Nules convoca els LXVII Jocs Florals Vila de Nules | Castelló Extra\nEl termini per a presentar treballs finalitza el pròxim 16 d’agost\nL’Ajuntament de Nules convoca la LXVII edició dels Jocs Florals Vila de Nules i els V Premis d’Investigació i Divulgació que tenen lloc a aquesta localitat de la comarca de la Plana Baixa al mes d’octubre.\nAixí doncs, les persones interessades poden presentar els treballs corresponents a cadascuna de les categories fins al 16 d’agost, de manera directa o per correu postal certificat, al registre general del consistori.\nDe fet, des de la regidoria de Cultura s’ha treballat aquest any per a incorporar d’algunes novetats amb les quals es vol augmentar, més si és possible, la seua rellevància dins del món de lletres valencianes.\nEn aquest sentit, en la present edició serà una editorial especialitzada en publicacions en valencià l’encarregada de la promoció del certamen literari, i de l’edició i venda a llibreries i a biblioteques de l’obra guanyadora de la Flor Natural; també es vol potenciar els Premis d’Investigació i Divulgació que enguany comptaran amb la seua V edició, es tracta d’uns premis dedicats a l’estudi d’un tema específic relacionat amb aquesta terra i que enguany comptaran amb nous patrocinadors com les empreses Grespania i La Plana Granados Monlleó, al mateix temps que es recupera altres, que feia anys que no hi participaven, com ara l’Acadèmia Valenciana de la Llengua.\nDe manera que, la regidora de Cultura, M. José Esteban, assenyala que “s’ha fet un gran esforç per a difondre aquests certàmens literaris amb la intenció d’incrementar la participació d’autors i donar-li la rellevància que li correspon donat que es tracta d’una cita molt important per al món de les lletres valencianes”.\nEn relació als guardons emmarcats en els Jocs Florals Vila de Nules cal destacar els premis ordinaris Flor Natural, al millor poemari de tema i metres lliures dotat amb 4.000 euros i la publicació de l’obra a càrrec de l’editorial Neopàtria; Poesia de tema religiós o ètic dotat amb 500 euros; i Poesia de tema patriòtic premiat també amb 500 euros.\nEls premis extraordinaris Anna Rebeca per a la millor composició d’almenys 70 versos de tema i metre lliures, amb autor fill de Nules o resident dotat amb 1.000 euros; i Poemari Infantil dotat amb 500 euros.\nPer altra banda, la convocatòria dels Premis d’Investigació i Divulgació contemplen les categories “Investigació Lingüística sobre el valencià” dotat amb 2.000 euros i patrocinat per l’Acadèmia Valenciana de la Llengua; “Aspectes històrics del poble de Nules” per un import de 500 euros; “La música en èpoques de pandèmia” patrocinat per la Societat Musical Artística Nulense amb 500 euros; “Històries dels magatzems de taronges de Nules” també dotat amb 500 euros i patrocinat per la SAT Cítrics de la Plana (CIPLA); “El paper fonamental del sector agroalimentari en temps de pandèmia” dotat amb 600 euros i patrocinat per la Cooperativa Agrícola Sant Josep de Nules; i “Impacte de la digitalització en les Cooperatives de Crèdit” patrocinat per la Caixa Rural Sant Josep de Nules amb 1.000 euros.\nAltres categories emmarcades en aquests premis són “Desplegament industrial ceràmic en Nules” dotat amb 500 euros i que patrocina Grespania; “Ser major en època de pandèmia” valorat en 250 euros i adreçat a persones majors de 60 anys que patrocina la Residència Verge de la Soledat; i per últim “El desenvolupament comercial i empresarial en Nules” que patrocina l’empresa La Plana Granados Monlleó amb 500 euros.\n“Cal assenyalar que degut a la situació sanitària, l’any 2020 no es va celebrar l’edició corresponent, enguany es torna a convocar i s’ha previst que l’acte d’entrega dels premis tinga lloc l’1 d’octubre encara que s’organitzarà en funció de l’evolució de la pandèmia”, matisa Esteban.\nLes bases es poden consultar al web municipal www.nules.es i en breu estaran disponibles a les xarxes socials de l’ajuntament.


Respirar... per sobreviure - Ràdio Olot\nRespirar… per sobreviure\nEl Club Patinatge Artístic Olot presentarà dissabte la coreografia d’aquesta temporada. Es diu ‘Sobreviure’, és d’un registre diferent al ‘Respira’ i, per a les patinadores, és més dura físicament. Amb el nou ball, diumenge intentarà conquerir el campionat gironí de grups de xou grans.\nAmb ‘Sobreviure’, les patinadores intentaran repetir els èxits del 2014 (Anna Prat)\nDAVID PLANELLA | Era el secret més ben guardat del Club Patinatge Artístic Olot i dissabte es revelarà al Pavelló Municipal d’Esports. A partir de dos quarts de set de la tarda, les patinadores de Ricard Planiol i Ester Fàbrega faran la coreografia d’aquesta temporada per primera vegada davant l’afició. El ball que té el repte de mantenir el llistó del ‘Respira’ es diu ‘Sobreviure’ i, tot que les comparacions sempre solen ser odioses, ja podem dir que és ben diferent. Així ho avança l’entrenadora, Ester Fàbrega, en declaracions a Ràdio Olot.\nEster Fàbrega també remarca que, més que per elements de risc, el ‘Sobreviure’ destaca per ser físicament més dur per les patinadores. La setmana passada van fer un assaig general i va sortir prou bé, però això no treu que fins ara han tingut problemes per acabar tot el ball.\nAmb aquesta nova coreografia que s’estrenarà dissabte al Pavelló, diumenge el CPA Olot ja competirà al campionat gironí de grups de xou grans al pavelló de Fontajau. És la primera prova de la temporada i segurament la de menys nivell, però l’objectiu de les olotines no és cap altre que guanyar-lo i començar l’any amb força per agafar confiança.\nTal com deia Ester Fàbrega, al campionat de la demarcació de diumenge a la tarda no només hi participarà el primer equip del club. El segon, el grup B, i l’equip juvenil també hi seran, amb la intenció que el ball que han preparat, i que estrenaran el dia abans a Olot, funcioni en competició.\n247 queries in 0,838 seconds.


Tot un èxit!!!!! – AMPA de l'Escola Pla de l'Ametller\nTot un èxit!!!!!\n14 Desembre 2009 AMPA PLA DE L'AMETLLER1 comentari\nUn any més el nostre Pessebre ha estat tot un èxit!!!!!\nUn any més ha triomfat la il•lusió i l’esforç.\nPer damunt de tot, ha vençut la il•lusió dels nostres fills i filles. El seu riure, les seves veus recitant nadales, les seves corredisses, els seus nervis… tot plegat estava embolcallat per la seva il•lusió. Aquest és el veritable esperit nadalenc!\nI un any més tornem a repetir aquestes paraules. Un any més hem demostrat que tots plegats fem una pinya. Tots plegats aconseguim moure barques, decorats, bótes de vi, ponis, xais i el que faci falta. Tots plegats vam lluitar contra la fred que feia divendres a la nit. Els peus molls de la humitat, amb les mans fredes…algun refredat hem pescat però ens ha acompanyat la il•lusió de pensar que tot estaria a punt per obrir els portals, per obrir la nostra escola a tothom i donar la benvinguda al nostre GRAN PESSEBRE.\nAquest any hem millorat alguns quadres. Encara hi ha petits detalls que se’ns escapen però amb aquestes ganes i aquesta empenta ho aconseguirem. L’any vinent hi tornarem. Amb les mateixes ganes i amb el mateix esperit.\nGRÀCIES mare, gràcies pare per col•laborar. A vegades pot semblar poc però és molt. Ajudeu a potenciar la il•lusió dels vostres fills i filles. Us veuen a vosaltres il•lusionats i ells s’il•luminen. Amb aquest pessebre ajudeu a potenciar la nostra escola, que s’ho mereix i molt. Necessitem que cada any mantingueu aquestes ganes i que quan els vostres fills i filles creixin no perdin la il•lusió ni les ganes de participar-hi.\nGRÀCIES mestres. Gràcies equip directiu. Sabem que féu un gran esforç amb aquest pessebre. Sabem que també hi poseu il•lusió i que la compartiu amb els nostres fills i filles. Volem col•laborar més amb vosaltres. Sabem que us sentiu molt satisfets del nostre Pessebre i que n’esteu orgullosos. Gràcies de nou per la vostra implicació. Penseu que vosaltres sous part d’aquest motor impulsor.\nGRÀCIES Ramon, la teva aportació és molt important. Treballes de valent perquè tot sortir a la perfecció. Treballes colze a colze amb tots nosaltres i t’has convertit en un pare més dins la nostra escola. Gràcies també per la teva aportació i la teva inspiració en les paneres del sorteig.\nGRÀCIES Carme, la nostra eficaç administrativa. Va col•laborar de valent en el muntatge, el desmuntatge i va exercir d’acompanyant en un dels quadres. Això diu molt d’ella.\nGRÀCIES als pares i mares de sisè. Per alguns d’ells ha estat el darrer pessebre. Recordeu que sempre tindreu les portes obertes per participar-hi o simplement per venir a veure’l. Carmen, aquest any no ha calgut que fessis d’apagafocs, tot i que algun disgust et vas enduu. Per tu, també ha estat el darrer pessebre com a mare d’una alumna, però com a mare de tots i totes esperem que continuïs l’any vinent col•laborant amb nosaltres. Ja saps que els nens i nenes d’aquesta escola t’estimen molt.\nGRÀCIES a les cuineres per la santa paciència que tenen amb nosaltres després de com deixem la cuina amb el sopar de la nit de dissabte.\nGRÀCIES a en Mansi i a l’equip d’il•luminació. Cada any tenen més per mà tot aquest sistema. S’ha avançat moltíssim! Mansi, sabem que et fem tremolar cada vegada que parlem de canvis…però no ho podem evitar.\nGRÀCIES Albert i els que han col•laborat amb l’equip de so. Ens vas trobar “Carros de fuego” i t’ho vam demanar a l’últim moment. Hem de continuar treballant en equip!\nGRÀCIES als creatius, que n’hi ha uns quants a la nostra escola, amb aquesta inspiració arribarem molt lluny. Gràcies als “currants”, que en soms molts.\nGRÀCIES a la brigada de pintors. Les vostres hores i dedicació valen molt.\nGRÀCIES a tothom que va col•laborar amb la Marató de TV3. Soms una escola solidària i cada any ho demostrem. Aquest any hem aconseguit unes paneres de luxe, i tot, gràcies a la vostra col•laboració.\nGRÀCIES a tots i a totes. Aquest Pessebre és el millor regal que podem fer als nostres fills i filles.\nOne thought on “Tot un èxit!!!!!”\n15 Desembre 2009 a les 22:33 p12\nAquest ha sigut l’últim pessebre de la meva filla i m’he adonat que any rera any hem anat millorant moltíssim. Ha sigut sempre una tasca amb molta feina, nervis a últim moment i avegades no del grat de tothom. Jo sempre dic que opinar sense asser-hi és molt fàcil, peró avegades s’hi ha d’esser i saber el que és. Faig una crida a tots els pares i mares que no col-laboran que ho facin , perque al final és molt gratificant.\nNo dic un adéu sinó un: fins l’any que vé, perque com molt be diuent , tinc molts de nens a aquesta escola.


