Amb idees a la llengua | Relats en català: d’agost 2016\nAgonia s'escriu amb a. A d'ai. A d'alarma. A d'a veure què passarà.\nLa respiració profunda i l'espera eterna. Podria ser una batalla d'escacs on les fitxes no es moguessin, plenes de pols, estàtiques al seu taulell, abandonades a la sort de què en un moment o altre algú gosi moure l'alfil i executar l'escac i mat.\nL'aire surt amb dificultat, però sembla que somrigui, potser els espectadors veuen el que volen i creuen el que volen creure, perquè dins de l'escenari només ella lluita contra els dracs i els follets que se la volen endur a la foscor.\nFa hores que la llum s'ha apagat, s'han endut el cable que connectava el món real i l'irreal. Per molt que algú cridi no hi ha per on passar la veu, ni la imatge, ni les carícies.\nSe senten els pulmons carregant-se d'alguna cosa, a poc a poc, com la nau s'omple d'aigua quan s'està enfonsant. Es fa difícil saber si és conscient d'aquest final, d'aquesta llarga espera. Tots pendents d'un avió que ve de lluny, és la seva última meta. És el seu darrer moment esperat, però quan es corre a llarga distància es fa impossible saber si per dins els cucs van foradant-ho tot al mateix ritme. Qui sap si el formatge té ja més aire que grassa. Qui sap si els globus ja no tenen oxigen i l'aigua que els omplen els rebentarà.\nAgonia s'escriu amb a, a d'ara no arriba mai i adéu-siau.\nPublicat per Yves Gerbeau a 1:23\nEtiquetes de comentaris: adéu, agonia, àvia, càncer, escacs, família, foscor, malaltia, mare, mort, vida\nRelat de lladrucs\nPosem un exemple absurd, que lluiti contra les indicacions reals del que s'espera que pugui passar en qualsevol lloc i en qualsevol moment. Posem per exemple una carretera sinuosa, plena de peixos, grans i petits, amb fortes onades, entre núvols i llamps, movent-se segons el vent bufi cap a un costat o cap a un altre. Posem per exemple que la carretera sigui fosca i s'il·lumini quan un no s'ho espera, amb un llum directe als ulls, encegador, gairebé tan fort com el soroll d'una campana, que apareix i desapareix, deixant el silenci de descans com un breu sospir en el que sentir-se perdut.\nPosem per exemple que la Mare de Déu camina nedant braça i sense ales, però buscant una sortida que no doni al final. Se sentirà sola? Buscarà ajuda? Repudiarà les veus desconegudes que sonin com timbals distorsionats?\nEl pastís de pastanaga pot tenir color taronja o marró, però no ha de semblar que estiguis rossegant l'hortalissa, ni tampoc que llepis mantega barata. Ara podria demanar-me un pastís de formatge. Ella també, però la Mare de Déu desconfia de tot allò que no triï ella. I el que tria no ho pot aconseguir, perquè no esdevé verb, ni paraula, ni tan sols so, però dins seu circula en forma d'imatge abstracte, encara que de fàcil percepció, per ella, és clar. I entre revolt i revolt, les línies rectes són pendents pronunciats directes a l'abisme. Intenta frenar, amb els peus, amb les mans, però els seus ossos són tan delicats que tot el que toca és una serra mecànica. L'escorxador treu la destral i comença a picar fort. No la talla a trossos, tot i que ella s'ho pensa. Es mira els peus, tan delicats, tan fràgils, els veu separats del cos. No hi ha sang, només uns membres que ballen sols al compàs d'una música espantosa que li posa la pell de gallina. Les seves cames, tan primes, sense carn i amb la pell penjant, no la poden sostenir. Ella crida, vol que algú l'agafi, qui sigui, encara que no es deixaria ajudar per ningú que no conegués. I en aquest poblat, dalt del mar i sota del cel, ningú dels que veu són ja seus, són dels altres.\nSona una vegada i una altra el timbre, l'escola és buida, els professors seuen al banc, no hi ha alumnes. La Mare de Déu els veu, s'hi acosta, ells marxen. Aviat serà estiu, la calor del mes d'agost no vindrà sinó acompanyada de lladrucs llunyans de gossos estranys, de grills salvatges que espanten les mosques tontes, de vius que moren travessant un oasi infinit a ulls dels porucs.\nPublicat per Yves Gerbeau a 10:36\nEtiquetes de comentaris: càncer, cel, família, malaltia, mare, mort, oasi, revolt, somnis, viu\nRelat de morfina\nAmb la cambra fosca, amb el silenci regnant a l'habitació, així va caure la nit aquell mes d'agost. Recordo que m'ho va explicar ell quan ella ja no hi era. Recordo que vam xerrar durant hores en aquell bar del barri de moda de la ciutat. Ell no plorava ni reia, tan sols es cenyia al guió establert per recórrer amb tot detall una història que, per sort, jo he aconseguit adaptar dins del meu cap, evitant rememorar aquelles situacions que m'agradaria no haver sentit. Igual que jo, suposo que els clients de la taula del costat també a hores d'ara es mengen amb diferent regust la síndria quan algun cambrer els hi serveix per alleugerir la calor. I és que mentre jo sentia aquell relat, tots els allí presents teníem a la taula grans trossos de síndria freda banyats amb alcohol del fort.\nVa parlar-me d'ella, de la seva obsessió per recargolar-se i trobar el gest adequat que li calmés el dolor. Jo no sabia res de medicina, ni ell tampoc, però no calia tenir gaires coneixements per saber que les medicines ordinàries ja no li feien efecte. Algunes tardes venien infermers especialitzats i la banyaven amb dosis altes de morfina. Ella descansava, ella flotava. Sempre tan lluny de la terra i en aquell moment, just aleshores, segur que hauria volgut navegar menys pels aires. Però allà dalt no notava res i, desgraciadament, ara ja no volia dissimular.\nA l'habitació la llum era molt tènue, tal i com em va dir, es feia difícil de posar-se a caminar sense entrebancar-se amb res. Hi havia un petit graó que encara dificultava més el pas i, per acabar-ho d'adobar, l'ordre havia desaparegut completament. A ell no li importava que tot estigués tirat o que fos una tasca complicada arribar fins a ella, sinó que només es posava nerviós amb el gran ventilador que rodava sobre dels seus caps. Era vell i estava descollat, calia que algú el collés aviat o aquella casa viuria un ensurt. En dir-me això va somriure i amb el seu humor negre característic va acabar amb un afegitó que deia així: l'ensurt el sabíem tots, però a saber si seria en un acte de diferent escenari.\nEstava tan prima que, en agafar-la, segons em va dir, hom podia témer que es trenqués a trossos. Tot allò els superava, la seva mirada, el seu plor trencat, aquella mirada de desesperació... Aleshores va sonar aquella cançó, no pas al bar on ell li explicava, ni tan sols a la cambra on ell l'ajudava, sinó en el seu cap mentre dormia. Era una lletra absurda i sense sentit, feta de pressa i corrents per algú que no tenia la sensibilitat esperada, però era emotiva. Ho era, com sol passar, perquè hi havia una vivències compartides, era quelcom subjectiu, un moment únic, un sentiment que res no té a veure amb la superficialitat d'una cançó d'estiu. L'havien compartit, l'havien viscut, era d'ells dos i de tots amb qui havien estat units. Era part de l'eternitat que a partir d'aleshores podria recordar en mirar al mar.\nEtiquetes de comentaris: alcohol, àvia, càncer, dolor, drogues, eternitat, família, històries, llit, malaltia, mar, morfina, mort, patiment, sofriment, vida\nRelat de camí\nQuan agafes el camí, una petita pujada condueix entre els camps de blat ja segats i de color trist; amb pocs arbres que decoren un paisatge sòrdid i molt àrid. Fa tot just uns mesos tot era de color verd, la vida hi era present amb un dels tons més primaverals. Ara, el sol ho ha mudat a grocs i marrons.\nCorba rere corba, les dreceres pugen per sobre del turó. El camí que porta al poble amaga algunes cases, amaga algunes figueres, amaga històries que han passat i que seguiran passant. Buscar aquí una ombra és gairebé tan difícil com trobar les guineus que surten de nit esperant els petits ratolins, que no s'atreveixen a campar ni a escampar les seves vides a prop dels humans.\nEls animals salvatges, aquells que fugen dels que no ho són, veuen grans extensions de terreny que adquireixen el seu horitzó vertical a través dels molins gegantins, que giren i giren quan toca el vent ferotge que crida el foc i que vol endur-s'ho tot. Els camps que encara no han estat llaurats es preparen per rebre l'espurna. Els que ja ho estan salven els humans, salven la civilització d'aquell vermell rogenc que tanta por els fa. Mentrestant, en el camí, segueix una vegada i una altra, un camp rere l'altre; un petit turonet, un petit arbret, no hi ha massa vida perquè el bosc queda llunyà a dalt de la muntanya, on s'acaba el pla. Però aquí dins, al pla, la carretera és sinuosa i només els destorba l'horitzó que es veu per aquests frondosos i solitaris arbres, que s'atreveixen a visitar els encreuaments on algun dia es deurien trobar dues persones, dues ànimes. No sabem si viatjant amb carro o a peu, amb cotxe o amb bicicleta, però aquí buscaven on poder estar lluny de tothom i retrobar-se com si fossin dues imatges d'un mirall. A la dreta, el blat; a l'esquerra, el blat. A la dreta, ell; a l'esquerra, ella. Els esbarzers els alerten. El Tossal rodó els espera. Darrere seu no saben quin camí escollir i segueixen recte, sense mirar enrere, sense mirar als costats. Proven d'escapar al destí dibuixat als camps segats.\nSe senten les aspes dels molins, que ressonen com si fossin els sons de la mort. Tots dos s'espanten, busquen on amagar-se, com fan els ratolins i les guineus. Però no troben cap lloc on ocultar-se d'aquests grans ganivets que giren i giren en honor dels vents, cridant a Èol, cridant i exhalant tota la desesperació dels qui han sucumbit als desastres humans i han volgut perdre's pel mig dels camps, pel mig dels revolts on ara, a poc a poc, sorgeixen els pins i aquestes pinyes tan dures que, quan les trepitgen descalços, nusos, es fan mal als peus, es fan mal al cor. És la penitència que han de seguir fins arribar allà on esperen trobar l'alt campanar, que un dia va perdre un merlet, qui sap si pel senyal enviat pels de més a dalt, alertant-los del perill de jugar a un joc que no havien de jugar. El joc del trill, que mentre selecciona uns i n'aparta uns altres, els deixa recolzats a la paret, al mur que hi ha a prop del poble. Aconsegueixen tots dos, sense roba, només amb les mans agafades, arribar a la part més alta, a prop del cementiri. Aquí comença la història on s'acaba tot.\nPublicat per Yves Gerbeau a 0:43\nEtiquetes de comentaris: amants, camins, campanar, conesa, destí, històries, mort, poble\nCrec que he sentit el soroll de ningú, obrint la porta de l’alba. No sé si era el rumor d’una veu llunyana o la tos febril d’una ànima amb por. Crec que tot el que he escoltat ha estat per accident. Estirat, aquí al costat del mar, les veus no són pròpies del lloc, sinó que vénen de regal amb la remor de les onades.\nAl costat d’on sóc, allà on ets; tan a prop com les passes ens poden portar l’un al costat de l’altre, m’he aturat a pensar en aquells moments en què hi vam ser, sempre atents i vigilants, no fos cas que caiguéssim a terra.\nL'abisme que separa el cel de la terra, el mar de la costa, els núvols de la pluja, el teu cor del meu... és un horitzó difós que la vida s'ha intentat emportar.\nEt recordo vagament, amb total exactitud. Et veig davant meu, sense adonar-me del buit que hi ha aparegut. M'oblido de tot i surto de casa buscant una gota de suor que enteli els meus ulls. Provo de fer-ho sense recórrer a la melancolia o a la nostàlgia, simplement amb el convenciment de què puc transformar-me i esdevenir un ésser qualsevol, com aquell home que passa ara, com aquella dona que corre evitant mirar enrere.\nI sense escriure més detalls, ell (o ella) enllaça una passa amb l'altra, castigant el terra dur ple de pedres i de sorra. Li seria més còmode treure's les bambes i deixar-se anar per la platja, sentint l'aigua als peus i xipollejant alegrament ara que el sol encara no ha dit la seva. Però no ho fa, mira el cel i emprèn el camí a la negació absoluta de la raó. Aquelles veus integrades als plecs de les orelles, aquells tambors ressonant entre els seus pulmons, aquell ritme incessant l'encamina per la drecera que emprenen esguerrats i els jubilats. Els joves encara dormen i els vells no han pogut dormir. La vida desperta al costat del mar, allà on sempre ella el va anar a trobar, a ell, a mi; caminant per sobre d'una aigua plena de mirades enrere i plors pel demà.\nPublicat per Yves Gerbeau a 9:32\nEtiquetes de comentaris: abisme, càncer, córrer, Cubelles, família, fill, malaltia, mar, mare, mort, nostàlgia, onades, plorar, tristesa, vida


