16 | FAKLENS HISTORIE\nHøjreekstremismen og danskheden\nI Faklen nr. 9 indledtes en artikelserie i fem dele, "Det nye højre", der analyserer den yderste højrefløj, dens ideologiske grundlag, metoder og indflydelse i Danmark:\nFaklen nr. 9: "Det nye højre, 1: Søren Krarup".\nFaklen nr. 11 "Det nye højre, 2: Den Danske Forening".\nFaklen nr. 13: "Det nye højre, 3: Dansk Folkeparti".\nFaklen nr. 15: "Det nye højre, 4: Dansk Forum".\nFaklen nr. 17: "Det nye højre, 5: Socialdemokratiet".\nPastor Søren Krarup er uden overdrivelse det nye højres chefarkitekt med en stadig voksende indflydelse fra og med sin kampagne mod flygtningeindsamlingen i 1986 og til i dag, hvor han er blevet folketingskandidat for Dansk Folkeparti. Han er uden sammenligning den mest intelligente og mest indflydelsesrige tænker på den yderste højrefløj - ingen har som han sat indvandrerproblematikken på dagsordenen; uden ham havde den Danske Forening næppe set dagens lys, og som det fremgår af artiklen i Faklen nr. 9 står ingen anden over eller ved siden af Krarup som både Ekstra Bladet tidligere chefredaktør, Sven Ove Gades og Dansk Folkepartis hoffilosof. Og ad den vej har hans indirekte indflydelse på Socialdemokratiet ikke være ubetydelig, som det tyvende århundredes største parti har gjort alt for at følge i hælene på Pia Kjærsgaard i 1990erne.\nOm Krarups "politiske" karriere hed det bl.a. i "Det nye højre, 1":\nI to årtier har Krarup været fast mand på Jyllands-Posten. Under Otto Lipperts og Laust Jensens redaktion har han nydt en stjerneposition, der imidlertid ikke forekommer ham så indlysende under de nye redaktionelle tider på den jyske morgenavis. I begyndelsen af 1988 må han sågar lide den tort at få returneret et debatindlæg, et svar på et gensvar.\nKrarup indstiller omgående sin skribentvirksomhed på Jyllands-Posten. Han opfatter næppe heller chefredaktør Asger Nørgaard Larsens bemærkning, 7.2.88, som andet end en degradering, da denne om Krarups "skrivepause" bemærker, at han da stadig væk har adgang til avisens spalter "på lige vilkår med andre meningsskribenter".\nI Tidehverv, marts 1988, forklarer Krarup sit syn på skilsmissen med Jyllands-Posten: "En sådan erklæret interesse i 'at give plads for flest mulige meninger', hvor en mening eller holdning dermed bliver et underholdningsbidrag, er ensbetydende med holdningsløshed, og på disse vilkår vil jeg og andre, der er ugleset i medieverdenen eller hos den herskende kulturradikalisme, altid være udsat for illoyalitet og chikane. Det var heller ikke på sådanne betingelser, jeg skrev i Jyllands-Posten under Otto Lipperts og Laust Jensens redaktion. Her var forudsætningen for min skribentvirksomhed en saglig loyalitet - at bladet fandt mit arbejde væsentligt, fordi det i vid udstrækning bakkede min holdning op. Jeg er ikke sur over, at redaktionen nu har et andet forhold til mig og min virksomhed. Det er spillets regler."\nImidlertid går der ikke lang tid, før Ekstra Bladets chefredaktør Sven Ove Gade personligt opfordrer Krarup til i stedet at tage imod en plads på Ekstra Bladets hold.\nNu kunne man måske tro, at Krarup, der har tituleret Ekstra Bladet som "den patenterede godheds hoforgan" - hvilket er omtrent det værste stempel, han råder over - i utvetydige vendinger ville takke nej. Tilsvarende kunne man mene, at pastoren måtte se sig for god til at tage mod en fremstrakt hånd fra en mand som Gade, der offentligt har tilsvinet og forfulgt ham, som man kun på Ekstra Bladet er i stand til det, og som har ladet aftrykke karikaturer af Krarup i selskab med Ku Klux Klan … Men han kender spillets regler.\nKrarup er alt, alt for begavet til at lade sådanne mellemværender stå i vejen, når en ny mulighed byder sig. Og om nogen ved selvfølgelig pastoren, at selv den mest skånselsløse forfølger kan blive slået af hesten blot for at tilbede, hvad han før så ihærdigt forfulgte.\nAlt nag er en saga blot, og Krarup begynder som fast kronikleverandør - ofte flere gange om måneden. I november 1990 kalder avisen ikke længere Krarup for "hadets apostel"; Gade skriver derimod i en anmeldelse af pastorens bog, Synd tappert!: "Kun få debattører har kraft. En af de få hedder Søren Krarup. Jeg er derfor glad for, at Ekstra Bladet regelmæssigt kan bringe artikler af ham." (Ekstra Bladet, 1.11.90). Han dadler dog Krarup for sin EU-modstand, men også denne uoverensstemmelse skal siden minimeres - i Krarups favør, om nogen måtte være i tvivl. Helt op til i dag består dog lejlighedsvise uenigheder, f.eks. når Krarup korrekser Gade for "ufolkelige", "overfromme og forlorne" synspunkter om at separere kirke og stat (Ekstra Bladet, 4.3.96), men generelt er ægteskabet lykkeligt.\nI Tidehverv, april 1992, kalder Krarup kærligt Ekstra Bladet for "gadedrengen": "Dem, der råber ukvemsord efter folk på gaden, ved man, hvor man har. Med dem, der under de uskyldigste miner og med hvide handsker på hænderne kvæler folk i stilhed, er det en anden sag. De ser pæne ud. Men jeg foretrækker gadedrengen. (…) Der er folk på Ekstra Bladet, jeg har fået respekt for. De har udvist saglig ærlighed og offentlig courage."\nI 1997 under Ekstra Bladets kampagne, "De fremmede", kanoniserer Krarup nærmest hele chefredaktionen. Under overskriften "Mænd af mod" hedder det om Ekstra Bladets indsats: "Der skrives pressehistorie i øjeblikket. Denne sandhedssøgende, uforfærdede journalistik er i pagt med det bedste i den danske tradition. Folkestyrets salt. Offentlighedens samvittighed. Folkets og sandhedens tjener." (Ekstra Bladet, 23.4.97). Intet mindre.\nAlene de seneste fem år er det blevet til ca. 100 kronikker i en og samme avis, hvilket vist er temmelig enestående i dansk pressehistorie - også hos Sven Ove Gade og gadedrengen.\nI mellemtiden omstilles Tidehverv til de nye tider. I 1984 bliver Krarup redaktør. I maj 1988 udkommer det i ny opsætning, og i den ledende artikel, der i den anledning bærer tidsskriftets navn, ekspliciterer Krarup den redaktionelle linje: "Med udgangspunkt i kristendom og danskhed vil vi hævde det åndelige grundlag, som det menige folk her i landet lever på (…) I et samlet og forhåbentlig slagkraftigt arbejde vil vi gøre vort til, at det tidehverv, der foregår omkring os, også vil kunne vinde fodfæste i Danmark og give danskerne grund under fødderne."\nIkke mindst gennem Krarup er dette perifere organ for en begrænset gruppe teologer i udkanten af dansk kirkeliv med tiden blevet et politisk talerør med voksende bevågenhed blandt presse og politikere. Her stigmatiseres kulturradikalisme og socialisme som Hitlers og Stalins totalitære brødre i ånden. Her hyldes Churchill, Reagan og Thatcher, Harald Nielsen, N.I. Heje og Mogens Glistrup, og her er Georg Brandes det store dyr i den danske åbenbaring. Her tordner anmeldelser, artikler og prædikener mod indvandringen, EU og FN. Her skæres socialisme og nazisme over en kam.\nHer støbes kuglerne.\nSøren Krarups - og hans tidehvervskristne grundlags - indflydelse på især den Danske Forening og Dansk Folkeparti dokumenteres og forfølges ikke bare i ovenstående artikel, men også især i anden og tredje del om henholdsvis den Danske Forening og Dansk Folkeparti.