Moianès. Serra de Santa Coloma. Puig Rodó. Serrat de l’Horabona. Puig de la Caritat. Serra de l’Esta\nCastellterçol_Bauma d’Esplugues_Castellcir_Santa Coloma Sasserra_Collsuspina_L’Estany_Sant Vicenç de Vilarassau_Castell de Clarà_Moià\nPel nord del Moinès\nLa ruta recorre el nord de la comarca del Moianès per bons camins i ens permet assolir els seus cims de més alçada alhora que ens permet descobrir masies singulars com la d’Esplugues o l’Espina. Es tracta de boniques ermites romàniques i nuclis singulars ancorats en el temps com Collsupina o l’Estany amb l’impressionant Monestir de Santa Maria declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.\nDes de Castellterçol anem a buscar, a l’altra banda del polígon, la pista que recorre la Riera de Fontscalents per arribar a l’impressionant masia d’Esplugues construïda sota una bauma que li fa de teulada i que data de l’època troglodítica. L’edifici consta de planta baixa i dues plantes més. Va ser habitada fins a finals de l’any 2002. Completa el conjunt el cobert i el pont romànic del s. XI.\nDeixem aquest encisador paratge pujant per bonics boscos de pi roig i roure fins a Castellcir des d’on arrenca una pista ampla i plana que segueix el camí del nord a través de la carena, fins a Santa Coloma Sasserra, petit nucli rural, el centre del qual el conforma l’ermita romànica del mateix nom. Situada en un paratge singular al costat de la masia i del Roure monumental del Giol, fou realçada al segle XVIII però conserva el campanar del segle XI i l’absis del segle XII.\nContinuem per la bona pista fins trobar la bifurcació que porta a Collsuspina. Pel camí, passem per l’impressionant mas de l’Espina que dóna nom al poble pel fet que es formà en el Coll de l’Espina (Coll s’Espina, en català antic). L’edifici és un gran casal amb annexos que revelen construccions dels segles XVI al XIX i disposa d’una gran galeria i alguns elements esculpits del segle XVI.\nSortim de Collsuspina en direcció nord per assolir els cims més alts del Moianès. Deixem a l'esquerra el cim del Grony de l' Oller, de més de mil metres d'altura. Més endavant, a l'alçada del Mas Naolard, es deixa a la dreta el turó de Bellver, també de més de mil metres i on es troba l'església romànica de Sant Cugat de Gavadons, de visita obligada tant per l’ermita, un edifici romànic totalment restaurat del segle XII, com pel seu mirador, des d’on es pot contemplar la Plana de Vic, el Montseny i els Pirineus orientals.\nContinuem en direcció a l’Estany resseguint les carenes que separen les aigües de la Riera Gavarresa a l’altiplà del Lluçanes i les de la Riera de Calders a l’altiplà del Moianès, ambdues afluents del Llobregat. Durant el trajecte, el camí puja i travessa diversos ports, com el de Bolederes, el de Herbaprima, el Collet de Mas Güell i el Collet de la Caseta Alta. Precisament en el trajecte que ens queda fins a l’Estany seguint la carena del Serrat de l’Horabona passem pel dolmen de Puig Rodó, de visita obligada i que rep el nom d’aquest cim, el més alt del Moianès.\nSense cap dubte a l'Estany hi ha dos centres d’interès rellevants: el pla a l'extrem del qual hi ha el poble, i que fins al segle XVI havia estat un aiguamoll manat dessecar per l'abat Carles de Cardona, i el monestir romànic de Santa Maria de L’Estany, declarat Bé Cultural d'Interès Nacional. Va ser fundat l'any 1080 i és una de les joies del romànic català. El claustre, ubicat a la part meridional del monestir, n’és l'element més interessant.\nDeixem enrere el poble i enfilem cap el Collet de Sant Pere on hi ha les restes de la capella de Sant Pere del Coll de la Crossa als peus del Puig de la Caritat. Continuem per la pista que marxa pel vessant sud del puig i recorre tota la carena de la Serra de l’Estany desembocant a la carretera que baixa a Santa Maria d’Oló. La seguim uns metres per enllaçar amb la pista que duu a la masia de Rojans. En aquest punt, comencen dues de les tres variants del GR-177, la que porta a Sant Joan d’Oló i, uns centenars de metres mes enllà, la que enllaça directament amb Calders sense passar per Moià, ideal si algú ha començat la travessa en aquest municipi.\nLa Ronda del Moianès però, continua en direcció a la masia gòtica de Vilarassau i la seva ermita de Sant Vicenç, de pur estil romànic del segle XI que centrà l’activitat parroquial d’aquestes contrades. Des d’aquí el GR baixa de cop a la profunda vall de Riu Sec des d’on remunta fins al Molí Perer travessant la riera diverses vegades. Des del molí, ens queda encara un fort tram de pujada per assolir el Pla de Maria des d’on podem pujar al Castell de Clarà, anomenat també de San. Andreu, que conserva dempeus un part de la torre d'homenatge i restes de diferents dependències. Un lloc ideal per tancar la travessa ja que es troba situat dalt d'un turó a ponent de Moià des d’on podem gaudir de bona part del Moianès. Per baixar a Moià, passem per Can Coromines i la Caseta d’en Fermí.\nEsplugues. Dolmen de Puig Rodó. Monestir de Santa María de l’Estany. Sant Pere del Coll de la Crossa. Sant Viçenc de Vilarassau. Castell de Clarà


Consell Escolar de les Illes Balears: de maig 2019\nAhir horabaixa va tenir lloc una reunió del Ple del CEIB a la qual va esser aprovat l'informe 4/2019, sobre el projecte de decret pel qual es modifiquen els requisits mínims dels centres del primer cicle d'educació infantil.\nDesprés de debatre les esmenes d'EC-ECIB, algunes de les qual foren acceptades, es va votar la globalitat de l'informe amb el resultat favorable, per unanimitat dels presents.\nREUNIÓ ACTUACIONS DIE I IAQSE\nAhir, dia 10 de maig, va tenir lloc una reunió a la qual el cap del Departament d'Inspecció Educativa, senyor Antoni Arbós i el Director de l'IAQSE, senyor Pere Moyà, exposaren el programa següent:\nSEGUIMENT DEL PLA D’ÈXIT EDUCATIU A CÀRREC DEL DEPARTAMENT D’INSPECCIÓ EDUCATIVA (DIE) I DE L’INSTITUT D’AVALUACIÓ I QUALITAT (IAQSE).\n- Directrius del Pla d'Actuació del DIE 2015-2019\n- Pla d'Èxit Educatiu: Principals actuacions del DIE\n- Anàlisi dels resultats acadèmics en el període 2010-2018\nL'exposició va anar seguida d'un debat amb preguntes dels assistents.\nEl president del CEIB, en nom de tots els membres de l'organisme, va agrair la compareixença.\nAvui ha tengut lloc una reunió de la CP a la qual s'ha informat sobre les passes fetes per a la constitució del CEIB a partir del canvis establerts a la nova llei que el regula.\nTambé s'han recollit les aportacions a l'informe 4/2019 sobre Projecte de decret pel qual es modifica el Decret 60/2008, de 2 de maig, pel qual s’estableixen els requisits mínims dels centres de primer cicle d’educació infantil per part de la ponent Sra. Joana Maria mas.\nPer altra banda s'ha informat que la reunió del CEIB amb el títol "Seguiment del Pla d’Èxit Educatiu a càrrec del Departament d’Inspecció Educativa (DIE) i de l’Institut d’Avaluació i Qualitat (IAQSE" tendrà lloc el divendres, dia 10, horabaixa.\nFinalment s'ha decidit que el proper ple tendrà lloc el proper dia 14, horabaixa.


Setmana de la Ciència. Gimcana científica als laboratoris i al pati a càrrec dels alumnes de 2n d’ESO per als alumnes de 5è de primària.\ndimarts, 12 novembre, 2019 - 17:30 ESO\nSetmana de la Ciència. Xerrada, a la Sala d’actes, a càrrec de l’exalumne Carles Rabadà, sobre “Tenir èxit només depèn de tu”, i la seva experiència amb el drons, als alumnes de 3r d’ESO.\ndimarts, 12 novembre, 2019 - 17:15 ESO\nExpert en fotografia aèria amb dron, el Carles Rabadà ens ha explicat com ha aconseguit convertir la seva afició en la seva professió. Després de treballar en el sector informàtic, va viure i treballar durant tres anys a Austràlia. Allà va començar a fer fotografies des del cel i, en retornar a...\ndimarts, 12 novembre, 2019 - 14:00 Actes escola\nSortida cultural de 2n d’ESO a la ciutat de Reus, centrant-se en la part modernista, i en els seus edificis més emblemàtics, vivint d’aprop el modernisme pròxim a casa nostra.\ndimarts, 12 novembre, 2019 - 11:15 ESO\nSortida cultural de 3r d’ESO al Castell de Miravet i a les coves de Benifallet, sense descuidar una estona de navegació per “lo riu” Ebre.\nLa sortida cultural de 4t d’ESO del primer trimestre ha estat una saludable caminada fins a la Creu de Miramar, en plena natura de l’Alt Camp.\ndilluns, 11 novembre, 2019 - 18:30 ESO\nSortida cultural de primer d’ESO a la ciutat de Vic, i als llocs on el pare Claret va deixar petjada i on està enterrat; hi han fer unes dinàmiques adients a la jornada de convivència que han viscut.\ndilluns, 11 novembre, 2019 - 18:15 ESO\nExtraescolars: impressió 3D.\ndilluns, 11 novembre, 2019 - 12:00 Actes escola\nEn horari de migdia, l’extraescolar d’impressió 3D atreu els infants que, mitjançant les eines de la tecnologia aconsegueixen imprimir objectes en tres dimensions, a la vagada que gaudeixen dels ensenyaments del professor i de la companyia i implicació d’infants de diversos cursos de primària.