Girona col·locarà setze llambordes Stolpersteine per recordar els gironins deportats als camps de concentració nazis | Llagostera Ràdio\nDetall del moment en què l'escultor Gunter Demnig col·loca les plaques Stolpersteine. / Foto: Mar Martí (ACN)\nGirona col·locarà setze llambordes Stolpersteine per recordar els gironins deportats als camps de concentració nazis\nGirona retrà homenatge als gironins que van ser deportats als camps de concentració nazis.\nL'Ajuntament instal·larà setze llambordes Stolpersteine al Jardí de la Infància en record dels setze homes que, segons la documentació estudiada, van ser enviats a diferents camps durant el nazisme.\nEs tracta de Josep Bartra Canet, Modesto Canet, Àngel Codina Martínez, Jose Dolovardes, Artur Gallego Sànchez, Joan Gasau Pou, Fidel Malla Franch, Francesc Massa, Josep Ribas Llinàs, Lluís Roca Sureda, Rafel Laborda Salazar, Gaietà Sànchez Tocalon, Jaume Soler Juanals, Gregori Verdaguer Dorca, Joan Vila Bataller i Eliseu Vidal Culubret.\nLes llambordes, creades per l'artista alemany Gunter Demnig, es van idear l'any 1993 i en alemany signifiquen literalment "pedres de topada". L'objectiu de Demnig era recordar les víctimes del nazisme i conscienciar les persones joves de la importància que no es torni a repetir un episodi similar.\nEls elements tenen forma quadrada (de 10 x 10 centímetres), estan fets de formigó i coberts d'una fulla de llautó on es graven les dades de les persones que van ser empresonades i deportades durant el nazisme. Cada peça és única i s'elabora de manera artesanal, com a "gest de respecte" i "humanitat".\nNormalment, es col·loquen al paviment de davant dels edificis on van viure o on van treballar les víctimes abans de la deportació però Girona ha decidir apostar per fer-ho de manera conjunta en un únic espai. L'elecció, però, no ha estat fortuïta.\nL'alcaldessa, Marta Madrenas, ha explicat que han triat posar-les al costat del refugi antiaeri del Jardí de la Infància perquè "és un dels indrets de la ciutat que més s'identifica amb la necessitat de reivindicar la memòria històrica de Girona". El refugi està gestionat pel Museu d'Història de la ciutat i inclòs al projecte "Espais de memòria", impulsat per la Generalitat.\nMés en aquesta categoria: « Txarango encapçala el rànquing dels Premis Enderrock 2018 amb set nominacions\tGirocamping es reinventa i s'integra a la fira Sea Otter per compartir sinèrgies amb el cicloturisme »


Tossa engega la 14a edició de la Cuina del Cim i Tomba\na 04 Setembre 2017\nDurant tot els mes de setembre Tossa celebrarà la 14a edició de la campanya gastronòmica de La Cuina del Cim i Tomba. L'origen d'aquest plat es troba profundament arrelat a la tradició marinera de Tossa.\nTot a punt a la nova oficina de l'Agència Tributària de Catalunya a Sta. Coloma\na 01 Setembre 2017\nEl secretari d'Hisenda, Lluís Salvadó, ha visitat aquest passat dijous les instal·lacions de la nova oficina territorial de l'Agència Tributària de Catalunya (ATC) a Santa Coloma de Farners. Aquesta visita s'emmarca en la fase final del desplegament territorial que l'ATC va endegar ara fa 18 mesos.\n144 participants en el 61è Premi de Pintura Ràpida de Tossa\n144 participants en el 61è Premi de Pintura Ràpida de Tossa. La vila de Tossa de Mar s'ha omplert aquest passat diumenge de pinzells i de colors en motiu del 61è Premi Internacional de Pintura Ràpida del municipi.\nUn centenar de participants a la 36a baixada de carretons de St. Hilari\na 30 Agost 2017\nUn centenar de participants han pres part en la 36a edició de la Baixada de Carretons de Sant Hilari Sacalm, la més antiga de Catalunya i una de les més esbojarrades del Principat. La inventiva dels participants és notable tal i com ho demostren aquests carretons.\nEl latin jazz protagonitza la 4a edició del festival de Vidreres\nEl latin jazz protagonitza la 4a edició del festival de Vidreres. La quarta edició del festival de jazz a la fresca de Vidreres s'ha dedicat al Latin jazz en totes les seves vessants. Seguint amb la dinàmica de donar una temàtica a cadascun dels festivals, aquest any, la regidoria de cultura de l’Ajuntament de Vidreres ha organitzat un festival que ha aplegat algunes de les millors formacions especialitzades en latin jazz del panorama nacional i internacional.\nLloret instal·la amb èxit 11 punts d'accés gratuït a wifi a la platja\nLloret instal·la amb èxit 11 punts d'accés gratuït a wifi a la platja. Aquest estiu tant els veïns habituals com els banyistes i turistes que han visitat la platja de Lloret de Mar han pogut gaudir del servei de wifi públic i gratuït que ha posat en marxa l’Ajuntament.\nL’Ajuntament de Lloret manté les mesures de prevenció a les zones de vianants\nL’Ajuntament de Lloret manté les mesures de prevenció a les zones de vianants. L'Ajuntament de Lloret de Mar ha reduït el seguit de mesures preventives i restriccions implementades a conseqüència dels greus atemptats que van tenir lloc el 17 d'agost a Barcelona i Cambrils.\nQuimi Portet presenta el seu últim treball a 'Les Nits de Marimurtra'\na 28 Agost 2017\nEl Templet de Linné, un dels racons més icònics tant del Jardí Botànic Marimurtra com de la mateixa Costa Brava, ha acollit l'actuació aquest passat dissabte de Quimi Portet. En el marc del cicle musical “Les Nits de Marimurtra” l'artista osonenc a presentat el seu darrer treball: Ós bipolar.\nTossa celebra la 7ª Rua de Carnaval a l'Estiu\nTossa celebra la 7ª Rua de Carnaval a l'Estiu. Tossa de Mar s'ha omplert de llum i color per celebrar la 7a Rua de Carnaval a l'Estiu del municipi. Tossa és coneguda per la seva gran tradició carnavalesca i per tal que els visitants que arriben a l’estiu també puguin gaudir d’aquest patrimoni festiu s’organitza, l’últim dissabte del mes d’agost, una desfilada de Carnaval on només participen les Colles de Tossa.\nL'És dansa omple Sils de danses africanes i caucàsiques\nLa pista coberta de Sils s'ha omplert de públic aquest passat divendres per assistir a la 13a edició que es celebra al municipi del Festival de la Dansa d'Arrel Tradicional És dansa. Aquesta iniciativa té el seu origen al poble de Les Preses, a la Garrotxa.\nRiells i Viabrea retira dos nius de vespa asiàtica\na 24 Agost 2017\nL’Ajuntament de Riells i Viabrea, a través de l’empresa Anura Montseny, ha retirat ara fa uns dies, dos nius de vespa asiàtica -la velutina- que han estat causant estralls. El primer dels nius retirats estava situat al carrer Matagalls dins d'una capsa de fruita ubicada al terra.\nÈxit de públic a la 4a edició del Sacalm Musikwasserland\na 22 Agost 2017\nLa Sala Noble de Sant Hilari s'ha vestit de gala per acollir aquest passat dissabte la quarta edició del Sacalm Musikwasserland. Amb una espectacular escenografia i amb la sala plena la mezzosprano hilarenca Núria Vinyals ha protagonitzat el recital de música clàssica d'enguany.


Port Washington (Wisconsin) - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nport i George Washington\n43° 23′ 36″ N, 87° 52′ 52″ O / 43.3933°N,87.8811°O / 43.3933; -87.8811\nComtat Comtat d'Ozaukee\nPort Washington és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia una població de 10.467 habitants.\nSegons el cens del 2000, Port Washington tenia 10.467 habitants, 4.071 habitatges, i 2.756 famílies. La densitat de població era de 1.049,7 habitants per km².\nDels 4.071 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.\nPer edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 31,8% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.\nLa renda mediana per habitatge era de 53.827 $ i la renda mediana per família de 62.215 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.266 $ mentre que les dones 26.532 $. La renda per capita de la població era de 24.862 $. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.\nBelgium (12 km)\nCedarburg (14 km)\nSaukville (5 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Port Washington\n↑ 2,0 2,1 2,2 «Fact Sheet- Port Washington» (en anglès). American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Port_Washington_(Wisconsin)&oldid=25157698»


Traduir Leopardi - PEN Català\nInici > Actualitat > Notícies > Traduir Leopardi\nEn la taula rodona hi participaren Rafael Argullol, Rossend Arqués i el mateix Comadira, tot excusant l’absència per motius personals d’Antoni Marí i de Maria de las Nieves Muñiz. La primera part de l’acte se centrà en la importància filosòfica i literària de l’autor italià, precisament perquè, en el seu cas, poesia i pensament van junts i no és possible separar-los, com fan alguns crítics. Barcelona, CCCB, 2004.\nLa poesia vehicula i problematitza la radicalitat filosòfica que ell va desplegar d’una manera més extensa i clara en les pàgines del seu Zibaldone di pensieri, les quals, però, segueixen i fonamenten la creació dels Cants. La segona part, en canvi, va ser dedicada a comentar la traducció per part de Comadira, partint de l’explicació de la seva “teoria” traductòria i de l’anàlisi de la versió de l’Infinit, un dels poemes més intensos de la poesia mundial.\nAmb l’ajuda, a més, de les preguntes del públic sobre les solucions adoptades en les versions d’aquest i d’altres poemes, el poeta-traductor va fer entrar els presents al taller de traducció de la poesia leopardiana, tot presentant-ne el seu progrés al bell mig de dubtes i incerteses fins arribar a la millor opció, tot tenint clar des del primer moment que el resultat final no podia ser inferior a l’original des de cap punt de vista.\nLa vetllada es va cloure amb una copa de cava Leopardi, ofert per l’empresa Llopart de Sant Sadurní.


El diputat de Cultura Xavier Rius, citat com a investigat per la contractació d'uns mims en el MuVIM - Diari La Veu\nEscriba el número 122106\nEl Jutjat d'Instrucció Número 7 de València ha acordat citar com a investigat el portaveu de Compromís i diputat de Cultura en la Diputació de València, Xavier Rius, després d'admetre a tràmit una querella de la portaveu del PP en la corporació, Mari Carmen Contelles, per un presumpte delicte de prevaricació administrativa en la contractació d'actors-mims per a l'exposició permanent del Museu Valencià de la Il·lustració i la Modernitat (MuVIM).\nEl jutge acorda la citació de Rius en un acte del passat divendres 26 de setembre, en el qual admet a tràmit la querella de Contelles i ordena la declaració dels querellats, "en qualitat d'investigats", Xavier Rius, a més dels dos administradors de Somnis, una fàbrica de somnis SL, l'empresa contractada per a la prestació d'aquest servei en el MuVIM, segons ha pogut saber Europa Press.\nEl titular del Jutjat d'Instrucció Número 7 assenyala que, després de ratificar-se la portaveu del PP en la Diputació de València en la seua querella, procedeix a acordar la seua admissió a tràmit i dóna per personada en el procés a Contelles. Així mateix, indica que es va acordar requerir als querellats a fi que aportaren documentació que efectivament van facilitar al jutjat.\nA més, acorda que presten declaració "els querellats, en qualitat d'investigats" –tant Rius com els dos administradors de Somnis, una fàbrica de somnis SL– el pròxim 8 de novembre a les 12.00 hores.\nEl magistrat pren aquesta decisió arran de la querella presentada per la portaveu del PP en la corporació provincial, que el passat 28 de febrer va anunciar en roda de premsa la presentació d'aquesta querella contra Xavier Rius en haver detectat suposades "irregularitats" en la contractació d'actors-manyagues per a l'exposició permanent del MuVIM.\nContelles va explicar que "des de la reobertura en desembre de 2015 de l'exposició 'L'Aventura del Pensament' s'han produït contractacions continuades "a dit" a una empresa, Somnis, una fàbrica de somnis SL, i a dos autònoms, Francisco R.P. i Eva María M.H. –administradors de l'empresa anteriorment contractada– per a un mateix servei: els actors-guies de l'exposició 'L'Aventura del Pensament'". Unes facturacions que sumen més de 108.000 euros, ha estimat.\nContelles va denunciar que el diputat de Cultura "ha avalat la contractació d'aquesta empresa, l'administrador de la qual ha resultat ser el germà de qui fóra assessor seu fins a octubre de 2016 i actualment primer tinent d'alcalde de Paterna i president de l'empresa pública GESPA del citat municipi, Juan Manuel Ramón Paul".\nAixí, va considerar "cridaner" que, a més, "la cunyada del llavors assessor del diputat de Cultura hauria facturat en cinc ocasions per un servei d'actors suposadament prestat entre juliol i octubre de 2016 per a aquesta exposició del MuVIM que en aquest període estava tancada, la qual cosa ens genera seriosos dubtes sobre la realització o no d'aquestos treballs".\nPer la seua part, després que Contelles anunciara la presentació de la querella, Xavier Rius va defensar que la gestió realitzada en el MuVIM està "auditada" per la Intervenció de la corporació i va acusar el PP de llançar una "campanya orquestrada contra partits i persones que s'han significat en la denúncia de les malifetes del PP, molt concretament amb Compromís".\nEscriba el número 232509


Història - Minoterie de Colagne\nMòlta Bio farina i Lozère convencional\nConfiguració i operació\nUn saber fer ancestral\nContacte / Horari / Accés\nEl Molí de Colagne, des de 1261 fins al dia d’avui\nJa al 1261, trobem rastres del Molí de Colagne en una transacció entre el rei d’Aragó i el rei de França.\nAl 1677, el Sr Cahuzac, cònsol de Chirac, declarà que tots els ponts de la diòcesi que s’estenien pel riu Colagne eren dels més significatius pel comerç i es convertien en el pas de corrent entre el Llenguadoc i I’Alvèrnia.\nAl 1917, amb la familia Constans, la tradició va continuar mitjançant la combinació de tècniques rnodernes i el saber fer ancestral.\nDes de llavors, el Molí de Colagne ha recorregut un Ilarg camli les diferents generacions han tingut exit en ajudar a créixer i convertir-lo en un moli de referencia per la qualitat de les seves farines.\nL’eIecció de la qualitat, la salut, el gust amb autèntìcs productes naturals i el saber fer són avui els valors que ens defineixen. Gràcies al treball amb els molins de pedra de silex, refinats pel mètode Söder, les nostres farines conserven totes les qualitats nutritives del germen de blat.\nPicage de meule à la main