Mas, a una agència de notícies italiana: 'Votaré per la independència de Catalunya el 9-N' - VilaWeb\nDivendres 13.06.2014 12:02\nEl president de la Generalitat, Artur Mas, assegura en una entrevista que, com a ciutadà, votarà sí a la independència en la consulta del 9-N, i que, com a polític, farà tant com pugui per garantir que 'la població pugui expressar la seva opinió tot i el boicot de Madrid'. Ha fet aquestes declaracions a l'agència de notícies italiana ANSAmed, centrada en les notícies de la Mediterrània. Mas hi diu que es veu com 'el president del referèndum' més que no pas com 'el líder de la independència catalana'. Alhora, afirma que no està preocupat per l'encaix del nou estat dins la Unió Europea perquè 'el pragmatisme i el sentit comú prevaldran'. L'agència també entrevista Oriol Pujol (CiU), Quim Arrufat (CUP) i Jordi Solé (ERC).\nEn l'article s'assegura que al Palau de la Generalitat 'hi ha un ambient de no-retorn' i que es treballa per a la creació d'un nou estat europeu. S'hi explica que Mas participarà en la coronació de Felipe VI perquè creu que 'és important de reforçar les relacions entre Barcelona i Madrid'.\nMas remarca que la situació de Catalunya serà el punt principal del nou regnat i recorda que ha cancel·lat part d'un 'important viatge als Estats Units per ser-hi'. Quan li demanen si Barcelona recuperarà amb Felipe VI allò que va perdre sota el regnat de Felip V, Mas somriu: 'Deixeu-li temps, ni tan sols és rei, encara.'\nEl president també assegura que no està preocupat per una possible expulsió de Catalunya de la Unió Europea. 'És obvi que ara per ara, la Unió Europea defensa oficialment la posició de Madrid, en part per prevenir problemes en el futur', admet Mas. Però, segons ell, si Catalunya assoleix la independència 'trobaran, amb pragmatisme i utilitzant el sentit comú, una manera d'acceptar la nova realitat'.\nEn un article publicat també avui, l'ANSAmed parla amb diputats com ara Oriol Pujol (CiU), Quim Arrufat (CUP) o Jordi Solé (ERC), i els demana quant trigarà Catalunya a ser un estat independent. 'Ens costarà entre cinc anys i sis, però esdevindrem una nació', diu Pujol. Per Arrufat, serà més aviat. 'En tres, quatre anys serem independents', diu el portaveu adjunt de la CUP al parlament. 'L'estat català naixerà el 2016', assegura el diputat d'ERC.\nEn canvi, pel diputat del PP Fernando Sánchez, el procés independentista és només una resposta populista a la crisi econòmica: 'Ens arrisquem a destruir tot allò que hem fet fins ara. I separar-se d'Espanya, en aquests moments de crisi econòmica, és un acte de deslleialtat', arriba a dir.\nANSAmed també cita els experts Carles Boix, de Princeton, i Clara Ponsatí, de la Universitat de Barcelona, que parlen dels arguments econòmics de la independència. Ponsatí considera 'enorme' la contribució catalana a les finances de l'estat (d'un 8% del PIB), mentre que Boix es pregunta 'com és possible' que Catalunya sigui la quarta comunitat amb PIB per cap i que, després del repartiment dels diners, acabi novena.


El cantautor balaguería Joan Blau presenta el videoclip\nEl cantautor balaguerí Joan Blau presenta el videoclip ‘Menjar plàstic’\nPresentarà ‘La Clau’ el proper 7 de setembre al Parc Astronòmic del Montsec, a Àger\nper Redacció 31/07/2019 18:20h\nVideoclip 'Canviar' | LleidaDiari.cat\nEl cantautor de Balaguer, Joan Blau, ha publicat avui el videoclip de la cançó 'Menjar plàstic' inclosa al seu segon disc, 'La Clau', del qual ens va descobrint nous temes en forma d'històries. 'Menjar plàstic' és un crit al cel a l'excés de plàstics al nostre entorn, a tenir cura del planeta i de nosaltres mateixos.\nEl clip, que avançava el dilluns en primícia el Grup Enderrock està enregistrat a Balaguer, localitat d'on és originària la família del cantautor i on ell s'hi refugia «a la recerca del contacte amb la natura, que inspira el seu treball». L'enregistrament ha anat a càrrec de Young Soul Studios amb la col·laboració de Comando Jaza.\nAl setembre oferirà una actuació a Àger\nJoan Blau presentarà 'La Clau' el pròxim 7 de setembre al Parc Astronòmic del Montsec, a Àger, acompanyat de Xavier Monge i el 28 de setembre a la sala New Fizz de Barcelona. Al concert, interpretarà a més de 'Menjar plàstic' altres composicions com 'Cafè', 'Canviar', 'Torró' o 'Nits d'estiu' de 'La Clau'. Són cançons que caminen sobre melodies senzilles, amb lletres clares i personals i això sí, amb accent lleidatà, que en els directes combina amb altres cançons del seu primer disc, 'Somnis'.\nAmb un directe intimista i informal, sempre acompanyat de bons amics, Blau canta melodies sense artifici que s'enganxen i tenen una frescor sonora i tranquil·la que parlen de la seva vida, d'un sistema de vida, de l'amor i del desamor.\nFotografia d'un dels plans del nou vídeoclip enregistrat a Balaguer | LleidaDiari.cat\nEl cantautor Joan Blau presenta el seu segon disc amb un concert a Lleida\nCervera clou ‘Mènsula' amb més d’un miler de visitants\nL'Acadèmia de Música de Solsona estrena una orquestra simfònica


De l'apatia a l'acció\nQuan arriba la calorota, a molta gent ens agafa una desgana colossal. N’hi ha que en diuen desídia, abandonament, indolència, displicència, desmenjament, desinterès, indiferència. Amb prou feina ens arrosseguem fins a la nevera per beure sense parar. N’hi ha, però, que de la desgana passen a l’apatia. I de l’apatia a la depressió.\nMalament, quan sentim que no sentim interès per res, no experimentem plaer per i en res, quan no ens motiva res, quan només ens fa rutllar la rutina fisiològica i encara. Malament, quan han desaparegut les emocions, òbviament les passions, els interessos, les curiositats, les motivacions, i és clar, les enveges, les gelosies o les admiracions.\nEstaríem, és clar, davant un trastorn que cal que rebi tractament en profunditat. Però, fixin-se com canvien els significats de les paraules segons canvien els valors, les morals i els costums. Fixin-se com les paraules adapten el seu significat a les noves representacions de la realitat que els humans fem en la mesura que provoquem i experimentem canvis en la manera de treballar, d’alimentar-nos i de relacionar-nos.\nDoncs, sí, en l’antiguitat hel·lènica, quan es parlava d’apatia hom es referia a l’absència de pathos. És a dir, a la falta de tot allò que sent el cos i l’ànima: emocions o sentiments, plaer o dolor (per oposició a allò que hom fa).\nManca de pathos, com a conseqüència de la capacitat del seu control. De manera que la consecució de la impassibilitat era una forma de saviesa. I el savi de l’assemblea la comparava amb l’ataràxia dels estoics i dels escèptics, que consistia a aconseguir, amb l’entrenament del despreniment material, l’equilibri anímic ideal que posa fre a les pertorbacions dels desigs i les temptacions que ens sotgen i poden alterar el recte criteri, l’equilibri mental i l’harmonia dels moviments.\nL’ataràxia era el camí ideal cap a la felicitat. Similarment com fa milers d’anys ho han predicat les cultures orientals, la psicologia budista o la medicina tradicional xinesa. Què volem dir, aleshores, quan parlem de simpatia?\nTan senzillament com sentir pathos amb els altres, en companyia de l’altre. I empatia? Doncs, penetrar en el pathos de l’altre, ser solidaris amb el seu patiment. I finalment l’antipatia, quan sentim aversió per qualsevol pathos.


Com veure si un canal WiFi està saturat des del teu mòbil Android | CLMGF\nCom veure si un canal WiFi està saturat des del teu mòbil Android\nQuan ens anem a connectar a una xarxa WiFi amb el nostre telèfon Android, és habitual trobar una gran quantitat de xarxes al nostre voltant. Això pot fins i tot causar que hi hagi vegades que el nostre dispositiu no es connecti a la xarxa. Un problema habitual és que la nostra xarxa comparteixi canal amb altres xarxes, el que fa que la seva velocitat sigui més baixa o el seu senyal inestable.\nAquest és un problema que la majoria han experimentat, ja que moltes vegades les xarxes WiFi comparteixen els mateixos canals, que causen aquests problemes de funcionament. Per això, podem canviar el canal per tenir una connexió estable en tot moment. Encara que per a això hem de comprovar quins canals estan lliures i quins ocupats.\nEl meu mòbil no es connecta a l’WiFi: què puc fer\nComprova quin canal WiFi està ocupat en Android\nla majoria dels routers WiFi emeten a la banda dels 2,4 GHz , tot i que són cada vegada més els que també funcionen a la banda dels 5 GHz. Mentre que la primera es divideix en 13 canals superposats, la segona ho fa en 25 canals superposats i ofereix una velocitat més gran. Per això, saber quin canal es troba saturat ens permet triar quin utilitzar, per gaudir d’una bona connexió, que sigui ràpida i estable.\nPer saber quins canals estan saturats, tenim diversos mètodes, cosa que normalment fem al nostre ordinador. Tot i que és una cosa que podem fer també des del nostre telèfon Android, per al que necessitarem una aplicació. A la Play Store hi ha moltes aplicacions que ens permeten fer això, com amb WiFi Analyzer.\nCom saber qui et roba el WiFi i expulsar-des del mòbil\nAixí funciona WiFi Analyzer\na l’instal·lar WiFi Analyzer al teu telèfon Android, podràs veure quins canals emeten la resta de routers que hi ha prop de tu, com els dels teus veïns, per exemple. Això et permet tenir informació sobre els canals que es troben saturats i així podràs triar el que estigui menys saturat en el teu cas. L’aplicació et mostrarà també dades sobre la teva pròpia connexió, de manera que podràs veure el canal que tu estàs fent servir.\nL’aplicació fa servir un sistema amb estrelles per valorar aquestes connexions. Pel que podràs saber fàcilment quina et convé usar en el teu cas, així triaràs el canal menys saturat i que et vagi a oferir una connexió estable i ràpida. L’aplicació presenta una interfície fàcil d’usar i de llegir, encara que estigui en anglès, per la qual cosa no tindràs problemes a l’hora d’usar-la.\n10 interessants curiositats sobre els manatins »\n« Com esborrar el fons de les teves fotos de forma ràpida i senzilla amb Remove.bg


Joan Roís de Corella (Gandia, 1435 - València, 1497), escriptor i mestre en teologia, autor de poemes i proses mitològiques i religioses que conformen una obra variada i total, reflex d'una personalitat literària polièdrica i coherent.\nFill major d'un cavaller –Ausiàs Roís de Corella– i d'Aldonça, de la família dels Cabrera. Coetani de Joanot Martorell, Roís de Corella està involucrat en la vida social de la València del segle XV i es revela com a dinamitzador de la vida cultural i intel·lectual del moment.\nTot i que llargament oblidat o menystingut per la crítica literària catalana, és sens dubte un dels autors clau en la transformació de la literatura medieval a la literatura renaixentista, dotat d'un estil personal dins la valenciana prosa i amb un món propi i complex.\nImatge de l'autor: retrat factici de Manuel Boix reproduït a l'edició preparada per Eduard J. Verger i apareguda a l'editorial valenciana Denes amb títol Poesías l'any 2004.