LA SERRA ESPADÀ | ARTANAPÈDIA\n(Aquest text formava part d’un llibret publicat pel Centre Excursionista de València: La Serra d’Espadà, en la col·lecció “Espais Naturals Valencians”, a principi dels anys 90, abans de la declaració de Parc Natural)\nEstà situada al sud de les comarques de Castelló, va des del Millars al Palància, amb uns 20 quilòmetres d’amplària i des de La Vilavella a Montan i a Montanejos amb una distància d’uns 60 quilòmetres de llargària, ocupant part de l’Alt Palància, l’Alt Millars i Plana Baixa. Més a l’oest continua la serralada però amb el nom de Serra de Pina, ja en els límits de l’Aragó.\nLes muntanyes més altes són el Pic Espadà 1.099 m, el de la Ràpita 1.103 m i el Alto del Pinar 1.101 m.\nEn total uns 1.200 km2 (120.000 Hectàrees), tot englobant 40 pobles que tenen el terme en l’esmentat territori.\nLa Serra Espadà. Font: Google Earth\nLa Serra Espadà es caracteritza per ser la zona silícia més extensa del País Valencià, on les muntanyes més emblemàtiques, al nucli axial de la Serra és d’aquest material triàsic del Buntsandstein, el qual data de fa uns 200 milions d’anys, és de terres emergides i desèrtiques amb poca flora i fauna i amb el vent com modelador dels estrats dunars que actualment podem contemplar. Si bé també abunden les calcàries triàsiques del Muschelkalk, així com del Juràsic i Cretàcic, que són materials de terres submergides, també hi ha uns petits afloraments de material primari del carbonífer en Villamalur.\nLa Serra està alineada en direcció nordoest sudest , el que fa que puga rebre els aires humits de la Mediterrània, la qual cosa determina que aquesta zona siga especialment plujosa, arribant a contabilitzar-se en la zona central de l’Espadà una mitjana de 800 mm anuals, però amb gran irregularitat. A part de la pluja quantificada en els pluviòmetres, té una gran importància en aquest indret la criptoprecipitació, és a dir, aquella humitat no mesurable pels pluviòmetres però que es suma a la quantificada i resulta altament beneficiosa per a la flora i fauna que allí habita. Són les freqüents boires, les pluges inapreciable que poden caure en tot temps, i les abundants i també freqüents rosades, les que determinen unes condicions ben especials.\nL’escarpat relleu determina la variació de les temperatures, existint llocs al raser de les muntanyes on difícilment es pot arribar a temperatures negatives, cosa que aprofiten bé els agricultors de la Plana per a conrear els millors cultius de tarongers a peu de muntanya amb la quasi seguretat d’absència de gelades i amb els avantatges comercials de poder disposar d’una fruita primerenca. En canvi en llocs poc assolellats i ombrívols de l’interior cada any es poden arribar sense gaires dificultats als 10° negatius varies vegades.\nTotes aquestes condicions, fan que la Serra Espadà siga una illa única en un mar de muntanyes molt semblants les unes a les altres. I aquest fet singular ve determinat per les característiques edàfiques i climatològiques en quant a humitat, temperatura i diferent exposició al sol abans descrites i per la vegetació que és conseqüència d’aquestes condicions.\nLa vegetació és probablement el fet més original de la nostra Serra, aquesta es beneficia de les condicions tan singulars ja assenyalades. Entre totes les espècies, la que identifica principalment el nostre territori com lloc singular és la Surera (Quercus suber) com arbre molt abundant que forma densos boscos, els únics actualment dins del País Valencià. En poden haver individus més o menys aïllats en zones pròximes, però per a encontrar boscos de sureres fora de l’Espadà caldria anar a l’Empurdà, a Andalusia Occidental o Extremadura.\nEntre altres espècies també estan representades l’auró (Acer granatienses), el serval (Sorbus domèstica, S. aucuparia, S. torminalis), el teix (Taxus bacata), el grèvol (Ilex aquifolium), la carrasca (Quercus ilex), els roures (Quercus fagínea, Q. pirenaica), els pins (Pinus pinaster, P. halepensis), el castanyer (Castannea sativa), el lledoner (Celtis australis), la savina (Juniperus savina), etc., i un sotabosc de brucs, argelagues, ginebres, matapoll, heura, marfull, arboç, llentiscle, cornicabra, ginebre, aladern, romaní, lligabosc, etc.\nTambé cal ressaltar el fet que l’Espadà és i ha estat des de sempre un espai humanitzat, i sense cap dubte, el bosc que tenim actualment no és l’autòcton, la vegetació actual és un producte cultural dels nostres avantpassat. A ells els devem la conservació dels magnífics boscos de sureres gràcies a l’aprofitament de l’escorça del suro i de les bellotes, uns boscos potenciats constantment i artificialment per eliminar competidors tan agressius com els pins.\nSi bé fins fa poques dècades, l’acció humana potenciava les sureres, aquesta acció ha resultat destructora per algunes espècies. Tal vegada la més perjudicada, l’arbre màrtir per excel·lència, fou la carrasca. Aquesta espècie segurament majoritària, que poblava grans extensions de les zones calcàries de l’Espadà, fou quasi eliminada per quatre efectes simultanis i amb complementarietat devastadora: l’intens carboneig eliminava els arbres adults, per als gavells de sotabosc també és tallaven els brots d’aquest arbre, els incendis feien altre tant i els ramats, principalment de cabres, es menjaven els refillols fins matar l’arbre definitivament. Tenim a les nostres muntanyes una experiència que ho avala, en el terme de Fondeguilla i zones pròximes, perquè les cabres no entenen de fronteres ni de propietats: hi ha mil cabres subvencionades per la Comunitat Europea, a 4000 pts per cap i any, sense control. La devastació és patent i cal dir-ho ben clar, LA UNIÓ EUROPEA MIJANÇANT LA CONSELLERIA D’AGRICULTURA ESTÀ SUBVENCIONANT UNA ACTIVITAT EXTREMADAMENT DESTRUCTORA DE LA FLORA DE LA SERRA ESPADÀ, que té també efectes negatius per a la fauna i que ocasiona gran erosió i perjudicis a les propietats agrícoles particulars i públiques.\nD’aquesta manera quasi van desaparèixer en altre temps les carrasques de les zones calcàries per a donar pas a una espècie tan oportunista com el pi blanc, amb els resultats que tots sabem.\nIgualment altres espècies han anat minvant també, en no veure l’habitant una utilitat per a la seva conservació o per considerar que el seu únic aprofitament era per a la llenya de la llar, el forn del poble o els forns de ceràmica d’Onda. D’aquesta forma han anat disminuint, fins quasi desaparèixer, el teix, el grèvol i els diferents tipus de roures.\nLa fauna ha estat la més castigada per la constant i despietada acció humana, afortunadament fa uns 40 anys que el porc senglar ha tornat a habitar les nostres muntanyes, però el fet més interessant, al nostre entendre, és l’existència, discretament ben representada, de colònies d’aus rapinyaires diürnes i nocturnes. Entre els mamífers carnívors estan entre altres el teixó, el furó, el gat cerval, la mostela i moltes altres espècies de tot tipus, com l’esquirol, el conill, la rata cellarda i molts petits ocells.\nDes del punt de vista poblacional, la Serra és sobretot un espai humanitzat, ocupat per petits pobles en les valls interiors o a la vorera dels rius perifèrics, enllaçats per unes modestes vies de comunicació les quals conflueixen a unes ciutats mitjanes que exerceixen de capitalitat. Sogorb, La Vall d’Uixò, Nules, Betxí i Onda són les ciutats on els habitants interiors van a satisfer les seves necessitats d’esplai, comercials o on cerquen la seva ocupació laboral que als pobles més interiors difícilment encontren.\nAbans l’activitat laboral en els pobles de l’interior encara era relativament important, dedicant-se la població activa a una agricultura de subsistència, una ramaderia extensiva, l’explotació de la llenya i el carbó, la mineria, el gel i treballs artesans en els que estaven especialitzats alguns pobles. Per citar alguns exemples direm que a La Vilavella i La Vall d’Uixó eren espardenyers, en Artana i Eslida espartiners i sariers, en Onda ceramistes, en Vall i Algímia d’Almonacid tenien una indústria bastonera que encara perdura i en Cirat s’ocupaven amb labors de cistelleria.\nEn els pobles al voltant de la Plana hi ha encara una agricultura pròspera i una indústria ceràmica puixant que empra mà d’obra dels pobles pròxims, en l’interior l’agricultura és testimonial i en procés de quasi desaparició, la indústria és gairebé inexistent i el turisme rural, llevat de Montanejos, Eslida i Aín, és més una promesa de futur que una realitat present.\nAquests pobles interiors tenen com principal font d’ingressos les pensions amb un 60 ó 70 % de pensionistes en alguns llocs, restant pocs joves. Malgrat tot hi continuen treballant una modesta colla en la construcció principalment per a gent de la mateixa localitat emigrada a la ciutat, que conserva la seva casa, en ocasions un tant desarreglada, per la qual cosa necessita fer reformes, aquesta gent torna a l’estiu o algun cap de setmana al poble. En la majoria d’aquests pobles no hi ha matrimonis joves i difícilment es registra un naixement per any.\nAmb aquestes perspectives els pobles interiors tenen un procés d’envelliment i pèrdua de població quasi imparable, per tant estan en un greu perill de desaparèixer com a poble viu i hàbitat permanentment.\nAlguns testimonis ens indiquen que ja en el paleolític foren habitades aquestes terres, Joan Tomás i Martí ens contava la troballa d’un crani de l’home de Neandertal a la cova Cerdanya de Caudiel, cosa no confirmada. Del mesolític es troben bastants mostres de la seva indústria microlítica en la vall d’Artana. De l’eneolític en hi ha restes a les coves de Sant Josep a la Vall d’Uixó i a la cova Loret d’Eslida, destacant l’ídol d’Artana, que es conserva actualment al Museu Municipal de Borriana.\nPerò sobre tot és a l’edat del bronze quan s’encontren més vestigis de poblats, principalment a muntanyes de poca altura prop de punts d’aigua i fàcil defensa. Les restes ibèriques també són importants, destacant el Solaig de Betxí, la muntanyeta de Sant Antoni en la mateixa població i moltes de les muntanyes on després en època àrab foren edificats castells.\nD’època romana hi ha abundants restes de ceràmica i construccions com les termes de la font Calda, una inscripció sobre la roca en Algímia d’Almonacid, el poblat de Sant Josep a La Vall d’Uixó i unes inscripcions conservades a la porta de l’església de Caudiel.\nPerò és en temps dels àrabs quan la Serra té una certa rellevància, s’edifiquen els castells, pràcticament un per cada poble i en alguns casos com el de Xinquer amb unes dimensions quasi com el mateix nucli urbà. L’agricultura i ramaderia són importants, tot destacant-s’hi el sistema de rec amb sèquies, basses, sènies assuts, aqüeductes, etc. La làpida àrab d’Artana amb una inscripció religiosa és també una peça arqueològica interessant i ben curiosa per la seva ubicació, és una afirmació d’Alà com únic déu i del seu profeta Mahoma, dins una església cristiana.\nJaume I en 1233, conquesta Borriana i posteriorment la Plana, però va cap a València conquistant les zones planes i costaneres. Tal vegada perquè són més pròsperes o perquè així talla el pas a qualsevol incursió africana que puga ajudar els àrabs. És molt més tard quan inicia la conquesta de l’Espadà, però ho farà amb pactes i tractats que després mai compliria. D’aquesta manera aconsegueix en juny de 1242, a Artana, la capitulació d’Eslida, Alcúdia, Veo, Suera, Tales, Pelmes i Sengueir i totes les seves aldees sense haver de patir una guerra llarga i costosa, cosa que segurament haguera ocorregut per la bel·licositat dels moros de l’Espadà i per l’accidentada orografia, que sense lloc a dubtes hagués afavorit als nadius.\nDesprés de la conquesta, a la Plana cristiana, on hi ha també viles reials, s’anteposa la muntanya feudal i morisca. Els Centelles, el duc de Villahermosa i el duc de Sogorb entre altres són els senyors de la Serra que exploten i a la vegada protegeixen els seus vassalls musulmans; aquests, treballadors i molt austers, encara sobreeixien amb algun estalvi al dur sistema feudal.\nMés tard, de 1519 al 21, la guerra de les Germanies els fa col·laboradors dels nobles contra els agermanats, sofrint la duresa d’una guerra que no era la d’ells i també patint en moltes ocasions les venjances dels agermanats que aconsegueixen saquejar molts llogarets de moros i, el que és pitjor, el bategen a la força. Com aquests batejos són considerats vàlids per les autoritats eclesials els obliguen a ser cristians fins al punt que en 1525 hi ha una ordre reial que obliga a batejar-se i a seguir la religió cristiana a tota la població musulmana del Regne.\nFront aquest fet els moriscos de la Serra Espadà, ajudats per altres de diferents llocs del regne, s’alcen en armes, fins que són derrotats el setembre de 1526, quedant subjugats ja per sempre, sense cap reacció prou contundent front una majoria cristiana que abomina d’ells, fins l’expulsió en 1609.\nPosteriorment a aquesta data, ve la repoblació del les viles per cristians de poblacions veïnes en la Plana Baixa; l’Alt Palància i l’Alt Millars són repoblats per població majoritàriament aragonesa, encara que abunden els cognoms catalans i mantenen en la seva parla aragonesa bastants catalanismes.\nL’Espadà, si bé en època de pau no és una zona que haja estat objecte d’especial atenció, en cas de conflicte armat, al ser un lloc estratègic per les seves defenses naturals, ha estat important en tots els temps. Les revoltes morisques, i altres conflictes com les guerres carlines, on el general Cabrera feia les seves incursions, ens ho recorden. També en la guerra civil espanyola, el front es va mantenir en les nostres terres des de l’agost del 38 fins l’l d’Abril de 1939, nou mesos en total.\nPERQUÈ CAL PROTEGIR EL PARATGE?\nLa contestació és obvia, cal protegir-lo perquè està en greu perill i la nostra societat no pot fer una altra injustícia a la natura, no podem condemnar a mort als altres éssers pel sol delicte de ser diferents.\nEntenem que la primera raó per a justificar la protecció d’una zona és d’ordre moral, una mena de drets dels animals i de les plantes que creiem existeix en la natura i que l’home transgredeix constantment, però hi ha altres qüestions importants també a tenir en compte.\nLa Serra Espadà constitueix un espai singular on les rogenques roques triàsiques tacades pels líquens de multitud de colors i formes, envoltades pel verd mat de les sureres o les platejades carrasques, forma paisatges idíl·lics per a l’excursionista. L’estudiós també hi troba el seu espai amb l’existència de molts endemismes afavorits per l’elevada humitat i per les molt freqüents diferències climàtiques, d’altitud, d’exposició al sol o de canviant textura de les terres. La fauna té vocació de reeixir i ho aconsegueix sempre que l’home dona un petit marge. Encara podem veure molt sovint el vol majestuós de l’àguila reial, el mussol reial i les altre més modestes rapinyaires, animals maleïts pels caçadors com la rabosa encara hi són freqüents i les serps es mantenen, prenent el sol en les primaveres solejades damunt de les roques.\nMolt sovint, l’habitant de la zona no sap valorar el que té, en un altre temps les nostres muntanyes i valls no podien mantenir la població creixent, bastants dels seus habitants no tenien altre remei que emigrar i els que s’hi quedaven havien de suportar un treball dur i de poc profit. Aquests conceptes encara estan al subconscient dels nadius i més ara quan la poca rendibilitat ha desaparegut, per aquest motiu alguns somnien amb un desenvolupament poc respectuós, com el de la costa, no reparant que això acabaria d’arruïnar la zona.\nLes agressions que estem patint venen, com apuntava abans, del poc apreci i reconeixement dels valors de l’Espadà i d’imitar un model desenvolupacionista tipus anys 60, que és precisament l’època en què les nostres terres van quedar encara més endarrerides respecte a la Plana.\nFou a principis de l’any 60 quan l’agricultura de subsistència va desaparèixer per una sèrie de causes relacionades amb l’apertura a Europa de l’Estat Espanyol i l’avanç tecnològic i econòmic que es registrà. Al obrir-se noves fàbriques, iniciar-se un corrent migratori a Europa i haver un important augment i rendibilitat del cultiu de les taronges, la gent més jove dels pobles intentaren aprofitar eixa conjuntura més favorable econòmicament i buscaren els llocs de treball que aleshores s’oferien, deixant el cultiu agrícola tradicional. Per contra en eixe mateix temps, les fàbriques d’Onda abandonen la biomassa forestal com a font d’energia i l’agricultura de secà deixa de ser rendible en comparació als salaris pagats a les altres activitats.\nPer aquestes raons ja apuntades, l’Espadà com espai singular, en ocasions no està suficientment valorat i protegit pels propis habitants. Com exemple del que estem dient, la Serra està sent devastada per terrers que alimenten les finques de tarongers de la Plana, finques per altra part, poc rendibles des del punt de vista estrictament agrícola, les quals contribueixen a augmentar l’excedent d’aquest fruit i el dèficit d’aigua que estem patint.\nL’extracció d’aigua subterrània està en algunes ocasions per damunt de les possibilitats dels aqüífers, les pedreres assolen les nostres muntanyes més costaneres, les clavegueres dels pobles encara en gran part vessen les aigües als barrancs sense depurar i els municipis molt sovint destrueixen el seu patrimoni arquitectònic per fer modernes finques sense estil ni personalitat. Una part del caçadors no respecten les lleis de caça, tampoc hi ha cap terreny vedat i el terme de Fondeguilla i zones pròximes estan patint una devastació per causa de mil cabres que allí estan sense control. Els esports impactants com els 4×4 i el motociclisme de muntanya també hi són presents, però la major amenaça són els incendis forestals: l’any passat fou calcinat un terç de la Serra.\nLa necessitat de protecció és obvia perquè estem greument amenaçats i la nostra zona mereix i necessita de la protecció, per això nosaltres estem d’acord en línies generals amb l’àrea d’actuació del Pla d’Ordenació dels Recursos Naturals i veiem suficients les mesures que allí s’estableixen; una altra qüestió serà la manera d’aplicar-les, cosa que es veurà més endavant. Entenem en canvi molt restrictiva la delimitació del paratge, ja que queden fora del parc, entre altres, zones tan emblemàtiques com el Montí d’Onda, les Penyes Altes d’Artana, Font de Cabres de Nules, el Castell i Penyalba de La Vall d’Uixó, les zones més altes del terme de La Vilavella, el Solaig i la part lindant amb les Penyes Altes en Betxí, La Balsa de la Dehesa de Soneja i part del terme de Benafer.\nUna altre motiu per a la protecció és la gran demanda que té la societat d’espais naturals. La majoria dels nostres conciutadans hi viu a les ciutats i pareix que s’encontren bé allí, però ve el cap de setmana i un allau de cotxes envaeixen les carreteres. Són precisament eixos habitants de les ciutats que busquen espais naturals, busquen el contacte amb la natura com una necessitat vital de tornar als seus orígens.\nSi acabem amb aquestos espais, evidentment serem espiritual i materialment més pobres. Però aquesta destrucció no contribuiria en gran mesura a la degradació psíquica i moral de les persones? Quins valors podem tenir nosaltres i que podem transmetre a les generacions futures si no tenim l’ètica, la sensibilitat i la intel·ligència de respectar als nostres germans diferents?\nEntenem que amb la màxima figura que permeten les lleis valencianes, parc natural, amb inclusió d’altres figures en alguns punts molt concrets que podrien tenir la categoria de monument natural i reserva d’interès científic. Hi han bastants llocs mereixedors d’aquestes categories.\nUna altra actuació prèvia o no a la declaració hauria de ser la compra de terreny per part de l’administració, actualment hi tenim entre un 8 ó un 9 % de propietat pública dins la zona, una manera més efectiva de protegir és actuar en terrenys propis, i això és el que estem fent nosaltres a través de la Fundació Serra Espadà, el nostre lema és comprar per a protegir i restaurar.\nTambé la nostra voluntat de protecció de l’entorn ens ha portat a mantenir entrevistes amb autoritats responsables de la política mediambiental i amb les municipals, són dotzenes les entrevistes, instàncies, taules rodones, articles i compareixences als mitjans de comunicació, conferències, etc., i pensem continuar exigint la declaració del Parc Natural de la Serra Espadà com un mitjà per a començar a frenar el procés de degradació que estem patint amb una desprotecció ben patent.\nDistribució geogràfica de les masses de Q. suber a l’Estat espanyol. Font: http://www.3tres3iberico.com/print/351\nCOM COMPATIBILITZAR PROTECCIÓ I ÚS DEL TERRITORI?\nLa Serra Espadà ha estat i continua sent un espai antropitzat, la flora i la fauna estan condicionades per l’home i també l’ús del territori amb moltes transformacions.\nNosaltres hem ocupat les valls més fèrtils i les zones més assolellades i accessible quasi amb exclusiva, deixant als altres sers allò que no ens servia, però la natura és molt austera i ha reeixit, ara es tracta de delimitar el territori i continuar com a mínim conservant-li aquest espai.\nDelimitar uns espais on l’home només puga exercir activitats que respecten la biodiversitat, dissenyant i duent a cap plans de protecció i potenciació de determinades espècies que estiguen en perill.\nTreballant per una protecció efectiva de les nostres muntanyes com espai físic que no pot desaparèixer ni degradar-se. Moltes voltes es parla dels incendis com l’efecte més devastador que patim, efectivament els incendis per la seva capacitat destructora i freqüència en el temps són una greu amenaça per a les zones boscoses del País Valencià. Però les indústries d’àrids tenen un efecte més demolidor, l’extracció de grava, pedra o terra dels nostres rius, de les nostres muntanyes i de les nostres zones de cultiu no massa aptes per al taronger, no solament destrueixen un espai, en realitat l’eliminen i aquest és el grau de destrucció més alt possible. El que passa és que aquest efecte no és tan notat perquè està més espaiat en el temps i sovint disfressat de progrés i d’activitat econòmica momentàniament rendible per alguns treballadors de la rodalia.\nPerò les regulacions i la prohibició de determinades activitats no han de constituir en cap manera una limitació al desenvolupament de la zona, s’han d’interpretar simplement com una orientació i planificació de l’espai, tot entenent que hi ha un projecte de futur infinitament més esperançador que aquell que propose la degradació i destrucció a curt termini a canvi d’uns guanys immediats.\nPa per avui i fam per a demà, aquesta frase tan repetida al llarg de la història, fent referència a aquells que proposen un desenvolupament salvatge, resumeix sàviament el que estem intentant explicar.\nEl que necessitem és un desenvolupament sostenible, prèviament planificat amb tota la racionalitat possible, evitant incórrer en el gegantisme i primant els recursos renovables que sempre estaran a l’abast de les generacions futures.\nHi tenim tota una gamma extensa d’activitats que l’habitant de la Serra pot desenvolupar en compatibilitat amb la conservació del medi i per tant amb una explotació de recursos renovables, sempre que aquestes activitats es facin amb racionalitat i sentit comú.\nExisteix encara una agricultura que es podria beneficiar cultivant productes de qualitat i amb tècniques tradicionals, el que actualment es diuen productes ecològics. La imaginació dels productors podria portar-los fins i tot a assajar nous productes no explotats fins ara però de gran qualitat i propietats alimentàries, estem pensant en el cultiu de l’alborcer entre alguns altres fruits i moltes plantes aromàtiques.\nTots els productes de la zona, siguen tradicionals o nous, podrien beneficiar-se del prestigi d’ésser cultivats en un paratge natural amb mètodes tradicionals i amb denominació d’origen; també hi podria haver indústries d’envasat o transformació d’aquests productes sempre amb tècniques que primaren la qualitat sobre la quantitat.\nDe la mateixa manera podria beneficiar-se la mel, la ramaderia tradicional i l’el·laboració de productes derivats de la carn o la llet; hi tenim actualment en l’Espadà uns embotits i formatges d’excel·lent qualitat però poc coneguts fins ara.\nL’aprofitament del bosc, ara quasi totalment abandonat, podria constituir una altra activitat econòmica. Actualment el suro pràcticament no s’extrau, els pins són d’una fusta de baixa qualitat, per això en la majoria de casos tan sols són utilitzats per a fer palets, el que determina un preu irrisori. En canvi el suro és de bona qualitat i la fusta podria fer-se servir per altres usos amb un tractament adequat. Tenim l’exemple d’unes persones que han aprofitat pins d’una finca de la Fundació Serra Espadà; aquestos troncs després d’un tractament conservador, serviran per a fer una casa totalment de fusta. Resta molt per investigar en aquesta direcció per tal de donar a la fusta una qualitat òptima.\nPel que respecta a la indústria del suro, encara és activa en Eslida i Soneja; la potenciació d’aquesta activitat amb fabricació de nous productes derivats d’aquesta matèria primera tal com es fa en algunes zones de Catalunya, podria ser una possibilitat esperançadora.\nFins els anys 60, principalment en època de postguerra, hi havia una activitat molt estesa a l’Espadà, eren els gavellers que aprofitaven el sotabosc per limentar els forns dels pobles i sobretot els forns de les indústries ceràmiques d’Onda. Aquesta pràctica fou molt controvertida, per una part es tallava el sotabosc totalment i alguns arbres com la carrasca, el roure, l’auró, el teix, el grèvol i el castanyer eren també periòdica i sistemàticament mutilats. Això evitava els incendis en gran mesura però restava un bosc incomplet. Ara en canvi el sotabosc està molt espès i amb llenya molt seca, cosa que fa en cas d’un incendi, desgraciadament freqüents, que la combustió siga molt alta i difícilment controlable.\nLa majoria dels habitants de la Serra creuen que la virulència dels incendis es deguda a que la muntanya no es neteja com abans, quan els habitants dels pobles traïen benefici del bosc no hi havien quasi incendis, malgrat encendre’s més focs, inclús fent carboneres.\nNosaltres reconeixent que tenen part de raó, i davant el degradat estat en que es troben les sureres, sense cap tipus d’ordenació d’ús ni projectes oficials de regeneració, estem estudiant i assajant un aprofitament controlat de la biomassa forestal que intentés la regulació de les espècies més piròfites per a l’aprofitament com matèria primera per fer tronquets artificials per a la llar, pellets per a les calderes de calefacció o per a intentar alimentar una petita central tèrmica. Completant les actuacions amb reforestacions que recuperen la biodiversitat perduda pels incendis i pràctiques agressives per al medi.\nSom conscients que aquest projecte podria despertar moltes crítiques, però també hi ha una realitat molt evident, el perill d’incendi és constant i alt. Podrem seguir conservant el que resta dels nostres boscos amb les condicions actuals?\nEn la Serra, com apuntàvem abans, ha existit activitats artesanals, algunes de les quals encara perduren i poden ser rendibles si es promocionen adequadament. Les espardenyes de La Vilavella i La Vall d’Uixó, la terrisseria d’aquest últim poble i de Sogorb, els productes artesans de l’espart en Artana, la indústria bastonera de La Vall i Algímia d’Almonacid i la ceràmica d’Onda, en són una mostra. També les indústries del suro d’Eslida, les fusteries d’aquest últim poble i d’Alcudia, la cistelleria de Cirat, les almàsseres d’oli de molts pobles i les modernes plantes envasadores d’aigua de Chóvar, Azuébar, Almedíjar i Artana, són igualment alguns exemples de productes que es podrien revitalitzar i promocionar comercialment. Quan siga declarat el nostre territori parc natural, l’afluència de visitants farà que aquests productes es venguen en origen, cosa avantatjosa des del punt de vista comercial.\nLa mateixa afluència de visitants afavoriria tota l’activitat comercial, actualment a Montanejos, poble eminentment turístic, hi ha 29 establiments comercials per cada mil habitants, front a La Vilavella o Artana amb una mitjana de 12.\nEl turisme rural seria el factor potenciador de la majoria de les activitats econòmiques, entre aquestes caldria promocionar el lloguer de cases, el senderisme amb guies especialitzats, podrien augmentar els establiments hostalers recuperant i promocionant la cuina de la zona.\nL’administració, conservació i guarderia del parc també generaria alguns llocs de treball.\nLa construcció segurament tindria un impuls amb nous habitatges i establiments comercials, reparacions en cases velles per a llogar, tot això gràcies als visitants de les ciutats pròximes, alguns dels quals podrien fixar la seva residència als pobles de la Serra.\nResumint, podem dir que per al desenvolupament de la zona, el més important és l’existència d’uns usuaris del Parc, uns visitants que aprecien en primer lloc la qualitat de vida que pot donar un espai natural com l’Espadà; naturalment una qualitat de vida potenciada per uns serveis suficients. El que cal com cosa imprescindible, és evitar en tot moment repetir els errors de la costa, no siga que per inconsciència i egoisme d’uns pocs destruïm els valors que fan el paratge atractiu.\nÉs evident que cal la declaració de la Serra Espadà com a Parc Natural el més aviat possible, esperant i exigint si ve el cas, que aquesta declaració supose, tal com ja es deia al primer esborrany fet per l’antiga Agència del Medi Ambient, la protecció, conservació i promoció efectiva de la zona com espai natural i hàbitat humà, per tant amb el manteniment i potenciació racional de les activitats humanes, siguen culturals socials o econòmiques.\nPer a que la protecció siga efectiva, cal un consens de tota la població que habita al futur parc i aquest consens es pot aconseguir amb paciència i diàleg constant amb totes les parts interessades. Les autoritats tenen la major responsabilitat en aconseguir aquest consens, informant i habilitant els recursos necessaris per a que la conservació siga vista com allò més convenient i compatible amb un desenvolupament racional i sostingut dels recursos de la Serra.\nRAMON SABORIT ARNAU\nJOAN VICENT CABALLER


