Diari del capellà: Sant Baldiri no té ciri per anar a la processó...\nSant Baldiri no té ciri per anar a la processó...\ndissabte, 14 / maig / 2016\nAl matí preparo les misses del cap de setmana: pregàries, cants, homilia... A Bonmatí hi tindrem el Roser, la festa major.\nA primera hora de la tarda batejo els néts d’en Llorenç Carreter d’Amer i de la Lola de la Casa Nova d’Anglès.\nA la tarda no haig de celebrar la missa anticipada a Bonmatí ja que demà hi haurà l’ofici de la festa major. Al l vespre celebro la missa d’Anglès.\ndiumenge, 15 / maig / 2016\nÉs sant Isidre. Celebro la missa de les 9 (a Anglès) i la de dos quarts d’onze (a Sant Martí).\nÉs el Roser de Bonmatí. Hi celebro la missa a les 12 del migdia. Hi canta la coral Ipso Lauro, que cada dia ho fa millor. Hi assisteixen un grup que han participat a una trobada de cotxes dels anys 60 amb gent de Banyoles, de Cervià de Ter, de Porqueres...\nSortint de missa hi ha sardanes a la plaça i pica-pica. Es veu que hi ha algú a qui no se li ha posat gaire bé el got (ple) de vermut i s’ha marejat una mica (i força). Fa festa major.\nVaig a dinar a Cal Rajolet. M’hi trobo amb altra gent de Bonmatí.\nA la tarda vaig a donar un tomb per la Vall de Bas i Sant Miquel del Corb. Sortint d’Amer em trobo amb un bon xàfec. Fotografio masies que tinguin porxada amb arcs així puc identificar millor alguna fotografia antiga de l’Arxiu Mas, amb qui col·laboro.\nArribo a quarts de vuit a la doma. Quan he tancat l’església, pujo a l’estudi on escric i llegeixo una mica.\nDilluns de Pentecosta: és dia de festa.\nA les 11 celebro la missa a Bonmatí pels difunts de la parròquia, en ocasió de la festa major. Hi participen una vintena de feligresos.\nDesprés de la missa, vaig al centre cívic de Sant Julià, l’antiga escola del poble. M’hi trobo amb les famílies de la mainada que celebrarà la primera comunió a Bonmatí el diumenge 5 de juny. Han fet una sortida matinal i estan acabant de cruspir-se una xocolatada amb melindros. També ho aprofitem per parlar de la celebració i de la preparació més immediata.\nDino al meu pis. A mitja tarda m’arriba la notícia que, a Bonmatí, un cotxe ha atropellat una dona i la seva filla. Es veu que la petita, de 4 anys, ha mort allà mateix. El que portava el cotxe anava carregat de vi més que no pas de seny, i ha fugit. Quin acabament tan trist de la festa de Bonmatí!\nA mig matí baixo a cal apotecari ja que em falta algun medicament.\nA la tarda ve la mainada de catequesi. Ja senten l’esverament dels darrers dies. Quan diem el parenostre, preguem per la nena morta a Bonmatí.\nQuan acabo, vaig cap a Bonmatí, per participar a la mostra de rebuig i al minut de silenci que es fa davant de l’ajuntament del poble. Hi participen unes 200 persones, molts periodistes, algun representant dels mossos i algun del govern de la Generalitat. L’acte és excessivament sobri i em sembla que excessivament improvisat.\ndimecres, 18 / maig / 2016\nAl matí atenc alguna visita al despatx. I dino al pis.\nA la tarda ve la mainada del reforç escolar. Jo haig d’estar per la mainada que celebren la primera comunió aquest diumenge. Fem l’assaig de la celebració, les maniobres, com deia en Joan Mollerusa.\nQuan acabem l’assaig, fem una mica de descans. I tot seguit fem la celebració de la penitència. Ho fem en to menor, que és com toca, i sense masses complicacions. I entre una cosa i l’altra, acabem cap a ¾ de 7 (havíem començat a ¼ de 6).\nA la missa vespertina prego especialment pel meu germà, en Pere, que demà serà intervingut per canviar-li una vàlvula del cor. Ho fa el Dr. Jacobo Toscano, a l’hospital de Bellvitge.\nCelebro la missa a les 9. M’agrada fer-ho al matí i, si pogués, ho faria més aviat.\nA les 10 tenim la celebració en honor de sant Francesc Coll al col·legi del FEDAC – Vall dels Àngels. La fem al pati, si bé el temps no hi acompanya massa. Cada curs explica algun dels valors fonamentals de les escoles de les dominiques del P. Coll.\nQuan acabem, esmorzo una mica amb els professors. I vaig cap al meu estudi per acabar de preparar el power de les classes que tinc a la tarda a l’Institut de Teologia.\nVaig a dinar a Banyoles. No m’hi puc entretenir gaire.\nA la tarda vaig una estona a l’Arxiu, a treure notes dels informes que van elaborar els rectors, el 1939, després de la Guerra Civil. Valdria la fer-ne un estudi amb profunditat. La meva feina es limita a recollir les dades sobre les destrosses d’obres d’art però hi ha molta més informació.\nCap a les 7 vaig cap a l’aula. Puc parlar amb algun alumne que hi ha per allà. Amb en Joan parlem de la sortida a Roma que férem fa uns 10 anys. També puc parlar amb un nét de can Cortada de Banyoles. Parlem de l’avi Gerard i de l’àvia Victòria.\nI també saludo un nebot dels Benítez. Vaig conèixer la M. Montse, una seva tia, a Calella (el Maresme). Una altra tia la vaig conèixer quan venia a estiuejar a Palafrugell. També vaig conèixer un oncle a Roma, el P. Josep M., on era professor. També havia tingut algun contacte amb un altre oncle, el P. Joaquim, que havia estat professor a Hiroshima.