Coronavirus Empordà: La Fundació Salut Empordà disposa de sis tauletes per facilitar la comunicació entre pacients i familiars - Empordà\nLes tauletes, el nexe que uneix famílies i pacients de l'Hospital de Figueres\nAmb les videoconferències s'afavoreix el contacte amb els malalts o usuaris que estan aïllats i no disposen de telèfon mòbil\nEMPORDA.INFO 09.04.2020 | 16:53\nUn pacient comunicant-se amb la seva família. EMPORDA.INFO\nUn pacient comunicant-se amb la seva família.\nA partir d'avui, els pacients o usuaris ingressats a l'Hospital de Figueres i al Centre Sociosanitari Bernat Jaume i que es troben en situació d'aïllament per la restricció de visites als centres –siguin o no malalts de coronavirus- se'ls ofereix la possibilitat de contactar mitjançant videoconferència amb els familiars a través d'una tauleta.\nLa mesura està pensada sobretot per la gent més gran i que no disposa de telèfon mòbil personal. I l'objectiu és humanitzar la seva estada a la Fundació Salut Empordà, ajudar-los a mantenir una relació diària amb les famílies perquè se sentin més acompanyats i reforçar-los psicològicament.\nEl sistema s'ha pogut implementar gràcies a la donació de sis tauletes que ha fet l'establiment d'informàtica BEEP de Figueres.\nMés mesures assistencials\nPer facilitar a les famílies el comiat i el procés de dol en cas de defunció, malgrat les mesures d'aïllament implantades, la Fundació Salut Empordà ofereix l'opció a un familiar que no sigui de risc de confinar-se en les últimes hores de vida a l'habitació amb el pacient. O bé també es permet a un membre de la família entrar a acomiadar-se del malalt, vestits amb els equips de protecció individual necessaris.\nEls vigilants municipals de Peralada feliciten els nens que fan anys. Comarca\nEl confinament amb fills amb TEA es passa millor quan les famílies s'ajuden. Comarca\nClubs i jugadors de l'Alt Empordà viuran una Setmana Santa diferent. Esports\nJosep LluísTejeda: Una crònica (molt personal) del confinament. Opinió\nLa comunitat gitana de Figueres reivindica el 8 d'abril des del confinament. Comarca\nCaixaBank i Fundació «la Caixa» donen suport a col·lectius vulnerables. Economia


Amb 'P' de Pòrtula: RS - KNISH DE KASHA I BOLETS\nRS - KNISH DE KASHA I BOLETS\n(recepta de cuina jueva)\n-250 grs. de farina\n-1/2 cullerada de llevat en pols\n-1/2 cullerada de sal\n-1/2 cullerada de sucre\n-130 grs. de mantega sense sal feta trossos\n-75 grs. de iogurt grec\n-40 grs. de mantega\n-3 cullerades d'oli\n-2 cebes ben picades\n-200 grs. de xampinyons\n-250 grs. de blat sarraí torrat\n-una grapada de bolets secs petits rehidratats\n-200 grs. de brou de bolets\nPer fer la pasta, abocau dins un bol la farina, el llevat, la sal i el sucre a través d'un colador fi. Afegiu-hi la mantega i mesclau-ho bé amb les mans. De totd'una us quedarà una pasta que no lliga, de textura com d'arena banyada. Incorporau-hi ara el iogurt i mesclau bé amb les mans (si és massa dura, afegiu-hi una cullerada o dues d'aigua) fins que quedi una pasta homogènia i fàcil de manejar. Feis-ne una bolla, tapau-la amb un plàstic i guardau-la a la nevera durant 2 hores.\nPreparau ara el farciment: netejau els xampinyons i tallau-los en trossos petits. Posau l'oli i la mantega dins una pella i sofregiu-los. Afegiu-hi la ceba. Quan hagi pres color, incorporau-hi el blat sarraí torrat, els bolets rehidratats i el brou de bolets i coeu a poc foc el conjunt fins que s'hagi evaporat la totalitat del líquid. Retirau-ho del foc i salpebrau-ho. Deixau refredar aquesta farsa. En ser freda, mesclau-hi un ou batut.\nEstirau la pasta amb l'aprimador i formau petits rectangles. Col·locau al mig de cada un una cullerada o dues de farsa i tancau el pastissets prement les voreres amb les mans un poc banyades. Col·locau els knish damunt una llauna folrada amb paper sulfuritzat.\nEscalfau el forn a 200 º. En arribar a aquesta temperatura, enfornau els pastissets i coeu-los durant uns 20 minuts, si fa no fa. En ser daurats, treis-los del forn i deixau-los refredar una mica.\nAquesta recepta me l'ha facilitada Toni Picó.\n(Recepta de la Setmana, RS-125, 5 X 2010)\nPublicat per Amb P de Pòrtula > 7:10\nEtiquetes de comentaris: R-pastes, R-verdura, Receptari, RI-ceba, RI-farina, RI-xampinyons\nRS - MUSCLOS A LA MARINERA\nRS - ENTRECOT AMB PATATES HASSELBACK


VÍDEO Denuncien Vueling per impedir l'embarcament a una dona per l'escot que portava | NacióDigital\nVÍDEO Denuncien Vueling per impedir l'embarcament a una dona per l'escot que portava\nFACUA-Consumidors en Acció considera "aberrant" l'actuació de l'aerolínia i demana sancions contundents\nper NacióDigital , 22 de juliol de 2019 a les 16:35 |\nL'associació FACUA-Consumidors en Acció ha denunciat aquest dilluns l'aerolínia Vueling a l'Agència Estatal de Seguretat Aèria (AESA) i l'Agència Catalana de Consum (ACC), on hi té seu la companyia, per impedir l'embarcament a una passatgera, acusant-la de dur una peça de roba escotada. L'associació titlla d'"aberrant" l'actitud de la companyia i veu discriminatòria la decisió a l'hora de denegar-li l'accés a l'avió, ja que cap normativa prohibeix actualment el pas dels passatgers segons la roba -sempre que no vagi en contra de l'ordre públic-. L'acompanyant de la dona a qui li han barrat el pas ha gravat l'escena i ho ha compartit a través de les xarxes.\nEls fets han tingut lloc a l'aeroport de Mallorca, en un avió que tenia com a destí Barcelona. Tot va començar quan una tripulant de la companyia va indicar a la dona que "no l'acceptaven" per la seva manera de vestir. Malgrat que la resta de passatgers no hi tenien cap inconvenient i fins i tot van deixar-li roba perquè "es tapés", Vueling no va deixar que la dona embarqués.\nFACUA considera "inadmissible" aquest comportament i exigeix a les autoritats competents que sancionin "contundentment" la companyia aèria per vulnerar els drets de la usuària discriminant-la per la seva manera de vestir. Vueling ha volgut respondre a través de les xarxes socials, i ha al·legat que les condicions de transport "és igualitària per a homes i dones". "La passatgera anava en banyador", argumenta.\nL'associació assenyala que és l'actitud de la companyia la que resulta del tot abusiva i recorda que les condicions contractuals del tot ambigües recollides en els contractes d'adhesió no poden justificar aquesta situació i sempre la seva interpretació ha d'anar a favor de la part més feble, al consumidor.\nSocietat, discriminació, denúncia Vueling, FACUA, escot, embarcament, sexisme, Vueling, violència masclista, masclisme


La comissió de debats al Mercat Importa | Trobada Alternativa de 9barris\nLa comissió de debats al Mercat Importa\nEl passat 13 de desembre, la comissió de debats de la Trobada Alternativa de 9Barris, un cop més, va dinamitzar l’àgora del Mercat Importa. A les portes del Nadal, reflexionem sobre com, se’ns empeny a malgastar i a consumir de manera irracional. Publicitat, sobre il·luminació, exaltació de les emocions…, tot pensat per promoure un consum acrític i descontrolat.\nEns adonem que no és suficient amb comprar orgànic i ecològic, cal ser crítics també amb el vessant social. La qüestió clau és poder canviar el sistema productiu i relacional. Cal parlar de sobirania\nalimentària; del dret dels pobles a determinar les polítiques agrícoles i alimentàries que els afecten; a tenir dret i accés a la terra, als recursos i a alimentar-se de forma sana i saludable. Cal trencar amb les lògiques de producció-distribució-consum de l’actual sistema econòmic i social.I també de plantejar-nos la sostenibilitat d’una vida que valgui la pena ser viscuda per a totes nosaltres.\nEl capitalisme s’emmascara de tot el “verd, just i solidari” que calgui per continuar exercint les seves pròpies pràctiques. Com totes les ciutats de la mediterrània, ens hem organitzat històricament entorn d’una àgora (del grec, ‘mercat’) aquelles places vives, lloc de mercat i reunió. Aquestes àgores es diuen avui Heron City, Maquinista, L’Illa…on es concentra tot el consum relacionat amb l’alimentació, la roba, la imatge corporal o les joguines. Noves àgores que ens aboquen a un estil de vida individualista i acrític fomentat per una economia que vol créixer a qualsevol preu.\nLa Núria de la Cos ens explica com afecta aquest model laboral a les treballadores de Cinesa. Amb la presidenta de l’Eix comercial, parlem de l’ampliació de l’Heron City i com afecta comerciants i veïnes de Sant Andreu, Nou Barris, Sagrera i el Clot. I, finalment, amb l’Alba fem un recordatori de com ens podem sumar a la lluita de les veïnes contra l’ampliació.\nIniciatives com aquest mercat i d’altres ens proposen qüestionar-nos el model actual de consum (irracional, innecessari, superficial) i ens ajuden a entendre com respon a la lògica capitalista, a un sistema fonamentat en la producció massiva de mercaderies i en què nosaltres les comprem, empaitats per unes necessitats artificials i perfectament planificades. Cal integrar un consum crític al nostre dia a dia i qüestionar nos aquest sistema injust i insolidari.\n← IV Concurs de Fotografia 3 Voltes Rebel: “NO A LA GUERRA”\n“Cuando las gotas se hacen lluvia” →