Edith's Place in Budapest Budapest Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMarvany Utca 31., 12. Hegyvidék, Budapest, Hongria, 1126 - Veure al mapa\nRoom, Private Bathroom (Edith's Place in Budapest)\nMés informació sobre Edith's Place in Budapest\nAl visitar Budapest, vosté es sentirà com a casa a Edith's Place in Budapest, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Edith's Place in Budapest és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, servei de cangur, habitació familiar són només algunes de les comoditats que fan que Edith's Place in Budapest sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Edith's Place in Budapest es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, llits extrallargs (> 2 metres) són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Edith's Place in Budapest no troba competidors en cap categoria.\nPalau del Parlament d'Hongria - 2,33 km\nBastió dels Pescadors - 1,33 km\nBasílica de Sant Esteve - 2,58 km\nCastell de Buda - 430 m\nPont de les Cadenes - 1,78 km\nEsglésia de Matías - 1,29 km\nPlaça dels Herois - 4,87 km\nIlla Margarita - 4,14 km\nDanubi - 1,86 km\nUniversitat Eötvös Lóránd (TOFK) - 310 m\nCentre Comercial MOM Park - 500 m\nA&TSA Fitness Club - 580 m\nCBA Deli ABC Nagyaruhaz - 700 m\nBudavári Labirintus - 1,08 km\nMuseu de Telefonia - 1,13 km\nStatue of Mounted Andras Hadik - 1,13 km\nArpad Toth Promenade (Setany) - 1,15 km


Altres formes de fer teatre | Comunidad Valenciana\nAltres formes de fer teatre\n13 feb. 2018 07:03\nJaime Sebastián durant una sessió del seu Teatre Vudú. JOSÉ CUÉLLAR\nEl 'Gabinete Poético' de Nelo i Jaime Sebastián és unipersonal mentre que Begoña Tenés i Joan Miquel Reig porten la seua 'Primera Cita' a domicili\nEl teatre, des de les avantguardes i més enllà, sempre ha tingut la pretensió de trencar la quarta paret amb la finalitat d'arribar directament al públic, de posar-lo en l'escena perquè senta i encarne les històries que es representen. Els germans Nelo i Jaime Sebastián, amb el seu Gabinete Poético, i Begoña Tenés i Joan Miquel Reig, amb Primera Cita, han fet un volt de rosca a eixa idea esprement del teatre el seu caràcter més íntim, més personal. Fins al punt que els seus espectacles estan pensats per a escenificar-se de forma individual, en un cas, i directament en les llars dels qui ho desitgen, en l'altre. Dos maneres d'acostar-se al públic sense necessitat del tradicional pati de butaques o recintes similars.\nNelo Sebastián, al capdavant de la seua companyia Teatro Vudú, va engegar a principis de 2014 un espectacle de teatre destinat a eixe públic minoritari, al que es va unir poc després el seu germà Jaime. Tan minoritari que aconseguix una sola persona per cada sessió de 10 minuts que ve a durar el seu Gabinete Poético. «Sóc actor i titellaire», advertix Nelo, per a assenyalar a continuació de què consta el seu innovador projecte. «Seguix el deixant de la tècnica Lambe Lambe, teatre de titelles que va sorgir al Brasil, a partir d'una caixa amb espiell en l'interior del qual es fan espectacles de dos o tres minuts amb objectes que hi ha dins d'eixa caixa i que ningú sap».\nInspirat en eixe teatre de titelles, al que va sumar el seu interés per la Tarología, que va cursar a París de la mà d'Alejandro Jodorowski («després em va deixar d'interessar però em va ajudar molt»), Nelo Sebastián ha anat donant forma al que considera un projecte innovador: «Destinat a una sola persona crec que no hi ha cap», encara que cita a Xavier Bobés i el seu muntatge Cosas que se olvidan fácilmente, teatre d'objectes en este cas per a un públic més ampli: cinc persones!\nEl seu Gabinete Poético consta de música, literatura, escenografia, joc de llums i eixe teatre d'objectes, un total de 25, dels quals la persona que entra a l'espectacle haurà de triar tres, a partir dels quals va construint Nelo la seua obra personalitzada. «A qui entra en cada sessió jo li reb amb música d'acordió, faig una introducció amena i mitjançant un joc de llums vaig creant en la sala fosca moviments d'ombres». Després l'espectador escull els objectes trets de la maleta, als quals ha de dotar d'un significat diferent. «Com més atzarós, millor, i ha de fer-ho sense pensar i sense que siga obvia la relació. Per exemple, una tassa pot ser un toll».\n«Els poemes que jo escric en un minut, després que l'espectador trie tres objectes amb significats a l'atzar, són com l'escàner de la persona»\nEixa associació lliure entre els objectes i el seu significat fora de tota lògica és el que permet després a Nelo Sebastián escriure els poemes que vénen a dibuixar el perfil de l'espectador. «Els poemes són com l'escàner de la persona; m'interessa que se senta reconegut en ells». Poemes que arranca de la seua llibreta, una vegada acabada la sessió teatral, perquè així, en brut, cadascuna de les persones participants tinga constància escrita del seu pas per l'obra. «El que va passar, va passar. És un full que recorda el que allí va succeir».\nDe fet, eixe conjunt de poemes és un complement de l'espectacle, ara convertit en un llibre objecte que és a punt de publicar-se. «Trenca la màgia de l'efímer, però pensem que tenia un valor per si mateix». Eixos escrits vénen a deixar constància del caràcter interactiu, personal i íntim del Gabinete Poético. «En ser tan íntim es trenca el motle del teatre tradicional», diu. Poemes que realitza «en menys d'un minut i, molt important també, és la manera en què l'espectador col·loca sobre una malla els tres objectes triats». En ser escrits eixos poemes breus amb la inexcusable complicitat del públic, l'obra resultant acaba sent una adaptació lliure però molt cenyida del sentir de cada participant.\nJaime Sebastián amb la maleta i un dels objectes del 'Gabinete Poético'. JOSÉ CUÉLLAR\n«Els 200 llibres que ara publiquem, amb 25 poemes seleccionats i imatges de d'altres objectes, estan igualment oberts a la interpretació»\nJaime Sebastián avança que el divendres 9 de febrer ja disposaran dels 200 llibres editats, dels quals 80 són per als subscriptors. «Són llibres igualment oberts a la interpretació», cadascun amb 25 poemes i d'altres imatges corresponents als 25 objectes dels quals se servix Nelo per a l'espectacle. «El disseny és molt senzill: poema i imatge, cada objecte fotografiat de forma molt asèptica», assenyala Jaime, mentre juga amb les llums i els objectes que es projecten sobre la pantalla de la maleta.\nTant la maleta que servix de marc escenogràfic com l'altra on es guarden els objectes tenen la seua història. La primera, perquè ha sigut especialment preparada per a acollir el teatre d'ombres. I la segona, perquè «va pertànyer al meu iaio, quan amb amb tot just 16 anys es va marxar a França». També hi ha objectes amb certa càrrega afectiva, al costat d'altres aconseguits en rastres o trobats a l'atzar. Objectes que després complixen un paper essencial en l'obra.\n«Aprofitar les qualitats de l'objecte, el seu volum, la seua forma i la seua plasticitat, per a donar-li vida, és tota una habilitat. He vist fer coses meravelloses amb ells», apunta Jaime, qui considera que, des que van començar amb el Gabinete Poético fins ara, «la cosa ha millorat molt». Fins i tot han afinat amb els poemes. «Abans es donaven en acabar la sessió i, des de fa un any, els hem recopilat per a fer el llibre, prenent una foto al poema que es porta cada espectador».\nDels espectadors diu Jaime Sebastián que són la «major inspiració» de l'espectacle. «Són ells, amb les decisions que prenen, els qui donen sentit a cada sessió, perquè els objectes són els mateixos, nosaltres ja els coneixem i, no obstant això, cada vegada és diferent per la intervenció del públic». Un públic que també es comporta diferent en cada ciutat. «Sí, és curiós, però observes pautes comunes en cada lloc. Per exemple, a Barcelona solien associar molt els objectes amb l'estrés, mentre a València estaven lligats a la carretera o els camins».\nEls espais on té lloc l'espectacle són molt variats, des de llibreries a cafés, passant per recintes dels mateixos teatres, com el magatzem, «perquè l'escenari em queda gran», i fins i tot els banys, d'ací el de «teatre de toilette» que és el nom amb el qual Nelo va començar a cridar-lo. Toilette en relació a França, sempre França, o Suïssa, països on este tipus de teatre d'objectes o de titelles té una llarga i respectuosa tradició. «A Espanya, on hi ha grans titellaires, encara falta molt; ací no està tan valorat».\nNelo Sebastián lamenta que encara es veja en el nostre país l'ofici de titellaire amb cert desdeny. «Ací al titellaire ho relacionen sempre amb ninotets i ja està, la qual cosa dista molt de la realitat. Per ací fora es practica amb gran orgull». La seua dona, confessa, és de Sant Petersburg i va cursar allí cinc anys d'estudis per a ser titellaire. L'àmplia gamma de disciplines que abasta el teatre de titelles, des de la llum, la música, les marionetes, el disseny i la literatura, el convertixen en un espectacle integral «encara lluny de tindre eixe reconeixement que posseïx en altres països del nostre entorn».\n«El món de la titella funciona molt millor fora d'ací», ratifica Jaime. Encara així, el seu espectacle ja ha recorregut alguns festivals de València i voltants, com el Cabanyal Íntim, Polinyà Íntim o el Matarraña. Hi ha altres festivals a Espanya que oferixen un caixet raonable, encara que «molt lluny» dels d'altres països europeus, coincidixen tots dos germans. El seu Gabinete Poético, una vegada completada esta primera edició que culmina en el llibre, iniciarà un segon periple, donada l'experiència acumulada i l'interés suscitat. «Se'm passa el temps volant en cada sessió; és alguna cosa que enganxa», conclou Nelo Sebastián.\nBegoña Tenés i Joan Miquel Reig durant una de les representacions de 'Primera Cita'. IVÁN JIMÉNEZ\nEl teatre a la sala de estar: una cosa «molt íntima» on els espectadors estan a «mig metre» dels actors\nUna reunió d'amics. Uns amfitrions que, potser, preparen el sopar. Una conversa animada. I de sobte entra Cristina per la porta per viure la seua Primera cita amb Pablo. Això és el que Begoña Tenés i Joan Miquel Reig porten fins a la sala d'estar de les cases d'aquells que ho desitgen: una obra de teatre, «tota una experiència». «Si la muntanya no va a Mahoma, Mahoma va a la muntanya. A la gent li costa bastant anar al teatre perquè és una cosa que atrau solament una minoria, és una realitat de tota la vida, però Primera cita encara que és teatre -perquè no podem anomenar-lo d'una altra manera- és molt especial, és diferent. Ix dels paràmetres establerts», explica l'actriu alacantina.\nUna cosa «molt íntima» on els espectadors estan a «mig metre» dels intèrprets, i com postil·la Tenés, «ens han arribat a dir moltes vegades que s'han sentit incòmodes perquè realment estem vivint la nostra història amb una veritat tan absoluta que semblen uns tafaners». Sensació que es veu reforçada de principi a fi, ja que els actors en tot moment eviten fer un teatre a l'ús, «no hi ha aplaudiments»: «La majoria de vegades al final aplaudix quan ja se n'hem anat com una cosa espontània, com una necessitat. Però no ens quedem per això, entrem actuant i ens anem actuant, no tornem, no tenim cap tipus de trobada amb el públic». Això és alguna cosa que Tenés i Reig han decidit fer així, ja que «és el millor per a tots. Creiem que es trencaria la màgia que s'ha creat».\n«Encara que en el fons, com a tots els artistes, ens agrada que ens diguen que ha estat molt bé i que som meravellosos», bromeja Tenés. Això és una cosa que en ple segle XXI té solució i les xarxes socials s'han convertit en el contacte directe amb els espectadors. «La gent al final té una opinió millor del que esperava. Almenys és la sensació que transmeten els amfitrions, perquè encara que no tornem a la casa sí que ens retornen els materials de l'obra i tenim un intercanvi d'opinions, a més de tots els comentaris que ens deixen a Internet. Ens encanta tot això», comenta.\n91 cases i 91 cites des que a l'estiu del 2014 els actors van començar a treballar en l'obra. Com assenyala Tenés, «la idea venia de dos anys abans, quan vaig veure un poquet de teatre a domicili i jo volia fer això. Em semblava interessant, una manera més de buscar-me la vida com a actriu i, a més, va sorgir el retrobament amb Joan Miquel. Havíem fet teatre junts des de xiquets però després cadascun va prendre el seu propi camí». La intèrpret va estar huit anys treballant a Madrid i Reig uns 20 a València però per les seues circumstàncies personals els dos van tornar al seu poble natal, Petrer, «ens van encarregar un recital de poesia i allí vam veure que teníem una connexió brutal per a treballar, molta química, i que ens encantava estar junts. Així que va ser com una alineació de les constel·lacions: jo volia fer este tipus de teatre i els dos vam tornar a casa quasi al mateix temps. Primera cita era una cosa que havia de passar sí o sí».\nMés de tres anys en els quals Primera cita ha funcionat «millor del que esperàvem», viatjant des de Petrer i Elda fins a Madrid, passant per València, Castelló i la província de Ciudad Real. Tenés encara recorda, «com si fóra ahir», el dia de l'estrena a casa del dramaturg alacantí Juan Luis Mira. «Ell ens va apadrinar i la seua opinió era molt important perquè és un expert i un referent per a nosaltres, a part de ser un amic. Eixe dia estàvem molt nerviosos perquè era una cosa molt nova i no sabíem si anava a funcionar, tot eren incògnites, però en acabar Juan Luis estava encantat i emocionat. Tot va anar a millor a partir d'eixe moment». Una obra que, sens dubte, com diu l'actriu, està «cada vegada més viva»: «Hem anat adaptant-la a nosaltres. Encara que la història és la mateixa, no és sempre igual. Anem introduint matisos, deixem de dir algunes coses que no tenen ja tant de sentit i fins i tot, de vegades, posem coses d'actualitat. Cada vegada la sentim més i hi estem més a gust».\nTant Tenés com Reig confessen que Primera cita ha sigut «molt important» en les seues carreres professionals: «Ens hem buscat la vida i a part de treball, perquè per descomptat ens ha ajudat a fer més coses, ens està donant un entrenament brutal. Fa uns mesos vaig estar gravant un capítol d'una sèrie de televisió i gràcies a esta obra ara sent molta més seguretat davant la càmera». I és que, com recalca l'actriu, el codi de treball de Primera Cita s'assembla més al cinematogràfic, d'interpretació davant la càmera, que al teatral, «perquè no has de projectar ni alçar la veu, no has de fer les coses grans, tot el contrari, tot és menut i íntim. Els espectadors són com l'objectiu d'una càmera al que no li pots mentir».\nEncara que no solament en l'àmbit professional els ha afectat esta funció, «també ens ha enriquit com a persones»: «És difícil d'explicar però, després d'una hora al costat del públic, podríem detallar què han sentit a cada moment sense mirar-los a la cara ni escoltar paraules. És l'ambient, la respiració, i com solem dir moltes vegades nosaltres, sembla que estiguen 'pintats' perquè és com si no hi haguera ningú. El que ocorre amb Primera cita és espectacular i sempre tenim moltes ganes de fer-la. És com una necessitat».\nL'obra ha rebut moltes propostes per a representar-la sobre els escenaris, però la resposta sempre ha sigut la mateixa: «No». «Sobretot ens han ofert realitzar-la a les festes de Moros i Cristians d'Elda i Petrer, als 'cuartelillos' de les esquadres i filaes. A més de diverses vegades en restaurants i en algú xicotet teatre, o Casa de Cultura, però això és impossible, no funcionaria. Sabem que així hem perdut moltes funcions però vam posar este límit perquè aleshores no estaríem fent Primera Cita. Seria una altra cosa. Primera cita comença des que una persona es posa en contacte amb nosaltres perquè ha decidit que vol que anem a sa casa, fins que se n'anem d'allí com si no hi haguera passat res. Sens dubte, és més que una obra de teatre, és una experiència màgica i diferent», conclou encantada Tenés.\nVolver a la noticia 'Altres formes de fer teatre'