\nA la classe, avui parlo de les celebracions dedicades a la Mare de Déu i la seva importància al calendari litúrgic.\nAcabo cap a les 9. I cap a Anglès.\ndivendres, 20 / maig / 2016\nÉs sant Baldiri. En Francesc Ten cantaria: “Sant Baldiri, no té ciri per anar a la processó...”\nAvui també toca celebrar la missa al matí. Sembla que ompli millor el dia, començant-lo així.\nEm passo el matí ordenant les notes que vaig treure, ahir a la tarda, a l’Arxiu Diocesà.\nCap a la una surto d’Anglès i vaig a recollir en Ramon i, plegats, anem cap a Amer.\nEns trobem amb en Jesús i amb en Pere Carreras que avui ens acompanyarà al dinar.\nA la tarda, després de descansar un xic, vaig cap a Girona. Pel camí segueixo les vespres de Montserrat. Quan arribo a Girona, puc aparcar a la muralla. I baixo a la plaça del Vi.\nA les vuit vaig cap a l’església dels Dolors.\nEl meu cor somreia a l'Amor més gran!\nPel maig, cada dia un raig? O força més!\nVal més tard que no pas mai\nDes del vostre alt castell de Montserrat, defenseu...


Conèixer Catalunya: SANT JULIÀ DE MOGONS/ MONTGONS?. TARRAGONA\nL’enciclopèdia catalana ens diu , Montgons ; partida rural del terme de Tarragona, al límit amb el de Constantí, al sector d’horta de la dreta del Francolí.\nÉs documentat el lloc en un establiment de colonització ja el 1149, però sembla que no ultrapassà l’àmbit de vil·la rural.\nQuan a l’església de Sant Julià, quines restes retratava en Raul Pastó Ceballos , llegia ; l’església de l’antic poble dels Montgons tingué la categoria de parròquia; malauradament, se n’han localitzat escasses notícies històriques documentals, tot i el seu origen antic. Així, es té notícia que a la darreria del segle XV era de col·lació de l’arquebisbe de Tarragona, senyor del poble dels Montgons, lloc que inicià el seu despoblament a mitjan segle XVI. Amb l’abandó progressiu de l’indret, sembla que l’església de Sant Julià va deixar de tenir les funcions parroquials a la darreria de la centúria abans esmentada. Hi ha referència que el rector dels Mogons en el quinqueni de 1570-74, encara satisféu per subsidi la quantitat de 7 lliures.\nQuan al topònim com proposàvem a la publicació sobre Santa Margarida del Mojal o Mujal, podria derivar de la forma llatina MODIALE , de MODIUS “ muig, mesura de grans”. Està clar que si teniu una millor proposta ens encantarà rebre-la a l’email coneixercatalunya@gmail.com castellardiari@gmail.com\nL’església de Sant Julià dels Montgons és un edifici d’una sola nau, lleugerament quadrada, i capçada a llevant per un absis de planta rectangular, obert a la nau per un arc presbiteral de perfil apuntat. La volta del temple és de canó i també de perfil lleugerament apuntat.\nEn època tardana es construí, al costat de l’absis, una capella de planta semicircular amb dos reclaus que formen arcs rebaixats i radials fins a la clau de volta, tocant la cara exterior del mur de l’absis. En l’accés a aquesta capella lateral es troba primer un arc rebaixat i després un arc apuntat per traspassar el gruix del mur de l’absis.\nEntre el mur de la nau i l’absis hi ha un petit reclau visible a l’exterior. La porta d’entrada s’obre a la façana de migdia i actualment es troba mutilada a causa de l’espoli recent dels carreus que la conformaven; segons documentació fotogràfica anterior, era formada per dos arcs de mig punt en degradació.\nLes dues finestres existents a l’absis no són les originàries, mentre que la que s’obre a un costat de la capella lateral semicircular és original i de doble esqueixada.\nInterior de l’església, aprofitada durant algun temps com a habitatge, i porta d’entrada, malmesa, de la part de migdia.\nLa coberta és de dos vessants i bastida, tot al llarg de l’edifici, sobre el reompliment de morter i terra de la volta.\nL’aparell dels murs exteriors és de petits carreus sense escairar, disposats formant filades més o menys regulars, units amb abundant morter de calç, fet que palesa les formes rurals de l’arquitectura de la fi del segle XII, o el principi del XIII. Les cantonades de l’edifici són fetes de pedres més grans i ben escairades, que donen solidesa al conjunt, iguals a les que havien format la porta d’accés. Els murs del temple són arrebossats a l’interior i tenen restes d’haver servit com a habitatge, amb un entrebigat a l’arrencada de la volta de l’absis que era la base d’un antic pis habitable.\nEls Montgons és un antic poblat medieval, però habitat des del temps dels íbers, ubicat prop del barri del Parc Riuclar, i integrada en els territoris que han de conformar l’anella verda de la ciutat. Els terrenys són propietat de l’Incasòl i les construccions tant íbers com medievals que encara es conserven de quan la zona estava poblada, pateixen un important dèficit de manteniment, que posa en perill un conjunt patrimonial que està catalogat per la pròpia Generalitat com a Bé Cultural d’Interès Nacional (BCIN).