"Compondre no és escriure en un paper pautat, sinó l’escolta, el silenci, la memòria i la imaginació"\nMauricio Sotelo és compositor, director d’orquestra i professor a l'Esmuc. Nascut a Madrid l’any 1961, va estudiar a Viena i poc a poc va anar guanyant reconeixement internacional, fins al punt de ser un dels compositors espanyols més prestigiosos del panorama musical actual. Fa poc va estrenar amb l'OBC L’Angelo necessario, i actualment està preparant l’òpera Bruno o Il teatro della memoria, totes dues sota la direcció de Kazushi Ono.\nEls dies 6, 7 i 8 de febrer es va estrenar a Espanya l’obra L’Angelo necessario. Podries explicar-nos en què consisteix aquesta obra?\nL’Angelo necessario, que es va estrenar l’any passat a Brussel·les per encàrrec de l’Orquestra Simfònica de La Monnaie, es construeix sobre dos pilars bàsics. Un és l’univers de Beethoven. Vaig triar la Quarta Simfonia, ja que la considero una obra més refinada, tímbricament i en la seva estratègia formal, que les altres. A més, també és una de les obres menys desgastades comercialment.\nAbans no m’atrevia a dir-ho, però quan era menut tenia un pòster de Beethoven a casa, el típic retrat de Beethoven que tots coneixem. I estava obsessionat amb la figura de Beethoven, a les nits creia escoltar la seva respiració. No podia dormir perquè sentia que aquella figura respirava.\nAixí, l'obra de Beethoven es lliga amb la teva biografia personal?\nQuan vaig decidir anar a Viena a estudiar composició i direcció d’orquestra, anava a l’aventura, amb una visió romàntica. Jo anava un poc per trepitjar els carrers empedrats que havien trepitjat Beethoven i Schubert. Va ser un gran canvi anar a viure a Viena, ja que a Madrid no teníem òpera. A Viena, hi anava tots els dies, al galliner. Assistia als assajos amb Karajan i tots els grans directors. Escoltava Alfred Brendel tocar les sonates de Beethoven. Era un món molt apassionant i molt intens. Llavors, aquesta memòria vivencial per a mi és molt important i molt profunda. Jo he viscut aquest Beethoven d’una manera intensa i obsessiva.\nPer a mi és molt important també tot aquest aspecte de la memòria vivencial. No solament el que coneixem a través de l’estudi de les partitures. Jo crec que la majoria de nosaltres som músics perquè hem experimentat una sèrie de vivències quan érem menuts o joves. I tot això va conformant no solament el nostre imaginari sinó els nostres desitjos, tot el nostre mapa interior de la música.\nI l'altre pilar sobre el qual es construeix L'Angelo necessario?\nEl títol de L’angelo necessario, el vaig agafar d’un assaig de Massimo Cacciari, un filòsof i activista política molt important i interessant. El vaig conèixer a través del meu mestre Luigi Nono, fonamental en la meva biografia i aquest imaginari de memòria afectiva i musical. També per ell conec la figura de Giordano Bruno, un monjo dominicà cremat per la inquisició al 1600, tema de la meva propera òpera. Cacciari, en aquell moment, era la parella de la filla de Luigi Nono. I Nono estava casat amb una filla de Schönberg –Nuria, que havia nascut a Barcelona—. Per a mi va ser com una segona mare. Imagina't els llaços afectius familiars i musicals dels que parlo, són molt intensos.\nL’Angelo necessario és un assaig que està inspirat en uns dibuixos de Paul Klee de la col·lecció del Museu de Basilea. I significa que l’àngel és el portador del silenci, d’allò invisible, com la porta a allò que no comprenem o que el llenguatge no pot expressar, però que la música sí que pot. L’àngel és com el contrapunt de l’univers, la possibilitat d'allò que Sant Joan de la Creu deia “de un entender no entendiendo".\nPer altra banda, l’any que ve s’estrenarà una òpera a Brussel·les. Pots explicar-nos de què es tracta?\nL’òpera es titula Bruno o Il teatro della memoria. S’estrenarà el 14 de setembre de 2021, obrint la temporada de La Monnaie, amb vuit representacions. Per a mi és molt important perquè aquest és un projecte d’aquests de tota la vida. Jo dic als meus alumnes i als joves compositors que cal creure en el treball d’un mateix i que moltes vegades no saps quant de temps tardaran algunes coses, però que si hom persisteix i treballa s’arriben a realitzar els somnis.\nQuan vaig conèixer Nono, l’any 1988, va ser quan va quallar la idea de fer una òpera sobre Giordano Bruno. Però no una òpera històrica, sinó una que comencés just en el moment en què Bruno va ser cremat a la foguera. Aquesta idea m’agradava molt, de començar amb la foguera i després entrar en l’interior de la memòria de Bruno i desplegar tota la seva fantasia i les seves idees. Vaig presentar el projecte a un concurs a l’òpera de Viena, on havíem de presentar-ne una part. I la cosa va anar bé, vaig guanyar-lo i vaig rebre una beca per desenvolupar-la. I hi havia un compromís d’estrena amb l'òpera d’Hamburg.\nAixí, s'havia d'estrenar a Hamburg?\nVaig continuar treballant amb el poeta José Luis Valente i alguns especialistes en el tema de Bruno. Però en aquell moment al director de l’òpera d’Hamburg el van nomenar director de la Biennal de Munich, i em va dir que ja no podia estrenar-me l’òpera.\nDesprés, quan Gerard Mortier va assumir la direcció del Teatro Real a Madrid, em va escriure. I jo pensava que anava a fer-me un encàrrec, així que anava amb el meu projecte sota el braç. Però em va dir que no, que anaven a fer El Público de Federico García Lorca. Llavors, aquest projecte s’ha anat postergant fins que per fi ha sortit, tants anys després.\nUna òpera molt madurada, doncs.\nAra m’alegro molt que no hagués sortit aquest projecte. Perquè crec que llavors no estava preparat com a compositor, i el meu pensament no era tan madur com per a poder expressar el que ara soc capaç de aconseguir. De fet, quan he reprès aquest treball des de fa tres anys he començat des de zero. I crec que ha sigut el més sa i positiu per a aquest projecte.\nMoltes vegades quan som joves tenim una sèrie d’idees molt interessants o magnífiques, algunes massa grans per a les nostres capacitats, i cal tenir paciència perquè si es persevera acabem tenint capacitat per a fer-les. Jo de jove era molt aficionat a la muntanya, i sempre m’imagino el símil d’escalar una muntanya molt difícil per a la qual no estàs preparat. El mateix passa amb la composició.\nCom influeix el flamenco en la teva música?\nHi ha una sèrie de denominacions o etiquetes de la meva música, i una és el flamenco-espectral. Això és en part perquè un dels meus primers instruments va ser la guitarra. I a mi la veritat és que al principi no m’interessava massa el flamenco, però la tècnica dels guitarristes flamencos és realment increïble. En tots els sentits, tècnicament són molt nets, molt ràpids, fan una música molt viva. El cas és que em vaig interessar per certes formes del flamenco i aviat vaig començar a apassionar-me i descobrir més aquest món, i a tocar-lo jo mateix amb la guitarra.\nPerò no era el meu objectiu principal. A mi, amb catorze o quinze anys m’encantaven Stockhausen, Boulez, Schönberg... També m’encantava el barroc i la música clàssica, sobretot Schubert, però tenia una veritable passió per les coses així, més modernes i rares. I amb aquesta intenció vaig anar a Viena. Per una part per Beethoven i Schubert, però també per Ligeti, Stockhausen i tots aquests compositors moderns. I passava de tot allò que podia sonar “espanyol”. Però va ser a través del meu professor de composició que vaig descobrir Tomás Luis de Victoria, i vaig veure que tampoc puc descartar aquestes coses.\nA Viena vas descobrir la música espanyola?\nAmb Luigi Nono també vam parlar molt de l’art de la memòria, de personatges com Giulio Camillo o Giordano Bruno, de la Venècia de 1600. L’art màgic de la memòria era una de les més grans aportacions del pensament d’occident. I Nono em va descobrir que aquests músics que tocaven de memòria no eren uns “incultes” que no saben llegir música, sinó que són els portadors d’una tradició ancestral que ja venia dels grecs i dels egipcis. Llavors, de sobte em resulta fascinant. Començo a escoltar-ho tot des d’una perspectiva completament diferent.\nVa ser Luigi Nono qui també em va dir que havia de fugir de Viena i que havia de tornar a Espanya i investigar la música de les catedrals, la música de Tomás Luis de Victoria i Francisco Guerrero, i també ficar l’orella en els cercles del flamenco. I això em va tornar un interès cap a la polifonia del Segle d’Or i també dels grans cantaores. I vaig tenir la sort de conèixer Enrique Morente, que em va obrir les portes dins del món del flamenco.\nNono et va dur a investigar les possibilitats creatives del flamenco?\nAmb les conversacions amb Nono sortia molt el tema de la tradició oral, de la escriptura musical i el problema de la sobre-escriptura de la notació en la música contemporània. I aquesta perspectiva va ser la que em va fer investigar en el flamenco i ha canviat completament la meva forma de veure i entendre la música, de com fer els assajos o compondre. Nono insistia en què havia que traure el cap del paper. Que compondre no era asseure's enfront a un paper pautat i escriure boletes, sinó l’escolta, el silenci, la memòria i la imaginació. I quan la música ja existeix al teu cap i ja sona amb tota precisió, ja es pot escriure, quasi com un diari d’un caminant.\nI tot això va ser un procés molt fascinant i molt dur. Vaig acabar intentant compondre un concert per a piano de memòria, sense escriure res, i vaig acabar a l’hospital sense dormir. Em van haver de posar una injecció perquè no aconseguia conciliar la son.\nCom valores el flamenco, doncs?\nLa influència del flamenco en la meva música no ve d’una perspectiva folklòrica, sinó al contrari, d’aquesta reflexió a la qual m’invità Luigi Nono, com a l’art de la memòria i revaloració de la tradició oral. I aquesta tradició oral és ara molt important en la praxi compositiva, tant en la manera com componc ara com a l’hora d’enfrontar-me als assajos. Jo assajo sense partitura. És com els músics de flamenco, que ho toquen tot de memòria amb uns codis. I vaig pensar com aplicar aquesta praxi a la música contemporània. Això fa que enfront a una orquestra estàs més tranquil i et guanyes la confiança i el respecte dels músics.\nCom va ser el moment en què vas decidir dedicar-te a la música?\nHo he sabut des de sempre. Tinc un fill que estudia a Berlín, i ha tingut música a casa per part meva i de sa mare, però aquest no havia estat el meu cas. A mi mai em van prohibir fer música, però tampoc tenia un entorn musical a casa que em recolzava a l’hora d’estudiar música.\nQuan vaig acabar l’escola em vaig anar a estudiar a Viena, perquè creia que aquí no podia desenvolupar-me artísticament. Però la situació a principis dels 80 era molt diferent a la que hi ha ara. Hi ha informació molt precisa dels professors, amb qui es pot estudiar, de les beques, etc. En aquella època no existien aquests canals, havia d’anar a l'ambaixada d’Àustria a preguntar-ho.\nI a la composició?\nUna vegada, parlant amb Ligeti, li vaig contar que jo de menut somiava amb sons i amb colors. Això no ho havia contat mai fins fa poc temps. M'havia preguntat per què era compositor. I al dir-ho vaig pensar que Ligeti creuria que jo era idiota, però va començar a preguntar-me amb més detall, i després em va dir que a ell li passava el mateix.\nEl cas és que jo sentia música de menut, com si tingués auriculars posats. Sentia música al meu cap però no la podia identificar. I de vegades, quan descobria algunes obres de Wagner o altres compositors, pensava que aquella música s'assemblava molt al que sonava dins del meu cap. Era quasi una obsessió. Llavors pensava que era perquè havia de ser compositor, i que això havia d'escriure-ho.\nPer tot això tenia aquesta sensació de que era compositor, i de fet quan vaig anar a estudiar a Viena vaig anar-hi amb la intenció d’estudiar direcció d’orquestra, perquè pensava que de compositor ja ho era, i que no necessitava estudiar composició. Innocent de mi, les coses que es pensen quan un és jove.\nHe tingut la fortuna d’anar guanyant alguns concursos, aconseguint beques i encàrrecs, i sempre he mantingut aquesta feina. Però també amb tota la dificultat que té ser compositor de música contemporània, que la gent pensa que si fas obres i estàs al mercat ja ets ric.\nQuines etapes diferents podries identificar en el teu període compositiu?\nMés o menys podria indicar tres fases, més una quarta que estic començant ara. La primera és l'etapa formativa. No obstant, vaig llevar del catàleg totes les obres d’aquesta etapa fins a l’any 1988. I algunes d’elles havien estat gravades o guanyat premis, però igualment vaig decidir treure-les.\nDesprés hi ha un segon període aproximadament quan vaig acabar els estudis a Viena l’any 1987. Està marcada per la influència de Luigi Nono i la meva experiència interpretativa. En aquest període es troben obres com De Imaginum, De magia i altres obres que tenen referència a Giordano Bruno, amb un llenguatge tècnicament difícil i complex, una música molt virtuosa. I també les obres a partir de l’any 1991 amb el meu retorn a Espanya, quan em vaig trobar amb Enrique Morente. Aquestes obres tenen la influència del flamenco, i és quan començo a experimentar amb la veu, la guitarra i la percussió. I ja un tercer període a partir dels últims vuit o deu anys, en què començo a prendre distància d’aquesta influència del flamenco. És menys evident.\nAra comença un període a partir de l’òpera Bruno, en el qual estic molt posat en la vocalitat, en una idea del bel canto també passada als instruments. Jo crec que és un període de maduresa. El futur ja es veurà, a veure quant aguantem en això.\nI algun altre projecte futur que tinguis en ment?\nSempre hi ha encàrrecs d’orquestres. Tinc pendent una obra per a trompa i orquestra per a Stefan Dohr, el solista de la Filharmònica de Berlín. I també una de les pròximes aventures és la Divina Comedia de Dante, basada en la traducció de José María Micó. És un gran projecte en diferents fases que acabarà sent una espècie d’òpera ballet, amb alguns solistes i pocs instruments sobre l’escenari, a més del cor i el ballet. De moment això és el que puc avançar.


El nostre ADN | Fundació Infància i Família\nMillorar el benestar i el desenvolupament integral de la infància, adolescència i les famílies.\nTreballar perquè tots els infants puguin viure i créixer en una família, ja sigui la pròpia o una d’aliena contribuint a millorar el seu benestar i desenvolupament a través d’accions terapèutiques, comunitàries o d’enfortiment de drets.\nLa nostra entitat promou els drets dels infants i de les persones ateses, gestionant i desenvolupant serveis de qualitat per a l’atenció de persones en una situació vulnerable o de risc social, potenciant el treball comunitari, l’enfortiment de la dona i el treball terapèutic.\nCompromís: Compromís, responsabilitat social i amb el compliment dels drets de l’infant.\nInnovació: Optem per treballar amb iniciativa, amb mentalitat oberta, creativa i dinàmica, fomentant la investigació i l’anàlisi permanent de necessitats.\nAtenció centrada en la persona dins l’acció comunitària. Disposar dels recursos per a poder exercir com a servei públic que som.\nEvolucionar vers un model de governança i participació que vetlli per integrar tots els agents que interactuen amb l’organització\nUn grup d’organitzacions d’iniciativa social que treballen per millorar la qualitat de vida de les persones en risc d’exclusió social i la defensa dels seus drets.\nTreballem plegats per tal d’optimitzar els avantatges d’innovar i treballar de manera conjunta reconeixent persones, generant oportunitats.\nUtilitzar la seqüència 4 R’s : Reduir, Reutilitzar, Reciclar i Repensar.\nObjectius política de qualitat (PDF)