Reportatge sobre el patró dels borratxos i les seues festes\nForma part de la cultura popular, resta en la memòria oral, en dites, frases fetes i cançons divertides, i força semblants, que paga la pena escoltar al detall perquè, com explica l’estudiós Àlvar Monferrer, es basen en l’estructura estròfica dels goigs per fer una sàtira de la vida i les virtuts del sant. Els ‘Gojos a Sant Rorro’, el ‘Romanç de Sant Rorro’ i ‘Oració de Sant Rorro’, per exemple, han estat recollits per folkloristes i investigadors com Salvador Seguí, Maria Teresa Oller, Violeta Montoliu, Eugeni-Adolf Monjo i Josep Mayor. I se n’han publicat enregistrament de Fermín Pardo i de Vicent Torrent, amb l’equip de la Fonoteca de Materials de la Generalitat Valenciana, i també altres de més recents, com la d’aquest vídeo entranyable de José Luis Luri:\nAquestes i altres fonts han servit per a fer cançons noves que s’han versionat manta vegada. Pep Gimeno, Botifarra, canta el ‘Romanç de Sant Rorro’ i el fa saber allà on va, el Corral de la Pepeta en fa una versió country, els Ali Farnat en fan un ska amb sac de gemecs, i també el toquen la Font de la Carota, Urbàlia Rurana, la Romàntica del Saladar i molts més. Però les dues versions següents han estat cabdals per a la popularització del sant.\nL’any 1978, Al Tall en va publicar la més celebrada al disc Posa vi, Posa vi, Posa vi. Vicent Torrent, cofundador i cantant del grup, recorda que, tot i que ja havien vist alguna partitura o cançoner, en van interpretar una de l’arxiu del periodista valencià i estudiós del país Eduard Ranch i que els va deixar la seua filla Empar, qui, a més, els en va deixar altres que s’han convertit en emblemes d’Al Tall, com la polifonia ‘A Miquel Grau’, basada en la que els homes de la Vilavella cantaven a cappella per venerar Sant Roc, coneguda com ‘La petenera de Sant Roc’.\nI, per la seua banda, els Primera Nota la van fer l’any 1989. Jordi Fàbregas, cantant i ànima del grup, recorda que coneixia la versió d’Al Tall però que la va treure del ‘Cancionero musical de la província de Valencia‘ de Salvador Seguí, de la versió recollida a Llutxent, a la Vall d’Albaida, de resultes de la recerca de músiques tradicionals d’arreu del país que feia constantment i utilitzava en el seu grup anterior, la Murga. Aquesta versió, a més, va esdevenir el primer videoclip de música folk del país i va quedar lligada al C.A.T. per sempre més, perquè el Sant Rorro que presideix la taverna és el que van encomanar per fer-ne el videoclip:\nEl sant en persona\nEl crític musical Josep Vicent Frechina apunta que la devoció a Sant Rorro s’estén per tota la península, des d’Aragó, on s’ha recollit una cançó en aragonès, fins a Cadis i Extremadura. I tant ell com el prolífic Àlvar Monferrer situen la primera notícia del sant a Màlaga, en un text de l’any 1701 que el lliga amb el Déu Baco. Però més enllà d’aparèixer en documents i en l’imaginari popular, cal dir que pot fer-ho en qualsevol localitat, inesperadament, com ha passat alguna vegada.\nDe fet, tan sols se sap amb certesa que presideix les processons de Xeraco i Alcàntera del Xúquer, el Correfoc dels Dimonis Rafolins de l’Alqueria d’Asnar i el celebrat espectacle de Xarxa Teatre ‘La Nit Màgica’, on s’enfila a un punt alt per predicar, beneir els presents i donar les gràcies als assistents, per haver-li estat fidel durant tants anys. I, tot seguit, encapçalar un correfoc molt visual amb estructures de pirotècnia recuperades de la tradició.\nEl codirector de la companyia teatral, Manuel Vilanova, diu que per dissenyar-lo van seguir el seu mètode habitual de reinterpretar i dramatitzar personatges valencians, com han fet amb la Bruixa Marruixa i el Rei Barbut. Així doncs, el van vestir de frare amb una coroneta al cap, i li van fer una confraria de dolçaines, tabals i els dimonis blancs, a imitació dels de Forcall. L’espectacle s’ha representat arreu del món i ja és una tradició a Xàbia, a la Pobla de Farnals i, sobretot, a Castelló de la Plana, on forma part de les festes de la Magdalena des de l’any 1986, com demostra aquest vídeo de Toni Almendros, de l’any 2016:\nAmb tot això, és fàcil pensar que Sant Rorro s’ha celebrat a localitats diferents del país, tot i que gairebé mai ha transcendit les fronteres locals. Tant és així que, per exemple, a la Nucia, a la Marina Baixa, el fester Juan Agustín de la colla de la Penya la Roda va comprar una estàtua menuda d’un sant i li van posar andes. Durant algunes festes patronals, les colles visitaven els locals fent víctors a Sant Rorro i bevent en cadascun. La celebració es va fer coneguda al poble però no es va anunciar mai en el programa oficial. Un fet que es repeteix en moltes festes populars de caire alternatiu, perquè solen ser organitzades per grups d’amics o perquè tracten temes tabú, o políticament incorrectes, que s’escapen del control i poden causar problemes d’ordre públic, i desavinences, com va passar a Alcàntera del Xúquer, on el rector i alguns veïns es van ofendre el primer any que es va fer.\nAlcàntera del Xúquer: el poble més devot\nA Alcàntera del Xúquer es fa des de l’any 1994 per iniciativa de la colla d’amics i dolçainers i tabaleters Repic i Bufit, arran d’una conversa en què van tenir la idea de fer una festa al patró dels borratxos i de cremar-lo en acabar-la. Però no se sap d’on van treure el model festiu: el tabaleter Ximo Banyuls diu que ho havien vist en algun altre poble i el dolçainer Moisès Botella, que no es van fixar en cap altre lloc. El cas és que, a partir d’aquell primer any, sempre han cremat una representació al·legòrica nova.\nEl primer any, van agafar una figura que tenia el penis penjant, una escultura del pintor Fermín, Guassa, de Sellent, que restava en una cantonada del bar Art Cafè del poble veí, Beneixida, li van fer uns tabernacles i el van treure en processó durant les festes. Van aprendre el romanç d’Al Tall de memòria i van repartir-ne còpies per cantar-lo i tocar-lo a cada cantonada per on passaven. Hi van participar colles de dolçainers i amistats variades. El recorregut començava de matinada amb la interpretació de ‘La Muixeranga’, continuava amb el repertori tradicional dels xirimiters i acabava amb la crema del ninot, novament amb ‘La Muixeranga’. S’hi bevia sangria debades i hi participaven menuts i grans, com assegura Pep Aspas, un altre tabaleter de la colla, que tenia deu anys i que, a més, va arrancar una medalla del ninot, la qual conserven encara com a relíquia.\nSant Rorro a Alcàntera del Xúquer. Fotografia: Pep Aspas.\nSegons un dels organitzadors actuals, Dídac Tormo, la festa ha evolucionat i comença en un sopar a la fresca de coca amb cansalada, coneguda com a coca de fira. Després, els músics acudeixen on hi ha el sant tapat i, en destapar-lo, cap a les dues o les tres de la matinada, la multitud s’alegra i comença la cercavila que acaba quan cremen el sant. Però ja no canten la cançó d’Al Tall. S’han fet ninots que simulaven un borratxo qualsevol, Donald Trump, el president Francisco Camps, Fernando Alonso, el papa, Pedro Sánchez, Pablo Iglesias, Mariano Rajoy i Albert Rivera, i també el batlle del poble, Júlio García, cremat l’any 2019, i el del poble veí, Càrcer. Tormo aclareix que la festa no té maldat, que hi participa tothom qui ho vol i que, de fet, durant els anys, l’ajuntament ha contractat les colles de dolçaines i tabals i ha cedit el material i un local per a construir la figura, que fan dos o tres dies abans amb l’ajuda del fuster local.\nVa tenir molt d’èxit fins l’any 2000, i diuen que hi participaven més de mil persones. Ara bé, Tormo lamenta que l’any 2005 ja havia perdut l’esperit i que, de resultes de la massificació, hi havien bregues i problemes amb la Guàrdia Civil. De fet, l’ajuntament va demanar que la feren només per als veïns i més discretament, sense anunciar-la en el llibre de festes.\nXeraco: la colla més fidel\nA Xeraco també va començar de manera improvisada. L’any 1993, una colla de vuit amics bevien cerveses a manta i, en adonar-se’n, un dels que coneixia la cançó d’Al Tall, Alfred Cloquell, va fer notar que eren devots de Sant Roro, dit amb una erra, i van decidir de venerar-lo sota el lema ‘Menjar, beure i no creure’.\nSant Rorro. Fotografia: Ajuntament de Xeraco.\nVan posar cinc-centes pessetes per a comprar beguda, embotit per a esmorzar i xulles per a dinar ‘de torrada’. Com que havia de ser una festa puntual, van demanar un ninot inservible a un artista faller del Grau de Gandia, per convertir-lo en Sant Rorro i cremar-lo, però en compte d’això, els va fer un sant panxut amb túnica romana, corona i galtes rogenques, que va agradar tant que no han pogut cremar-lo mai. De fet, la celebració va créixer en participants i contribuents fins l’any 2015, quan els vuit amics es van cansar de gestionar-ho tot, no van trobar el relleu generacional adequat i es va acabar la festa. D’aleshores ençà, custodien la imatge en una caseta particular situada a la muntanya del poble, on la colla s’ajunten per esmorzar, dinar i passar els dissabtes amb el sant.\nCloquell explica que s’alçaven de matí per agafar llenya i tenir l’esmorzar a punt, a les nou. En acabat, cap a les dotze del migdia, feien una cercavila en una carrossa o en un camió amb el sant i tres bidons de cervesa, begudes i un grupet de músics de banda que tocaven, quan no sonava la cançó d’Al Tall. El dinar era a la plaça, amb dues o tres paelles per a trenta o quaranta persones, alguns dormien sota els arbres i altres jugaven al truc per passar la vesprada. Tot seguit, paraven taula per sopar cent cinquanta persones i veien l’espectacle llogat, que solia ser d’humor. Tot això amb un pressupost d’uns 3.500 euros i l’ajuda de l’ajuntament, que hi posava l’espai, les cadires i les taules.\nCustodis de Sant Rorro, a Xeraco.\nL’origen misteriós del Rorro\nEl significat i l’origen del nom del sant és un misteri que no explica ni el Diccionari català-valencià-balear, ni el Diccionari etimològic i complementari de la llengua catalana. De fet, ha donat peu a interpretacions divertides i ben variades, i n’hi ha per a això i més, perquè fins i tot apareix en la toponímia de Silla, a l’Horta Sud, on hi ha el ‘Tancat del Roro’ i el ‘Sequial del Roro’, al costat de l’Albufera.\nJosep Vicent Frechina comenta la possibilitat que Roro, amb una erra, resulte de pronunciar la paraula Rorro en un estat etílic avançat. Una altra podria ser que Roro provinga del verb rosar o roar, que en castellà és ‘rorar’ i prové del llatí ‘rorāre’, que significa cobrir de rosada i que lligaria amb cobrir-se de vi. Això també ho insinuava Àlvar Monferrer, qui recordava la frase ‘Rorate, coeli, desuper et nubes piuant iustum’, que es cantava en temps de l’advent, abans de la reforma litúrgica, i que lliga amb el fet de cobrir-se de vi, perquè significa ‘destil·leu, cels, des de les altures, i que els núvols ploguen al just’.\nMalgrat tot això, cal tenir en compte que hi ha cançons de bressol a molts estats i països de parla castellana que utilitzen la fórmula ‘rorro’, com ara ‘arrorró’, per a dormir els nadons. Perquè Rorro, en castellà, també té l’accepció de xiquet que encara mama i que, si fa no fa, és el que fan els devots de Sant Rorro, en català i en castellà: mamar fins a emborratxar-se. Que, de bestreta, és el que explica el romanç quan diu que Sant Rorro ‘quan era xiquet a penes parlava, anava a les tendes i s’emborratxava’.\nEl filòleg i cap d’estil de VilaWeb, Jordi Badia, comenta que tot això és molt especulatiu, però hi afegeix que, segurament, és agafat del castellà. I, si no, també hi hauria la possibilitat que fos una onomatopeia inventada.\nFotografia: Ajuntament de Xeraco.\nEl més venerat del santoral pagà actual\nLa cultura popular ha creat festes, personatges i figures transgressores diverses, tot imitant els sants i els rituals religiosos per fer-ne humor i riure’s d’uns mateixos. De fet, sacralitzar una figura i homenatjar-la en processó pren formes ben diferents i ha tingut més fortuna o menys: sovint, els poders municipals han intentat d’amagar la festa, aigualir-la o regularitzar-la, perquè, en el fons, solen lligar amb el consum d’alcohol, un fet social estès i difícil de controlar.\nAl barri de la Prosperitat de Barcelona es fa la festa de Sant Xibeco, una processó amb una figura que porta una cervesa Xibeca, coneguda per ser de les més barates del mercat. A Xella, a la Canal de Navarrés, fan Sant Fumat. Construeixen una figura que trauen en processó de matinada i que va acompanyada de xaranga i de gent disfressada amb un caliquenyo a la boca. A León fan una processó a San Genarín. I altres utilitzen el mot ‘sant’, sense fer-ne cap símil religiós, com Sant Kanut de Palma, que se celebra el 19 de gener, dia de Sant Sebastià, i que no és més que un festival musical alternatiu als concerts de l’ajuntament.\nPerò entre tot el santoral pagà actual, hi destaca Sant Rorro per estar ben arrelat i tenir una cançó divertida, per ser miraculós i morir a la vellesa, cap als noranta anys i borratxo com un cep, diuen. I per ser capaç de guiar els devots a la glòria etílica, com demostra la versió de Borriol, a la Plana Alta, quan se li aclama dient: ‘Dóna salut als borratxos / i molta gana de beure / Que allí t’esperem / en la venint glòria / per a prendre pet / de l’eterna glòria / Amén.’