“Un rebrot naixerà de la soca de Jessè, brotarà un plançó de les seves arrels. L’Esperit del Senyor reposarà damunt d’ell: esperit de saviesa i d’enteniment, esperit de consell i de fortalesa, esperit de coneixement i de reverència pel Senyor; esperit que li inspiri com reverenciar-lo. No jutjarà per les aparences ni decidirà pel que senti a dir; farà justícia als desvalguts, sentenciarà amb rectitud a favor dels pobres. La seva paraula serà un flagell en el país, una sentència que farà morir el malvat. S’armarà de justícia, se ce-nyirà de fidelitat.\nEl llop conviurà amb l’a-nyell, la pantera jaurà amb el cabrit; menjaran junts el vedell i el lleó, i un nen petit els guiarà. La vaca i l’ossa pasturaran juntes, jauran plegades les seves cries. El lleó menjarà palla com el bou, l’infant de llet jugarà vora el cau de l’escurçó, el nen ficarà la mà a l’amagatall de la serp. Ningú no serà dolent ni farà mal en tota la muntanya santa, perquè el país serà ple del coneixement del Senyor, com l’aigua cobreix la conca del mar. Aquell dia, el rebrot de Jessè s’alçarà com a bandera entre els pobles; les nacions li demanaran consell, i el lloc on habitarà serà gloriós. Aquell dia...”\nUn text preciós, d’una gran bellesa plàstica, d’un geni literari. És l’inici del capítol 11 del profeta Isaïes, un gran poeta, potser, juntament amb Job, el més gran de l’Antic Testament. Som al segle VIII aC, a Jerusalem, quan Isaïes manifesta la seva vocació profètica, la missió d’anunciar la ruïna d’Israel i de Judà. Ja havien caigut Damasc i Samaria. La seva col·lecció d’oracles, les seves declaracions contundents i solemnes, van acompanyades d’una gran motivació moral davant l’amenaça assíria i el setge a Jerusalem. Un heroi nacional en una època de forta tensió internacional, clamant contra la por i el descoratjament del poble. Un llibre imbuït d’un clima messiànic que fa d’Isaïes el llibre clàssic de l’esperança.\nFou Narcís Comadira qui, en un article a l’ARA, a l’inici de l’Advent, aconsellava que llegíssim els profetes. Ho he tornat a fer amb Isaïes. “Cal pensar –deia– en les circumstàncies històriques del moment en què van escriure i, sense fer cap esforç gaire gran, pensar en les nostres!”