Novetats 2021: Dilluns dia 21, reunió telemàtica amb els clubs | Federació Catalana de Ciclisme\nNovetats 2021: Dilluns dia 21, reunió telemàtica amb els clubs\nCom a cada inici de temporada, la Federació Catalana de Ciclisme fa arribar el comunicat amb les novetats que afecten a aquest 2021.\nLa principal novetat en l'àmbit de les llicències federatives és que desapareix el format físic, tal i com estava establert fins ara, i només hi haurà llicències en format digital. Amb aquesta acció s’han hagut de fer unes correccions a la nostra plataforma per adaptar-la a les mesures que ens demanava la RFEC, i així poder començar la tramitació de llicències. Aquestes modificacions ens estan portant més temps del que teníem previst, però no volem iniciar la temporada sense tenir la seguretat que tot funcioni correctament.\nÉs per això que esperem que la propera setmana (la del 21 al 27 de desembre) puguem iniciar la temporada amb totes les garanties de funcionament.\nSeguint amb aquesta línia, una de les novetats que més implica als clubs és la duplicitat dels correus electrònics en els federats que vulguin treure’s llicència UCI. És per això que aquest 2021, cada persona ha de tenir un e-mail únic, ja que haurà de registrar-se a la Zona Privada de la RFEC per tal de poder visualitzar la seva llicència. Tot aquest procés es podrà fer a través de la Aplicatiu Mòbil (APP) de la Federació Catalana de Ciclisme.\nEn un moment de pandèmia com el que estem vivint, la incertesa a l'hora de poder realitzar els nostres plans té la mateixa magnitud que el “mal endèmic” que està fent el coronavirus en la nostra manera de viure. Per aquesta raó, les autoritats de Protecció Civil de Catalunya (PROCICAT) demanen, per tal de minimitzar contagis, tota una sèrie de protocols. Com a exemple, us deixem els Protocols aprovats per aquest organisme (i per tant, considerats com a valor referent) que, ara com ara, són d’obligat compliment en tots els nostres esdeveniments\nEn conseqüència, en la documentació que es presenti per la celebració de les diferents proves, tant als respectius Ajuntaments com al Servei Català de Trànsit, si s’escau, l’organitzador ha de generar el Protocol Covid de l’esdeveniment, què s’ha d’ajustar al Federatiu. Aquest Protocol, en cas de prova a Servei Català de Trànsit, serà certificat per la Federació.\nDocumentació necessària per a la tramitació dels diferents conceptes\nCostos de les diferents Gestions (resumits al Plec de Procediments)\nPer l’edició de 2021, aquells clubs que tinguin algun deute amb la FCC quedaran bloquejats en l’accés a l'activitat esportiva federada, la qual cosa es tradueix en la no renovació de la qüota de club fins que es liquidi el deute. Sense la qüota de club abonada no hi ha accès a la tramitació de llicències federatives per la temporada 2021. Pel que fa als esdeveniments, tot i que l’accés a web ciclisme.cat/user no està “restringit”, esl esdeveniments d'organitzadors amb deutes no quedaran publicats, encara que hagin estat pagats els avals, ja sigui amb l’edició de 2020 fallida o via web.\nEl criteri seguit per publicar les proves ha estat per compensació de l’aval de PreTaxa pagat el 2020 d’una prova que va anul·lar-se. Per tant, per la resta de proves presentades que no van abonar aquest aval durant el 2020 o que són noves de la temporada 2021, queda obert el període de pagament dels 75€ en concepte d’aval de la taxa federativa. Tan bon punt s’hagi fet efectiu l'aval via ciclisme.cat/user (amb les claus de pas del club), la prova passarà a estar "Publicada no verificada" (a l’espera de la documentació definitiva). Recordem que les proves que sol·liciten autorització al Servei Català de Trànsit han de presentar la documentació a les respectives Delegacions Territorials de referència amb un termini de 60 dies abans de la data de celebració.\nLa generació dels diferents campionats requereix la publicació de totes les curses que el conformen. Per tant, agrairem l’abonament d’aquest aval abans de l’1 de gener de 2021. Els nostres ciclistes, tècnics, àrbitres i equips demanen veure aquest calendari. Volem fer esment que, a partir de l’1 de gener, el valor de l’aval de Taxa Federativa de les proves presentades serà l'import total d’aquesta taxa per a la seva publicació en el calendari de la FCC.\nPer parlar de tot plegat, us convoquem a una reunió telemàtica dilluns 21 de desembre 2020, a les 19h:\nTema: REUNIÓ INFORMATIVA NOVETATS 2021 FCC\nEnllaç per accés a la reunió via Zoom.\nID de reunió: 996 9114 4064\nCodi d'accés: 882491


(En la xarxa des d'agost de 1996. 25 anys ininterromputs de labor informativa)\nCoordenades geogràfiques : longitud=02º08'49"E latitud=41º29'48"N\nEn UTM WGS1984\nPoblació (any 2014) : 57.642\nSuperfície (km2) : 30,6\nDensitat de població : 1.890 (hab./km2)\nEl terme de Cerdanyola compte amb una superfície de 31,084 Km2. Des de la formació històrica de Cerdanyola, al segle X, forma part de la comarca del Vallès i ara, amb l’actua’l divisió territorial de Catalunya, pertany a la comarca del Vallès Occidental, amb capital a Sabadell i Terrassa.\nLes afrontacions de Cerdanyola són les següents: A llevant, amb Ripollet i Montcada. A migdia, amb Barcelona i Sant Cugat. A ponent, amb Sant Cugat. I a tramuntana, amb Sant Quirze, Sabadell, Badia i Barberà.\nGeològicament, podríem dividir el terme en dues meitats quasi iguals, separades pel Riu Major. La de migdia, correspondria a la Serra de Collserola; i la de tramuntana, al Pla del Vallès i arribaria fins a la Serra de Galliners.\nEl nucli urbà principal es troba al Pla i altres nuclis dispersos es troben al Collserola (Montflorit i Can Cerdà) i a Galliners (Terranova, Bellaterra i Turó de Sant Pau).\nEl nom oficial del terme és Cerdanyola del Vallès. Històricament, des del segle X està documentat el topònim com Cerdanyola. Tanmateix, entre els segles XVI i XX, ha estat castellanitzat en diferents formes com Serdanyola, Sardanyola, Cerdañola i Sardañola. Modernament, al segle XX, en dues ocasions, seguint Pau Vila, se li ha afegit el determinatiu geogràfic “del Vallès”.\nEl Poblat Ibèric de Ca n' Olivé ocupat des del s. VI al s. I aC, es un poblat de gran dimensions que està situat a la serra de Collcerola. Es conserven restes constructives de les diferents fases del món ibèric...\nEl castell de Sant Marçal o de Cerdanyola del Vallès, té una vida que sembla s’inicia en l’any 1111 fruit de la necessitat de protegir els terrenys pròxims a Barcelona de les tropes enemigues. ..\nDurant l’edat mitjana, i fins el 1868, el terme de Cerdanyola va estar dividit en dues parròquies, la de Sant Iscle de les Feixes i la de Sant Martí.\nLa primera està documentada des del 1082 i la segona des del 1042. El 1868 la parròquia de Sant Iscle va ser suprimida. ..\n(VEURE TOT )\nEl Museu de Cerdanyola és una antiga residència d’estiueig d’estil noucentista construïda cap al 1930 aprofitant unes edificacions preexistents. L’edifici s’inspira en una masia i està envoltat per un jardí de gust romàntic que va ser cedida a l’ajuntament de Cerdanyola per la propietària M. Assumpció Ortadó Maymó, amb la voluntat de que es dediqués a aquesta finalitat...\nImatges antigues de Cerdanyola\nImatges actuals de Cerdanyola\nAntics dansaires de\nEncara que tot apunta que a Cerdanyola ja es ballaven Gitanes fa 100 anys, sembla que el mestre Sebastià Garriga, el creador de l'Esbart Cerdanyola, va aprendre d'un ballador de Polinyà.\nLa seva afició el va portar a aprendre a tocar el piano a fi de sonoritzar el cinema mut de l'època i que es projectava al Sindicat i amb l'ajut de una flauta de canya. Tot això i el desig de potenciar l'Esbart, el va estimular per compondre la masurca i la "Polca de Cerdanyola". ..\nAjuntament de Cerdanyola Universitat Autònoma Efemèrides Altres webs del mateix autor\nPer a trobar un poble o un carrer Diari Oficial de la Generalitat de Cat. Castillos de Catalunya Webmaster\nFires i festes de Catalunya Santoral Baronía de Salillas Farmàcies de guardia\nButlletí Oficial de la província Codis postals El Sincrotró ALBA 2010 L'asbestosi a Cerdanyola i rodalies\nCercador de llibres Hora exacta Monument a La República Mi amigo el ferrocarril\nDescobreix Catalunya Càmeres del Transit\nRestaurants Meteo Cerdanyola\nCoses que passen a Cerdanyola\nPremsa del dia Cerdanyola 1942\nEl Modernisme al Vallès\nCerdanyola fa 50 anys I Breu història del futbol local Cerdanyola Turìstica\nCerdanyola fa 50 anys II Telèfons útils Index general\nTreure nous signes amb el teclat\nVista de Cerdanyola des del Turo de les Fontetes. Autor : Andreu Salillas. (cliqueu per veure-la mès gran)\nPredicció del temps per als pròxims dies\nULLADA RÀPIDA A LA PREMSA DEL DIA


Aventura a la terra erma – Les Rades Grises\nTrescafocs, d’Adrian Tchaikovsky. Ed. Chronos, 2021. 189 pàg. Traducció al català d’Edgar Cotes. Il·lustració d’Elsa Velasco\n“Com haurien anat les coses si totes aquelles persones tan llestes haguessin unit esforços i no s’haguessin preocupat tant pels diners?”\nEls lectors de fantasia i ciència-ficció ens estem acostumant els darrers anys a noves traduccions constants d’autors internacionals de primera línia que mai havien estat publicats en català. No està de més recordar-ho, perquè durant anys havíem viscut una travessa del desert amb oasis puntuals. I cal subratllar, sobretot, aquesta setmana que hem conegut noves agrupacions editorials, que aquesta feina l’estan liderant els segells més petits. Bé, tot aquest preàmbul per donar la benvinguda a Trescafocs, d’Adrian Tchaikovsky (Woodhall Spa, Anglaterra, 1972). L’editorial Chronos ha estat l’encarregada de traduir per primer cop al català aquest autor britànic, autor d’obres cèlebres de ciència-ficció com Children of Time (2015), que va rebre el premi Arthur C. Clarke, o la sèrie fantàstica Shadows of the Apt (2008-2014).\nTrescafocs és una novel·la curta, distòpica, amb protagonistes joves, però interessant per a totes les edats, amb un fort component de consciència social sobre el canvi climàtic i una denúncia visceral contra els privilegis dels quatre poderosos que aixafen i utilitzen la resta de la humanitat per als seus propòsits.\nEns trobem en un futur no gaire llunyà, al centre d’Àfrica. Els animals s’han extingit, els rius s’han assecat. Ankara Achouka és la gran metròpolis enmig d’una enorme extensió de terreny àrid, cremat per les altes temperatures. En aquesta ciutat hi ha un dels accessos a la nau Grand Celeste, un creuer de luxe que pot orbitar indefinidament, colonitzar Mart o bé les rutes obertes per sondes robòtiques per viatjar a algun exoplaneta.\nEn Mao és el protagonista principal de la novel·la. Té 19 anys i és un trescafocs. Els trescafocs són els més humils, els prescindibles, enviats a missions duríssimes al desert per solucionar problemes de subministrament d’electricitat. Normalment sempre són joves, perquè cap trescafocs arriba a vell.\nTchaikovsky encoratja els joves a lluitar per una transformació ecològica, però sobretot social i econòmica\nLa metàfora és terrible i en podeu fer totes les lectures possibles amb el món real. Hi ha un hotel de luxe on s’allotgen els rics abans de pujar a la nau orbital. I els trescafocs han d’arriscar la vida per anar als erms del sud −massa secs perquè hi visqui res− per revisar els grans camps de plaques solars que alimenten la urbs. Una ciutat que només existeix perquè els cables elevadors han de ser a l’equador, i les classes privilegiades la necessiten com a accés a una vida millor reservada només per a les elits. Han destruït la terra, i ara l’abandonen a costa dels més febles.\nL’aventura, doncs, està servida. En Mao es fa acompanyar per una mecànica, la Lupé, i una hacker, la Hotep. Aquest trio peculiar de valents s’endinsa al desert del qual molts no tornen, i on només viuen insectes gegants. La seva missió és descobrir què està causant apagades elèctriques a l’hotel i solucionar-ho. Però els joves trobaran sorpreses i perills no previstos…\nTchaikovsky aconsegueix crear aquesta distopia amb començament i final en molt poques pàgines, i això és lloable. Al començament hi ha molta informació que pot costar de pair, però, un cop hi entra, el lector es submergeix en l’acció amb fluidesa. Desprotegits i sols, els joves han d’encarar la inclemència atmosfèrica i afrontar proves inesperades que poden tenir repercussions en el seu ecosistema vital. Trescafocs acompleix amb solvència l’estructura de plantejament-nus-desenllaç, i l’autor sap fer créixer la intensitat a mesura que avancen les pàgines, tot i que segurament el final és un pèl precipitat i hauria necessitat més cocció.\nLa terra gastada de T. S. Eliot és una lectura paral·lela que acompanya els personatges, i que serveix de doble homenatge, a la gran literatura, d’una banda, i a la imperiosa necessitat de preservar el medi en què vivim, de l’altra. Tchaikovsky encoratja els joves a lluitar per una transformació ecològica, però sobretot social i econòmica. Esperem que Chronos ens pugui oferir noves traduccions d’aquest autor en el futur!\nPublicat a Aventura espacial, Català, Ciència-ficció, Conte o novel·la curta, Distopia, JuvenilEtiquetat Adrian Tchaikovsky, Chronos, Distopia, Edgar Cotes Argelich, Elsa Velasco, Trescafocs1 comentari\nUn pensament sobre “Aventura a la terra erma”\nRetroenllaç: Aventura galàctica compromesa – Les Rades Grises\n← Un híbrid fantàstic\nEl futur és virtual →