SUGAR COOKIE WHITE CHOCOLATE FUDGE - PLAY PARTY PLAN - RECEPTES\nFudge de xocolata blanca amb galetes de sucre\nAquest fudge de xocolata blanca és tan fàcil de fer i té el mateix gust que menjar una galeta de sucre. Feu-lo amb qualsevol tipus d’aspersió per a un regal de vacances durant tot l’any.\nNormalment no sóc una gran persona fudge. La majoria de les vegades em sembla massa gruixut i ric. Bé, excepte el fudge de la carretera rocosa: sempre sóc fanàtic de qualsevol carretera rocosa.\nAquest fudge de xocolata blanca és diferent de qualsevol fudge que he provat mai. Té més gust de galeta de sucre que de fudge, i m’encanta. Sens dubte, s’està incorporant al plat de les nostres vacances galetes de nabiu amb xocolata blanca , Brownies d'arbres de Nadal , i per descomptat alguns Oreo truffles !\nAquest fudge de galetes de sucre combina la barreja de galetes de sucre amb altres ingredients típics de fudge, com la xocolata i la llet condensada endolcida, en un fudge diferent de qualsevol que hàgiu provat abans. I espero que us agradi tant com a mi!\nSabor a galeta de sucre - hi ha una raó per la qual les galetes de sucre són tan populars que a tothom les encanten! Aquest fudge té un gust així, però en forma de fudge.\nFàcil de fer - A diferència d'alguns fuds que són una mica complicats, aquest només us fa barrejar-ho gairebé a l'estufa, abocar-lo en un plat de forn i refredar-vos.\nFestiu - L’afegit d’aspersions de colors fa que sigui un producte molt divertit i festiu. També podeu saltar-los i seguir tenint un sabor similar, però les aspersions són un autèntic venedor d’aquest fudge, com les palletes que afegiu a aquestes. magdalenes de xocolata calenta .\nBarreja de galetes de sucre - Acabo d’utilitzar una barreja estàndard de galetes de sucre Betty Crocker de la botiga de queviures, però qualsevol barreja comprada a la botiga sí que ho farà. Assegureu-vos que sigui una barreja i no una cosa com les galetes per prendre i coure que ja s’han format en massa.\nXips de xocolata blanca - Recomano xips de xocolata de la marca Ghiradelli, ja que la xocolata blanca és un component clau del fudge. En cas contrari, Hershey o Nestle també funcionen. No recomano una marca de botiga genèrica.\nCom s’elabora fudge de xocolata blanca\nCom que aquesta recepta és tan senzilla de fer, és important seguir les instruccions amb atenció. Aquesta recepta de fudge pot passar de deliciosa a destruïda en qüestió de minuts si no la mireu o enceneu massa la calor.\ncom es juga minut per guanyar-lo\nPrimer haureu de preparar una paella quadrada de 9 ″ x9 ″ folrant-la amb paper sulfuritzat i després ruixant-la amb esprai de cocció.\nEn una paella de salsa de mida mitjana, combineu xips de xocolata blanca, barreja de galetes de sucre, mantega i llet condensada endolcida.\nEscalfeu els ingredients a foc mig fins que quedin fosos i homogènis.\nUn cop estigui tot fos i suau, traieu-lo del foc i afegiu-hi la vainilla i els espolsos de vacances.\nNormalment faig servir aproximadament 1/2 tassa d’aspersions. Remeneu-ho fins que es barregi bé.\nAra aboqueu la barreja a la paella que heu preparat anteriorment amb el paper sulfuritzat.\nEscampeu la resta d’aspersions per sobre. Tècnicament podríeu saltar-vos aquest pas si no voleu espolvorear-los per sobre, però definitivament fan que aquest fudge de xocolata blanca sigui més festiu.\nTambé podeu fer-ne la meitat, de manera que encara hi ha ruixats, però no una quantitat de boigs.\nIntroduïu el fudge de xocolata blanca a la nevera durant aproximadament una hora (o fins que quedi dur). Traieu el paper sulfuritzat de la paella i asseu-lo sobre una superfície plana. Tallat a quadrats per servir.\nMantingueu la barreja a mitja o inferior. No l’aixequis més alt que això, ja que la barreja es cremarà. Si fa olor que comença a cremar, baixeu-lo encara més avall, ja que algunes fogons són diferents.\nPremeu les esquitxades de vacances a la part superior del fudge lleugerament per aconseguir que s’enganxin al fudge.\nAssegureu-vos de posar un tros de paper sulfuritzat al plat de forn abans d’abocar el fudge. Això farà que sigui molt més fàcil tallar el fudge a quadrats.\nIntercanvieu diferents aspersions per diferents festes perquè aquest fudge de xocolata blanca sigui una bona recepta per a tot l’any!\nDoble la recepta i aboqueu la barreja en un plat de forn de 9 × 13 en lloc d’un de quadrat.\nGuardeu el fudge en un recipient hermètic i gaudir fins a una setmana.\nEs pot fer xocolata blanca sense llet condensada?\nProbablement hi ha receptes sense llet condensada endolcida, però aporta a aquest fudge una gran quantitat de sabor i consistència, de manera que és imprescindible per a aquesta recepta.\nEs pot congelar fudge de xocolata blanca?\nTalleu el fudge en quadrats individuals i congeleu-lo en un recipient hermètic perquè pugueu descongelar-lo tant com vulgueu en lloc d’haver de descongelar tot un bloc de fudge. Emboliqueu el fudge amb paper de plàstic i guardeu-lo al congelador en una bossa hermètica.\nMés postres festius\nSi us agrada la festa, no deixeu de provar alguns d’aquests altres deliciosos postres.\npastís red Velvet - Aquest magnífic pastís de vellut vermell esdevé festiu amb l'addició d'aquests nabius ensucrats !\nGaletes de pastís de formatge de cirera - Les galetes de sucre obtenen una divertida actualització inspirada en un pastís de formatge de cirera en aquestes delicioses galetes fàcils.\nTaula de postres - Creeu el vostre propi tauler de postres de vacances amb aquest senzill tutorial.\nxocolata truffles - Afegiu esquitxades i refranys festius de xocolata a aquestes delicioses tòfones de xocolata.\nMagdalenes de pa de pessic - Incorporeu aquests pastissets de pa de gingebre especiats amb una mica de mantega especiada i unes galetes de pa de gingebre per gaudir d'un plaer de vacances!\ncom fer un centre de pastís de mini bolquer\nAquest fudge de xocolata blanca és tan fàcil de fer i té el mateix gust que menjar una galeta de sucre. Feu-lo amb qualsevol tipus d’aspersió per a un regal de vacances durant tot l’any. Preparació:10 minuts total:1 hores 10 minuts\n▢3 tasses xips de xocolata blanca\n▢1 1/4 tasses barreja de galetes de sucre com la millor barreja de galetes de sucre Crocker\n▢1 TBS mantega sense sal\n▢14 unces llet condensada endolcida normalment 1 pot\n▢3/4 tassa esquitxades de vacances dividit per la meitat\nFolreu una paella de forn de 9'x9 'amb paper sulfuritzat i, a continuació, ruixeu-la amb esprai de cocció.\nCombineu xips de xocolata blanca, barreja de galetes de sucre, mantega i milla condensada endolcida en una cassola de mida mitjana i escalfeu-ho a foc mitjà fins que estigui fos i homogeni.\nUn cop fosa, retireu-la del foc i afegiu-hi extracte de vainilla i espolvoreu-ho i remeneu-ho fins que les aspersions quedin ben combinades a la barreja.\nAboqueu la barreja fosa a la paella preparada.\nEscampeu la part superior de la barreja amb la resta d’aspersions. Premeu en fudge per ajudar-los a enganxar-se.\nPoseu-ho a la nevera perquè es refredi durant una hora o fins que el fudge sigui dur abans de tallar-lo a quadrats i servir.\nMantingueu la barreja a mitja o inferior. No l’aixequis més alt que això, ja que la barreja es cremarà. Si fa olor que comença a cremar, baixeu-lo encara més avall, ja que algunes fogons són diferents. Premeu les esquitxades de vacances a la part superior del fudge lleugerament per aconseguir que s’enganxin al fudge. Assegureu-vos de posar un tros de paper sulfuritzat al plat de forn abans d’abocar el fudge. Això farà que sigui molt més fàcil tallar el fudge a quadrats. Intercanvieu diferents aspersions per diferents festes perquè aquest fudge de xocolata blanca sigui una bona recepta per a tot l’any! Doble la recepta i aboqueu la barreja en un plat de forn de 9 × 13 en lloc d’un de quadrat. Guardeu el fudge en un recipient hermètic i gaudir fins a una setmana.\nCalories:373kcal,Hidrats de carboni:56g,Proteïna:5g,Greixos:15g,Greix saturat:9g,Colesterol:17mg,Sodi:115mg,Potassi:189mg,Fibra:1g,Sucre:49g,Vitamina A:99IU,Vitamina C:1mg,Calci:138mg,Ferro:1mg\nidees de jocs de Nadal per a reunions familiars\njocs de festa activa per a adults\njocs per jugar a les festes\njocs per jugar a tothom\nregals per l'home del 30è aniversari\njocs per jugar amb un grup