Roses elimina setze palmeres del passeig afectades per la plaga de l'escarabat morrut - Diari de Girona\nRoses elimina setze palmeres del passeig afectades per la plaga de l'escarabat morrut\nL'Ajuntament retira els exemplars per l'elevat risc de caiguda\nddg | roses 11.03.2019 | 13:47\nRoses ha començat aquest dilluns a retirar les palmeres afectades Ajuntament de Roses\nRoses ha començat aquest dilluns a retirar les palmeres afectades\nL'Ajuntament de Roses retira setze palmeres de l'avinguda de Rhode afectades per la plaga de l'escarabat morrut. L'empresa municipal Rosersa ha iniciat aquest dilluns les tasques per retirar els exemplars ubicats en el tram entre la plaça Catlaunya i la de Sant Pere per l'alt risc de caiguda malgrat els tractaments aplicats.\nDe fet, ja s'han produït algunes caigudes, una de les quals va ferir una vianant recentment, per la qual cosa s'ha optat per l'enretirada d'aquestes 16 unitats i la seva substitució per altres arbres més segurs, igualment adaptables a les condicions de salinitat de primera línia de mar, s'explica des de l'Ajuntament.\nLes tasques s'inicien avui amb la tala de les palmeres i l'enretirada de les soques. A continuació, s'ampliaran els escocells per a la plantació de les noves espècies. Concretament, els nous arbres triats són de l'espècie Koelsreuteria paniculata, de forma esfèrica i fulla caduca, amb floració a l'estiu i fullatge taronja i groc a la tardor. A més, l'actuació s'aprofitarà per arranjar les irregularitats de la vorera existent en el tram entre la Riera Ginjolers i la plaça Sant Pere.\nEstudi de l'afectació\nParal·lelament, s'està elaborant un estudi per conèixer quina és l'afectació de les prop de 400 palmeres existents actualment en el municipi i establir els tractaments i actuacions a emprendre per al seu manteniment i garantir la seguretat a la via pública.\nL'atac del morrut en les palmeres dactilíferes es produeix a través del tronc, motiu pel qual es redueix la seva resistència i es debilita l'estabilitat de la copa (que sol tenir un gran pes i volum). En concret, les palmeres que es retiren aquesta setmana tenen una alçada aproximada de 10 metres, per la qual cosa aquesta afectació al tronc comportava un elevat perill.\nL'escarabat morrut ha afectat ja actualment les tres espècies de palmeres que hi ha a Roses malgrat els tractaments fitosanitaris que s'apliquen al llarg de l'any, els quals no resulten 100% efectius. Les primeres van ser les palmeres canariensis, a les quals han seguit les dactiliferes i, finalment, s'estan donant també els primers casos d'afectació a les palmeres whasingtonies.\nCinc remeis senzills per eliminar els peixets d'argent de casa.\nEl CREAF augura una temporada amb menys processionària als boscos.