\nCal tenir en compte que en els darrers anys, els Montgons han patit un procés de degradació que s’ha agreujat amb la desaparició del Mas de l’Orobio, el Mas de Castellarnau i la seva capella, l’abandonament del conjunt medieval dels Montgons, el jaciment íber dels Montgons, la desaparició de mines d’aigua o el Torrent de Riu Clar.\nEl patrimoni històric de Catalunya pateix un greu abandó que s’agreujava en el llarguíssim període de la dictadura franquista que es complia en la seva ruïna, l’adveniment de la “democraciola” i l’aparició de partits que es qualifiquen com democràtics i fins catalanistes, va fer pensar que aquesta situació podria ser reversible. El temps – que dona i treu raons – ha vingut a confirmar mes enllà dels adjectius, NO S’HA D’ESPERAR RES dels professionals de la política.\nSi volem mantenir el patrimoni històric s’haurà de fer amb diners PRIVATS.\nI, lluny del que pensaven alguns haurem de continuar pagant paries als nostres conqueridors.


Salut analitza la distribució de malalties e... - Govern.cat\nquery_builder 13 novembre 2020 16:00\nL'informe de l'Observatori de les Desigualtats en Salut analitza dades del període 2014-2017 per donar suport al disseny de polítiques públiques enfocades a millorar les condicions de vida de la població infantil\nEls infants de famílies d'un nivell socioeconòmic més baix pateixen un major risc d'emmalaltir. Aquesta és una de les conclusions de l'informe: "Desigualtats socioeconòmiques en la salut de la infància: malalties rellevants i la seva distribució a Catalunya. Dades per a polítiques públiques", que ha fet l'Observatori de Desigualtats en Salut de l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries (AQuAS) del Departament de Salut.\nAquesta i d'altres conclusions es desprenen d'un estudi que ha analitzat tota la població infantil -menor de 15 anys- de Catalunya durant el període 2014-2017. Els resultats han estat obtinguts a partir d'una anàlisi basada en la reutilització de les dades administratives anonimitzades per a fins d'investigació científica de 1.499.816 infants catalans a partir de fonts com del Registre central de persones assegurades (RCA) i del Conjunt mínim bàsic de dades (CMBD) del CatSalut i de l'Estació clínica d’atenció primària (ECAP).\nDe fet, l'informe corrobora la hipòtesi que el nivell socioeconòmic d’un infant determina les probabilitats de patir una malaltia, la qual cosa comporta una desigualtat des de la infància que determinarà el desenvolupament futur. Així mateix, l'estudi remarca que les polítiques estructurals centrades en el suport de l’entorn més pròxim de l’infant, principalment la família, i en l’etapa de desenvolupament en els primers anys de vida són clau per reduir les inequitats en la salut de la infància\nRespecte a la distribució de les malalties en la població infantil, l'informe ha mostrat que les patologies més prevalents durant la infantesa en ambdós sexes són les lesions (34,5 % en nens i 29,2 % en nenes), la dermatitis (21,2 % en nens i 23,3 % en nenes) i la bronquitis aguda (18,3 % en nens i 15,2 % en nenes). Aquestes malalties són seguides per un conjunt de patologies amb unes prevalences entre el 10 % i el 5 % en ambdós sexes amb aquest ordre: anomalies congènites, sobrepès, grip, bronquitis crònica, obesitat i asma. La resta de malalties tenen prevalences inferiors al 5 % en ambdós sexes.\nLa relació entre el nivell socioeconòmic i la distribució de les malalties ha estat el segon àmbit d'objectiu d'aquest estudi. És molt significatiu que 25 de les 29 patologies estudiades presenten un gradient socioeconòmic amb una associació negativa; com menys nivell de renda, més probabilitat de patir una determinada malaltia.\nLes malalties que mostren un gradient socioeconòmic més elevat en els infants d'ambdós sexes són per ordre: tuberculosi, obesitat, hipertensió essencial i hipòxia intrauterina, traumatisme i asfíxia en néixer. A continuació es troben molt a prop, amb lleugeres diferències i segons el sexe, els emmetzinaments, els trastorns d’adaptació i ansietat i els trastorns de l’estat d’ànim. Per contra, les al·lèrgies alimentàries són la patologia que ha mostrat un gradient socioeconòmic diferent en ser una malaltia més prevalent en infants de famílies amb un major nivell socioeconòmic.\nAixí mateix l'informe ha calculat que una millora en les condicions socioeconòmiques de la població infantil hauria pogut evitar 141.104 processos patològics durant el període 2014-2017, que representen el 7,5 % de tota la morbiditat infantil.\nEl Govern, mitjançant el Departament de Salut, ha recollit en el Pla de Govern i en el Pla de salut 2016-2020 la introducció de l'anàlisi de les desigualtats en salut com una prioritat transversal a totes les línies estratègiques. D'altra banda, seguint l'objectiu de “salut a totes les polítiques”, el Pla interdepartamental i intersectorial de salut pública (PINSAP) ha identificat i potenciat les actuacions de tot el Govern i de la societat que tenen impacte en salut, tot actuant sobre els seus determinants, tant els interns com els externs al sistema sanitari, en especial sobre les condicions de vida.