\nDen Danske Forening var 1980ernes og 1990ernes mest omtalte og måske også mest censurerede politiske forening, hvis kritik af indvandrerpolitikken ikke desto mindre har et solidt flertal af befolkningen bag sig og givetvis også har haft held til at påvirke partiernes holdning på området. Foreningens udvikling, validiteten af dens selviscenesættelse som en ny "modstandsbevægelse" og sammenligningen mellem "indvandringen" og den tyske besættelsesmagt analyseredes i Faklen nr. 11. Opsummerende om foreningens brug af kategorier fra besættelsestiden hed det bl.a.:\n… "besættelsesstyrken" består af indvandrere og flygtninge, "samarbejdspolitikerne" af de politikere, der tillader og tilskynder "besættelsen", "værnemagerne" af dem, der "profiterer" heraf, og "landsforræderne" af enhver, der støtter udviklingen i retning af et multikulturelt Danmark. Vi har set, at beskyldninger om racisme opfattes som vor tids "jødestjerne", at en "massiv repatriering", der "næppe vil kunne ske uden dramatisk brud med det, der hidtil er opfattet som 'humanitært'", er fastslået som middel mod "de fremmede", og at ikke mindst et kommende retsopgør er planlagt i mindste juridiske detalje over for de "landsforrædere", som foreningen "systematisk registrerer".\nDer bliver med andre ord et regnskab at gøre op, som styrelsesmedlem Neerup Buhl skriver: "Når den nationale bevægelse efterhånden virkelig får tag i det forurettede danske folk, vil akademiker-kleresiet med Georg Metz (og Anne Knudsen, Klaus Rothstein osv.) selvsagt blegne af rædsel over konsekvenserne. Der bliver et regnskab at gøre op." (Information, 10.7.97).\nUden et skud er løsnet, er "modstandskampen" for længst indledt - en modstandskamp, der efterhånden vil få "akademiker-kleresiet" til at "blegne af rædsel".\nHvor langt, man er parat til at gå i den såkaldte modstandskamp, er der ud over sådanne trusler ikke desto mindre ikke rigtigt noget entydigt svar på i foreningens medlemsblad, Danskeren, og taktikken justeres da også løbende i forhold til de højreekstremistiske voldelige grupperinger uden for foreningen, hvis midler man ikke ønsker at bifalde, men heller ikke vil tage afstand fra:\nPå landsmødet den 27. september 1992 udtrykker formanden [for den Danske Forening, Ole Hasselbalch] denne politik som en naturlig følge af et uundgåeligt dilemma. På den ene side kan man ikke bekæmpe de "bøller" og "ekstremister", som for en eftertid kan fremstå som "vor tids modstandsbevægelse", men på den anden side kan man heller ikke bifalde disses metoder, der er i modstrid med foreningens grundlag: "Styrelsen og kredsen omkring denne har diskuteret dette dilemma igen og igen. Resultatet er blevet, at vi mener, foreningen slet ikke skal tage stilling til begivenheder, der må tolkes som udslag af folkelig modstand mod Danmarks kolonisering af fremmede. Vi skal ikke fordømme eller 'lægge afstand til' noget, som er en uundgåelig konsekvens af det, politikerne selv har gjort, og uden hvilket koloniseringen vil blive fuldbyrdet. Men foreningen kan selvfølgelig heller ikke støtte det eller anbefale det." (Danskeren nr. 5, 1992, s. 21).\nI en leder understreges det atter, at foreningen alene forholder sig deskriptivt til sådanne ulovlige midler: "… vi påvirker ikke virkeligheden med andre midler end ved at beskrive den og tage stilling til den." (Danskeren nr. 6, 1992).\nGrænsen midt imellem billigelse og misbilligelse er imidlertid hårfin, og man kan diskutere, hvor neutral f.eks. følgende "forståelse" for danske "tæskehold" er: "Med kioskrøverier, indbrud, tasketyverier, vold og overfald som hverdagskost er det forståeligt, at en gruppe af de stadig færre tilbageværende danskere taler om at samle et tæskehold for at sætte de unge indvandrere på plads." (Danskeren nr. 4, 1996, s. 2).\nPå landsmødet i 1995 fastslås det, at ingen længere som udgangspunkt er uvelkomne i den Danske Forening, heller ikke, hvis de har udvist nazistiske sympatier. Hasselbalch udtaler: "De unge kan ikke kende forskel. Men i stedet for at gøre vores hoser grønne hos dele af pressen ved at smide dem ud, skal vi give dem et kursus i, hvad nazismen står for, og de skal vide, hvad det er, vi kæmper for." (Ekstra Bladet, 12.6.95).\nI en efterfølgende leder understreges beslutningen fra landsmødet: "Vi vil give de unge, vi får inden for rækkevidde, en mulighed for at forstå, hvad det gælder. Hvad forskellen er på demokrati og despoti. På racisme og respekt. På nazisme og nationalisme. Så kan de selv vælge. Vælger de forkert, hører de ikke til hos os." (Danskeren nr. 4, 1995).\nDisse skal altså nu kunne oplyses og - hvis de efterfølgende fravælger racisme og nazisme til fordel for respekt og nationalisme - opsluses blivende i foreningen. Problemet, om man ikke derved kommer på kant med vedtægterne, der fortsat udelukker personer, som "er eller har været tilknyttet ekstremistiske, såsom nazistiske organisationer", berøres ikke.\nDen Danske Forening er imidlertid gledet mere eller mindre ind i pressens og offentlighedens store glemmebog i slutningen af 1990erne, i takt med at Dansk Folkeparti så eftertrykkeligt har overtaget og domineret højrefløjen og især kritikken af indvandrerpolitikken. Imens har Dansk Forum overtaget den Danske Forenings initiativ på den udenomsparlamentariske højrefløj og er løbet med al den omtale, som tidligere var den Danske Forening til del.\nDansk Folkeparti ligner imidlertid foreløbig den helt store vinder. Presse og politikere dømte godt nok partiet chanceløst, da det blev dannet efter Fremskridtspartiets kaotiske splid i 1995, men siden har Pia Kjærsgaards parti tegnet sig stadig mere veldisciplineret og seriøst, som hun høster både medlemmer, vælgere og politikere fra konkurrerende partier. Danskheden og folkeligheden er alfa og omega for Dansk Folkeparti, der finder islam grundlovsstridig, ønsker forbud mod revolutionære partier og autonome, vil nedlægge Christiania og annullere statsborgerskaber med tilbagevirkende kraft.\nFra 1995 til 1999 voksede medlemsskaren fra 400 til 4.000 og tilslutningen i meningsmålingerne fra et par procent ved partiets dannelse over kommunalvalgets 5,9% i 1997, folketingsvalgets 7,4% i 1998 og små 15% i meningsmålinger ved udgangen af 1999 og igen i 2000, hvor medlemsskaren har oversteget 6.500.\nLignende partier i Schweiz og Østrig har ved parlamentsvalg opnået 20-30% af stemmerne, så intet tyder på, at Dansk Folkepartis tilslutning nødvendigvis er kulmineret endnu, hvis højrebølgen fortsætter i Danmark.\nOm partiets vælgerpotentiale hed det bl.a. i "Det nye højre, 3" i Faklen nr. 13:\nMogens Camre spår på pressekonferencen den 24. marts 1999, at det er Socialdemokratiet, som med tiden vil blive overflødiggjort af hans nye parti: "Det 20. århundrede har været Socialdemokratiets århundrede, men det er snart slut. Jeg vil gøre mit til at gøre Dansk Folkeparti til partiet for det 21. århundrede."\nPartiets pressechef, Søren Espersen ser ligesom Kristian Thulesen Dahl en klassisk nationalkonservatisme iblandet socialdemokratisk traditionalisme: "Socialdemokratiet er traditionelt meget nationalt. Dannebrogsflag i kolonihaverne. De konservative har også svigtet på den nationale strategi, da de skiftede partiprogram engang i 1970erne. Deres oprindelige program fra 1947 var en stor inspiration for os, da vi lavede Dansk Folkepartis principprogram. Der var ikke den store forskel på de gamle socialdemokrater og de gamle konservative - som vi altså har samlet op siden hen." (Information, 27.6.98).