Piqué tenia raó: escàndol a Anoeta (1-2) Piqué tenia raó: escàndol a Anoeta (1-2) – Món Esport\nJoan Pol Alcaraz Juny 21, 2020 11:56 pm\nEn acabar el partit del Barça al Sánchez Pizjuán Gerard Piqué va fer unes declaracions molt controvertides. El central de la Bonanova va advertir que, havent-se deixat dos punts davant el Sevilla com van fer, seria molt difícil guanyar la Lliga, ja que el Reial Madrid venia de guanyar dos partits envoltats de polèmica arbitral. Estrada Fernández, l’àrbitre català del duel que els blancs han disputat contra la Reial Societat, ha marcat clarament l’enfrontament amb tres decisions que han decantat el marcador a favor dels blancs (1-2).\nEl duel ha començat amb un cert domini dels bascos. Estaven més lúcids pel què fa al control de la pilota, però no generaven perill. Per la seva part, el Madrid ha mantingut la mateixa imatge dels dos partits anteriors i la que els ha acompanyat tota la temporada: sense convèncer, sense mostrar-se superior, però trampejant per mantenir un empat prou just al marcador. En els primers 45 minuts de joc no hi ha hagut pràcticament cap ocasió de partit. Un xut de Benzema i un altre de Vinicius que Remiro ha aturat sense problemes.\nL’escàndol de la segona meitat\nA la represa s’ha esdevingut la tragèdia. Vinicius, que estava tenint dificultats greus per superar Gorosabel, ha entrat a l’àrea amb una bona jugada individual i ha caigut davant del porter. L’àrbitre ha xiulat penal. Aparentment no hi ha hagut cap contacte entre cap defensor basc i el brasiler, però Estrada Fernández no ho ha volgut ni revisar amb el VAR i Sergio Ramos ha convertit el penal amb calma i seguretat.\nEl drama no havia fet més que començar. Poca estona després, Januzaj, que acabava d’entrar, ha marcat un autèntic golàs des de la frontal de l’àrea. Sense cap motiu aparent, el col·legiat ha anul·lat el gol. Ha justificat un fora de joc de Mikel Merino, qui estava davant de Courtois però no ha intervingut en la jugada ni ha dificultat la tasca del porter belga.\nUna última, potser la més greu. Amb el marcador de 0-1, Benzema ha rebut una centrada a l’interior de l’àrea, ha controlat amb el braç i ha marcat. Una mà sempre és una mà amb el nou reglament i el gol hauria d’haver estat anul·lat. Tot i això, Estrada Fernández tampoc no ha consultat el VAR i el Madrid ha agafat un avantatge de dos gols. La diana de Mikel Merino, amb un xut molt potent i ben col·locat, ha posat emoció al partit, però no ha estat suficient perquè els bascos acabessin empatant.\nAmb aquesta victòria, el Madrid torna a ser líder de la Lliga Santander, després de l’empat del Barça al Sánchez Pizjuán. Ambdós equips estan empatats a punts, però els blancs tenen el gol average particular a favor. Els blaugrana, després de les paraules de Piqué, tenen arguments de sobres per queixar-se, però també és cert que han de millorar la imatge que estan donant si volen lluitar per la competició.\nZidane respon a les acusacions de Piqué\nodisea Juny 22, 2020 1:24 pm\nYa sabemos hace tiempo que el Real TRAMPAS ganara la liga con el 90 por ciento de sus arbitros y su var de copas,,en fin como todo chapuzas en este pais llamado madrid.a ver cuando les damos la patada.\nFart Juny 22, 2020 11:23 am\nSi el Barça, decidís jugar en un altre lliga, sabeu els millions d’euros, que deixaria d’ingressar “La liga”........ doncs això mateix, en un any eleccions al Barça, cal un projecte rupturista i guanyador. Bon vent i “Barça” nova.... Diez equipos que juegan las Ligas de otro país https://es.besoccer.com/noticia/diez-equipos-que-juegan-las-ligas-de-otro-pais-23-08-17


L'(a)phònica destapa les veus de Joan Miquel Oliver, Maria Jaume, Xarim Aresté, Anna Ferrer i Extraño Weys | Enderrock.cat\nEl Festival de la Veu de Banyoles ha presentat la programació d'enguany\nManu Chao, El Pony Pisador, Marc Parrot i Eva Armisén i una quarantena d'artistes més actuaran al Pla de l'Estany, entre el 24 i 26 de juny\nRedacció | 25/05/2022 a les 16:30h\nArxivat a: Enderrock, festival de la veu, Festivals 2022, (a)phònica, actualitat, festivals, festivals d'estiu\nL'(a)phònica, el Festival de la Veu de Banyoles, ha presentat aquest matí tota la programació d'enguany. La 18a edició, que se celebrarà del 24 al 26 de juny, vindrà carregada amb més d'una quarantena de propostes musicals, tant de l'àmbit nacional com internacional. A més, hi haurà diverses activitats paral·leles que acabaran d'arrodonir el cicle. Les entrades estaran disponibles a partir de demà, 26 de maig, a les 10h, al seu portal web.\nEl festival de ciutat i de qualitat suma una edició més amb l'objectiu de potenciar la veu dels artistes. La programació d’aquest any compta amb artistes com Joan Miquel Oliver (Antònia Font); l'artista de Lloret de Vistalegre, guanyadora del Sona9 2019, Maria Jaume; la cantautora menorquina Anna Ferrer; el cantant francès, resident a Barcelona, Manu Chao; el quintet barceloní El Pony Pisador, l'artista de Flix Xarim Aresté i Extraño Weys, que portarà Rodrigo Laviña y su combo (Say It Loud, 2021) –Premi Enderrock 2022 de la crítica a millor disc de Música Urbana–.\nDurant tres dies consecutius, El Pla de l'Estany acollirà músics de l'escena emergent i consolidada. A més, oferirà un conjunt d'activitats paral·leles als concerts com per exemple, els tallers Escriu la teva història, Beatbox i Les eines; els tasts de concerts de Lia Sampai i Agnès Algueró; i les exposicions (a) 22 i Dibuix en directe.\nEl festival s'engegarà, el divendres 24 de juny, amb l'espectacle musical de carrer ESTOP de Cor de Teatre –una producció de l'(a)phònica, la Marfà: Centre de Creació Musical i Somfònics–, que es representarà set vegades durant tot el cicle. Seguidament, hi haurà les actuacions de la compositora de Salou Alba Morena, d'Anna Ferrer, Manu Chao –que oferirà temes nous– i l'artista de Flix Xarim Aresté.\nEl dissabte 25 de juny, entre una gran varietat d'activitats, estarà als escenaris de Banyoles la banda basca Amorante –fent la seva primera actuació pel gironès–, Maria Jaume –que presentarà el seu darrer treball Voltes i Voltes (Bankrobber, 2022)- i Beatbox Open Banyoles –una de les semifinals del campionat estatal de beatbox–. També, formarà part de la programació l'actor Pere Arquillé, Joan Miquel Oliver (Antònia Font) i Rodrigo Laviña y su Combo.\nL'últim dia del festival, el diumenge 26 de juny, estarà ple d'actuacions: la formació de poetes Antònia Vicens i Antoni Vidal, Marc Parrot i Eva Armisén, MuOm, Música Nua i Deixa't d'històries: un concurs d'un recull de microrelats escrits per diverses persones de Banyoles. El final del cicle s'anirà apropant, tot i que, quedarà per veure el Cor Jove Amics de la Unió –que cantarà en directe juntament amb David Soler i Marcel Bagés– i el duet francès Birds on a Wire. L'(a)phònica es tancarà amb el directe d'El Pony Pisador -guardonat amb el Premi Enderrock 2022 a millor cançó de folk amb "La noble vila de Su"–.\nUna publicación compartida de (a)phònica (@aphonica)


Ros insisteix en reclamar un grup propi al Senat que permeti al PSC desmarcar-se del PSOE 'quan calgui' ! directe!cat\nPolítica Última actualització Dimarts, 6 de setembre de 2011 18:06 h\nL'alcalde de Lleida considera que cal una 'veu pròpia' en debats com ara l'Estatut, el fons de competitivitat o la reforma constitucional\nL'alcalde de Lleida, Àngel Ros, espera sortir del congrés dels socialistes del desembre amb el concepte de 'veu pròpia' a Madrid 'ben arrelat, aprovat i negociat amb el PSOE'. Ros ha recordat que ell i l'alcalde de Sabadell, Manel Bustos, van redactar un document en què demanen un grup propi al Senat per poder desmarcar-se del PSOE quan calgui, 'que esperem que no calgui massa', ha puntualitzat, tot i que ha posat com a exemple els debats sobre l'Estatut, el fons de competitivitat o la reforma constitucional. Ros respon així l'exconseller Ernest Maragall, que en un article publicat aquest dilluns considerava que la feina dels 25 diputats socialistes a Madrid havia estat invisible.\nàngel ros, grup propi, lleida, psc, senat\n7 de setembre de 2011, 19.19 h\nQue en fa de temps d'això del grup propi al Senat.\nRecordeu que ja es va presentar aquesta proposta, i, rarament Ernest Lluch aquella vegada va arribar tart per a votar, o sigui va arribar quan ja s'havia votat i es va perdre, o és que no teniku memòria?\nErnest Lluch podia ser intel.ligent però no va fer res a favor de Catalunya, traïdor? no ho sé.\n7 de setembre de 2011, 12.42 h\nAquests Sociates, tenen claríssim que no jugaran amb la seva menjadora, fixem-nos-hi que el sr. Ros parla de grup propi AL SENAT, que tothom sap que és una cambra a on es va a "vegetar" i a cobrar un bon sou sense mullar-se gaire.\n7 de setembre de 2011, 12.03 h\nEncara hi ha temes en que no calgui? No teniu ja balanç de conjunt per dinamitar aquest encaix actual? Encara necessiteu agafar una floreta i dir ara si´ara no...?\nEl que toca es deixar de banda d'una vegada els que sotmeten, sobordinen i espolien la nació.\nEl que cal es no ésser psc-psoe. És d'un cinisme, incoherència o subordinació d'escàndol.\n6 de setembre de 2011, 22.36 h\nPerò si al Senat no anaven amb el PSOE! Sinó amb Esquerra i ICV-EUiA (Entesa Catalana de Progrés).


Ca Saforaui participa en #LlibresAlCim - llibresalcim.com\nCa Saforaui hem pujat amb #LlibresAlCim, perquè volem demostrar a tothom la importància de la lectura en el nostre territori. Vam fer la ruta al castell de Palma – Alfauir amb els llibres de Marc Granell. Poesia completa 1976-2016, de l’Institut Alfons el Magnànim, i Insomni, de César Martí, amb il.lustracions de Daniel Olmo i editat per Saó Edicions.\nNo va ser gens fàcil triar. Van ser només dos seleccions de tants altres llibres que ens han inspirat com per a sentir-nos al cim. Els vam elegir perquè van arribar a les nostres mans a través de recomanacions. Ara donem les gràcies a qui ens va fer el suggeriment perquè realment ens han deixat sense alé.\nPrecisament, si la poesia és el de la vostra curiositat, de segur que vos interessa fer una ullada a estes dos publicacions. També vos recomanem la pujada al castell si voleu investigar noves contrades del paisatge valencià. Tots dos són lectures i paratges que no vos deixaran indiferents.\nVos animem, també, a sumar-vos a #LlibresAlCim, per la lectura i pels paisatges del nostre territori!