Arxius de Cultura - FISC\nScrabble en català a la Universitat Catalana d’Estiu\nTallers de Scrabble a la Universitat Catalana d’Estiu. Portem el català a la Catalunya Nord.\nPer admin, Fa 4 anys juliol 10, 2018 ,\nVictus, duplicada familiar a Tecla Sala (1/2/14)\nEl Club de Scrabble de L’Hospitalet de Llobregat, L’Hescarràs, amb la col·laboració de la FISC, ha preparat el dissabte 1 de febrer una partida duplicada inspirada en el llibre de Victus, d’Albert Sánchez Piñol per a reforçar el conte adaptat per a nens que aquell mateix matí s’explicava. Aquesta ha estat la primera vegada que s’ha fet aquesta activitat com a complement dels “Dissabte de conte” que realitza la biblioteca Tecla Sala un cop al mes. (més…)\nPer admin, Fa 8 anys febrer 2, 2014 ,\nDuplicada “Victus” a la Biblioteca Tecla Sala\nEl primer dia de febrer, el Club de Scrabble l’Hescarràs de l’Hospitalet de Llobregat participa a la Biblioteca Central Tecla Sala de l’Hospitalet de Llobregat en el “Dissabte de conte”, centrat en la novel·la històrica Victus, d’Albert Sánchez Piñol, amb una duplicada temàtica, oberta a tots els públics. La duplicada Saber més…\nPer admin, Fa 8 anys febrer 1, 2014 ,\nEl dissabte 14 de desembre, la Fundació Santa Eulàlia organitza la jornada de suport a la Marató de TV3, Fem Barri, Fem la Marató 2013 – jornada solidària. El Club de Scrabble de l’Hospitalet de Llobregat L’Hescarràs, juntament amb la Federació Internacional de Scrabble en Català, hi participen amb Saber més…\nPer admin, Fa 9 anys desembre 14, 2013 ,\nPer admin, Fa 9 anys desembre 11, 2013 ,\nPer admin, Fa 9 anys maig 31, 2013 ,\nPer admin, Fa 9 anys maig 25, 2013 ,


Configuració de Cookies – Asesoría Evangelio Viladecans\nA l’acceptar les galetes del nostre “Avís de Cookies” que apareixen a la primera capa, estàs consentint l’ús de les cookies a les condicions contingudes en la present Política de Cookies. ASESORÍA EVANGELIO proporciona accés a aquesta Política de Cookies al moment de l’registre amb l’objectiu que l’usuari estigui informat, i sense perjudici que aquest pugui exercir el dret a bloquejar, eliminar i rebutjar l’ús de Cookies en tot moment.\nAtès que algunes de les Cookies no són necessàries per a l’ús d’aquest Lloc Web, es poden bloquejar o desactivar activant la configuració de navegador, que permet rebutjar la instal·lació de totes les Cookies o d’algunes d’elles. La pràctica majoria dels navegadors permeten advertir de la presència de Cookies o rebutjar-les automàticament. Si es rebutgen, es podrà seguir utilitzant el Lloc Web, encara que l’ús d’alguns dels seus serveis podrà ser limitat i per tant l’experiència serà menys satisfactòria.\nSafari™ per a IOS (iPhone, iPad o iPod touch): https://support.apple.com/es-es/HT201265\nPer a informació addicional sobre com configurar les Cookies detallada per proveïdor o administrar les preferències, es pot visitar el portal “Your Online Choices”:


Notícies - Pàgina 3 de 27 - Quaderns Crema\nPublicat el 24/07/2018 per Quaderns Crema — Deixa un comentari\nDolors Udina ha rebut la Creu de Sant Jordi de la Generalitat “per la seva intensa tasca en l’àmbit de la traducció literària, singularment de l’anglès al català”. La Generalitat ha destacat que, entre les seves traduccions, hi ha “obres de dos premis Nobel, J. M. Coetzee i Alice Munro, i també La senyora Dalloway, de Virginia Woolf, amb la qual va guanyar el Premi de Traducció Crítica Serra d’Or el 2014″.\nDolors Udina (Barcelona, 1953) és traductora i llicenciada en història moderna i contemporània. Ha dirigit diversos tallers de traducció literària i forma part de la Càtedra Jordi Arbonès des de la seva creació, el 2003, i del Grup d’Estudi de la Traducció Catalana Contemporània. El 2017 va rebre el premi Ciutat de Barcelona de traducció en llengua catalana per l’adaptació al català de la novel·la Els dimonis de Loudun, d’Aldous Huxley, i el 2018 la Creu de Sant Jordi de la Generalitat. A Quaderns Crema ha traduït L’esperit de Praga (Quaderns Crema, 2010), Un home invisible (Quaderns Crema, 2012), La volta al món amb la tieta Mame (Quaderns Crema, 2013), Què vol dir quan un home cau del cel i Contes de Nadal políticament correctes (ambdós en premsa).\nPublicat el 23/07/2018 24/07/2018 per Quaderns Crema — Deixa un comentari\nPeter Stamm i Margaret Atwood entre els nominats al Nobel de literatura alternatiu.\nUn grup d’un centenar d’intel·lectuals suecs –escriptors, professors, editors, dramaturgs i periodistes– han impulsat la Nova Acadèmia Sueca per donar aquest mes d’octubre un premi Nobel de literatura alternatiu. Després de rebre propostes dels bibliotecaris de Suècia i del jurat, s’ha fet pública la llista dels 46 autors que opten al guardó. Entre els finalistes trobem a Peter Stamm, autor de Paisatge aproximat, i Margaret Atwood, autora de El conte de la Serventa.\nPer primera vegada, en la primera etapa de la votació, tothom que vulgui pot votar els seus tres candidats a través de la pàgina web de la Nova Acadèmia Sueca. D’aquesta votació, sortiran quatre finalistes i el guanyador serà escollit pel jurat el 14 d’octubre.\nEtiquetes: Margaret Atwood, Peter Stamm, Premi Nobel Literatura


Portal de la Marina estrena el primer videojoc en valencià para PS4 | Valencia Extra\nPortal de la Marina estrena el primer videojoc en valencià para PS4\nDeiland, desenvolupat per l’estudi valencià Chibig sota la iniciativa de PlayStation®Talents, s’ha llançat aquest 1 de març\nEl primer videojoc en valencià per a PS4™ arriba a HYPE Station®. Es tracta de Deiland, un videojoc que ens explica la història d’Arc, un xiquet que viurà moltes aventures i aprendrà valors fonamentals. El Centre Comercial Portal de la Marina, a Ondara, és el primer centre a la Comunitat Valenciana a oferir un videojoc en valencià d’aquestes característiques.\nDeiland està disponible des d’aquest dijous 1 de març en el mercat europeu, a través de PlayStation®Store. Des d’ara, els usuaris de HYPE Station® poden gaudir de forma gratuïta d’aquest videojoc en valencià en el Centre Comercial alacantí Portal de la Marina i en la resta dels espais HYPE Station®.\nEl títol és una aventura per a públic familiar i ho poden gaudir jugadors a partir dels 7 anys. Es tracta d’un conte, que recorda al llibre ‘El Petit Príncep’, i que pretén transmetre valors com: el respecte a la naturalesa, la responsabilitat i l’amistat, entre altres.\nDeiland va entrar a formar part del programa PlayStation®Talents Games Camp en 2017 en la seu de València, un dels sis vivers de projectes que el programa PlayStation® Talents té repartits per tota la geografia espanyola. Allí es va desenvolupar amb el suport de PlayStation® i de Llançadora, l’acceleradora d’empreses que recolza a emprenedors per a fer realitat els seus projectes.\nDeiland aterra en HYPE Station®\nEl joc està disponible des del moment del seu llançament en tots els punts HYPE Station®. Els espais es troben en diversos Centres Comercials: Portal de la Marina (Ondara), Urbil (Guipúscoa), Albacenter (Albacete), Ànecblau (Castelldefels), As Termes (Lugo), El Roser (Ponferrada), Gran Via de Vigo (Vigo), El Mirador (Las Palmas), tots ells gestionats per Gentalia.


19:32 del 28 de maig de 2022\nResultats del procés participatiu http://www.olerdola.cat/ajuntament/participacio-ciutadana-en-edicio/processos-de-participacio-ciutadana/processos-participatius-realitzats/pressupostos-participatius-olerdola-2018/resultats-del-proces-participatiu http://www.olerdola.cat/ajuntament/participacio-ciutadana-en-edicio/processos-de-participacio-ciutadana/processos-participatius-realitzats/pressupostos-participatius-olerdola-2018/resultats-del-proces-participatiu/@@download/image/estadistiques.jpeg\nUn cop finalitzada la fase d'acció participativa procedim a publicar els resultats d'aquest procés participatiu en matèria d'inversions del pressupost municipal de l'any 2018.\nFase d’inici i d’informació, mitjançant la qual es tracta de dissenyar, coordinar, desenvolupar i difondre al conjunt de la ciutadania afectada la matèria o projecte sobre el qual es vol demanar la participació, fent servir els mitjans adients.\nAquesta fase es va desenvolupar en dues subfases:\n- Fase d’inici (del 27 de febrer al 13 de març de 2018)\n- Fase d’informació (del 14 de març al 13 d’abril de 2018)\nDurant aquesta primera fase, l’Ajuntament va crear una comissió de supervisió de l’Ajuntament que vetllés pel correcte desenvolupament del procés participatiu i que ha estat composada per l’Alcalde, el Regidor encarregat de l’àrea de participació ciutadana i noves tecnologies, i un representant de cada grup polític amb representació al consistori i el Secretari de la Corporació.\nLa Comissió de supervisió va quedar constituïda en data 07 de març de 2018 per decret de l’Alcaldia 2018DECR000118 i va celebrar la seva primera sessió de treball el dia 9 de març de 2018. En aquesta primera sessió es va designar al coordinador de noves tecnologies de l’Ajuntament com a responsable del disseny, coordinació i desenvolupament del procés de participació.\nDurant aquesta fase inicial el govern municipal també va treballar 3 propostes tècniques que va presentar a la ciutadania com a exemples d’inversió. Aquestes propostes van ser presentades en les xerrades informatives del procés a tall d’exemple.\nEn la fase d’Informació, que va desenvolupar-se des del 14 de març i fins el 13 d’abril de 2018, es van realitzar les següents actuacions:\nDisseny d’una imatge del procés participatiu per tal que la ciutadania identifiqués el conjunt d’actuacions.\nDisseny, definició i producció d’un fulletó i d’un cartell informatiu sobre el procés participatiu, que es va situar a tots els edificis municipals i als punts d’informació. El fulletó va ser enviat a totes les llars de Sant Pere, ja que la primera xerrada informativa adreçada als veïns/es es produiria a Sant Pere abans del repartiment del butlletí municipal, on hi quedava inclosa la informació sobre el procés participatiu.\nInformació al lloc web de l’Ajuntament d’Olèrdola, el portal de transparència de l’Ajuntament, a la Ràdio Municipal a la revista d’informació municipal i en d’altres mitjans d’informació d’àmbit comarcal.\nRealització de 3 xerrades divulgatives ( ubicades a Sant Pere, Sant Miquel i Moja), que versaren sobre el procés participatiu en sí, per tal d’estendre la informació i arribar al major nombre de ciutadans possible, així com dotar-los de la informació i mecanismes necessaris per a que puguessin participar efectivament. Aquestes sessions van tenir el format d’audiències públiques i van estar obertes al conjunt de la ciutadania. Les xerrades van tenir lloc als centres Cívics Gatzara, La Xarxa i Rossend Montané els dies 23 de març, 6 i 13 d’abril\nHabilitació de l’Oficina d’Atenció Ciutadana durant tot el període del procés com a punt d’informació relatiu al mateix. (Es van atendre als veïns i veïnes en aspectes organitzatius relatius al procés així com resoldre els dubtes tecnològics).\nFase de debat ciutadà i consulta, mitjançant la qual i emprant les metodologies adequades es promou el diagnòstic, debat i propostes de la ciutadania.\nDurant aquesta fase l’Ajuntament va habilitar un espai a l’apartat de participació ciutadana del portal de transparència, mitjançant el qual tots els veïns i veïnes d’Olèrdola van poder fer les propostes que consideressin adequades a través d’un formulari guiat per a tal fí.\nUn cop finalitzat aquest període de realització de propostes, que va extendre’s des del dia 16 d’abril i fins el dia 2 de maig de 2018 i que va recollir fins a 11 propostes diferents, la Comissió de supervisió del procés va valorar-ne la seva idoneïtat en relació a les bases del projecte, resultant-ne 4 d’elles finalistes i, per tant, susceptibles de passar a la fase d’elecció posterior:\n1. Creació d'espais destinats a la realització d'exercici a l'aire lliure.\n2. Construcció d'espais d'skate park a Olèrdola .\n3. Conservació del patrimoni natural d'Olèrdola .\n4. Senyalització dels nuclis urbans amb rètols decoratius a les rotondes\nEn finalitzar la fase d’acció participativa, a través de la qual els veïns/es d’Olèrdola van poder escollir una de les propostes finalistes des del dia 14 de maig i fins el dia 28 de maig de 2018, el resultat de la participació ha estat el que es passarà a detallar a continuació:\nSenyalització dels nuclis urbans amb rètols decoratius a les rotondes\nPodeu visualitzar les principals estadístiques de la fase d'acció participativa fent clic aquí.