\nL'Observatori de les Desigualtats en Salut, adscrit a l'Agència de Qualitat i Avaluació Sanitàries de Catalunya (AQuAS) del Departament de Salut, va ser creat el març de 2020 per un Acord de Govern de la Generalitat de Catalunya amb la missió de generar coneixement sobre les desigualtats, en tots els seus eixos: socioeconòmic, gènere, trajectòria vital, edat, nacionalitat, nivell d'estudis, situació laboral, lloc de residència, entre d'altres. per avaluar el seu impacte tant en la salut com en els seus determinants socials i permetre així definir polítiques intersectorials per millorar la salut de la població.\nJornada de presentació de l'Observatori de Desigualtats en Salut (29 d'octubre de 2020)\nInforme "Desigualtats socioeconòmiques en la salut de la infància: malalties rellevants i la seva distribució a Catalunya. Dades per a polítiques públiques"\nPDF | 1712\nPDF | 274


- Mira Emília, segueixo sense entendre que vols, però aquest és un bitllet de 100 euros i mentre no el trenquis conserva el seu valor ...\n- Llavors, Oscar, has de saber que encara que a vegades alguna cosa no surti com vols, encara que la vida et colpege o t'enfonsa, segueixes sent tan valuós com sempre ho has estat. El que has de preguntar és quant vals en realitat i no com puguis estar de destrossat en un moment determinat.\nOscar va quedar mirant a Emília sense encertar a dir cap paraula, mentre, l'impacte del missatge penetrava profundament en el seu cervell. Emília va agafar l'arrugat bitllet i amb un somriure còmplice va agregar:\n- Pren-lo i conserva'l, perquè et recordis d'això quan et sentis malament ... però em deus un bitllet nou de 100 euros. ¡Per poder usar-lo amb el pròxim amic que ho necessiti!\nVa donar un petó a la galta d'Oscar -que encara no havia pronunciat paraula - i alçant-se de la seva cadira es va allunyar amb el seu atractiu caminar, cap a la porta. Oscar va tornar a mirar el bitllet, va somriure, el va guardar a la cartera i dotat d'una renovada energia va cridar al cambrer per pagar el compte ... "\nCopia't i traduit del castella, del bloc "Hoy quiero contarte....un cuento"


Com eliminar la segona compte d'usuari en Windows 7 ▷ ➡ IK4 ▷ ➡\nCom eliminar la segona compte d'usuari en Windows 7\nEl següent és sobre l'eliminació d'un compte anomenada "Convidat".que pot ser creat per vostè mateix en Windows 7. Si està interessat en suprimir un perfil afegit manualment, hi ha un article separat en el nostre lloc vinculat a continuació.\nLlegir més: Eliminació de comptes a Windows 7\n1 Mètode 1: Menú de comptes d'usuari\n2 Mètode 2: Gestor de comptes\nMètode 1: Menú de comptes d'usuari\nLa forma més fàcil de desactivar el perfil és a través de la secció corresponent en el Panell de Control. Recordeu que ha de tenir drets d'administrador per poder fer això, en cas contrari se li informarà que no hi ha accés a l'perfil.\nInicieu sessió en el sistema operatiu amb un compte adequada.\nObrir "Comença". i passar d'aquí a "Panell de control"..\nCercar a la llista de paràmetres "Comptes d'usuari"..\nA la primera secció, li interessa la llegenda clicable "Gestionar un altre compte"..\nCerca la llista. "Convidat". i feu clic en aquest taulell per anar a la gestió.\nFeu clic al títol. "Desactivar el compte de convidat".\nLa pantalla mostra que el compte de convidat està desactivada.\nDesprés, la icona "Convidat". no es mostrarà a l'encendre l'ordinador durant la fase d'inici de sessió de sistema operatiu. Podeu tornar a el mateix menú en qualsevol moment i reactivar el perfil de convidat si ho necessita en el futur.\nMètode 2: Gestor de comptes\nEl segon i últim mètode disponible per desactivar un compte de convidat és mitjançant L'Administrador de Comptes per defecte. En aquest cas, també s'eliminaran totes les dades dels usuaris associats a aquest perfil. Feu una còpia d'ells per endavant si és necessari.\nQuan estigui llest, obriu la utilitat "Executar". a través d'una drecera de teclat Guanyar + R. entra aquí control userpasswords2 i feu clic a entre en per confirmar l'ordre.\nA la finestra que apareix. "Comptes d'usuari". ressaltar la línia "Convidat" i feu clic al botó "Esborrar"..\nConfirmeu l'esborrat i esperi que es completi l'operació.\nSi coneixes els altres mètodes d'eliminació de comptes descrits en l'enllaç a el principi d'aquest article, no pots utilitzar-los per desactivar el perfil de convidat, ja que això no el proporciona la funcionalitat general de sistema operatiu. Mètodes de neteja a través de la línia d'ordres, secció "Gestió informàtica". i l'Editor de Registre només estan disponibles per als comptes creades manualment.\nEl cursor de ratolí parpelleja en Windows 10\nDesinstal·lació de Google Fotos en Android