Les 16es Trobades Culturals Pirinenques reflexionen sobre els Pirineus marítims - Tornaveu\nDijous, 31 d'octubre de 2019 16:30h\nAixò permet obtenir aportacions de diferent nivell: unes estructurades a partir d’una recerca, d’altres com a resultat d’experiències individuals o col·lectives, de propostes i projectes. I com sempre passa permet mantenir contactes freqüents, oberts, múltiples, entre persones, entitats i llocs. I en aquesta circulació itinerant de la celebració de les Trobades, també permet conèixer més fons llocs i territoris, d’una manera més íntima, lligada a les persones més inquietes culturalment, a les més actives i coneixedores de l’indret. Permet el contacte visual, les converses més variades i l’establiment o manteniment de relacions que s’aniran desenvolupant sovint amb freqüència, malgrat les distàncies i les comunicacions deficients que existeixen entre uns llocs i els altres, a nivell pirinenc.\nMés de 20 propostes sobre la vessant marítima dels Pirineus\nEl tema d’enguany han estat “Els Pirineus marítims”. Per això el lloc escollit ha estat la població de Sureda, arrecerada pel sud a la serra de l’Albera, que fa de frontera entre territoris el del nord i el del sud marcats per la imperiosa voluntat d’homogeneïtzar dels respectius estats. Població prelitoral que olora la mar propera tocant a Argelers, Cotlliure i Portvendres. A partir d’aquesta temàtica s’han presentat propostes que lliguen per exemple el Cap de Creus i les dues bandes de la frontera o que relacionen persones de valls pirinenques amb poblacions costaneres. Més de vint comunicacions presencials i algunes d’altres que configuraran la publicació de les actes que es presentaran l’any vinent en les dissetenes trobades.\nEn la cloenda de la Trobada el batlle de Sureda va lliurar una placa de reconeixement a Miquela Valls, escriptora, crítica literària i acadèmica nord-catalana, membre a la secció de filosofia i ciències de l’IEC. Així mateix es va fer el lliurament a Àngels Mach, presidenta de la Societat Andorrana de Ciències, de la llanterna que simbolitza l’organització del IV Simposi Internacional “Focs festius de la Mediterrània” que tindran lloc els dies 22, 23 i 24 de novembre a Andorra la Vella.\nSocietat Andorrana de les Ciències


Mans Mercedaries | COMIAT I PREGÀRIA PER A LA MONTSERRAT DOMÈNECH A LA PARRÒQUIA DE SANTA MARIA DE MARTORELL\nMans Mercedaries / Uncategorized / COMIAT I PREGÀRIA PER A LA MONTSERRAT DOMÈNECH A LA PARRÒQUIA DE SANTA MARIA DE MARTORELL\nAvui dilluns dia 25 de maig, ens hem aplegat a la Parròquia de Santa Maria de Martorell per acomiadar la Montserrat Domènech.\nAquest matí veïns i veïnes del nostre poble, exalumnes, professores i professors de la nostra Escola de Martorell i les religioses Hospitalàries, hem volgut acompanyar la nostra Comunitat de Mercedàries Missioneres i pregar per l’ànima de la Montserrat Domènech.\nLa Parròquia, seguint les mesures de seguretat, s’ha omplert per pregar, i la Comunitat de Mercedàries de Martorell i la Comunitat Mercedària de sant Gervasi de Cassoles, acompanyades de la Carlina, la nostra Mare General, rebien el condol de totes les persones que entraven a l’Església. I també es donava el condol a les tres germanes de la Montserrat: la Maite, la M. Rosa i la Maria i a tota la seva família.\nLa Missa dedicada a la pregària i l’oració per a la Montserrat, ha estat oficiada per mossèn Francesc Tirado rector de Martorell, el pare Josep M. Enríquez (monjo de Montserrat) i actualment rector de sant Esteve Sesrovires i delegat de Vida religiosa del Bisbat de sant Feliu, el pare Roy mercedari i mossèn Rafa Maroto rector de Gelida.\nDurant tot el sermó s’ha parlat de la bondat i generositat de la nostra estimada Montserrat i de la seva vida dedicada a fer Mercè.\nUn cop acabada la Missa s’han fet parlament per recordar el model de vida que va ser la Montserrat Domènech. La Montse Font com a directora del Col.legi la Mercè de Martorell, la Josefina Lladó com a Presidenta de l’Associació d’Exalumnes de la Mercè de Martorell i la Montse Torras com a secretària de l’ONG Mans Mercedàries, han volgut recordar la gran tasca de la Montserrat en aquests tres llocs i la petjada d’amor i generositat que va deixar.\nQuan ha acabat el funeral, la Núria Moragas, Mercedària de la Comunitat de Martorell, ha començat a entonar el Virolai per acomiadar la Montserrat Domènech, perquè per a ella, la Muntanya Santa de Montserrat representava un lloc de Pau i Pregària.\nQuan hem sortit de l’Església, tal i com va suggerir l’Equip Directiu de la nostra Escola, professores i professors del nostre Centre i tota la gent que estimava la Montserrat Domènech, ens hem dirigit a l’Escola i hem deixat flors i espelmes per fer un homenatge a la que durant tants anys va ser directora i titular del nostre Centre.\nAbans d’acomiadar-nos hem fet un fort aplaudiment a la Montserrat Domènech.\nDescansa en Pau Montserrat.


El Tectònic sacseja més de 26.000 consciències en la seva primera edició - Protesta\nEl Tectònic sacseja més de 26.000 consciències en la seva primera edició\nEl Tectònic ha estat, durant 11 dies, una finestra al món per mostrar realitats diverses\n3 de novembre de 2020. El Festival Tectònic va tancar diumenge la seva primera edició amb un total de 26.650 espectadores, 21.308 són les persones que durant 11 dies han vist la quinzena de films programats pels vuit festivals de cinema social que formen el Tectònic, a la plataforma de cinema Filmin. Pel que fa a les activitats paral·leles que s’han organitzat relacionades amb les pel·lícules, la majoria en format virtual, hi han assistit un total de 5.342 persones. De les 14 pel·lícules programades nou eren estrena a tot Catalunya i vuit a tot l’Estat.\nAixí doncs, el Tectònic va posar el punt final diumenge amb l’acte de cloenda que, a causa de les restriccions per la pandèmia de la Covid-19, no es va poder fer al Teatre Atlàntida de Vic, tal com estava previst, i es va fer en streaming pel canal YouTube del festival. Al llarg de més d’una hora l’actor Sergi López, la directora de cinema Neus Ballús, i la periodista Mònica Terribas, van conversar sobre el tema central del festival: el cinema social i transformador. Tal com assenyalava la Neus, “el cinema és una finestra a les diferents realitats i si no les veus, no existeixen. Com a creadores tenim la responsabilitat de mostrar aquestes realitats”. La Mònica i el Sergi en la mateixa línia apuntàven “El sistema té la capacitat de fagocitar les idees. Però també té escletxes, perquè la gent té ganes de saber que el món pot ser millor”. L’acte també va comptar amb un punyent slam poetry a càrrec d’Adriana Beltran i Isa García, i una demostració magistral de glosa a càrrec de l’osonenca, Núria Casals. L’esdeveniment va tenir un total de 533 visualitzacions, on les espectadores van poder fer preguntes als protagonistes a través del xat del canal YouTube i participar així del debat. La cloenda i totes les activitats paral·leles es poden veure completes al canal de Youtube del Festival Tectònic.\nDes de l’organització del Tectònic es fa una valoració molt positiva d’aquesta primera edició del festival, que es va gestar durant la primavera passada en ple confinament per la Covid-19. La iniciativa d’unir esforços i recursos entre vuit festivals de cinema social de tot Catalunya per crear una proposta que fos íntegrament en línia i a prova de previsibles confinaments de cara a la tardor, podem dir que va ser un encert, ja que el Tectònic s’ha desenvolupat en una setmana on les restriccions a causa de la pandèmia ens han obligat a estar sobretot a casa. D’aquesta manera, el festival ha estat una bona opció o alternativa cultural que ha ajudat a passar millor aquests dies, però alhora ha estat una manera d’ajudar a sacsejar consciències, posant de relleu problemàtiques socials com el racisme, la violència policial o la precarietat sanitària, entre altres. Dels vuit festivals que formen el Tectònic n’hi ha tres d’impulsors el Festival Protesta, la Mostra Cinema Salut, Drets i Acció i el Terra Gollut film festival, i cinc de col·laboradors el Clam Festival; el Festival de Cinema i Drets Humans de Barcelona; el Festival Inclús; el Festival Panòptic; i la Mostra de Cinema Àrab i del Mediterrani de Catalunya.


Amaga-contenidors : Ocultació de contenidors. Panells de 1,8m d'alt\nOcultació de contenidors. Panells de 1,8m d'alt\nPanells d'1,8m d'alçada, per ocultar contenidors d'escombraries, formats per taules de fusta tractada disposades horitzontalment. Permeten crear fàcilment qualsevol solució per ocultar agrupacions de contenidors de reciclatge.\nPanell amagacontenidors de fusta Pica 100x180cm\nPanell amagacontenidors de fusta Pica 150x180cm\nPanell amagacontenidors de fusta Pica 210x180cm\nTub ancoratge pilar, Ø27mm, gruix 3mm, llarg 350mm\nBase plana per pilar de 7x7cm zincada\nBase forma "H" per pilar 7x7cm (8x6x60cm) Zinc\nPoste quadrat de fusta tractada i raspallada de 7x7cm\n€/un Veure llargs\nSoportes para bicicletas Suports per bicicletes PicaConstruït amb fusta serrada, aquest aparca bicicletes permet lligar còmodament les bicicletes per les rodes. Disponibles en tres, vuit i quinze places.Veure


Dolors Sans: 'En l'esclerosi múltiple, la part física té tant de pes que deixa els aspectes emocionals en un segon pla'\nLlicenciada en Psicologia per la Universitat de Barcelona, té un postgrau en Psicologia de la Discapacitat Física i la Rehabilitació i un altre de Teràpia Familiar Sistèmica. La passió de Dolors Sans per la psicologia li ve de jove, fins al punt que alguns professors la van animar a triar aquesta professió atès l'interès que sentia per la matèria. Des de l'any 1997, treballa de psicòloga a la Fundació Esclerosi Múltiple.\nDetecta reticència per part de les persones diagnosticades d'EM a l'hora d'anar al psicòleg?\nEn el cas de l'esclerosi múltiple, i en general de les malalties orgàniques, la part física i el cos tenen un pes tan gran que poden, perfectament, deixar en un segon pla tots els aspectes emocionals. Moltes vegades no hi ha una demanda clara; ara bé, sí que veiem que hi ha un cert malestar.\nCom detecten aquest malestar?\nNo és fàcil respondre aquesta pregunta. Hi pot haver malestar psíquic que es manifesta molt clarament. En canvi, d'altres vegades, el malestar es manifesta de forma més encoberta. Al nostre servei utilitzem escales estandarditzades per fer una primera aproximació, però el més valuós és sempre l'experiència subjectiva de cada persona que conviu amb la malaltia. Ningú no és responsable de patir una malaltia: la pròpia responsabilitat se subscriu a com es respon a aquesta realitat. Les manifestacions del malestar subjectiu poden ser molt variades.\nDificultats per identificar-se a la pròpia imatge, distanciament respecte als altres, sensació d'estranyesa, disminució del to vital, pèrdua d'il•lusió, irritabilitat i nerviosisme, tristesa.\nQuins són els símptomes psicològics més freqüents d'una persona amb EM?\nEls símptomes més descrits a la literatura són l'ansietat i la depressió, però penso que és molt important veure quina és la resposta subjectiva de cadascú, hi hagi o no simptomatologia. Cada vegada és més acceptada l'evidència que l'estrès ambiental o psíquic influeixen en les manifestacions de la malaltia.\nTambé hem de tenir present que les alteracions cognitives, que són relativament freqüents, poden determinar les formes de resposta davant les dificultats.\nSe superen amb el temps?\nNo m'agrada la pregunta però l'agraeixo moltíssim, perquè és molt habitual. El concepte superar pot tenir la connotació de vèncer i no ho trobo útil. Al final, per a qualsevol persona, fins i tot per a una que pateix EM, el que compta és com pren la seva pròpia vida, assumeix les dificultats i tira endavant.\nCom afecta l'EM en la personalitat?\nDe la mateixa forma que podria afectar a qualsevol persona que hagi de conviure amb una circumstància amenaçant que pot afectar la seva integritat física i sobre la qual té un control relatiu. Com a psicòloga, per a mi és més important estudiar-ho cas per cas. En els casos que hi ha alteració cognitiva podem trobar que algunes persones malaltes tendeixen a aplicar, de forma reiterada, les mateixes solucions a diferents problemes. En aquest sentit, pot comportar una certa rigidesa.\nQuin impacte té l'EM en la família?\nÉs molt més important del què se sol tenir en compte. A tall d'exemple, hi ha estudis que demostren que, fins i tot en el moment del diagnòstic, la incidència de l'ansietat és igual o més alta en les parelles o familiars de les persones diagnosticades que en elles mateixes. Crec que en l'àmbit de les famílies tenim molta feina a fer, no només com a psicòlegs, sinó també com a servei.\nEs diu que l'ajut psicològic és molt important en les persones recent diagnosticades. Per què?\nEn general, en el moment del diagnòstic, el trencaclosques vital es trenca. El diagnòstic d'EM és una mala notícia per a la qual ningú no està preparat. Evidentment les peces es poden tornar a posar al seu lloc però són inevitables els interrogants, les pors, la incertesa... Fins que la persona no aprèn a donar sentit i significat als seus símptomes corporals ho passa malament. Aquesta etapa és dura i requereix temps i molta energia.\nÉs important la manera com es dóna el diagnòstic a una persona amb EM?\nDeu ser-ho molt. De fet, les persones amb EM s'hi remeten freqüentment. És molt difícil, potser impossible, comunicar bé un diagnòstic d'EM. Podríem aspirar a donar-lo d'una manera el menys dolenta possible. Integrar el diagnòstic d'EM no és una tasca fàcil, requereix mesos. Segurament un acompanyament més freqüent al llarg del temps per part de l'equip d'especialistes a l'hospital general seria molt útil, però no se si és quelcom possible actualment.\nDarrera actualització a les 16:13:04 27 de febrer de 2021