Messi: "Tinc clar que el Barça serà el meu únic club a Europa"\nMessi diu que no són favorits al Mundial i que trobarà a faltar Iniesta\n© Leo Messi, durant la concentració de l'Argentina a Buenos Aires.\nLeo Messi va manifestar que no jugarà en cap altre club d’Europa que no sigui el Barça, encara que no descarta tornar algun dia al futbol argentí per disputar almenys mitja temporada amb Newell’s Old Boys.\n“Cada vegada tinc més clar que a Europa Barcelona serà el meu únic lloc. Sempre he dit que tinc ganes de jugar algun dia al futbol argentí. No sé si això passarà, però ho tinc al cap. Seria al Newell’s, res més. M’agradaria viure això almenys sis mesos, però un mai no sap el que passarà”, va manifestar el jugador blaugrana durant la seua concentració amb la selecció argentina prèvia al Mundial.\nMessi també es va referir a l’adéu d’Iniesta, que deixa el Barça per jugar al Vissel Kobe japonès. “No només l’enyoraré jo, ho farà el món del futbol. Si bé continua jugant, el fet de veure’l dia a dia, entrenar-me amb ell, jugar amb ell, la veritat és que hi haurà un buit gran. Serà difícil de reemplaçar”, va dir el blaugrana.\nLeo va afegir que és conscient que “hem de ser realistes i anar a la recerca d’un somni des de la humilitat” al Mundial. «Estem treballant bé, tenim jugadors amb molta capacitat i experiència, però hem d’anar amb tranquil·litat. No podem anar amb el missatge de “serem el campió del món perquè som els millors”, perquè no és així», va dir.\nD’altra banda, Samuel Umtiti, concentrat amb França, va manifestar\nen una entrevista a L’Équipe que “està clar que vull renovar pel Barça i espero ser a l’equip la temporada vinent. Tinc contracte en vigor i perquè me’n vagi m’han de donar una puntada, tret que jo decideixi anar-me’n”.\nCarvajal té una petita ruptura i podria arribar a jugar el Mundial\nLa selecció espanyola va iniciar ahir la concentració del Mundial amb Carvajal, ja que el madridista completarà el seu procés de recuperació després de confirmar-se que pateix una petita ruptura a l’ísquio dret. Lopetegui i el cos mèdic de la selecció han d’analitzar les proves, estudiar el cas i decidir si manté Carvajal a la concentració. En el cas que el jugador del Madrid sigui descartat, el tècnic estudia els noms de Sergi Roberto (Barça) i Bartra (Betis) com a substituts.


RTVV: QUAN ES VA FOTRE TOT? - Xavier Aliaga\nRTVV morí el mateix dia en què un president, Eduardo Zaplana, decidí omplir la casa de comissaris polítics i a tothom en el PP li semblà magníficament, sí senyor, és el que s’ha de fer, això faltava, que per alguna cosa manem. Morí quan molts treballadors, en comptes de tractar d’avortar aquella utilització política, s’hi adaptaren i claudicaren. RTVV va començar a supurar per la ferida amb l’acceptació social d’aquell monstre de periodistes cridant, en comptes de narrant, d’aquella combinació de fenomens atmosfèrics, festes populars, banalitats i propaganda electoral disfressada d’autoestima. Qui sap si RTVV morí durant el franquisme, abans de nàixer, beneïda pels seus fills putatius, per la mentalitat pobletana, en el pitjor sentit, l’actitud servil i submisa, suposadament apolítica. O quan s’importà un debat civilitzat de TV3 per convertir-lo en un galliner nauseabund.\nLa cosa començà a alenar quan l’oposició acceptà ridículs debats electorals que no eren debats. Quan començà a emprar el Consell d’Administració de prebenda per a polítics sense destinació. Morí quan des del PP es normalitzà considerar Canal 9 una agència de col·locació, com la resta d’organismes públics i afins. RTVV ha mort com ha mort el poder financer valencià, per desídia social, per corrupció, per inanició, perquè es veia vindre. Un fracàs no s’improvisa. I tot açò, com es diu al subtítol del llibre Adéu, RTVV (títol premonitori, per cert), tot allò és el penúltim fracàs de la societat valenciana. La desfeta té noms i cognoms. I molts còmplices. Però l’autoria, per acció u omissió, és col·lectiva. La fosa a negre ens escup als ulls el verí, la nostra crua realitat. Hui ha mort alguna cosa més que un ens públic.\nPeriodisme, Política, Societat, Televisió\nVicent 6 de novembre de 2013 at 5:10 AM\tRespon\nJo com a valencià o persona que ha nascut a la ciutat de València i ha viscut el català-valencià amb normalitat, una normalitat relativa i sempre en lluita estic indignat, com ho vaig estar amb la prohibició de la TV3, senyors, és que teníem set canals en català-valencià! I els hem perduts!\nEl País Valencià, la Comunitat Valenciana, el Regne de València, la Regió Valenciana, la televisió valenciana va morir quan el primer valencià va pensar que era més "senyorito" si parlava castellà, fent el que diem "xurro" o la "coentor valenciana", jo em resistisc a pensar que ja és massa tard, tot i que ja sabem d'on venim i a quines guerres ens duran.\nAcí li transcric un article que acabe de fer, a mi també m'ha costat dormir:\nLa televisió valenciana i consideracions nacionals\nTots contra el valencià. És el nacionalisme castellà el veritable separatista?\nVostès senyorets de Castella què dirien si de les setanta canals en castellà que hi ha a Espanya els llevaren des d'un hipotètic govern amb seu a València, de colp i volta cinquanta canals i, un o dos anys després les vint restants? I els deixaren amb la televisió anglesa o catalana?\nAixò mateix se'ns vol fer als valencians, ens van llevar la televisió catalana, que parlava la nostra llengua sense explicacions de gaire pes, quatre canals i, finalment en una decisió que, deixeu-nos pensar que ve del nacionalisme castellà del partit governant, se'ns lleva la nostra televisió nacional o com vostès anomenen, regional, tant se val com es diga si podem seguir parlant i escoltant la nostra llengua.\nUn país del primer món, és a dir, civilitzat, no francès i a excepció de la Grècia actual, tan allunyada de la clàssica, mare del món i pilar d'Occident, és incapaç de llevar-li a una nació l'únic mitjà en la seua llengua, si no hi ha interessos nacionalistes i d'un ideal el qual sou hem de pagar els més desfavorits, a banda d'intencions bèl·liques al darrere.\nPenseu-vos-ho i recapaciteu amb aquesta pregunta, encara hi estem a temps, tot i que hi ha qui pensa que ja no: Què ja us heu cansat de la pau i de la civilització? I esteu preparant un altre colp bèl·lic? No, els valencians no el volem, només demanem poder seguir parlant i escoltant la nostra llengua amb normalitat.\nLa Unió Espanyola des del punt de mira freudià\nEspanya és una realitat formada per tres o si voleu quatre nacions, hi ha qui diu que l'Espanya com a unió és també una nació, no seré jo qui els ho desmentisca, el cert és que va nàixer com la unió de dos països.\nEn l'actualitat el pare és la Comunitat Valenciana, pare sempre odiat pel seu fill, la mare és Catalunya i la filla Castella, els germans serien Andalusia i Galícia i les altres regions castellanes. Segons Freud hi ha la unió dels fills per matar el Pare, per a identificar-se contra ell, donant-li mort, una mort, en la cultura, simbòlica i, que atàvicament i en l'inconscient tothom porta, que repetim en qualsevol estructura, ja siga individual o col·lectiva.\nHi va haver fa uns mesos al Parlament espanyol un debat sobre la desllegitimació de la vehiculació del català-valencià com a llengua d'ensenyament a les escoles, sentència que per dues vegades havia legalitzat la dita vehiculació temps enrere i, que en darrera instància havia negat, contradient-se, en el que el representant valencià, pertanyent a ERC va ser expulsat del faristol i del Parlament, el Pare va ser mort pel fill, Castella, mentre que es va respectar al representant de CiU, la mare, que va cedir i va parlar en el darrer moment en castellà, fent una prova d'amor cap al seu fill.\nJo us pregunte: Quina major prova de que és Castella qui vol matar el Pare? De que l'inconscient castellà (sempre parle de l'inconscient col·lectiu) vol violentar la Comunitat Valenciana, el Pare, el català-valencià i les altres llengües de l'estat de retruc, provocant amb la dita sentència i la llei Wert el conflicte actual entre Catalunya i la Unió Espanyola? Provocant el violentament d'un pare ja feble per si mateix?\nPenseu-vos-ho i no doneu per assentat el que a força d'escoltar tothom dóna per sabut, la realitat de vegades és més complexa que veure una bola redona de fang en un terròs fèrtil disposat a crear vida.\nEl cas basc ja és més complicat i no entraria en l'esquema, només les grans ments hi poden traure profit d'una llarga anàlisi, però el cert és que cal posar-s'hi ja.\nPublicat per Vicent\nVicent 6 de novembre de 2013 at 6:00 AM\tRespon\nDisculpe que dividisca en tres el comentari, però no cabia.\nDels cinc discursos humans el de l'amo és el més abellible tot i que cruel i dur, es pot arribar a ell des de ser una persona amable, intel·ligent, amb una bona conversa, molt versat en molts temes o amb uns estudis reconeguts simbòlicament, o també com moltes persones burdes fan, amb l'insult i la broma, a banda de accions més luctuoses, hi ha qui sap o coneix dues llengües i vol amb una d'elles fer-se arribar a aquest discurs, açò és atiat subliminalment i de vegades conscientment i per la força pels poders, és el cas de la nostra llengua, si ha llegit "Conflicte lingüístic valencià" de Rafael Ninyoles ho comprendrà millor, comprendrà que el defecte del poble valencià no és el nom ni la bandera sinó un auto-odi o utilització de la llengua per a com una crossa recolzar-se en ella per a poder arribar, els pobres d'esperit al discurs de l'amo, després tot allò altre ve de seguit, no hi ha remei si no es para aquesta dinàmica.\nrrr 6 de novembre de 2013 at 8:54 AM\tRespon\nÉs l'article més lúcid que he llegit sobre les causes i conseqüències de la mort de Canal 9 —i els que llegiré sobre el cas només el podran igualar. La tristesa profunda des de la qual està escrit —que compartesc— contrastarà amb la brometa que alguns tractaran la qüestió —alguns fins i tot "pròxims" a "nosaltres". Que cadascú assumesca les seues responsabilitats: des dels qui prohibiren paraules fins als qui, des de dins de Canal 9, han callat davant l'abús de poder del PSOE-PP. Fer ara el ploricó no val de res. Només des de la tristesa insondable des de la qual s'ha escrit aquest article podem començar a parlar d'una futura i possible televisió pública valenciana.\nXavier Aliaga 6 de novembre de 2013 at 9:11 AM\tRespon\nSalvador Macip 6 de novembre de 2013 at 9:34 AM\tRespon\nBona reflexió. És una llàstima el que ha passat ara, però és evident que és la culminació d'un procés llarg de destrucció.\nXavier Aliaga 6 de novembre de 2013 at 9:55 AM\tRespon\nSense cap mena de dubte, Salvador: la cosa ve de molt lluny.\nAnònim 6 de novembre de 2013 at 10:21 AM\tRespon\nNo cal escamar-se tant… Mireu a Gandia, i ho comprendreu tot… L'arribada del PP al govern després vint anys a l'oposició els va fer entrar amb "gana" de "canviar-ho tot" (al seu interés, és clar)… i així, de la nit al matí van tancar la televissió pública de Gandia (un model de Tv pública, de qualitat, cultural i propera… pero amb "olor a progre" i això no es podia assumir pel PP…).\nI ara mateix, mireu la que s'està liant amb la retirada de l'escultura conmemorativa del 25 d'Abril a l'entrada de Gandia per la N-332 ( darrer programa Verihueu-ho de Xavi Castillo…). L'alcalde, del PP, diu que esta escultura "amaga símbols catalanistes" i que, a més, els madrilenys no la entenen… (sí, sí, no és conya, busqueu les declaracions…).\nEn fí, que ja sabeu, ens sobra cultura per tot arreu… i, en tot cas, "Valencia es castellana, i lo del valenciano, para los pueblos y eso, ya està bien… lo que hay que hacer ahora es aprender inglés". I , si no ho teniu clar, doncs ahí teniu les votacions… majories absolutes de la dreta.\nA molts pobles ja hi ha clamor social, però el pes de "la Valencia castellana" és massa fort i pot acallar la resta de pobles… això sí, "una Valencia castellana" molt prepotent amb els valencians, però que s'abaixa els pantalons continuament amb els castellans de Madrid que li diuen el que ha de fer… I, la culpa de tot, com sempre, dels Catalans ( o de Zapatero…). Així ens ha anat, així ens va i així ens anirà. Hem tornat 30 anys enrrere, i açò encara no s'ha aturat.\nVaig a escoltar el "Tio Canya" d'Al Tall… quanta raó tenien els cabrons…\n(Algú s'ha extranyat que les declaracions de tancament de RTVV del Molt Honorable s'hajen fet en castellà ????? Que s'hajen fet les primeres declaracions oficials a mitjans de Madrid ignorant els periodistes de Rtvv ????? Mos escupeixen a la cara i ens quedem quets com si res… això sóm els valencians. Els catalans (i el vascos també…) per menys li boten foc al govern sencer i paralitzen el pais… mireu si tenen o no agafat pels collons al Rajoy… Ara critiquem-los…. és el que millor sabem fer.\nChals 6 de novembre de 2013 at 12:26 PM\tRespon\nUna lectura perfecta, d'acord al 100%. Un gran article per a compartir. Salut i força.\njes 8 de novembre de 2013 at 2:40 PM\tRespon\nExcel.lent article, Xavier. Em sap molt greu que plegue Canal 9 perquè podria haver estat un mitjà magnífic per vertebrar el País Valencià. Reconec que no el veia perquè em feia fàstic el valencià que s'hi parlava, el valencià de "se la veu nerviosa", el valencià que no feia ni les vocals obertes o que acceptava, a tort, l'ús de pronoms forts per referir-se a inanimats. Era un model de llengua basat en un llistat de mots prohibits perpetrat, ni més ni menys, que per l'inefable Emili Casanova.\nTrobe que Punt 2 va esser l'únic escrúpol de consciència que van tenir els seus directius.\nEl Bloc d´Andreu 8 de novembre de 2013 at 3:19 PM\tRespon\nBé el millor d'açò és que no tornarem a escoltar per televisió en Falles i després de la mascleta la cançóneta del València en Falles en castellà,això és per a matar-los,je,je… Per cert excel·lent article i Blog.