Un Barça-CBS de dues cares (70-61) - FC Barcelona\nHomeSeccionsBàsquetBàsquet femeníNotíciesUn Barça-CBS de dues cares (70-61)\nUn Barça-CBS de dues cares (70-61)\nEl bàsquet femení blaugrana cau a Sant Fruitós després d’anar guanyant per 16 punts a la mitja part\nLes blaugranes van caure a Sant Fruitós / FOTO: FCB\nEl Barça-CBS va demostrar dues parts del seu joc ben diferents. En els dos primers quarts van brodar el bàsquet, mentre que en els dos darrers períodes el seu joc va empitjorar fins al punt de perdre tota opció a guanyar a Sant Fruitós.\nPrimer quart igualat\nEl partit va començar igualat, però de mica en mica el Barça-CBS controlava el ritme del partit i arribaven les primeres diferències: 3-9 en el minut 4.\nLes de Sant Fruitós no cedien i es mantenien dins el partit i amb un parcial de 8-2 es posaven per davant en el marcador (12-11) en el minut 9, però, dos triples de Xènia Ortiz deixaven el marcador en un 16-17 favorable per a les blaugranes.\nEls triples trenquen el partit\nEl segon quart començava tal com havia acabat i dos triples més –d’Aida Nebot i Berta Codina- del Barça-CBS, posava distància en el marcador, 16-23, en el minut 4.\nLa defensa de les de Sant Feliu es començava a imposar i el seu ritme dominava a les del Bages. L’entrenador local va intentar canviar el ritme del partit col·locant les jugadores locals en una defensa zonal, que va donar ales a les del Barça i es van disparar en el marcador, 20-33 en el minut 8 d’aquest període.\nEl bon joc ofensiu, el moviment de pilota i l’encert en el tir exterior permetia a les blaugranes marxar a la mitja part amb un 24-39 molt esperançador.\nEn tornar a la pista després de la mitja part, però, semblava que les jugadores blaugrana haguessin canviat. Un tercer període molt dolent en tots els aspectes va provocar un parcial de 23-4 que va deixar el Sant Fruitós per davant en el marcador (47-43).\nI l’últim quart semblava que tot seguiria igual, amb un parcial de 4-0 inicial per a les del Bages que deixava un 51-43 quan faltaven vuit minuts. Una tímida reacció de les blaugranes va reduir les distàncies fins a un il·lusionant 55-54, que ho deixava tot obert de cara als últims cinc minuts. Però no va poder ser, i un nou parcial favorable a les de Sant Fruitós deixava el partit en el 70-61 final.\nASFE Sant Fruitós 70\nPetro-Pinto ASFE Sant Fruitós (70): Moya 4, Estany 2, Morato, Estany, Perramon\n2, Giménez 8, Pereira, Muns 8, Santamaria 24, Teixidor 8, Ebie i Garcia 14.\nBarça-CBS (61): Codina 12, Ortiz 6, Fuster 10, Pascual 6, Tarrés 5, Triginer,\nMartín 4, Alsina 5, Nebot 9 i Simon 4.


La Cotorra de la Vall: Completem la informació sobre el projecte de la Replaceta del Trinquet (o "del Tio Julio")\nCompletem la informació sobre el projecte de la Replaceta del Trinquet (o "del Tio Julio")\nLa decisió de l’ajuntament de remodelar la Replaceta del Trinquet i la immediata nota de premsa de l’oposició criticant el govern municipal ha alçat l’interés de molts dels nostres lectors que ens demanen més informació al respecte.\nHem intentat esbrinar millor les coses i hem averiguat que la regidora de contractació, Llum Sansaloni, arran de l’obertura del programa “Pla Provincial d’Obres i Serveis (PPOS) 2013” de la Diputació a finals de l’any passat, va signar un decret on sol·licita a l’entitat provincial la inclusió d’un projecte de millora de l’esmentada replaceta per import de 107.316 euros. L’exalcalde, portaveu i assessor de la Diputació, Manuel Vidal, ni firma ni consta en la sol·licitat per a res, o siga que “no ha tingut vela en aquest enterro” com diem a Tavernes.\nPerò hi ha mes i és important: Està feta la sol·licitud, però s’ha de saber que a data del 28 de febrer l’Ajuntament de Tavernes NO té constància que l’obra s’haja acceptat ni de què Diputació subvencionarà els 107.316 euros que costa. ¿I com es pot informar, confirmar, dir a la població una cosa que encara es desconeix oficialment?.\nLa crítica del PP al govern municipal afirmant en nota de premsa que el govern amaga les subvencions de Diputació es fan sense fonament, sense sentit i sense cap argument. Conclusió: algú, el PP, s’ha avançat un pèl massa ¿no cregueu?. I lamentable és que s’avance no per informar al poble de la millora que vol fer l’Ajuntament, sinó per criticar sense dades oficials a la mà.\nUna cosa està clara i així ens ho han dit: la ciutadania tindrà tota la informació completa tal com avance el projecte (confirmació, inici d’obres...etc). I és lògic, perquè l’obra no es podrà amagar, com no es pot amagar la millora del Carrer Doctor Fleming, o de la urbanització del voltant de l’esglesia de la platja, també del PPOS, o l’entrada a la platja, obra també subvencionada per Diputació. De tota manera els diners no són de la Diputació, són nostres, i l’únic que fa es redistribuir pels Ajuntaments els diners dels impostos que paguem.\nI què vol fer l’Ajuntament?\nÉs obvi: corregir el que el PP no va fer en 16 anys i així ha quedat el lloc de desfet, com s'aprecia en els fotografies, i millorar la Replaceta del Trinquet, nom de tota la vida, encara que a també es coneix com “del Tio Julio” per tindre la seua tendeta de llepolies i altres en una de les casetes.\nSegons hem esbrinat s’enderrocaran les tres casetes que hi ha, en dos d’elles temps arrere va caure el sostre, i se’n deixarà només una. En aquesta, segurament, es farà una concessió per algun ús comercial.\nEs pensa també reforçar la paret que tanca la cara nord de la placeta i que serveix de suport al carreronet que dona accés a les cases i a l’antic trinquet, i després, com no, reasfaltar i reorganitzar tot l’espai de jocs.\nObjectiu: que la replaceta siga un lloc de trobada, un punt d’encontre de tota la barriada.\nJo no m'havia assabentat de que l'Ajuntament havia sol·licitat esta subvenció a la Diputació.\nSón unes obres que beneficiaran molt al barri com han estat beneficiant els jocs infantils.\nNo es podria demanar una subvenció per a arreglar tots les zones de jocs infantils de Tavernes? Alguns estan molt malament i són un perill.\n4 de març 2013, 8:49:00\npilotari ha dit...\nTampoc en el seu dia compràren el trinquet de Manolete que es venia per només 150.000 €, i amb subvenions específiques de la Generalitat. Amb els del PP, llançant balons fora i la oposició que no s'enteraven, deixaren passar una oportunitat única de salvar un dels millors trinquets dels país i perderem una part tan important de la nostra cultura.\n4 de març 2013, 13:22:00


Condemnat a 11 anys de presó l'acusat de violar la filla durant onze anys - Empordà\nL'Audiència de Girona condemna a 11 anys de presó l'acusat de violar la filla durant onze anys\nEl tribunal imposa una pena de 5 anys a l'oncle de la víctima, que també va abusar sexualment de la menor\nACN 02.06.2020 | 16:05\nImatge del Palau de Justícia de Girona. ACN\nImatge del Palau de Justícia de Girona.\nL'Audiència de Girona ha condemnat a 11 anys de presó l'acusat de violar la filla durant onze anys. Els abusos van començar quan la nena tenia només 3 anys i vivia amb els pares biològics. Segons la sentència, la mare va sorprendre l'acusat fent tocaments a la nena. La parella es va separar i l'home va perdre la pàtria potestat. Però això no va acabar amb els abusos. La nena va viure amb els avis a una població de la Selva des del 2007 fins al 2014. La sentència apunta que, al llarg d'aquests anys, l'home la va violar en diverses ocasions. També durant un permís a soles quan la víctima vivia en un centre, l'any 2017. El tribunal imposa 5 anys de presó a l'oncle de la víctima, que també va abusar sexualment de la menor.\n"La contundent prova de càrrec practicada amb la ferma declaració de la víctima, recolzada per les testificals, la prova pericial medicoforense i la documental, ens permet afirmar que l'inculpat ha estat autor, sense gènere de dubte, dels fets que se li imputen", recull la sentència de la secció quarta de l'Audiència de Girona que conclou que el processat va violar la seva filla durant onze anys.\nEls abusos van començar l'any 2006, quan la nena només tenia tres anys i vivia amb els seus pares biològics. "En un moment que la menor dormia en un llit de la casa, l'acusat, amb l'ànim de satisfer els seus desitjos sexuals, va jaure sobre la nena movent el seu cos amb gestos d'indubtable contingut sexual", recull la sentència que apunta que els abusos no van anar a més perquè la mare de la nena el va sorprendre fent els tocaments.\nLa parella es va separar. La sentència recull que la DGAIA va suspendre la pàtria potestat de l'acusat respecte a la víctima i a dos fills més, també menors d'edat. Els avis paterns van assumir les funcions de guarda dels menors, que van anar a viure a una població de la comarca de la Selva.\nLa menor va viure amb ells des de l'octubre del 2007 fins a l'any 2014. Segons la sentència, "diverses vegades, sense poder-ne precisar el número", entrava a l'habitació de la nena, la despullava, li refregava el penis per les natges i la penetrava. Segons la sentència, la nena intentava apartar-lo amb la mà "sense aconseguir-ho".\nLa sentència precisa que els abusos van tenir lloc tant a casa dels avis de la menor com al domicili del mateix processat, també a la mateixa població. "Aquests mateixos comportament es van repetir en un número indeterminat d'ocasions quan la menor l'anava a visitar al pis que l'acusat tenia en aquella època", declara provat el tribunal.\nA un centre d'acollida\nL'any 2016, la DGAIA va deixar sense efecte la delegació de la guarda de la nena als seus avis paterns i van acordar la mesura d'acolliment per part dels serveis d'atenció a la infància i l'adolescència. Aleshores, la menor va anar a viure definitivament a un centre d'acollida.\nLa sentència també conclou que entre el 27 de setembre del 2016 i fins al 30 de gener del 2017, l'acusat enviava whatsapps al mòbil de la menor amb missatges que buscaven "humiliar-la, menystenir-la i atemptar contra la seva llibertat i tranquil·litat". Eren missatges amb insults i vexacions.\nEl 4 de novembre del 2017, el centre d'acollida on viva la nena va concedir a l'acusat el primer permís per veure's a soles. La sentència indica que van anar a un centre comercial i, de tornada, es va desviar per un camí desconegut. Mentre el processat conduïa, va començar a fer tocaments a la menor, que aleshores tenia 14 anys. Finalment, va aturar el vehicle, va abaixar els pantalons i la roba interior a la nena, i li va violar.\nQuan va tornar la menor al centre on vivia, la nena li va explicar a la seva companya d'habitació. Va ser aleshores quan es va destapar el cas i la menor va explicar tots els abusos als quals l'havia sotmès el seu pare des que era ben petita.\nLa sentència recull que, d'entrada, la menor era reticent a explicar els diversos episodis perquè no volia perjudicar al seu pare. De fet, al judici que es va fer a porta tancada el 9 de març, la víctima va arribar a dir que el seu pare "la tractava bé" i que només "s'enfadava quan li deia que no a alguna cosa".\nAbusos de l'oncle\nAl llarg del procediment, també va acabar admetent que el seu oncle patern havia abusat d'ella. La sentència declara provat que quan la nena tenia 9 anys i vivia a casa dels avis paterns, l'oncle va entrar a la seva habitació mentre dormia. Quan es va despertar, es va trobar amb l'home estirat al seu costat refregant-li el penis contra el cos. Dos anys després, quan la víctima tenia uns 11 anys, va tornar a abusar-ne sexualment durant unes vacances en un càmping de Blanes.\nLa fiscalia demanava inicialment 29 anys de presó per al pare biològic. L'acusava d'un delicte continuat d'agressió sexual a menor de 16 anys, un delicte de violència psíquica habitual a descendent menor d'edat, un delicte contra la salut pública per afavorir el consum de substàncies a un menor de 18 anys, un delicte contra la indemnitat sexual i un delicte lleu d'injúries i vexacions.\nSegons el relat de la fiscalia, l'acusat també va donar cocaïna a un altre fill quan tenia 15 anys i es va masturbar davant seu. Aquests fets, però, no han quedat provats.\nLa fiscalia sol·licitava, a més, 10 anys de presó per a l'oncle de la menor, per un delicte continuat d'agressió sexual.\nAbusos, no agressió\nEl tribunal de la secció quarta de l'Audiència de Girona condemna els dos homes per abusos sexuals perquè argumenta que "la prova practicada no ha permès acreditar aquella violència necessària per emmarcar els fets" en l'agressió. "La mateixa víctima ha manifestat que l'inculpat no la va forçar mai i que la tractava bé, tampoc la víctima en el seu relat ha fet esment a cap conducta violenta mentre l'inculpat atemptava contra la seva lliberta sexual".\n"Per tant, la violència típica per poder qualificar els fets com un delicte d'agressió sexual no ha quedat acreditat", argüeix la sentència que recorda que "la distinció que fa el Codi Penal entre agressió sexual i abús sexual és en base a l'existència de violència".\nA més, l'absolen també del delicte de violència psíquica habitual: "No ha quedat acreditat que, des que la nena tenia 3 anys fins al dia que es van denunciar els fets, l'acusat hagués tractat la seva filla menor d'edat com un objecte sexual, ni que li hagués creat sentiments de dependència i submissió a través d'insults, humiliacions o menyspreus".\nL'Audiència condemna el pare com a autor d'un delicte continuat d'abusos sexuals a menor de 16 anys amb penetració i sobre descendent i d'un delicte lleu d'injúries a 11 anys de presó, 7 de llibertat vigilada i 15 dies de localització permanent. A més, li retira la pàtria potestat fins que la menor sigui major d'edat i li prohibeix apropar-se o comunicar-se amb ella durant 5 anys.\nA l'oncle el condemna per un delicte continuat d'abusos sexuals a descendent menor de 16 anys a 5 anys de presó i 3 de llibertat vigilada. No es podrà apropar o comunicar-se amb la víctima durant 3 anys.\nA tots dos els hi apliquen una atenuant de drogoaddicció. Hauran d'indemnitzar la víctima amb 50.000 euros pels danys morals que li han causat.\nLa menor pateix un trastorn mixt ansiós depressiu de caràcter crònic pel qual necessita i necessitarà tractament especialitzats. La sentència descriu que li provoca com a simptomatologia tristesa, labilitat emocional, preocupació excessiva, ansietat, sobre reacció contra les normes, auto i hetero agressivitat, inhibició i timidesa excessiva. També pateix manifestacions físiques del trastorn com insomni, anorèxia, cefalees, agitació i taquicàrdies.\nIndignació a Llançà per la proliferació de pintades al carrer.