Darrere de l'empremtadels nazis a Barcelona\nDarrere de l'empremta dels nazis a Barcelona\nParanimf de la UB, seu de l'Exposició del Llibre Alemany - COL·LECCIÓ MERLETTI - IEFC\nDesprés de 4 anys de recerca, la historiadora castellarenca Mireia Capdevila publica amb Francesc Vilanova un llibre que recull la presència nazi a la ciutat\nCosta d'imaginar la Universitat de Barcelona, el teatre Tívoli, el Palau de la Música o l'actual Palau de la Generalitat vestits amb esvàstiques. Però el cert és que la Barcelona de la postguerra, sota el jou del feixisme, va acollir i organitzar diversos esdeveniments de gran volada relacionats amb l'elit nazi.\nAixí ho ha constatat a través de més de 300 documents gràfics la historiadora castellarenca Mireia Capdevila, coautora, amb el també historiador Francesc Vilanova, del llibre Nazis a Barcelona. L'esplendor feixista de postguerra (1939-1945). "Aquesta recerca comença quatre anys enrere amb la voluntat de rastrejar els arxius municipals de Barcelona i conèixer com va viure la ciutat els anys de la II Guerra Mundial", explica Capdevila. A mesura que la recerca avançava, els historiadors es van adonar de la forta presència nazi a Barcelona, una història oblidada que han teixit a través de més d'un miler de fotografies que han recopilat.\nEntre altres fets, el llibre, que publica l'Avenç, l'Ajuntament de Barcelona i la Fundació Pi i Sunyer, documenta a cop d'imatge la visita l'octubre de 1940 del cap de les SS, Heinrich Himmler. Capdevila explica que l'alt càrrec alemany també va visitar el monestir de Montserrat, i es va fotografiar amb la Moreneta. Tot plegat, fruït de la seva obsessió per trobar el Sant Grial. "Aquesta imatge pertany a una sèrie inèdita que vam trobar a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona en la sèrie de Pérez de Rozas", detalla la historiadora.\nEl llibre també recull la celebració del desè aniversari de l'arribada dels nazis al poder el 31 de gener de 1943 al Teatre Tívoli, l'Exposició del Llibre Alemany a la Universitat de Barcelona o la cerimònia que va tenir lloc el 3 de maig de 1945 al consolat alemany per acomiadar Hitler, que s'havia suïcidat dies abans a Berlin. "Barcelona va ser una de les darreres ciutats a caure a mans franquistes, i per tant era una de les ciutats en què el règim franquista tenia més necessitat de depurar. Calia esborrar i netejar tot aquest passat republicà, catalanista i roig de Barcelona", afegeix Capdevila.\nEn aquest sentit, la historiadora revela que el cor de la Barcelona de postguerra estava ocupat per edificis oficials alemanys. A tall d'exemple, a la plaça Catalunya s'havia instal·lat el Banc Alemany, i a les rodalies la Cambra de Comerç d'Alemanya, el consolat o l'associació cultural Amigos de Alemania. Un cop l'Alemanya nazi va perdre la II Guerra Mundial, aquests edificis es van desmantellar en qüestió de setmanes.\nSegons la premsa de l'època més de 12.000 persones van signar al llibre de condol per la mort de Hitler del consolat alemany a Barcelona, llibre que no ha estat possible recuperar ni certificar-ne la seva existència. De fet, l'historiador Francesc Vilanova, explica que a la seva recerca no han pogut constatar la complicitat de la societat civil amb el règim nazi. "No hem trobat grans mobilitzacions de masses. Hi havia certes complicitats de la societat civil dirigent. Les mobilitzacions eren sectorials. Hi havia la voluntat de vincular els sectors selectes de la ciutat amb les diferents delegacions alemanyes que passaven per Barcelona", conclou Vilanova.


Aliança pel Clima de Castelló s’uneix a la convocatòria ‘Week for Future’ - Noticias Medi ambient - El Periódico Mediterráneo\nAFRONTAR EL CANVI CLIMÀTIC AMB CONTUNDÈNCIA\nAliança pel Clima de Castelló s’uneix a la convocatòria ‘Week for Future’\nSol·liciten la declaració d’Emergència Climàtica a l’Ajuntament\nEl canvi climàtic, protagonista de la manifestació del 27 de setembre. - MEDITERRÁNEO\nMés de 20 col·lectius de Castelló s’han articulat en l’Aliança pel Clima de Castelló per a coordinar-se i posar en marxa accions que afronten amb contundència el canvi climàtic.\nEl mes de juny passat ja van convocar una concentració en la plaça Major de la capital de la Plana i van registrar a l’Ajuntament castellonenc una sol·licitud de Declaració d’Emergència Climàtica, entre altres activitats. I ara, donant seguiment a la convocatòria internacional de la Week for Future (Setmana pel Futur), aquest col·lectiu insta al conjunt de la ciutadania que s’informe, es mobilitze i se sume, difonent i participant en les accions que s’estan organitzant i que prendran molt diverses formes.\nACCIONS / Les accions s’iniciaran aquest pròxim dissabte, 20 de setembre, si bé el moment àlgid de la campanya es produirà el dia 27, amb la convocatòria, en el marc de la de Vaga Mundial pel Clima, de la manifestació que partirà de la mateixa plaça Major, a les 19.00 hores.\nTal com informen des de l’Aliança pel Clima, aquestes accions no es limitaran a la capital de la Plana. També a Benicarló i la Vall d’Uixó hi ha previstes altres activitats; destacant que a la Vall d’Uixó ja s’ha presentat i aprovat la Declaració d’Emergència Climàtica i es convocarà una concentració el mateix dia 27 en la plaça de la Pau d’aquesta localitat, a les 19.30 hores.