\nPartiformanden, Pia Kjærsgaard ville næppe erklære sig uenig i hverken Kristian Thulesen Dahls, Mogens Camres eller Søren Espersens karakteristik af og fremtidshåb for partiet. Og lige så "konservativ" og "socialdemokratisk", som Dansk Folkeparti præsenterer sig, lige så iøjnefaldende er ikke bare den indlysende antipati over for venstrefløjen, men også afstanden til såvel Fremskridtspartiets som Venstres liberalisme. Pia Kjærsgaard udtaler sågar: "Jeg betragter ikke mig selv som højre. Det virker meget liberalistisk. Nul-skat og alt det dér. Jeg kommer til at tænke på Anders Fogh." (Information, 26.6.98).\nAlt, hvad der synes at være stemningen blandt "folket", er Dansk Folkepartis politik - alt, der kan karakteriseres som det "fornuftige" og det "normale". Pia Kjærsgaard betoner ikke uden en vis stolthed i sine erindringer: "Jeg var det normale - og vi var det normale."\nDet "normale" er bogstavelig talt retningslinjerne, som de defineres af majoritetsdanskernes sædvaner, skikke og traditioner lige fra kernefamilien og kolonihaven til kirken og det konstitutionelle monarki.\nDet "fornuftige" er folkeviljen, manifesteret i flertallets ret. I teorien kunne Dansk Folkeparti for så vidt lige så godt få 50-70% af stemmerne til et kommende folketingsvalg, om valgtemaet tilfældigvis var partiet særlig gunstigt, for flere af mærkesagerne har utvivlsomt i omegnen af 50-70% af befolkningen bag sig, og på alle andre områder end disse er partiet dybest set ikke markant anderledes end samtlige partier til højre for SF.\nI en EU-undersøgelse toppede danskerne skalaen, da hele 83% af befolkningen erklærede sig som enten lidt, temmelig eller meget racistiske (henholdsvis 40% erklærede sig "lidt racistiske" og 43% "temmelig eller meget racistiske"; kilde: Aktuelt, 22.12.97). Intet parti er i tilnærmelsesvis samme grad som Dansk Folkeparti modstander af indvandringen, og intet parti kan teoretisk set profitere mere af sådanne tendenser i befolkningen.\n"Vil man ikke respektere vores husorden, hører man ikke hjemme i Danmark og skal ikke forvente, at danskerne vil bøje hovedet og betale" ,fastslår Camre i sin tale til Dansk Folkepartis Grundlovsfest på Dybbøl Banke den 5. juni, 1999 (jf. Information, 7.6.99). Danskerne er "et lille, homogent folk, nærmest en stamme", og de "fremmede" begår "anslag mod fredelige og sagesløse mennesker" i Danmark.\nMen partiet trækker samtidig en klar streg i sandet, når det gælder om at lægge afstand til racisme i egne rækker, og således blev f.eks. Erik Bengtsen ekskluderet, efter at han under et opstillingsmøde for Dansk Folkeparti i februar 1998 havde udtalt om indvandrere: "De er avlet af svin og tænker som svin. De skal bare blive nede i Kloakistan." (Information, 27.2.98).\nKarakteristikken og analysen af højredrejningen i Danmark (og dermed ikke mindst af lokomotivet for denne udvikling: Dansk Folkeparti med Pia Kjærsgaard som lokomotivføreren og Søren Krarup som jernbanedirektøren, der har lagt jernbanesporet) er selvfølgelig et nøglepunkt for Faklen, for hvem en vigtig del af eksistensberettigelsen skal findes i opgøret med netop disse kræfter og den indflydelse, de direkte og indirekte udøver på det øvrige politiske spektrum og den offentlige debat.\nI en kronik med titlen "Den danske husorden" i Ekstra Bladet i oktober 1998 fastslog Søren Krarup en slags "minimumskrav" til indvandrere i Danmark. Husordenen bestod af fem bud, hvoraf det første lød: »Danmark er et kristent land, hvis lov og selvforståelse bygger på kristendommens sondring mellem Guds og kejserens rige.« Det andet: »Danmark er danskernes land, hvor gældende norm eller målestok er det af kristendommen skabte syn på menneskeliv«. De tre sidste bud understreger bl.a., at det er uacceptabelt, »at man i falsk tolerance vil ophæve den forudsætning«, at der tales dansk i skolen, og at »de fremmede« må »blive danske« - eller »forlade huset«.\nSiden er begrebet "den danske husorden" blevet adopteret eksplicit af Dansk Folkeparti, hvor både Pia Kjærsgaard og Mogens Camre ikke har undladt at referere indforstået hertil i taler og debatindlæg. Selv lederskribenten i Århus Stiftstidende bragt en uforbeholden hyldest til Krarups fem bud den 25.10.98.\nEn kronik af Rune Engelbreth Larsen i B.T. den 9.11.98 med titlen "Intolerancens stridsmand" foreslog som respons herpå i stedet fem humanistiske tiltag i en "dansk husfred":\nLad os for alle tilfældes skyld vende Krarups middelalder ryggen og finde en venlig dansk imødekommenhed frem af gemmerne. Lad os møde Krarups Nye Orden ikke med en anden Dansk Husorden, men med en Dansk Husfred. Lad os i stedet for fem intolerante trusler kæmpe for fem humanistiske håndsrækninger:\n1. Danmark er et humanistisk land, hvis selvforståelse hviler på medmenneskelighed.\n2. Danmark er danskernes land, og enhver, der bor her og ønsker at være dansker, er dansker.\n3. Danmark er et fællesskab, ikke et flertalsdiktatur.\n4. Danmark er lighed for loven og frihed til forskellighed.\n5. Danmark er næsten først, mig selv næst.\nDanmark er, hvad vi gør det til - lad os sigte højt og medmenneskeligt i stedet for lavt og endimensionalt som Krarup, hvor en dansker partout skal gå syv slægtled tilbage og være bænket i kirken søndag efter søndag, året rundt.\nSøren Krarup reagerede i et hadefuldt svar i en kronik i samme avis den 17.11.98, der beskrev Faklens redaktør som både »forrykt«, »bindegal«, »rasende«, »underlødig«, »besat« og »hadefuld« - skældsordene nærmest ynglede på hans læber. Under overskriften "Et forrykt had" skrev han bl.a.: "Nej, Faklens redaktion er ikke ubegavet. Den er bindegal. Den er forrykt, som besatte personer er det."\nDet irriterede i særlig grad Krarup, at Faklen havde belyst hans forfatterskab og artikelproduktion som politiske, fordi han ser sig som apolitisk sognepræst. Siden er han som nævnt blevet folketingskandidat for Dansk Folkeparti …\nI en kronik med titlen "Hvor kommer hadet fra?" den 25.11.98 i B.T. tog Faklens redaktør til genmæle:\nMen hvad har dog fået pastorens galde til at gjalde med en sådan foragt? To ting.\nEn kronik i B.T. den 9.11., der afviser Krarups fem indvandrerfjendtlige bud i hans »Danske Husorden« og i stedet opstiller fem humanistiske alternativer: Lighed for loven, frihed til forskellighed, medmenneskelighed, fællesskab og tolerance.\nMen også en artikel, der alene med eksplicit henvisning til Krarups eget forfatterskab såvel som til hans egne artikler i Danskeren, Tidehverv og Ekstra Bladet klippefast dokumenterer pastorens voldsomme udfald mod, hvad han selv kalder de »homoseksuelles handicap«, de »indvandrede afrikaneres narkohelvede« og de »humanitære snylteres« ansvar for den »selvmorderiske indvandring«. En artikel, der dokumenterer hans utvetydige opfordring til at »sabotere« Dansk Røde Kors, hans stempling af Tvind-sympatisører som »rotter« samt hans trusler og profetier om »modstandskamp«, »illegalitet« og et hjemmeværn, der »kan blive aggressivt« og vende sig mod »indvandringen«. En artikel, der konstaterer, at Krarup ikke tøver med at karakterisere humanisme som »ondskab« og tolerance som »svagt«.