kun vil have det bedste. Det har igennem årene resulteret i et hav af vidt forskellige kollektioner og stilarter, og man har bl.a. gennem tiden skabt nogle af de letteste sko, som har revoulutioneret måden hvorpå man tlnker fodtøj.\nkøb adidas hos Skoringen\nHos Skoringen kan du købe lækre adidas sko. Du kan finde sportssko til drenge, piger, mænd og kvinder, men der er også masser at vælge imellem, selv hvis du ikke har sport i tankerne. De fede designs, som adidas gang på gang levere i deres kollektioner, gør nemlig at der er et stort udvalg af adidas sko, som kan bruges til hverdag.\nKøb adidas sko online på lige præcis det tidspunkt der passer dig bedst, i Skoringens online shop. Når du har surfet rundt og fundet de bedste par til lige netop dig, får du dem selvfølgelig leveret helt gratis. Gør det nemt for dig selv, og vælg dine adidas sko online nu og så er de snart klar til brug hjemme ved dig.\nadidas i vores butikker\nHvis du har brug for vejledning, eller bare gerne vil høre lidt mere fra en specialist inden du beslutter hvilke sko, du skal købe, kan du komme ind i Skoringens butikker. Her står et kyndigt personale klar til at vejlede og hjælpe. Sammen kan vi nemt finde find til de helt rigtige adidas sko.\nhvor du helt sikkert vil kunne finde adidas sko eller andre par sko, som du vil elske.


Le Mas de Lou i Castellare-di-Casinca til Bedste Pris-garanti | Agoda.com\nSe alle 5 ejendomme i Castellare-di-Casinca.\nlieu dit Valendella, Castellare-di-Casinca, Castellare-di-Casinca, Frankrig, 20213 - Se på kort\nMere om Le Mas de Lou\nMed en praktisk beliggenhed i Castellare-di-Casinca er Le Mas de Lou et fremragende udgangspunkt for at gå på opdagelse i denne livlige by. Herfra har gæster glæde af nem adgang til alt, hvad denne livlige by kan tilbyde. Med sin praktiske beliggenhed tilbyder dette hotel nem adgang til byens vigtigste seværdigheder.\nPå Le Mas de Lou sikrer den utrolige service og de fremragende faciliteter dig et ophold du ikke vil glemme. Gæsterne på dette hotel har glæde af familieværelse på stedet.\nAlle hotellets værelser er indrettede med betænksomme bekvemmeligheder som garanti for uforlignelig komfort. Hotellet tilbyder mange unikke fritidsaktiviteter, som have. Nyd uforlignelig service og en i sandhed prestigefyldt placering på Le Mas de Lou.\nDu bedes give Le Mas de Lou besked om, hvornår du regner med at ankomme. Du kan gøre dette ved at skrive til hotellet i boksen "Særlige anmodninger" når du booker, eller du kan kontakte overnatningsstedet. Du finder kontaktoplysningerne på din reservationbekræftelse. Ved ankomst opkræves et skadesdepositum på 600 EUR. Depositummet er fuldt refunderbart ved udtjekning, såfremt der ikke findes skader ved inspektion af værelset. Du skal betale via bankoverførsel før ankomst. Overnatningsstedet kontakter dig med flere oplysninger, når du har gennemført bookingen.