Manual de Mindfulness. Capítol 8 (cinquena setmana) | TroposMind\nManual de Mindfulness. Capítol 8 (cinquena setmana)\nFer front a les dificultats.\nLes dificultats són inherents a la vida mateixa, al fet de viure. Poden ser grans (un diagnòstic en el que la vida pugui estar en joc) o petites (un retard a una reunió degut a una cua a la carretera). Però en tot cas cal fer-hi front. I el primer pas per fer això possible comporta emprar la paraula acceptació.\nQuan he parlat de l’actitud mental que cal tenir en front a la pràctica he fet servir la paraula acceptació. Ara voldria aprofundir-hi més.\nQuan diem “acceptació” no estem diem resignar-se, sotmetre’s, conformar-se o consentir. No comporta una actitud passiva. Tampoc implica passotisme o indiferència: “va, passo, això a mi no m’afecta” se sent dir a vegades.\nAcceptar significa comprendre realment com són les coses en aquest moment precís. Significa veure amb claredat el que hi ha aquí i ara.\nAquesta acceptació ens allunya de la reaccions immediates, intempestives o impulsives. Si no que ens ajuda a prendre plena consciència de totes les dificultats que hi ha en aquest moment precís i respondre-hi de la forma més apropiada i encertada possible. Ens permet veure la diversitat d’opcions. Acceptar implica que ens prenem temps per respondre, i fins i tot, per actuar no responent.\nLa forma mental de “fer” ens porta a actuar immediatament. Però això, en contra del que semblaria, és una reacció automàtica, un hàbit (“hem d’actuar ja!”) mancat de proactivitat.\nWilliams i Penman (2011) ens expliquen com apropar-nos a l’acceptació. Aquests autors parlen de dues passes:\nPrimera passa: Percebre amb tranquil·litat la temptació d’allunyar-se o de suprimir els pensaments, els sentiments, les emocions i/o les sensacions físiques que ens alteren.\nSegona passa: Posar-se al seu davant amb calma i serenitat.\nAquesta segona passa s’ha de portar a terme seguint la tècnica Kaizen de les petites passes (Maurer, 2004). Es tracta de començar per la dificultat més petita que ens alteri o incomodi i recordar-la amb tot el detall que siguem capaços i observar com reacciona el cos. És una forma de fer servir el cos per fer front a les coses negatives que ens passen.\nPer experimentar això proposem la meditació per explorar les dificultats.\nMeditació per explorar les dificultats\nPorta la teva atenció a l’entrada i sortida de l’aire. Pots fixar-te com l’aire entra, fresc, al nas, i com surt càlid també pel nas o en el moviment de pujada i baixada de la panxa\nUn cop estiguis centrat en la respiració, obre’t als sons que vagis percebent. No cal que els identifiquis ni els etiquetis, només que et mostris receptiu als mateixos tal i com apareixen i se’n van. Si penses en ells o els identifiques torna a centrar-te en la seva percepció. Al cap d’uns minuts, deixa que la teva consciència els deixi anar.\nTot seguit porta la teva consciència als pensaments. Observa els pensaments com si fossin sons. Percep quan apareixen, com es mantenen en la ment i en quin moment se’n van. No cal que els provoquis. És com si estiguessis assegut en un paisatge obert i veiessis els núvols que arriben i se’n van, un ocell que creua el teu espai de visió, els sons de la natura al teu voltant que van variant. Observa així els pensaments. Si algun pensament va acompanyat d’emocions observa la seva intensitat i deixa-les que flueixin. Si la ment es dispersa, torna-la a portar als teus pensaments.\nAra recorda un fet més o menys recent que t’hagi produït preocupació, enuig, por o malestar. Pot fer referència a qualsevol àmbit de la teva vida i ser puntual o portar anys caminant amb tu. (per començar és millor que busquis algun tema no molt fort)\nUn cop hagis decidit l’emoció que vols treballar, observa quin és l’element clau que la provoca. Una frase, un gest, un pensament, una imatge, un record…\nReconeix la presència d’una emoció forta i admet, reconeix, accepta el que hi ha.\nInvestiga el cos. Repassa’l dels peus al cap, busca punts de tensió o malestar, així prendràs consciència de les sensacions físiques que produeix el pensament i l’emoció.\nPorta l’atenció a la part del cos on l’emoció és més intensa. Centra’t en aquest punt inspirant i espirant. Explora amb curiositat com arriben i se’n van. Obre’t a tot el que es produeixi. Observa la teva relació amb aquestes sensacions: te’n vols desprendre o les pots acceptar i estar-hi atent? Potser et pots repetir “No passa res, es bo que m’obri al que hi ha”.\nUn cop obert, investiga els pensaments. Com són els pensaments associats a aquestes sensacions, què et diuen, com s’estructuren.\nNo t’identifiquis. Observa el que hi ha. Dóna-li espai. Adona-te’n de les coses com són, quins impulsos et dominen quines pors alimenten.