\nMen alt det kommenterer han pudsigt nok ikke.\nKrarup vil helst ikke kendes ved, at hans primære virke er politisk, og hævder i kronikken, at jeg »mistænkeliggør« ham ved at gøre hans apolitiske præstegerning til noget »politisk« …\nEnhver, der nøgternt gennemlæser hele Krarups forfatterskab og samlede artikelproduktion, vil imidlertid ikke kunne undgå at konstatere Krarups konstante kobling af politik og kristendom, hvor mange gange han så ellers forsikrende messer sin lutherske adskillelse mellem Guds og kejserens rige. Rollen som præst og politiker er uløseligt sammenfiltret hos Krarup, så sammenfiltret, at man aldrig helt kan afgøre hvilke og hvor mange af de uhyggeligste sider af kristendommen, han bruger til at tegne sin politiske dagsorden, når han hyppigt insisterer på danskerens »forpligtelse« på »det kristne menneskesyn«. Men hvad ligger der egentlig i dette menneskesyn? Er det den nytestamentlige dødsdom over homoseksuelle, ringeagt af kvinden og længslen efter verdensundergangen? Eller den nytestamentlige understregning af, at slaver og tjenere skal affinde sig selv med selv »urimelige« undertrykkere?\nDet er klart, at humanismen og dermed Faklen må vende sig kraftigt mod et sådant, mørkt menneskesyn, ligesom vi ofte har konfronteret kirken med dette grundlag, som den jo er udsprunget af, og som tankevækkende nok stadig væk er en eksplicit del af dens bekendelsesgrundlag. Men hvorfor advarer vi herimod i vore, »oplyste« dage? Fordi kristendommen netop af disse åbenlyse grunde bliver farlig, hvor den bruges og misbruges politisk af højreekstremister. Tænk bare på perspektiverne af en politiske hetz mod homoseksualitet, der »legitimeres« af Paulus' dødsdom over homoseksuelle i Romerbrevet?! Øvrige eksempler er legio.\nFælles for Søren Krarup, Dansk Folkeparti og den Danske Forening er modstanden imod indvandringen, især fra den islamiske verden, og hævdelsen af den kristne "kulturarv", ikke mindst som defineret af Luther og fordansket af Grundtvig.\nBegrebet "danskheden" skyldes da også i høj grad Grundtvig, hos hvem det indgår i en kontekst af kristen og national forkyndelse og vækkelse. Med antagelsen af en særlig dansk "folkeånd", et dansk folkefællesskab, som formuleres snævert og eksklusivt, installeres fædrelandskærlighed og kulturchauvinisme som moralsk pligt og politisk dekret.\nI sin samtid var Grundtvigs konkrete indflydelse først og fremmest kirkelig, men for eftertiden er den af langt bredere, kulturel karakter - ikke blot i præstens prædikener og de af hans salmer, der synges i kirken, men også i højskolen, der suverænt skyldes Grundtvig, i folkeskolens grundtvigske arv, i dansk digtning, og ikke mindst i den politiske debat.\nI artiklen "Grundtvigs folkelighedsbegreb" i Faklen nr. 14 analyserer Jeppe Berg Sandvej i detalje arven fra Grundtvig og følger afslutningsvist dens grundlag for iscenesættelsen af danskheden med henblik på\n… at gøre opmærksom på, at begrebet om danskheden historisk er en uløselig del af en større terminologi, hvis "moderne" rødder Grundtvig står som den primære ophavsmand til, og som i konteksten er uadskillelig fra dennes emfase på intolerance og kulturel chauvinisme.\nAgitationen for en sådan regres i retning af den uniforme danskhed kender vi også i dag. Det er netop, hvad den yderste højrefløj plæderer for med dens Krarupske tale om "den danske husorden", et indirekte citat af Grundtvig, som også insisterer på, at "hvert Rige endnu langt mere end hvert Huus maa have sin Skik, saa at i denne Henseende er 'Eensidighed' det eneste Rette, og jeg har det Haab, at alle Dannemænd snart vil blive oplyste nok til at indsee, at jo mindre et Folk og Rige er, med desmere Iver og Nidkærhed maae de holde paa deres Eiendommelighed som paa deres Enemærker, hvis de ellers vil blive ved at beholde deres Frihed og Selvstændighed" (Danskeren, 1848, Håndbog i Grundtvigs Skrifter, bd. II, s. 198).\nDagligt ser man også læserbreve og kommentarer om det kristne, demokratiske og tolerante etc. danske samfund, som trues af de fremmedes stigende indflydelse, hvorfor næstekærligheden, ligheden og forståelsen netop må have en grænse, så de fremmede ikke får magt, som de har agt, til at tage netop disse goder fra "os".\nFor de professionelle politikere er danskerportrættet naturligvis en ekstra prekær sag. Der er valgflæsk i danskheden. Det populære program for højrefløjen går for tiden på, at den kristne kulturtradition er forudsætningen for vores demokratiske samfundsopfattelse, hvor individets frihed alt andet end overbevisende hævdes at stå i centrum, og netop denne tradition trues af det fremmede, især "islamisk kultur", som man lige som sin egen forudsætter som en entydigt definerbar størrelse.\nMen bortset fra rabiate indikationer af, hvorledes "den islamiske kulturs" indpas i den danske skal bekæmpes, som f.eks. Mogens Camres: "Det er værd at notere, at det ikke blev den danske sangskat, der reddede Danmark fra den nazistiske besættelse …" (Jyllands-Posten, 12.7.99), svarer højrefløjens tegning af det danske "vi" såmænd ganske til gennemsnittet. Det er "den danske husorden", de særlige "danske" værdier, kristendommen, demokratiet og den nordiske kultur. Man tager nemlig fejl, hvis man tror, at det kun er i retorikken blandt nationalister på den yderste højrefløj, det grundtvigske nationale "vi" florerer.\nDet er endnu ikke helt stuerent som højrefløjen at tale om de fremmede som en "besættelsesmagt" og om "muhammedanismen" som fjenden, ligesom vi gyser lidt, når Grundtvig taler om at "slå Tydsken ihjel over alt, hvor vi møder den". Det synes derimod umiddelbart meget mere sobert og acceptabelt at tale om "vi danskere" og "vores værdier" og om det "udanske", der stikker ud fra "vores" mentalitet.\nKulturminister Elsebeth Gerner Nielsen fremhæver helt efter bogen "nogle værdier, der er danske, og som har eksisteret, så længe Danmark har været en nation" (Politiken, 4.9.99). Ifølge kulturministeren har vi "altid forsøgt at tale os til rette. Vi har aldrig brudt os om at gribe til våben." "… vi har altid beskyttet mindretal," og "vi har en tradition for at tage os af de svageste". Disse "fælles" værdier og ikke mindst netop fællesskabet omkring dem må vi styrke i mødet med det fremmede for ikke at blive rodløse, mener kulturministeren: "Alternativet til rodløshed er samhørighed. Men det kræver, at man har noget til fælles. Og det fælles må vi erkende og udvikle. Vi skal kende vores kulturarv, vores sprog og vores historie (…) Jeg er stolt af de værdier, jeg nævnte i starten. Jeg er også stolt af, at vi har skabt et samfund, hvor få har for meget og færre for lidt."\nPeter Gundelach fra Sociologisk Institut ved Københavns Universitet hører til blandt de mere intellektuelle og distancerede debattører. Ikke desto mindre byder han ikke på mange overraskelser i sin karakteristik af "os": "Vi befinder os bedst på det jævne … Vi er præget af en lav grad af hierarki i samfundet … Vi er frisindede …" etc. (Jyllands-Posten, 12.9.99). Professor dr.jur. Ole Fenger fra Aarhus Universitet opremser ligeledes pr. automatik "det danske sprog, vor fælles historie og vor kristne tro", som indlysende træk ved vores "åndelige eller kulturelle værdier" (Jyllands-Posten, 30.9.99).