Avancen a bon ritme les obres de prolongació del carrer Glòria Compte\nLes obres iniciades el passat mes de maig avancen al ritme previst i podrien estar enllestides a finals de l’estiu.\nAmb un pressupost d’obra de poc més de 153.000 euros, els treballs han de servir per millorar l’accessibilitat i mobilitat rodada a una de les zones de Figueres amb més moviment degut a l’Hospital de Figueres i a les diferents instal·lacions esportives.\n“L’obra consisteix en la prolongació del carrer fins a la pujada del Castell, passant per davant de les renovades pistes de tennis i de passada oferint un millor accés a aquesta instal·lació esportiva”, explica el gerent d’Urbanisme, Xavier Ludevid, qui afegeix que “en comparació amb altres obres que hem dut a terme els últims anys, aquesta inversió oferirà una important millora en la mobilitat de la zona i de passada descongestionar la ronda Rector Aroles”.\nLes obres les executa l’empresa Construccions Rubau i tenen un termini d’execució de quatre mesos, aproximadament. Destacar que el projecte d’urbanització respecta al màxim els exemplars d’arbres que hi ha a la zona i que anys enrere havien acollit unes instal·lacions de mini golf.


Tarifació Social - ATM\nTarificació social i títols ambientals\nTítol disponible amb la T-mobilitat per a viatjar entre els 18 municipis de la zona tarifària 1. Vés-hi\nCost de gestió de la primera emissió: 0 €\nRenovació sense cost\nEl títol ha de ser validat a cada viatge, i només el pot fer servir el nen o la nena que en sigui el titular. La renovació de la targeta es realitzarà sense cost i de manera automàtica fins al 31 de desembre de l'any en què compleixin els 16 anys.\nTé un cost d'emissió i gestió de 35€ en cas de duplicats per pèrdua, sostracció o reemissió per canvi de zona.\nT-jove (viatges il·limitats en 90 dies)\nTítol personal i intransferible per a joves menors de 25 anys amb un nombre il·limitat de viatges integrats en 90 dies consecutius, a les zones delimitades per la primera validació, en tots els modes de transport segons les zones per les quals es transiti (pagament màxim 6 zones). Ha d’anar acompanyat d’un document oficial acreditatiu i en vigor del seu titular.\nTítols per a famílies monoparentals i nombroses (FM/FN)\nPer a més informació sobre els requisits per obtenir el carnet de família monoparental o nombrosa, podeu consultar el següent enllaç.\nT-usual bonificada per a persones en situació d'atur\nAmb l’objectiu de facilitar la mobilitat a les persones en situació d’atur i que estan en procés de cerca de feina, s’estableix una reducció del preu de la T-usual.\nEl preu de la targeta és de 9,95 €, independentement del nombre de zones.\nQue rebeu qualsevol ajut inferior a l’SMI o bé que no en rebeu cap però que us heu inscrit com a sol·licitants d’ocupació durant un mínim de 12 mesos en els darrers 2 anys i que esteu en un procés de recerca activa de feina tutoritzat pel SOC. Us heu d’adreçar a l’Oficina de Treball del Servei d’Ocupació de Catalunya (SOC).\nConcretament, heu de sol·licitar el document que certifica el període de vigència i la quantitat mensual de la prestació que rebeu en la data de petició. Ho podeu fer mitjançant el web sepe.es (apartat ‹‹Persones›› > ‹‹Prestacions›› > ‹‹Impresos›› ). Amb aquest document podeu adquirir una targeta T-usual bonificada d’1 zona.\nAmb aquest document, podeu adquirir una targeta T-usual bonificada del nombre de zones necessàries per a cobrir el desplaçament que es detalli al certificat (d'1 a 6 zones).\nAmb aquest document dels serveis socials, podeu adquirir una targeta T-usual bonificada d'1 zona.\nPer a adquirir la T-usual bonificada, la persona interessada s’ha d’adreçar als punts de venda autoritzats i lliurar el certificat original emès pel SEPE, pel SOC o pels serveis socials de l’ajuntament, i presentar el DNI/NIE o el passaport en vigor.\nL’SMI de l’any 2021 és de 965 € bruts al mes.\nEl certificat ha de ser original (no s’admeten fotocòpies), i a l’hora de presentar-ho als punts de venda no ha d’haver transcorregut més de 30 dies des de la data d’emissió del certificat.\nL’usuari/a té un termini de 105 dies a partir de la data d’emissió del certificat per adquirir un màxim de 3 títols de transport sense que hagi de lliurar un nou certificat en la 2a i 3a compra.\nCal que transcorrin 27 dies entre la compra d’una targeta T-usual bonificada i la següent.\nLa pèrdua o sostracció de la T-usual bonificada no dona cap dret a rebre un bescanvi ni tampoc no altera l’interval establert per a la propera compra.\nPunt TMB (entrada por c. Provença). Tel. 902 075 027\nDescarregueu el mapa en format PDF\nANUNCI sobre la modificació del Reglament d’utilització de la targeta T-verda.\nConsulteu el Reglament d'ús (Pendent actualització)\nActualment podeu exercir els vostres drets d’accés, rectificació, cancel·lació i oposició dirigint un escrit a l’ATM, al qual heu d’adjuntar una còpia d’un document oficial que us identifiqui, al carrer de Balmes, núm. 49, 6ª planta, 08007 Barcelona, indicant al sobre: «Protecció de dades T-verda».\nNota informativa sobre el Reglament d'ús\nNota informativa en relació a la interpretació del concepte “unitat familiar” en el reglament d’utilització de la T-verda\nANUNCI sobre l'aprovació de les condicions d'utilització de la targeta T-verda\nPer sol·licitar la targeta verda en aquest municipi, has de dirigir-te a la web de www.amb.cat\nEl municipi del ciutadà és obligatori.


Acostumats a encadenar clàssics del segle, marcats per les accentuades rivalitats entre Guardiola i Mourinho, o entre Messi i Cristiano Ronaldo, el d’avui es presenta marcat per les figures de dos entrenadors de perfil tan baix que fins i tot resten èpica i caràcter decisiu al partit, i no pas perquè es jugui en un escenari tan poc glamurós com l’estadi de Valdebebas.\nDic que Koeman i Zidane són entrenadors de perfil baix perquè em fa l’efecte que cap dels dos no pretén transcendir amb genialitats estratègiques més enllà dels títols que puguin acumular –en aquest apartat, el francès ja té molta feina feta–, però sobretot perquè acumulen més mèrits dels que els hem concedit l’opinió pública i publicada.\nTant Koeman com Zidane han rebut dures crítiques durant la temporada, quan els seus equips navegaven de manera irregular lluny de l’Atlètic de Madrid, fins al punt que se’ls ha arribat a qüestionar als respectius càrrecs. Probablement perquè han viscut totes les cares del futbol, primer com a jugadors destacats i ara com a entrenadors, i segurament perquè saben l’exigència desbocada que envolta els clubs que comanden, tots dos van entomar les trompades sense immutar-se. De manera que, més que mai, si hem arribat al clàssic d’avui amb un títol en joc no és tant per Messi, Benzema, Ter Stegen, Courtois, De Jong o Casemiro com per la confiança que han infós als seus homes les dues figures tranquil·les que s’asseuen a les banquetes.\nEn el cas del Madrid, aspira a repetir el doblet Lliga-Champions que ja es van apuntar amb Zidane el 2017. En el del Barça, a tancar una temporada dita de transició, de la qual no n’esperàvem més que brots verds, amb una Lliga i la Copa de la setmana vinent. I crec fermament que al Barça li va bé que el Madrid arribi al clàssic crescut per haver atropellat el Liverpool, alhora que als de Koeman els convenia l’avís del Valladolid que, sense jugar amb tota l’energia, no són superiors a ningú.\nTot i la dificultat de fer un pronòstic, sí que sembla evident que, qui surti derrotat del clàssic, no quedarà descavalcat matemàticament del torneig de la regularitat però sí tocat en la seva convicció de cara a l’esprint final. És per això que potser no serà decisiu però sí determinant. Per més que s’hi oposin els entrenadors i que fins i tot Laporta hagi optat per no badar boca des de fa dies, en contrast amb la seva desafiant lona electoral. És com si tots plegats s’haguessin conjurat perquè sigui un clàssic fonamental però sense fanfàrria.


Mario Casas interpreta un presoner de Mauthausen intenta salvar uns negatius que demostren la barbàrie\nParteix d'una història real potent, la d’un pres espanyol en un camp de concentració nazi que va arriscar la seva vida per treure uns negatius que certificaven la barbàrie. La directora Mar Targarona s’acosta a aquestes memòries amb l’objectiu de fer una obra ambiciosa dins del cinema espanyol. I no es pot dir que no en tingui, d’ambició, tot i que l’impuls queda minimitzat per culpa d’una perspectiva plana i convencional. Hi ha massa pel·lícules sobre l’Holocaust que ens ronden pel cap, i 'El fotógrafo de Mauthausen' hi aporta ben poca cosa. Tan sols el relat d’una peripècia que no té capacitat de suggestió a l’hora de retratar l’horror. Només Mario Casas, en el seu paper més complex i sacrificat, aconsegueix impregnar amb una mica de veritat una pel·lícula massa pulcra i artificial per a les circumstàncies.


The Barn Hunstanton Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Docking, no busqui més enllà de The Barn. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, The Barn és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. The Barn és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Docking.