\nProcura trobar aquella part de tu que té amor, seguretat i pau, o algú extern a tu que et pugui donar aquests elements. Imagina o recorda un lloc que et dona aquest tres elements i, mentre et portes la ma al cor, fes com si hi fossis, mentre repeteixes “que jo tingui pau, que jo tingui amor, que jo tingui seguretat”. Queda’t uns instants repetint aquesta frase interiorment.\nMica en mica, allunya’t de la situació. Deixa-la anar (a través de la respiració o un gest interior de deixar-la anar o fer-la fora). Ara et sentiràs més serè i alleujat\nTot seguit, reflexiona al teu diari:\nUn cop ho hagis fet, pregunta’t, davant d’aquesta situació, el meu cos m’ha donat una senyal clara? Era fixa? Ha variat? Com ho ha fet, si ha estat així? La meva percepció del què em passa ha canviat? Han canviat els meus pensaments? Com eren aquests pensaments?\nCada dia agafem moltes vegades el telèfon per respondre a parents, amics i desconeguts. Sovint ho fem de forma automàtica i segons el nostre estat d’ànim o, si podem saber-ho, el que aquella trucada ens suggereix.\nUs proposo trencar aquest hàbit. Us proposo que abans de contestar feu una inspiració i poseu un somriure a la vostra cara. Un somriure suau, subtil, no un gest estrafet. I que després contesteu d’una forma diferent a com ho feu habitualment. Per exemple, si habitualment dieu “digui’m” ara podeu dir ”Bon dia! Digui’m”.\nAixí es tractarà de inspirar i deixar anar tranquil·lament l’aire mentre el telèfon sona, somriure i contestar amb una formula diferent a l’habitual. Observeu què passa.\n1. Meditació per explorar les dificultats. 6 cops per setmana. Anota al teu diari com ha estat l’experiència de la meditació i aquelles coses que t’hagin resultat rellevants.\n2. Somriure abans de respondre a una trucada. Experiment i després reflexiona sobre quin ha estat el resultat d’aquestes trucades.


Del Mediterráneo y el Atlántico: las Voces de las Escritoras Contemporáneas. Cursos d'Estiu de la Universitat d'Alacant 'Rafael Altamira'\nAquest curs se centra en la revisió de la trajectòria literària de les escriptores que, a cavall dels segles XX i XXI, han dibuixat una genealogia femenina en les literatures de les dues bandes de l’Atlàntic. Per un costat, les narradores llatinoamericanes, per l'altre, les mallorquines. Ens proposem avaluar-ne la importància en el marc en què s’insereixen i també endinsar-nos en les seues obres.\nFer una introducció a la crítica de gènere com la filosofia que s’ha dedicat a recuperar i valorar les escriptores deixades de banda per la crítica oficial i excloses dels cànons literaris.\nFer un repàs de les narradores llatinoamericanes i mediterrànies més importants del segle XX.\nAprofundir en l’estudi de la literatura de les autores esmentades, a través de la lectura i l’anàlisi d’exemples representatius.\nEstablir un diàleg amb les escriptores convidades, sobre la seua manera d’entendre la literatura.\nRequisits d'accés: estudiants universitaris que cursen titulacions d’índole humanística o cientificosocial, egressats d’aquest mateix perfil i públic en general amb vel·leïtats creatives i interés per la literatura.\nRequisits per a l'obtenció del diploma o certificat: assistència al 80% de les sessions i memòria modalitat test.\nMetodologia: si les circumstàncies sociosanitàries ho permeten, assistència física per part de l’alumnat matriculat i del professorat amb vinculació a la Universitat d’Alacant, compaginada amb presència física o virtual de les escriptores protagonistes d’acord amb la situació sociosanitària del moment. En el supòsit que no fora possible, el curs està preparat per una impartició íntegra en format en línia.\n16:00-21:00 h Perspectivas de lo insólito desde la voz de las narradoras latinoamericanas\nPonent: Carmen Alemany Bay. Catedràtica de Literatura Hispanoamericana de la Universitat d'Alacant.\n16:00 h-19:00 h Obreras del pensamiento en la tradición literaria hispanoamericana (siglos XIX y XX)\nPonent: Eva Valero Juan. Professora titular de Literatura Hispanoamericana i directora del Centre d'Estudis Iberoamericans Mario Benedetti de la Universitat d'Alacant.\nPonent: Cecilia Eudave Robles. Narradora i assagista. Professora investigadora en la Universidad de Guadalajara (Mèxic).\n20:00 h-21:00 h Conversa amb l'escriptora Cecilia Eudave\nPonent: Dari Escandell Maestre. Professor contractat doctor de Literatura Contemporània de la Universitat d'Alacant.\nPonent: Carles Cortés Orts. Catedràtic de Literatura Contemporània de la Universitat d'Alacant.\nPonent: Carme Riera Guilera. Catedràtica emèrita de la Universitat Autònoma de Barcelona, escriptora, hispanista i membre de l'AELC i acadèmica (cadira "n") de la RAE.\n20:00 h-21:00 h Conversa amb l'escriptora Carme Riera