\nMødet med "det fremmede" får også indenrigsminister Thorkild Simonsen til at "synes, at det bør få os danskere til at holde fast i vore rødder - kristendommen, Grundtvig, demokratiet, den nordiske kultur - for at styrke vor egen bevidsthed" (Jyllands-Posten, 23.6.99).\nBeskrivelserne af det nationale, danske "vi" stikker ikke meget ud fra hinanden, selv om retorikken på højrefløjen springer mere i øjnene. Og alle er tilsyneladende enige om, at "danskheden" er en vital del af "os", den er vores integritet som "folk" og skelnemærke for alt, hvad der er fremmed, og som sådan synes den i sig selv af være værd at definere, styrke - og forsvare. Arven fra Grundtvig er ikke til at tage fejl af, og både direkte og indirekte grundtvigcitater skorter det da, som vi netop har set, heller ikke på.\nSåledes går den Grundtvigske eksklusivitet igen overalt. Når vi definerer det danske, definerer vi jo nemlig også det "udanske". Og det er netop påfaldende ved alle disse beskrivelser af, disse teorier om danskheden, at de er selvbekræftende. Karakteristisk er f.eks. en udtalelse af kulturministeren i samme interview, som før citeredes: "Voldelighederne på Nørrebro var noget meget, meget udansk." De, der falder uden for karakteristikken af danskheden, uanset hvor meget de end måtte være en konkret del af det danske samfund, falsificerer ikke denne, men repræsenterer derimod ganske enkelt noget "udansk". Og så går stykket jo op. De er "udanske", og vi lader os derfor heller ikke på nogen måde anfægte af dem i vores selvforståelse, vores danskhed.\nGrundtvigs politiske betydning blev, på trods af hans lidenskabelige engagement, aldrig særlig stor i samtiden. Han blev betragtet som en genial, men ekstrem særling af sine politiske kolleger. Måske af samme grund er det sjældent de politiske perspektiver af den Grundtvigske agitation, der fremhæves, hvor uomgængelige de så end er. Men med højrefløjens agitation og den tilsvarende danskhedsdebat i medierne er den Grundtvigske indflydelse, også på det politiske område, blevet særdeles åbenbar. Og denne nationale agitation finder let en umiddelbar klangbund hos mange, som er opflasket med den evindelige Grundtvigske terminologi om "danskheden", det danske folkefællesskab.\nDenne danskhed svæver til syvende og sidst i luften som udefinerede "værdier og skikke". Styrelsesmedlem i den Danske Forening, Peter Neerup Buhl indrømmer tilmed, at "fædrelandet" kun findes "i den enkeltes hoved" - han glemmer dog at drage konklusionen, at den ene version af "fædrelandet" derfor heller aldrig kan hævde at stå absolut over den anden og dermed heller ikke kan antage den "moralsk" forpligtende karakter, som ikke mindst Søren Krarup og den Danske Forening hævder, at deres version gør.\nI artiklen "Det nye højre, 2: Den Danske Forening" hed det bl.a. herom:\nDet anfægter imidlertid ikke Neerup Buhl, der andetsteds uddyber, hvorfor disse for foreningen så altafgørende begreber - fædreland, danskhed, nationalitetsfølelse - må forblive forpligtende, til trods for at de ikke kan begrebsliggøres: "Nationaliteten er jo simpelt hen det givne liv, som leves bedst, når det leves inden for rammer, hvor de fundamentale værdier er selvfølgelige og uantastede, altså når individet egentlig ikke er bevidst om dem. Så snart det nationale bliver begrebsliggjort, dvs. tilgængeligt for sproget, mister det sin organiske umiddelbarhed, der er dets væsentligste værdi, og kan derefter enten infameres eller udnyttes af ideologer, som af magtbrynde vil sætte det nationale i system og derved bringe det i misforhold til det givne liv." (Danskeren nr. 3, 1993, s. 3).\nDet nationale kan ikke begrebsliggøres - i det mindste slet ikke entydigt, og ikke som andet end en grænsedragning på et landkort. Men hvor dette ikke desto mindre bruges som motiv for handlinger og påbud om handlinger, der søger at sætte særlove og særstandarder for hele befolkningsgrupper, er abstraktionen om det nationale blevet en ualmindelig farlig tvangstanke, som efter forgodtbefindende kan tilpasses en politisk agenda.\nOg derfor har Neerup Buhl selvfølgelig også ret i, at det danske kan "infameres" og blive bragt i et "misforhold til det givne liv", spørgsmålet er bare - af hvem? Hvem er det, der hævder at vide, hvilket "givet liv", der definerer det danske - til trods for, at der er over fem millioner, forskellige "givne liv" i Danmark? Hvem er det, som på en gang taler om værdier, der er både fundamentale, selvfølgelige og uantastede, og som rask væk baserer sin politiske agitation herpå, men samtidig henkastet erkender, at disse tilsyneladende fungerer bedst, når individet ikke er bevidst om dem, ja, at de i grunden må forblive ubegrebsliggjorte?\nPå denne absurde påstand om noget på en gang fuldkommen abstrakt og dog fundamentalt, selvfølgeligt og uantastet hviler til syvende og sidst hele foreningens korthus på en sæbeboble: at bevare Danmark dansk.\nMed dette korthus står og falder enhver mere eller mindre udtalt nationalistisk ideologi.\nDanskhed er og bliver, hvad vi gør den til. Hver især og i fællesskab. Den kan ikke defineres entydigt, men naturligvis er historien en afgørende faktor, blot er der ingen som helst rød tråd eller helt og aldeles klokkeklar Historie, som alle eller blot flertallet er enige om eller fuldstændig bekendt med, endsige føler sine handlinger forpligtet af. Ligesom enhver anden nations historie er Danmarks historie et sammensurium af krig og fred, konflikt og samarbejde, undertrykkelse og frihed; en nation, der er sammenbundet og splittet af kategorier som hedenskab og kristendom, enevælde og autonomi, stavnsbånd og revolution - og i titusindvis af begivenheders og manifestationers detaljer og nuancer og fortolkninger af detaljer og nuancer, som alt efter præferencer og interesser kan synes overeksponerede eller undereksponerede af den ene og den anden historiker.\nKun hvor man lægger sine mere eller mindre private snit i tiden og historien, hugger en hæl og klipper en tå, bliver Danmarks historie entydigt forpligtende, og naturligvis altid forpligtende på lige netop sine egne snit: Så bliver Danmark som begreb f.eks. med ét "kristent", til trods for at nationen i sit udspring var hedensk, til trods for at landet var hedensk, før Harald Blåtand rejste Jellingestenen, i lige så mange årtusinder, som der har eksisteret mennesker under disse himmelstrøg, og til trods for, at næppe en brøkdel af en promille af befolkningen i dag føler sig kristne i nogen henseende, der bare tilnærmelsesvis ligner denne religions oprindelige grundlag for totusind år siden i Palæstina - fjernt, fjernt fra Danmarks landeveje og Europas hovedveje.