Cerca totes les ofertes d'hotels a Cruseilles Entrada:\nDomaine des Avenières...Habitacions per nit per només765 EUR L'ancolie "Chalet Du Lac"...Habitacions per nit per només134 EUR Més zones a Cruseilles\nMés de 1.150.000 propietats en tot el móns - cada dia n'afegim més Amb la confiança de més de 30.500.000 clients satisfets Garantia de preus més baixos 12 milions i més resenyes de clients d'Agoda Amb disponibilitat a més de 58.000 ciutats en tot el món Llocs històrics de Cruseilles Monuments i llocs històrics\nCruseilles és una de les destinacions més visitades de Cruseilles. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Cruseilles està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Pels millors allotjaments a la ciutat i els preus més baixos a comparar, no miri més enllà d'agoda.com. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Digui'ns les seves dates de viatge ideals a Cruseilles i us direm els preus ideals disponibles.\nHotels destacats a Cruseilles, Cruseilles\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Cruseilles, no busqui més enllà de Domaine des...\nDissenyat tant per oci com per negoci, L'ancolie "Chalet Du Lac" està situat idealment a...\nTots els hotels de Cruseilles\nHotels a Cruseilles: Domaine des Avenières\nLlocs d'interès a Cruseilles: Pont de la CailleBella Pizza


Almussafes continua avançant en la implantació de l'administració electrònica - Ajuntament d'Almussafes\nAlmussafes continua avançant en la implantació de l’administració electrònica\nBy Ajuntament d'Almussafes on 19 de septiembre de 2017\nEl consistori proposa un conveni de col•laboració amb el Col•legi de Registradors de la Propietat i Mercantils perquè presenten la informació per via telemàtica\nEl ple també sol•licita l’adhesió a la plataforma electrònica que permet l’accés al sistema d’intercanvi de Registres GEISER/ORVE\nEl ple de l’Ajuntament d’Almussafes va aprovar el passat dijous 14 de setembre a través d’acords unànimes dues propostes tendents a la implantació de la denominada Administració Electrònica. D’una banda, es va aprovar una proposta d’establiment de conveni de col•laboració amb el Col•legi de Registradors de la Propietat i Mercantils d’Espanya per a obligar als professionals d’aquest sector a comunicar en format electrònic l’intercanvi d’informació i les notificacions d’actes i acords de naturalesa urbanística. Per un altre, va sol•licitar l’adhesió a la plataforma electrònica de la SGAD que permet l’accés al sistema d’intercanvi de Registres (GEISER/ORVE).\nA poc a poc va incrementant-se el nombre de tràmits que els ciutadans i ciutadanes poden realitzar amb l’administració per procediments electrònics. L’Ajuntament d’Almussafes continua apostant per aquesta modalitat de relació amb les institucions públiques que redunden en l’eficàcia de la gestió dels departaments municipals i en la seua eficiència, atès que fins i tot suposa un important estalvi de costos.\nL’últim pas realitzat pel consistori almussafeny ha sigut l’aprovació d’una proposta d’establiment de conveni de col•laboració amb el Col•legi de Registradors de la Propietat i Mercantils d’Espanya per a fer efectiva, en format electrònic, l’obligació dels registradors de la propietat de comunicar amb l’Ajuntament d’Almussafes l’intercanvi d’informació i notificacions d’actes i acords de naturalesa urbanística.\n“El canvi és imparable. En els últims mesos hem aprovat un bon nombre d’acords per a seguir avançant en la implantació dels procediments electrònics”, explica l’alcalde d’Almussafes, Toni González, que destaca que “es tracta d’una obligació establida en la Llei de Procediment Administratiu Comú de les Administracions Públiques però amb la qual estem convençuts que podrem agilitar tots els tràmits i facilitar el treball dels funcionaris i de tots els que vulguen realitzar algun tipus de comunicació amb l’Ajuntament”.\nLa proposta, que va ser secundada per tots els partits amb representació en el ple municipal durant la sessió ordinària celebrada el passat dijous 14 de setembre, millorarà el procés utilitzat per a la presentació d’aquesta informació, informatitzant i modernitzant el sistema de remissió i tractament de les dades, així com les plataformes tecnològiques a través de les quals es realitzarà la presentació telemàtica dels documents.\nD’altra banda, durant el ple també es va aprovar per unanimitat sol•licitar l’adhesió a la plataforma electrònica de la SGAD que permet l’accés al sistema d’intercanvi de Registres (GEISER/ORVE), titularitat de la Secretaria d’Estat de Funció Pública del Ministeri d’Hisenda i Funció Pública. Després de la modificació del procediment vigent fins a fa uns mesos, els Ajuntaments han de tornar a sol•licitar una adhesió individual, aquesta vegada mitjançant el procediment directe amb l’Administració General de l’Estat, amb la finalitat de disposar de la necessària cobertura jurídica.\nCategories: COMUNICACIÓ, NOTÍCIES\nAfabals recapta un total de 485 euros gràcies a la solidaritat dels veïns d’Almussafes\nAlmussafes destina prop de 17.000 euros anuals al seu Programa d’Integració de Majors\nAlmussafes continua avançant en...


Qualitat Molt bona Bona Mediocre Dolenta Pèssima Sense dades\nEls rius de la província de Barcelona segons l’índex IBMWP mostren uns rius i rieres amb quasi un 70% de trams en bona o molt bona qualitat (dels 84 punts estudiats, 43 presenten molt bona qualitat i 15 bona qualitat). Aquests bons nivells de qualitat biològica solen trobar-se on les pressions i impactes són més escassos com a les capçaleres de rius i rieres. Aquest 2020, però, els rangs alts de qualitat s’han estès riu avall a tot l’eix del Llobregat i el Cardener, la Tordera i el Ter. Això, molt possiblement és degut a que 2020 ha estat un any amb un hivern i primavera excepcionalment humides i amb alts cabals circulants en els rius i rieres durant tot el període que han diluït els contaminants procedents de les activitats humanes.\nEn canvi, a la conca del Foix i del Besòs, i també a bona part del riu Anoia la qualitat biològica ha resultat entre mediocre (en 17 punts), dolenta (8 punts) o pèssima (1 punt). En aquests rius, de dimensions més petites i amb més pressions antròpiques, els als cabals no han estat suficients com per arribar a tenir una bona qualitat biològica de l’aigua.\nPel que fa als trams estudiats als rius i rieres de la XPN, en general, la qualitat biològica ha estat molt bona, tant a la primavera com a l’estiu. Tot i això, el punt del Foix (F52), com en anys anteriors, continua presentant una qualitat dolenta a la primavera i pèssima l’estiu. Tampoc s’arriba a la bona qualitat, a la riera de Vallvidrera (VV6). En aquests dos casos, la qualitat biològica està directament a les pressions i impactes que sofreixen ambdues masses d’aigua.\nAquest 2020 cal puntualitzar, que en alguns punts d’estudi situats a les capçaleres de rius i rieres de la serralada litoral catalana (PN de Collserola, Parc de la Serralada Litoral, Parc del Montnegre i el Corredor) s’hi observa una qualitat menor que altres anys i, en alguns casos, només arriba a ser mediocre o dolenta. Passa per exemple, al riera de les Arenes (B07), a la riera de Pineda (Pi01), a la riera de Fuirosos (T30) o al Torrent de Sant Bartomeu (B97). També s’observa com a les zones més altes de les capçaleres del Montseny, al torrent de Riudeboix (B29) i al torrent de Collpregon (Teb1), o a Collserola, al torrent de Can Bova (SC01) i al torrent de les Tres Serres (VV1), on s’hi sol trobar una molt bona qualitat, aquest 2020 només arriba a un nivell de qualitat bo. En tots aquests casos, s’hi ha donat un clar efecte de rentat de les lleres degut a les avingudes de l’hivern i la primavera de 2020. És a dir, tot l’hàbitat aquàtic i tota la fauna i la flora han estat netejades recurrentment durant les crescudes, i al tractar-se de zones de capçalera, la recolonització dels invertebrats pot resultar més lenta que no pas en zones més baixes de la conca ja que no existeix la possibilitat de que nous individus derivin d’aigües amunt. Així, molt possiblement la comunitat de macroinvertebrats no estava desenvolupada completament en el moment en que es van realitzar els estudis de primavera i els resultats de la qualitat biològica estan clarament subestimats.\nEn conclusió, s'observa una tendència a la millora de la qualitat biològica de l'aigua dels rius i rieres estudiats i sobretot s’observa en els rius que històricament han presentat unes comunitats de macroinvertebrats amb menys riquesa com a conseqüència dels efectes de la contaminació i dels impactes d’origen antròpic. Així, sembla que poc a poc, la qualitat de l'aigua que circula pels rius de la província de Barcelona va millorant gràcies a l'esforç de les administracions i les gestores de l'aigua i, potser, perquè cada cop hi ha més conscienciació ambiental tant en l'àmbit productiu (industria, mineria, agricultura, ramaderia...) com des de l'àmbit de la ciutadania en general.\nEls temporals i les pluges abundants de l’hivern i la primavera de 2020 han causat que hi hagi una millora general de la qualitat biològica dels rius de la província de Barcelona. Tot i això, les avingudes recurrents han causat efectes de rentat repetits, afectant especialment els trams de capçalera de rius i rieres de la XPN del litoral i el prelitoral. Això ha suposat que la comunitat de macroinvertebrats de les zones altes d’aquestes conques fos menys diversa i la qualitat biològica pot resultant pot estar subestimada..


El president català, Carles Puigdemont, en un tret d’humor argumental, ha invertit els termes amb la fabricació d’un oxímoron tan intens com el de la tòpica negra claredat: l’acció del govern de Rajoy correspon a un «populisme constitucionalista». Segons Puigdemont, aquesta entitat externa i enemiga que és «l’Estat» pretén coartar les llibertats del «poble català» i impedir que es reuneixi, que s’expressi lliurement i que voti. És a dir, la democràcia està en perill. Del que s’infereix, per descomptat, que tots els que no prestin el seu suport i els seus arguments a la convocatòria unilateral del referèndum no són demòcrates. Som de ple en el regne de la post-veritat, de gran efecte local i de nul·la credibilitat exterior i sobretot internacional.\nSense tant humor ni perícia, l’expresident català Artur Mas i responsable inicial del Procés, com a mínim en la seva arrencada i en el seu primer naufragi, ha volgut defensar-se directament de les acusacions de populisme en un article publicat a La Vanguardia el 4 de desembre titulat «El nostre sobiranisme no és populista», del qual es poden deduir dos arguments ja coneguts. El primer, que els populistes sempre són els altres. El segon, que completa el primer, que en un grau menor o major tots som populistes. Reconegut això, que el sobiranisme alguna cosa té d’aquesta desagradable component política tan actual, Artur Mas assenyala que en tot cas no forma part del seu «cos central», com se suposa que els passa als altres. Notem que la CUP no apareix ni de passada en l’enumeració dels populismes.\nQue Catalunya està vivint un moment populista és un fet que ningú assenyat pot posar en dubte. El regne de la post veritat s’ha instal·lat entre nosaltres des del 2012, molt abans que el Diccionari d’Oxford acollís el terme i que Podem tragués el cap. Un cop més, Catalunya ha estat a l’avantguarda. I Artur Mas té el mèrit de ser un pioner o precursor del populisme ara rampant, com va demostrar amb el seu inoblidable cartell electoral del 2012, en el qual apareixia amb els braços alçats com Moisès-Charlton Heston al Sinaí i acompanyat d’un eslògan inconfusible: «la voluntat d’un poble».\nBy La Tercera Via|2016-12-18T22:57:11+00:00diciembre 18th, 2016|Categories: Noticias, Opinión|Tags: Artur Mas|0 Comments