Astrogirona | Astrobarbacoa i quelcom més: Un centenar de persones visiten les instal·lacions del Mas Roig II | Astrogirona\nAstrobarbacoa i quelcom més: Un centenar de persones visiten les instal·lacions del Mas Roig II\nPosted in: Portada on 11 de juliol de 2014\nCrònica de Francesc Sureda\nEl passat dissabte el Mas Roig II de Llagostera va ser escenari de festa grossa.\nDurant del cap de setmana el Centre d´Interpretació de la Sostenibilitat del Mas Roig de Llagostera, va rebre la visita de més d’un centenar de persones interessades per a les seves activitats en la seva vessant científica tecnològica mediambiental i astronòmica.\nEl matí vàrem rebre la visita dels representants de la Societat Catalana d´Educació Ambiental, que van poder gaudir d’una passejada pel magnífic Paratge d´Interès Natural.\nEls participants varen fer una visita guiada per l´Àrea de l´Energia, varen visitar l´hort biològic i el racó de les plates remeieres, i varen veure la segona edició del Museu dels Residus, dedicada en aquesta ocasió a la neteja dels boscos i dels espais naturals.\nLa visita del matí va acabar al migdia, amb un dinar de germanor al àrea de pícnic, i una interessant visita al telescopi instal·lat a la cúpula del Observatori Astronòmic del Mas Roig.\nAl caure la tarda i després d’acomiadar als components de la Societat Catalana d´Educació Ambiental, varen començar a arribar els components de l´Associació Astronòmica de Girona que es varen desplaçar expressament al Mas Roig per visitar les seves instal·lacions i visionar un documental sobre les activitats del Centre d´Interpretació de la Sostenibilitat.\nFinalment al cap vespre, a la posta del sol, es varen dur a terme diferents activitats lúdiques pels més petits, entre elles un concurs de “coets d´aigua” una idea molt simpàtica del nostre company i professor Jordi Arnella, que va tenir un gran èxit de participació.\nPer últim, ja de nit, es va celebrar una nova edició del sopar anual conegut com a “astrobarbacoa” on vàrem poder gaudir d’un àpat preparat i cuinat pels mateixos socis de l’Agrupació Astronòmica de Girona.\nAquest sopar, amenitzat amb música ambiental, va concloure a mitjanit amb observacions astronòmiques amb diferents telescopis plantats al àrea d´observació,\nPer últim, abans del comiat, en Rafael Balaguer, president de l’Associació, va reunir un grup importat de participants al Aula Polivalent per escoltar les seves explicacions sobre les darreres troballes d´objectes de l’espai a Llagostera, que en el seu dia ja es publicaran.\nLa resta d´explicacions i les visites guiades, a les diferents instal·lacions, varen anar a càrrec del Dr. Francesc Sureda responsable del Centre.\nPodeu veure una galeria de fotografies de les diferents activitats.


El CRAG participa a l’11a Edició de la Festa de la Ciència al Parc de la Ciutadella | Center for Research in Agricultural Genomics\nNotícies: El CRAG participa a l’11a Edició de la Festa de la Ciència al Parc de la Ciutadella\nA l’agenda de la primavera barcelonina ja és tradició la Festa de la Ciència, un cap de setmana en què el Parc de la Ciutadella s’omple de carpes on els assistents (uns 12.000 de mitjana) poden gaudir d’experiments i demostracions científiques, xerrades divulgatives i debats sobre els usos de la ciència i tecnologia.\nUn any més, el Centre de Recerca en Agrigenòmica (CRAG) ha participat a la Festa de la Ciència. Enguany, el CRAG va organitzar un taller anomenat “A la biodiversitat hi ha les plantes del futur”. Al taller, que va tenir lloc el diumenge 28 de maig, cinc investigadores del CRAG explicaven com el DNA conté la informació que fa que cada ésser viu tingui unes característiques particulars. En el cas de les plantes, aquesta informació continguda al DNA ens permet seleccionar aquelles plantes que són més productives o que millor s’adapten a l’entorn. Els assistents al taller van poder experimentar com aquesta variabilitat genètica es tradueix en variacions en el gust, la textura, la forma i el color de les pomes. A més, amb l’ajut de lupes binoculars, els participants van observar flors de diferents espècies, tot descobrint-ne les diferències.\nEn total, més de 100 persones van gaudir del taller del CRAG en un diumenge assolellat al Parc de la Ciutadella. La Festa de la Ciència va ser notícia als informatius de TV3 del diumenge al migdia, en què es van poder veure alguns fragments del taller del CRAG.\nEl taller del CRAG a la Festa de la Ciència ha estat possible gràcies al suport econòmic del Ministeri d’Economia, Indústria i Competitivitat a través del reconeixement “Centro de Excelencia Severo Ochoa 2016-2019” (SEV-2015-0533) atorgat al CRAG. L’IRTA va aportar línies avançades de pomes del seu programa de millora. Les investigadores responsables del taller van ser: Maria José Aranzana, Montserrat Martin (ambdues investigadores de l’IRTA al CRAG), Rossana Henriques (investigadora Ramón y Cajal), Ana Beatriz Moreno (investigadora post-doctoral Marie Skłodowska-Curie; H2020-MSCA-IF-2014-GA657527) i l’estudiant María Estefanía López.\nPodeu veure fotos del taller aquí


Llibertat: Cap dels dos\nPer sort hi ha més on triar. Per desgràcia les alternatives són menys dolentes, però no gaire bones.\nNi ZP ni Rajoy. El primer no s'entera o menteix. No hi ha crisi econòmica, no pugen els preus, no hi ha més delinqüència... El segon parla amb conveciment, però espanta amb el que diu: associa immigració a delinqüència, no presenta solucions als problemes que la societat té plantejat, juga a la divisió i l'enfrontament entre els pobles d'Espanya.... Utilitzen Catalunya per discutir, però amb tots dos el dèficit fiscal de Catalunya és el 10% del PIB. Ni un ni l'altre.\nSí, ZP sembla millor per Catalunya, però no es mereix la nostra confiança: ens va mentir amb l'Estatut; amb el traspàs de rodalies, del castell de Montjuïc i de l'aeroport del Prat; amb el retorn dels papers de Salamanca; amb les inversions que no arriben a Catalunya...\nPosats a votar, votem partits d'obediència catalana. O no votem, o votem en blanc. Però no votem qui ens ha enganyat tot el que ha pogut aquests darrers quatre anys, ni a aquell que ha jugat a enfrontar-nos amb els altres pobles d'Espanya.\nP.D. Vergonya aliena. Per què he de votar al menys dolent, que potser és alhora el més demagog? www.youtube.com/watch?v=7idED-Fyc24\nPosted by Salvador Garcia-Ruiz at 23:06\nBon article Salvador.\nUn dels problemes del nacionalisme català és que només tenim dos camins, la ruptura o el pacte.\nPer tal de pactar hem de ser equidistants entre PP i PSOE. si tan sols tenim una opció el nostre pes es devalua a l'Estat Espanyol. si només tenim una opció com en l'actualitat el nostre vot no val res, els nostres diputats a Madrid depenen del PSOE i el seu comitè federal.\nPer tant sortim de l'armari ni un ni l'altre. Ens desagraden ambdós per igual. Si hem de parlar d'entesa, estem tan pròxims a uns com als altres. I si ens segueixen explotant, mentint i menystenint, no podem confiar en cap partit espanyol i els hem de refusar com a socis a Catalunya i a Espanya.\nSi hi penso miraré de capturar-te l'article del Sala i MArtín en que comparava Catalunya amb els Estats dels EUA que en estar clarament definits, acaben menystinguts en les eleccions i a posteriori. O potser era en el darrer llibre d'entrevistes que en parlava.. Hauré d'investigar i repassar.\n27 de febrer de 2008 a les 15:24\nRes de votar en blanc ni Nul;: Ciu o erc,i despres del 9 de març, unitat pero ara toca Catalunya... sino llegeix els diaris el 10 de Març, on els vots blancs i nuls ja no conten sino els escons:\n"La sorpresa ha saltado en Catalunya donde CiU ha obtenido tan solo 4 diputados y ERC 2. Se empieza a hablar ya del fin del nacionalismo catalán y de la normalización de un panorama político que no ha sabido reaccionar a la retirada hace ya tiempo de aquel personaje carismático llamado Jordi Pujol. El Presidente Zapatero después de celebrar la mayoría absoluta obtenida sobretodo gracias al voto en Catalunya ha lamentado profundamente que la radicalización del mensaje nacionalista haya terminado con dos partidos históricos, aunque afirma estar convencido de que sus líderes sabran sobreponerse a tan duro golpe. Mariano Rajoy ha felicitado al ganador y ha tendido una mano a CiU para limar viejas heridas y luchar unidos para hacer frente a la izquierda. Los portavoces de los partidos nacionalistas todavía no han comparecido y se especula que esta misma noche podrían presentar sendas dimisiones."\n27 de febrer de 2008 a les 17:22\nNo estic d'acord en votar en blanc. El vot en blanc és pot entendre com un acte de immaduresa o fins i tot de covardia. És permetre que que altres decideixin per a tu simplementen perque la decissió és complexe o bé comporta soportar certs costos.\n28 de febrer de 2008 a les 14:22\nImmaduresa es votar pels que t'enreden i despres queixar-te.\nEl catalanisme necessita un cop d'atencio per tal de que reaccioni.\n2 de març de 2008 a les 21:14