\nDer er ingen kanonisk Danmarkshistorie, og selv den, historikerne har mere eller mindre consensus om, er alt andet end en entydig størrelse, ud fra hvilken en moralsk eller politisk konsekvens nogen sinde kan blive andet og mere end et privat, individuelt fortolkningsspørgsmål. At nogen kan blive enige om en fælles opfattelse af "danskhed", bør derfor heller aldrig i sig selv få konsekvenser for den eller de, der er uenige heri; dertil er begrebet ikke bare for æterisk, det rummer som ethvert andet tiltag til absolutisme desuden en latent mulighed for ensretning, som let lader sig misbruge i propagandistisk øjemed.\nMen er enhver nationalitetsfølelse da grebet ud af luften? Næppe.\nSer vi bort fra moderne sportsfænomeners og andre modeluners Dannebrogsbegejstring, er der selvfølgelig historiske situationer, hvor et folk eller dele af et folk står sammen i krig og konflikt mod udefrakommende aggressorer såvel som i fred og venskabelighed hjælper andre folk. Der er folkeslag, som på godt og ondt har forsvaret landegrænser, erobret fremmede stater eller landområder, og der er folkeslag, der sågar har deltaget i - eller i større og mindre udstrækning accepteret - holocaust og etnisk udrensning, bl.a. ud fra specifikke henvisninger til nationalitetsfølelsen.\n"Det nationale" kan i det hele taget utvivlsomt føre til stærke sammenhold - men det være sig i grusomhed såvel som i fordragelighed. At tilegne kategorien en absolut positiv værdi i sig selv og tilmed definere denne kategori selektivt ud fra et ganske særligt politisk perspektiv er således i bedste fald manipulation.\nOm det er diktat fra Guden, kongen eller fædrelandet, eller om det er normen, kapitalen eller partiet, der alene er bestemmende for tiltag i retning af en massebevægelse, er det mennesket og den menneskelige forskellighed, der til enhver tid trækker det korteste strå.\nNationalitetsfølelse og historie er ikke noget entydigt begreb, og også danmarkshistorien er i høj grad præget af kulturelle strømninger udefra, også længe før Harald Blåtand kristnede danerne. I lederen i Faklen nr. 15 hedder det afslutningsvist herom:


Philips LEDspot LV 4 - 20W 2700K MR16 24D (MASTER) er ikke længere tilgængelig fordi Philips ikke producerer det længere. Philips LEDspot LV Value GU5.3 MR16 3.4W 827 24D (MASTER) | ekstra varm hvid - erstatter 20W er det nye alternative produkt. Du kan købe det med det samme ved at klikke på nedenstående. Læs mere\nSpecifikationer Philips LEDspot LV 4 - 20W 2700K MR16 24D (MASTER)\nProducent MAS LEDspotLV 4-20W WW MR16 24D\nDisse Philips LEDspot LV 4 - 20W 2700K MR16 24D (MASTER) er den ideelle erstatning for 20W GU5.3 halogen pærer med farvekoden 827 - ekstra varm hvid. Disse pærer har en MR16 diameter på 50 mm og de to pinde, har en afstand på 5.3mm fra hinanden. Disse pærer behøver en transformer, for at transformer volten. Disse kan findes under "Tilbehør". Hvilken transformer du behøver, afhænger af, hvor mange pærer du vil tilslutte. Vores kundeservice kan hjælpe dig, med dette. Udskiftning til LED har mange fordele!\nDu kan spare op til 80% på dine energiomkostninger, på grund af det lave watt forbrug på 4W og og pærens lange levetid på 45000 timer. Traditionelle GU5.3 halogen pærer har kun en levetid på 2000 timer. Disse LED pærer udslipper ingen varme eller UV-stråling. Installationen af disse er enkel: Sluk for strømmen, og fjern din nuværende GU5.3 pære når den er kølet af, derefter indsæt din nye LED GU5.3 pære, tænd igen for strømmen. Disse pærer er af høj Philips kvalitet, og priserne starter fra 89,95 kr.. Selvfølgelig har du også Lyskilderdirekte.dk all-in-garanti på 5 år.


Opskrift på En pyntet banankage... - ByWarberg.dk\nNår man har en stak overmodne bananer liggende, så er det jo oplagt at bage en banankage.\nDet er altid et hit herhjemme. En nem og simpel kage der smager godt uanset om den er bagt i en brødform, en rund springform eller som muffins,\nDenne her banankage er bagt i en rund springform, overtrukket med et tykt lag chokoladeglasur, og i anledning af påsken, pyntet med 5 små reder lavet af en chokolade mousse fra Dr.Oetker, og nogle små likør sukkeræg, som jeg forresten ÆLSKER *hi hi*, I know – ikke særligt voksent eller noget, men tror seriøs jeg kunne spise det meste af en pose uden at få det dårligt. Men helt sikkert med et sukkerchok til følge *ha ha ha*\nTil sidst blev kagen pyntet med lidt blomster, men de er altså ikke spiselige. Når jeg bruger ikke-spiselige blomster, bruger jeg altid Safety Seal. Jeg skyller forsigtigt blomsterne med vand, og når de er tørre, dypper jeg stilken i Safety Seal, så den bliver forseglet i voksen. Blomsterne lader tørre helt, inden de kommes på kagen.\nSafety Seal kan du bl.a købe her (Reklamelink).\nOpskriften på denne her lækre banankage:\nBagværk, By Warberg, Chokolade, Opskrifter\n100 g. grofthakket mørk chokolade.\nTænd ovnen på 175 g.\nMos bananerne med en gaffel og bland dem med den kolde kaffe.\nRør smør og sukker sammen, hvorefter du rører æggene i et ad gangen.\nBland bagepulver i melet og rør det sammen med de mosede bananer og chokoladen.\nHæld dejen i en smurt brødform eller en springform på ca. 24 cm., og bag kagen nederst i ovnen i ca. 1 time.\nBland flormelis med kakao, og tilsæt vand lidt efter lidt, ind til glasur er tyk og flydende.\nHæld den over kagen, og lad den størkne inden du kommer pynt på, eller servere den 🙂\nI forhold til rederne som jeg bare har lavet af en pose chokolade mousse fra Dr. Oetker, så kan du også sagtens selv lave en smørcreme eller frosting. Jeg er rigtig glad for opskriften her på frosting. Tilsæt blot noget kakao sammen med flormelissen inden det røres sammen med de andre ingredienser.\nOg vil du selv lave en smørcreme, så finder du en opskrift her, på en anden banankage jeg bagte til mine kollegaer, i efteråret.\nRigtig god fredag til jer. Vi skal fejre sønnens 15 års fødselsdag senere i dag når han kommer hjem fra en uge i Berlin <3.\nLørdag har ældste teenageren galla, så der skal jeg sætte hår på hende og en veninde, inden vi skal ud og se dem på “Den røde løber”. I går fik hun kørerkort, og om kort tid kan vi forhåbentlig sætte studenterhuen på hendes hoved.\nShit man! tiden går stærk lige nu – og ungerne bliver bare alt for hurtig store…


HYTTE ROBERT 4,4 M² - BAU-CABIN - BAU-CABIN - Varemærker\n/ HYTTE ROBERT 4,4 M² - BAU-CABIN\nNæste HYTTE ROBERT 4,4 M² - BAU-CABIN\nTræk i billedet for at vise flere billeder (4 billeder tilgængelige). Dobbelklik for at zoome HYTTE ROBERT 4,4 M² - BAU-CABIN\nHytte Robert 4,4 m² - Bau-cabin\nPraktisk og rummelig hytte, der blandt andet kan anvendes til opbevaring af havemøbler, havemaskiner, værktøj og udendørs legetøj samt som et lille gæstehus. Hytten er fremstillet af 28 mm ubehandlet, kvalitets ...\nHytte Robert 4,4 m² - Bau-cabinPraktisk og rummelig hytte, der blandt andet kan anvendes til opbevaring af havemøbler, havemaskiner, værktøj og udendørs legetøj samt som et lille gæstehus. Hytten er fremstillet af 28 mm ubehandlet, kvalitets grantræ, og den har et spidst tag.Da der er en praktisk, udadgående dobbeltdør i hytten, er det nemt at få havemaskiner ind og ud af rummet. Hyttens to vinduer sidder i døren, og ruderne er fremstillet af kvalitetsglas. Hytten leveres som komplet samlesæt, og du kan derfor nemt selv bygge den, da alle komponenter til montering indgår i pakken. Dog kommer sættet uden gulv og tagpap.Det ubehandlede træ, som hytten bygges af, skal overfladebehandles efter opsætning for at undgå fugt, skimmelsvamp m.m.Den ubehandlede overflade giver desuden mulighed for at give hytten et personligt præg, og tilpasse hytten til haven i forhold farve og udsmykning.Produktinformation:Udvendige mål: 2,6 x 2 x 2,23 m (L x B x H)Indvendige mål: 2,42 x 1,82 x 2,23 m (L x B x H) Indvendigt areal: 4,4 m²Materiale: Ubehandlet grantræVind og vandtæt: JaSaml-selv sætEks. gulv og tagpap Navn\nHYTTE ROBERT 4,4 M² - BAU-CABIN Antal *