Calp renova el seu web de turisme per a convertir-se en una Destinació Turística Intel·ligent | Calp Noticies\nCalp renova el seu web de turisme per a convertir-se en una Destinació Turística Intel·ligent\nL'Ajuntament de Calp ha renovat el seu web de turisme per a poder convertir-se en Destinació Turística Intel·ligent. Es tracta del primer projecte que es materialitza a Calp de l'Estratègia EDUSI “Revitalitza Calp” que està cofinançada amb el Fons Europeu de Desenvolupament Regional (Fons FEDER) de la Unió Europea.\nEl nou web és molt similar a l'anterior quant a disseny i contingut si bé a diferència d'aquell permetrà la seua interconnexió amb altres plataformes tecnològiques que es posaran en marxa a Calp com a Destinació Turística Intel·ligent. Aquest és el cas d'una app turística que es llançarà pròximament així com de la plataforma de centralització d'informació de l'oficina Smart City.\nLa posada en marxa d'aquest web és un pas necessari per a poder oferir als turistes els serveis que comporta una Destinació Turística Intel·ligent, com els serveis d'informació immediata a través de dispositius tecnològics que estaran vinculats als mòbils dels turistes i que els permetran conéixer i obtindre informació sobre el lloc en el qual es troben.\nA més, el nou web permetrà millorar la gestió del Departament de Turisme ja que es podrà recaptar molta més informació sobre les inquietuds dels turistes, hores d'afluència o els recursos més buscats per aquests, entre altres qüestions.


Inaugurada la nova oficina del Servei d’Informació i Atenció a les Dones del Ripollès - Consell Comarcal Ripollès\nInaugurada la nova oficina del Servei d’Informació i Atenció a les Dones del Ripollès\nPortada » Notícies » Noticies » Inaugurada la nova oficina del Servei d’Informació i Atenció a les Dones del Ripollès\nLa presidenta de l’Institut Català de les Dones (ICD), Marta Selva, el president del Consell Comarcal del Ripollès, Enric Pérez, i la presidenta del Consell de Dones del Ripollès i vicepresidenta del Consell Comarcal Maria Carme Freixa, han inaugurat avui la nova oficina del Servei d’Informació i atenció a les dones (SIAD) de la comarca del Ripollès. Aquest servei dóna informació, orientació i assessorament en tots els aspectes relacionats amb la vida de les dones: àmbit laboral, social, personal, familiar i altres. El servei també treballa en la prevenció, atenció i detecció de la violència masclista.\nL’oficina del Servei d’informació i Atenció a les Dones s’ubica a les dependències del Consell Comarcal del Ripollès, al carrer Progrés 22. Està atès per una psicòloga especialitzada en perspectiva de gènere, i un servei d’assessorament jurídic. L’horari d’atenció és de dilluns a divendres de 8 a 15 hores i els dilluns també de 2/4 de 5 a 7 de la tarda. Al llarg de l’any 2009, aquest servei ha atès 120 persones. L’àmbit d’atenció majoritari ha estat l’atenció integral en aspectes de violència masclista, amb un 45% dels casos. Els altres àmbits han estat l’atenció psicològica (32,5%), la jurídica (20%) i informació i orientació sociocomunitària (2,5%). Al SIAD s’hi pot contactar a través del telèfon 972 70 32 11 i l’adreça electrònica dones@ripolles.cat.\nL’existència dels SIAD a Catalunya fa que l’atenció a les dones en situació de violència masclista tingui una resposta propera en els propis municipis. En concret, els SIAD són serveis de referència que atenen les necessitats específiques de les dones, que incrementen l’eficàcia de la sensibilització social, la prevenció i la detecció de la violència masclista per derivar els casos, si s’escau, a recursos més especialitzats. La Llei del dret de les dones a eradicar la violència masclista defineix un nou context de treball i desenvolupament territorial d’aquests serveis que queda reflectit a través d’un contracte programa bianual.\nL’aportació de l’Institut Català de les Dones a les polítiques de dones que desenvolupen els ens locals ha suposat una inversió entre els anys 2005 i 2008 de 9,9 milions d’euros. Pel que fa als SIAD de la demarcació de Girona, l’ICD ha invertit enguany 260.000 €, un 31% més que l’any passat. L’any vinent la inversió serà de 270.000 €. Aquesta injecció econòmica permetrà reforçar l’atenció a les dones que ja ofereixen els SIAD dels Consells Comarcals del Ripollès, Gironès i Ajuntament de Salt, Pla de l’Estany, Baix Empordà, La Selva, Alt Empordà i els ajuntaments de Girona, Palafrugell, Olot, Lloret de Mar i Figueres.


Oriol Domingo 21 de julio de 2019 Contrapunts\n4. Dia 18 d’octubre del 2013. “La Vanguardia” reconeix que “França mostra la seva repulsa contra Valls per l’expulsió de la nena ‘rom’. Aixi es constata en la foto d’uns manifestants que demanen la dimissió de Valls per racista”. La crònica deia: «Les ires d’estudiants i pares d’alumnes se centren en el ministre de l’Interior francès d’origen català, Manuel Valls, que en les últimes setmanes ha endurit el seu discurs en relació a la immigració. Molts analistes atribueixen aquest radical canvi de rumb del titular d’Interior gal a l’auge de la ultradreta de Marine Le Pen. En el si de l’Executiu francès s’han avivat les tensions en relació a la integració dels gitanos romanesos i búlgars a França».


La Casa del Libro i el Corte Inglés llancen els seus propis lectors de tinta electrònica coincidint amb la campanya de Nadal - Observatori Beat\nDistribució, El Corte Inglés, Espanya, Iolanda Bethencourt, La Casa del Libro, llibre electrònic\nLa cadena de llibreries Casa del Libro, del grup Planeta, ha presentat un nou lector de llibres electrònics, l'eReader Tagus que estarà disponible a partir del 23 de novembre al preu de 119€. Es tracta d'una personalització del dispositiu BQ, de fabricació xinesa, que comercialitza l'empresa espanyola Mundo Reader. Amb pantalla tàctil capacitativa de 6 polzades, connexió wifi, reproductor MP3, ve carregat amb el darrer títol del premi Planeta, el diccionari de la RAE, i un traductor anglès-castellà. El dispositiu va lligat a la plataforma de lectura Tagus, que ofereix un catàleg de més de 60.000 títols. Així quan la clientela compra un llibre a la Casa del Libro, el pot guardar a la seva pròpia biblioteca hostatjada a Tagus, i llegir-lo des del navegador o bé descarregar-lo en l'e-reader Tagus. Tenen previst crear aplicacions perquè també es puguin llegir en dispositius amb sistema operatiu Android i iOS d'Apple. Casa del Libro ha presentat altres novetats interessats, com per exemple un servei de tramesa de totes les compres de llibres amb el pagament d'una quota anual de 13,95 €, i la inauguració d'una secció especialitzada en compra-venda de llibres de segona mà.\nPer cert, recordem que Movistar ja va presentar el proppassat juny una versió personalitzada del mateix dispositiu BQ, el Movistar ebook BQ. Per a més informació us remetem a aquest post.\nPer la seva banda Inves, la marca d'equips informàtics del grup El Corte Inglés, ha llançat un nou lector propi de llibres electrònics Wibook 650T. El dispositiu incorpora accés via wifi a la llibreria de llibres electrònics d'El Corte Inglés, que ofereix més de 35.000 títols. El dispositiu estarà disponible a partir del proper 25 de novembre al preu de 189€ (179€ en l'oferta especial de llançament) i es ven precarregat amb 100 títols. Disposa de les seves funcionalitats en castellà, català, euskera, gallec, portuguès, anglès, francès, italià i alemany. Es tracta d'un dispositiu amb tecnologia de tinta electrònica, pantalla tàctil capacitativa de 6 polzades, i suporta formats de text i imatge més habituals, que substitueix el lector Inves 600 (fabricat per Netronix, Taiwan) que El Corte Inglés comercialitzava des d'agost de 2009.


La Xarxa de Monitoratge de la Posidònia reprèn l'activitat a la zona de Son Verí Nou\nL'objectiu és determinar l’estat de conservació de les praderies al llarg del temps per poder adequar la gestió a fi de conservar aquest ecosistema\nPosidònia. CONSELLERIA DE MEDI AMBIENT\nPalmaLa Xarxa de Monitoratge de la Posidònia ha tornat a iniciar l'activitat aquest diumenge a la zona de Son Verí Nou, a Palma, on es troba una de les 39 estacions fixes distribuïdes arreu de l’Arxipèlag. Segons ha informat la Conselleria de Medi Ambient i Territori en un comunicat, l'objectiu de la Xarxa és determinar l’estat de conservació de les praderies de posidònia al llarg del temps per poder adequar la gestió a fi de conservar aquest ecosistema.\nLes tasques de seguiment varen començar l'any 2002, encara que va ser interrompuda entre els anys 2012 i 2017. Però gràcies als fons de l’Impost de Turisme Sostenible, es va recuperar aquest seguiment, tot i que se n’encarregà la Direcció General de Pesca i Medi Marí. A partir d’enguany, i després d’un acord amb la Conselleria d’Agricultura, Pesca i Alimentació, serà el servei de Protecció d’Espècies de la Conselleria de Medi Ambient i Territori el que la gestioni.\nLa Xarxa de Monitoratge de la Posidònia està formada per diverses estacions fixes al voltant de les Balears on es controlen periòdicament una sèrie de paràmetres propis de les praderies per poder conservar-les. Aquestes tasques depenen íntegrament de la participació ciutadana i cada any s’ofereix a diverses institucions, clubs de busseig i grups de bussejadors voluntaris l'oportunitat de prendre part d'aquest projecte.\nCada entitat o centre d’immersió voluntari mostreja una o diverses estacions en funció de les seves possibilitats. La coordinació i organització del mostreig de cada estació recauen sobre la coordinadora de la Xarxa, mentre que altres aspectes logístics de la sortida poden dependre dels centres d’immersió o entitats.\nposidònia Conselleria de Medi Ambient