L'Institut d'Astrofísica de Canàries convoca 8 ajuts per a la formació de recent llicenciats ( curs 2012-2013 o posterior ) i estudiants dels últims cursos universitaris de titulacions superiors de cicle llarg i de grau . La seva finalitat és la de formar a aquests estudiants o recent llicenciats en el desenvolupament tecnològic associat a la investigació astrofísica .\nEstan destinades a :\nNous llicenciats ( curs 2012-2013 o posterior ) de titulacions superiors o de cicle llarg i de grau , preferentment d'Enginyeria ( Industrial , Informàtica , Aeronàutica , Telecomunicacions ) o Llicenciatura o grau en Ciències Físiques o afí .\nEstudiants universitaris de titulacions superiors o de cicle llarg , preferentment d'Enginyeria ( Industrial , Informàtica , Aeronàutica , Telecomunicacions ) o Llicenciatura en Ciències Físiques o afí que acreditin haver superat almenys 240 crèdits ECTS .\nEstudiants de màster que siguin els específics que habilitin per a l'exercici professional de cada Enginyeria, d'acord amb la Resolució de 15 de gener de 2009 ( BOE núm . 25 de 29 de gener ) , de la Secretaria d'Estat d'Universitats , , i que acreditin haver superat almenys 240 crèdits ECTS .\nTermini de sol · licitud : 31/03/2014\nMés beques , concursos i premis


Al Teatre Municipal l'Ateneu es podrà gaudir de l'espectacle infantil Andròmines, organitzat per la Xarxa; el concert de la cantautora Lia Sampai dins l'acte de lliurament dels Premis Ciutat d'Igualada; el concert del grup Marialluïsa; una actuació de la Banda de Música i un tast de jazz a càrrec de Pau Fuster dins el cicle d'AUGA.\nLa Biblioteca organitza un club de música; el Kiosk del Rec un seguit de concerts; un assaig obert de l'Igualada Gòspel Choir a l'església de la Soledat; Galàxia Poètica musical a l'Espai Cívic Centre i un concert al Museu de la Pell de les corals Verdums i Gatzara amb motiu del 20 N, dia dels Drets dels Infants.\nL'Escola/Conservatori Municipal de Música també oferirà dos concerts al Teatre de l'Aurora dins el Cicle de Concerts de Professorat.\nPodeu trobar tota més informació sobre aquestes activitats al programa de Santa Cecília'21


Casa De Nardis Grottammare Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nCasa De Nardis\nDe Nardis, 3, Grottammare, Grottammare, Itàlia, 63066 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Casa De Nardis està situat idealment a Grottammare; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCasa De Nardis ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix instal.lacions fantàstiques, incloses jardí, per ajudar-vos a relaxar després d'un carregat dia a la ciutat. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Casa De Nardis no troba competidors en cap categoria.


divendres 07 de octubre del 2016\nCanet rep un ajut de 29.000 euros de la Diputació pels cursos de cicles formatius professionals\nCanet de Mar rebrà 29,000 euros de subvenció de la Diputació de Barcelona en el marc del Projecte Accés. Es tracta d'un recurs educatiu per promoure la reincorporació al sistema educatius i la millora de la qualificació professional dels col·lectius més vulnerables.\nEncara queden places disponibles pels cursos de la Uned Sènior\nLes classes començaran a mitjans d'octubre i, de moment, ja hi ha una vuitantena d'alumnes matriculats disposats a fer alguns dels cursos proposats. Qui estigui interessat s'hi pot apuntar adreçant-se a l'OAC o a Vil·la Flora.\nArrenca un nou curs a Canet amb un total de 2430 alumnes\nUn total de 2.430 alumnes han encetat avui el nou curs a Canet. Enguany tots els centres han tingut un bon nombre de matriculacions, el que permet consolidar totes les línies. El curs ha començat amb normalitat a tots els centres educatius de la vila, excepte a la Secció d'Institut Sunsi Móra, on la forta olor de pintura dels nous mòduls instal·lats ha obligat a fer menys hores de classe.\ndilluns 05 de setembre del 2016\nUna vintena de famílies del Maresme s'han quedat sense plaça a la Secció d'Institut Sunsi Mora\nLes 27 famílies que van quedar en llista d'espera per entrar a la Secció d'Institut Sunsi Mora, finalment n'han quedat fora. Recordem que són d'altres poblacions del voltant de Canet i que van demanar com a primera opció que els seus fills poguessin estudiar a la Secció d'Institut de la nostra vila. Tot i que, les famílies es van mobilitzar i van rebre el suport de l'AMPA i també de l'Ajuntament canetenc, des dels Serveis Territorials del Maresme Vallès Oriental, però, se'ls ha assignat d'ofici plaça en un altre centre.\ndimecres 20 de juliol del 2016\nCanet rep un ajut complementari de la Diputació per millorar les condicions de l'escola bressol\nLa Diputació de Barcelona destina 3 milions d'euros a millorar les condicions d'accés a l'escola bressol pública. Un total de 238 municipis amb escola bressol es beneficiaran d'aquest programa i Canet és un d'aquests municipis. Concretament l'ajut complementari que rebrà Canet de Mar és de 14.693 euros.\ndilluns 18 de juliol del 2016\nCinc alumnes del SEC Sunsi Móra obtenen una beca per anar a la Xina\nCinc alumnes de tercer d'ESO de la Secció d'Institut Sunsi Móra obtenen una beca per anar a la Xina. El centre aposta per les llengües estrangeres i el xinès és una de les que té més demanda. De fet, de cara l'any que ve oferiran una nova activitat extraescolar centrada en el xinès.


Píndoles digitals: Correu electrònic vs Whatsapp\nInici » Cursos/tallers » Píndoles digitals: Correu electrònic vs Whatsapp\nEl WhatsApp és una aplicació que s'ha establert com el servei de missatgeria instantània més recurrent en el nostre entorn proper. Tot i així, hi ha qui pensa que el millor sistema de missatgeria segueix sent el correu electrònic. Cadascuna d'aquestes eines és útil per a una sèria de qüestions concretes, però la gran pregunta és quan usar una o l'altre? Amb quina finalitat? Quin nivell de seguretat i privacitat tenim amb l'una o l'altre?


Agost | 2020 | Mercat Vell de Conesa\nArxivar per Agost, 2020\nLes fotos del Mercat Vell 2020\nPosted: 5 Agost 2020 by mercatvellconesa in General\nA Conesa no podíem passar sense fer el Mercat Vell!\nPosted: 5 Agost 2020 by mercatvellconesa in Mercat Vell\nEl passat dissabte 1 d’agost a Conesa, es celebra una edició reduïda i diferent del Mercat Vell.\nNo volíem estar sense tenir el nostre Mercat Vell. Sabíem que no podíem posar parades pels carrers, no era factible obrir entrades, no ens podíem arriscar a que s’omplís el poble de gent com en anys “normals”…, però volíem tenir el nostre estimat Mercat Vell!\nPer això, des de l’organització es va pensar i proposar a l’ajuntament, un nou i petit format de Mercat Vell, tant sols pels conesins i conesines, sense publicitat, avisant poc temps abans, amb activitats fàcilment controlables, mantenint sempre les mesures higièniques i sanitàries…\nQuinze dies abans es va demanar a la gent del poble que decoressin balcons, finestres i façanes el dissabte del Mercat Vell. I una setmana abans es va passar el programa d’actes, demanant que no ho diguessin a ningú!\nEl dia assenyalat va començar amb l’enviament d’un WhatsApp amb 160 jeroglífics amb els noms de les cases de Conesa. Ja que no obríem les entrades, ens podíem entretenir en aconseguir endevinar que s’amagava darrere els emoticons. No cal dir que el joc està tenint un gran èxit!\nLes activitats començaren amb la cercavila “A la fresca”, on tres “tietes” amb una cadira de fusta plegable i gegant, van fer riure a la gent del poble amb els seus problemes per traslladar-la, desplegar-la, pujar i baixar…\nDins un antic magatzem de cal Canó hi havia quatre exposicions. La primera “Diari de confinament”, composta de petites reflexions fetes en vinyetes durant tots els dies de confinament per Montse Matas i que ens recordava petites situacions que ens van passar a tots durant aquells dies. La segona “Sensacions durant el confinament”, sèrie de pintures fetes també durant el confinament per Frederic de Balanzó, on aconseguia expressar neguits, angoixes i també, com no, esperança. La tercera “Els artistes van amb tractor” de Sara Boldú, fotografies realitzades amb dron de treballs agrícoles, amb impactants composicions geomètriques. I la darrera “Roses que parlen” de Gerard Sancho, on 23 grafismes de roses fetes per Sant Jordi durant el confinament, ens aportaven un missatge ben positiu!\nA la Zona del Minigolf dels Allotjaments Rurals el Clos, es podia prendre el tradicionals vins, vermuts, tapes i formatges. Aquest any sols amb una parada de begudes i amb tant sols la gent del poble.\nA la tarda, a la sala del ball, les nenes i nens i també força adults, s’ho passaren bé escoltant contes explicats per diferents persones.\nI per acabar, altre cop a la zona del minigolf a fer la darrera copa de vi, copes que aquest anys es tenien que portar de casa, i celebrar que, tot i el petit format, havíem pogut gaudir d’una edició del Mercat Vell, aquest any sense número, i esperant i desitjant que la propera edició del 2021 es faci amb normalitat el 12è Mercat Vell de Conesa.\nMoltes gràcies als que vau venir i, també, moltes gràcies als que no vau venir!\nOrganització del Mercat Vell de Conesa\nPrograma Mercat Vell 2020\nPosted: 1 Agost 2020 by mercatvellconesa in General


Salvatges fumigacions a 10 de desembre de 2009 | Fumiguen Girona i comarques\n« ‘Gifting’ a l’Oest de França\nCom fer un Cloudbuster d’orgonite »\nSalvatges fumigacions a 10 de desembre de 2009\nPublished 11 Desembre 2009\tChemtrails , Electromagnetisme , Girona , Modificació climàtica 5 Comments\nEls avions cisterna han fumigat i els productes químics deixats anar, han absorbit la humitat ambiental veient-se núvols artificials, sense forma i transparents.\nA la província de Girona tenim boira i humitat, cosa que volen evitar fumigant a diari com a la resta dels països veïns. No podran, hi ha orgonite a prop de les antenes de microones i queda desactivada la radiació de mort: DOR (Death orgon radiation) la qual treballa en conjunt amb els chemtrails que ho assequen tot.\nChemtrails per eliminar la boira i crear sequera.\nTota la península: http://i45.tinypic.com/34imxzd.jpg\n5 Responses to “Salvatges fumigacions a 10 de desembre de 2009”\n1 gema 11 Desembre 2009 a les 11:52\nGràcies per la teva feina. Al Baix Llobregat tambè va ser terrible, encare què avui pot ser pitjor. Porten un ritme de por.\n2 fumiganlleida 11 Desembre 2009 a les 13:33\ntenim un mes de desembre negre, a lleida: els primers 10 dies del mes han fumigat 8 vegades BRUTALMENT, 1 dia fumigacio lleugera i el dia 3 de desembre no van fumigar.\n3 chg 11 Desembre 2009 a les 14:16\nAquest matí he vist uns 8 avions que venien del Nord i Nordest. (França o Itàlia)\nEn arribar a la península tots han fet una corba per seguir la costa, cap el Sud i fumigant davant del Sol com sempre fan, expandint la seva merda química.\nFills de la gran bandarra dragona!!\nHola Gema, seria bo que podessis posar orgonite a prop de les antenes del teu Baix Llobregat. El cel quedaria més net…\n4 fumiganlleida 11 Desembre 2009 a les 15:19\nsi gemma, el cel queda mes net despres de posar orgonite al voltant de les antenes,\ncomençaras a veure els reasultats quan giftegis unes 20 antenes, amb mes o menys 200 orgonites\n5 Pru 11 Desembre 2009 a les 22:31\nOstres aqui també n’hauriem de posar més d’orgonite!\nAvui han fet com una banderra catalana amb blanc, a les 10 del matí estava el cel ple de ratlles, he al.lucinat!\nHi ha molta humitat però no plou…\nEstic veient la peli: Don’t talk about the weather, http://www.youtube.com/watch?v=XeGyVIMbvF4&feature=related\nEn parlaran dels chem a Copenhague???????\nInclús Prince en parla a ta TV del Estats Units.\nHi haurà Guerra allà com diuen alguns???