Forside » Brands » KEP\nEt af de hurtigstvoksende brands indenfor rideudstyr er det italienske brand KEP Italia. Brandet blev etableret i 2007 af de to grundlæggere Leila Polini og Bianca Collet-Serret.\nHelt fra start har målet med KEP været at designe og producere mere komfortable og sikre ridehjelme end dem der allerede var at finde på markedet.\nHØJESTE KVALITET I RIDEHJELME\nKEP ridehjelmene er produceret af omhyggeligt udvalgte materialer, som sikrer den høje kvalitetsstandard som KEP har.\nHjelmene bliver produceret i laserperforeret stål med honeycomb-strukturer, som er meget let, men ekstremt modstandsdygtig, aluminium, kulstof, DDQ rustfrit stål, Kevlar, polycarbonat og teknologiske, allergivenlige og antistatiske stoffer.\nDe smukke KEP hjelme er designet med perfekt pasform, og har samtidig den højeste beskyttelse med indvendig polstring, som er tilpasset forskellige hovedformer.\nFor ridehjelme afhænger pasform af den indvendige polstring, som sikrer den korrekte størrelse. Derfor er KEP ridehjelme perfekte også til den yngre ryttere, da den indvendige hætte kan udskiftes efterhånden som rytteren vokser. På den måde slipper du for at skulle udskifte hele hjelmen.\nDESIGN DIN EGEN KEP RIDEHJELM\nMed KEP ridehjelme kan du designe din helt egen hjelm, både i valg af materialer, farver, designs m.m. Hos Rytterhuset Viborg har vi et dygtigt team, som er klar til at hjælpe dig med at finde den helt rigtige KEP ridehjelm. Skriv til os eller besøg vores butik i Viborg hvis du ønsker at designe din egen KEP hjelm, så står vi klar til at hjælpe og guide dig.\nKEP Hjelm i Mat Sort m/sten M skal\nKEP Hjelmtaske i Grå og Sort\nKEP Inliner til Ridehjelm\nKEP Ridehjelm ‘Crome Grid Mirror’ i Sort Str. L\nKEP Ridehjelm ‘Crome’ i Navy/Sort Str. S\nKEP Ridehjelm ‘Cromo’ i Sort M skal\nKEP Ridehjelm 'CRP.BLK.M.BLK POLO’ i Sort Str. M\nKEP Ridehjelm med Glitter i Sort


U19: Et skridt i den rigtige retning trods nederlag - Silkeborg IF\nU19: Et skridt i den rigtige retning trods nederlag\nForside » U19: Et skridt i den rigtige retning trods nederlag\nSIF måtte se sig slået 1-2 af OB efter to mål i en tøvende start, men undervejs var der lovende takter.\nSIF måtte lørdag se sig slået 1-2 på eget kunstgræs af OB, men alligevel kunne cheftræner Jesper Mikkelsen sagtens se gode tendenser i præstationen.\n– Vi har haft nogle dårlige præstationer i de seneste kampe, men mod OB lignede vi et godt SIF hold, der ville hinanden, og som spillede til. Til tider kunne vi også presse dem højt og skabe chancer. Vi spillede med seks U17 spillere fra start, og kilo for kilo var vi underlegne, men på trods af nederlaget var det bestemt et skridt i den rigtige retning, siger Jesper Mikkelsen om præstationen.\nSIF fik en lidt passiv start, hvor drengene var for langt fra modstanderne i pres-spillet, og to gange var de passive tæt på eget mål, og OB kunne score. I det sidste kvarter af 1. halvleg kom SIF godt igen, og Lasse Kaihøj ramte bl.a. overliggeren og stolpen i samme afslutning.\nSIF fortsatte de gode takter efter pausen, og efter 55 minutter sparkede Jeppe Kilden Grøn bolden flot i mål efter en returbold. Hjemmeholdet kunne ikke helt holde trykket på OB til sidst, og fynboerne var tættere på 1-3 end SIF var på at udligne.\nSIF har nu en uges turneringspause inden FC Nordsjælland kommer på besøg på JYSK park i sæsonens næstsidste kamp. Det er lørdag 12. juni kl. 13.00.\nU19 Liga, 26. runde, lørdag 29. maj kl. 13.00 på JYSK park:\nSilkeborg IF – OB 1-2 (0-2)\nMål: 0-1 Jakob Breum Martinsen (7.), 0-2 Luca Kjerrumgaard (27.), 1-2 Jeppe Kilden Grøn (54.).\nTidligereForrigeJYSK bliver ny hovedsponsor i Silkeborg IF\nNæsteU13: Sejr og nederlag i travl weekendNæste


You are here: Home / Gæsteindlæg / Sådan skaber du et godt arbejdsmiljø på kontoret\nEn høj medarbejdertilfredsstillelse er en stor interesse for alle virksomheder at få, og det får man bl.a. ved at skabe gode rammer på sin arbejdsplads. Det kan være alt lige fra, hvordan der bliver kommunikeret i virksomheden til hvordan kontoret er indrettet og selv de årlige firmajulegaver kan have indflydelse på, hvordan dine medarbejdere har det i virksomheden.\nI denne guide har vi lavet nogle gode råd, og som er lette at udføre, til dig, der gerne vil skabe et godt arbejdsmiljø i din virksomhed.\nEn af forudsætningerne for, at dine medarbejdere giver sig fuldt ud, er, at omgivelserne omkring dem er gode. Kontoret kan indrettes på mange forskellige måder, men den har faktisk en stor betydning for arbejdsmiljøet.\nHar skærmene en dårlig kvalitet, kan det betyde, at dine medarbejdere skal anstrenge sine øjne, hvilket kan føre til hovedpine og øjensmerter.\nKroppen er ikke bygget til at sidde ned en hel dag, og derfor er placeringen af stolen og skrivebordet vigtig. En god huskeregel er at variere sin arbejdsstilling i løbet af dagen. Det kan man f.eks. gøre ved hjælp af et hæve-sænke-bord og en arbejdsstol, der også kan hæves og sænkes.\nDet er vigtigt at huske på selv de mindste ting, og kontorartikler er en af dem. Det kan f.eks. være skriveredskaber, hæftemaskiner, papirclips, papir osv.\nSkrivebordsrod kan være en stressende faktor, hvorfor brevholdere kan være en god ide at have på alle skriveborde.\nAt have et godt indeklima er enormt vigtigt for dine medarbejders lyst til at være produktive. Et dårligt indeklima kan føre til træthed, hovedpine og koncentrationsbesvær, hvilket på længere sigt kan medføre sygefravær. For at undgå dette, er det en god ide at investere i et godt indeklima.\nEr temperaturen for varm, bliver man hurtig sløv, og er temperaturen lav, spænder man op i musklerne. Ved stillesiddende arbejder skal temperaturen typisk være omkring 20-22 grader. Om sommeren er det vigtigt at have gardiner til at forhindre det varme sollys, og modsat om vinteren skal radiatorerne eller gulvvarmen være tændt.\nAnerkendelse til dine medarbejdere\nNår dine medarbejdere gør noget, som er godt, bør du fortælle dem det. Det er med til at øge trivslen og effektiviteten, og dine medarbejdere vil derefter kunne gøre det igen. Det handler overordnet set om at fokusere på dine medarbejders styrker frem for svagheder. Hvis du kun sætter fokus på det, som dine medarbejdere har svært ved at udføre, vil det sænke motivationen for dine medarbejdere.\nDet sidste gode råd er, at du skal tillade dine medarbejdere at fejle. At fejle er en vigtig proces i læringen, og så beviser man, at man kan komme hen på den anden side stærkere.\nVi håber, at du med disse råd kan få et bedre arbejdsmiljø på din arbejdsplads. Det er oftest ikke de helt store ændringer, der skal til, fordi selv de mindste ændringer kan betyde alverdens.


Midi Nederdele » Nye kunder sparer hele 10% « Tiffany.dk\nStort udvalg af midi-nederdele hos Tiffany\nSe vores store udvalg af midi-nederdele online på Tiffany.dk eller i en af vores fysiske butikker, liggende i både Aalborg og Hjørring. Nederdele er en essentiel del af enhver kvindes garderobe, og vores store sortiment af nederdele rummer sikkert noget, der falder i din smag. Vi har også et stort udvalg af sæsonens helt store trend - wrap-skirts. Vi har både nederdele med mønstre og kraftige farver, men også nederdele i mere neutrale og afdæmpede farver, til dem der foretrækker det. I vores store udvalg af nederdele finder du populære modeller fra Ganni, Acne Studios, Tiffany, Noella, American Vintage og mange flere mærker. Vi er sikre på, at vi har noget til enhver smag. Er du på jagt efter en nederdel, er du helt sikkert kommet til det rette sted. Alle vores nederdele er i super lækre kvaliteter og pasforme og er håndplukket af os, så du kun får det bedste udvalg hos os. Dine styles skal holde i mange år og forhåbentlig blive et af dine yndlings-items, og derfor er det vigtigt, at både pasform og kvalitet er i top.\nMidi-nederdele til dig og til mig\nStyle din midi-nederdel på mange måder\nHvis du står i den situation og mangler inspiration til dit næste nederdele-indkøb, så kan du følge med på enten vores Facebook eller vores Instagram @tiffanydenmark eller @tiffanyhjoerring. Her bliver der løbende lagt inspiration ud til jer som ønsker at følge med i den nyeste mode. Her står vores søde medarbejdere også hellere end gerne til rådighed i forhold til vejledning og andre spørgsmål som I måtte have. Vi kan desværre ikke love, at din trang til shopping bliver mindre af at følge med på vores sociale medier..


Gelsted | Middelfart\n-Strib -Middelfart -Brenderup -Nørre Aaby -Harndrup -Ejby -Båring\nTidløs elegance, håndværk og bæredygtighed. Her kan du se og røre for at blive betaget. Lige fra Dansk Design i verdensklasse og lokalt håndværk med alt fra bæredygtige blomster, bager og konditori til 400 m2 antik - kendt på ’landet’. Det er nogle af de ting, du kan opleve i Gelsted samt et naturområde med karakteristisk kulturspor.\nCarl Hansen & Søn – verdenskendt møbelikon har til huse i Gelsted. Her produceres danske designklassikere, som Wegners Y-stol, Børge Mogensens Jagtbord og Arne Jacobsens Society Table. Her går gedigent snedkerhåndværk og dansk design hånd i hånd. Oplev fabrikken og håndværket i en af verdens få Flagship Store, som ellers kun findes i udvalgte byer som Paris, New York, Tokyo, Hamborg, London, Stockholm og København.\nTræspåner fra Carl Hansen & Søns spreder varme i Gelsted. Spånerne er ikke kun et symbol på dansk produceret møbler i verdensklasse, men også på grøn produktion. I dag forsyner træspånerne fra blandt andet Y-stolen ikke kun fabrikken, men også lokalområdet med fjernvarme.\nCakeVision - det Søde Køkken, har specialiseret sig særligt i marcipan og chokolade, og inviterer løbende til workshops foredrag og teambuilding. Så du selv kan få håndværket i fingrene og være kreativ på chokolade- , dessert- og kagekurser, eller købe forme med hjem og forkæle dine kære.\nHos Surdejsbrødet i Gelsted bliver alt bagt med surdej, økologisk mel og kerner, hvilket giver utrolig lækkert brød, boller og kager som er fulde af smag. Det er også muligt at købe det lækre bagværk i brødskabene i Aarup og Nørre Aaby. I Middelfart forhandles det hos Stationens Kaffebar.\nLokale seværdigheder og oplevelser for dig der nyder at bruge tid på at finde nips, retro fund eller porcelæn, der skal med hjem og give personlighed til boligen.\nGelsted Kirke ligger markant i landskabet på køreturen fra Gelsted. Stopper du for at nyde udsigten kan du opleve kirkens to porte - den store port til "hest og vogn" og den lille port til de gående. I kirken kan du opleve en fantastisk udsmykning i glas kunst.\nGelsted Marked er blevet et af de meget anerkendte markeder. Du finder mere end 300 kræmmere og vil være én blandt de 60.000 besøgende, som gæster markedet hvert år. Adgangs nøglen for kræmmerne er, at du skal være frisk på at prutte om priserne.\nNaturområde med karakteristisk kulturspor\nIsfuglen - Du kan opleve mange forskellige fugle; Ravn, Rød Glente, Fiskeørn, Isfugl og Vandstær langs ådalen. Isfuglen er let genkendelig med sin farvestrålende fjerdragt. Den er sky, men du kan opleve den på sin søgen efter små fisk, som den fanger i et styrtdyk.\nGuldhale - sommerfugl i flammer. Langs Ådalen kan du henover sommeren opleve de smukke sommerfugle hunner. Du ser dem flyve rundt og suge næring fra blomster som bl.a. hjortetrøst og gyldenris, samt overmoden eller gærende frugt i områderne.\nMaj-Gøgeur - fredede orkideer. Den purpurrøde blomst giver engene langs Brænde Ådal et stemningsfyldt mørkt rødligt skær, hvilket du kan være heldig at opleve i maj og juli. Der findes omkring 48 arter af orkideer i Danmark, som du kan opleve blomstre frit i naturen.\nFisketrappen ved Brende Mølle er en oase, hvor du kan oplever vandet fra mølledammen fosse ned gennem en række menneskeskabte plateauer. Det er helt hypnotiserende at betragte vandet og lytte til lyden af fossende vand. Både omløbet og fisketrappen giver dyrelivet mulighed for frit at pass...\nFavrskov Bjerge – fredet område med græssende får. Området er karakteriseret af rige kulturspor. Gravhøje fra bronzealderen og yngre jernalder, og højryggede agre. En dyrkningsmetode der udviklede sig i løbet af tidlig middelalder. Området rummer også en del mindre søer, naturlige men også...