Excepcional habitatge amb increïbles elements arquitectònics originals, en venda al Quadrat d'Or de Barcelona, a prop de passeig de Gràcia.\nAquesta obra mestra de l'modernisme es troba molt a prop de passeig de Gràcia, al cor de l'Quadrat d'Or de Barcelona.\nL'habitatge gaudeix de diversos elements de l'arquitectura original de l'època, entre ells l'increïble sostre artesà amb una alçada de 4,4 metres. El sòl hidràulic de Nolla juntament amb els vitralls afegeix color i caràcter a l'habitatge. Es presenta completament reformada amb acabats de luxe, donant com a resultat una barreja perfecta entre l'arquitectura original i el món contemporani.\nEl pis es compon d'un espaiós saló-menjador amb 3 amplis balcons a la façana principal de l'edifici. Des del saló, s'accedeix a la cuina amb una decoració molt elegant, totalment equipada amb electrodomèstics d'alta gamma i amb sortida a un altre balcó que permet l'entrada d'abundant llum natural.\nL'habitatge compta amb un total de 3 dormitoris i 3 banys. El dormitori principal ofereix un elegant sostre artesanal, un balcó exterior, un elegant bany privat i armaris de paret per optimitzar l'espai d'emmagatzematge. El segon dormitori també és doble i consta de bany privat, amb sortida a un agradable pati interior. El dormitori restant és individual.\nHi ha la possibilitat de convertir un espai de lectura i estudi, amb precioses vidrieres de colors, en un dormitori addicional, segons convingui. A més dels banys privats el pis compta amb un altre bany complet més una zona de safareig. Una sala per deixar els abrics completa aquest habitatge tan excepcional.\nUna oportunitat única a la zona més demandada de centre de la ciutat.\nDormitori doble amb bany privat i accés a un pati interior\nEspai per llegir o estudi amb possibilitat de convertir en dormitori addicional\nAquest pis es troba a la zona més demandada de centre de Barcelona, al Quadrat d'Or, molt a prop de l'exclusiu passeig de Gràcia. La zona està envoltada de botigues de disseny, restaurants i tots els serveis.


Guillaume Chaslot, exenginyer de Google: «L'algorisme de YouTube ens porta a consumir contingut extrem per a mantindre'ns pegats a la pantalla»\nGuillaume Chaslot, exenginyer de Google: «L'algorisme de YouTube ens porta a consumir contingut extrem per a mantindre'ns pegats a la pantalla»\n13/01/2020 JUAN F. SAMANIEGO @ferjuangon\nArticle original: https://www.nobbot.com/entrevistas/entrevista-a-guillaume-chaslot/#.Xhw58in6Dkw.twitter\nEntrem buscant respostes sobre el canvi climàtic i acabem en un vídeo de teories terraplanistas. En quin moment prenem la decisió que ens va portar allí?\nEn realitat, en cap. YouTube prioritza els vídeos que generen més engagement amb l'objectiu que els usuaris passen més temps en la seua plataforma. Una dinàmica que està tenint conseqüències en la forma en què percebem el nostre entorn. Almenys, així ho entén Guillaume Chaslot, exenginyer de Google i fundador d'Algotransparency.org, una plataforma que busca traure a la llum les conseqüències de determinades decisions algorítmiques en la nostra societat.\nChaslot, programador i doctor per la Universitat de Maastricht, als Països Baixos, és també assessor del Center for Humane Technology. En els últims anys, ha dedicat gran part del seu treball a estudiar com les xarxes neuronals, el tipus d'intel·ligència artificial en què es basa el sistema de recomanació de YouTube, amplifiquen els discursos extrems per damunt de qualsevol altre contingut.\n– Treballes en YouTube fins a 2011, per què deixes la companyia?\nVolia treballar i aprofundir més en el tema dels filtres bambolla, per què les xarxes socials creen bambolles d'opinió que només reforcen els punts de vista de l'usuari. Però Google no estava interessat a gastar massa temps en aquests temes. No podíem dedicar-li més del 20% del temps del projecte, però jo sentia que no era suficient.\nUn dia, el meu mánager em va dir que deixara de treballar en aqueix tema, que no li dedicara més recursos. No ho vaig fer i em van acomiadar.\n– Després de YouTube, vas provar amb altres projectes. Per exemple, Bayes Impact, fundat per Paul Duan, un altre exenginyer de Silicon Valley. Per què creus que hi ha tants enginyers de les grans tecnològiques que abandonen el vaixell i es dediquen a treballar per a visibilitzar la cara B d'aquestes companyies?\nBo… És que existeixen una sèrie de males pràctiques que es mantenen a fi de generar beneficis. I existeixen certs tipus de persones que volen que es parle d'elles, que la societat les conega.\n– Més tard, en 2017, decideixes fundar Algotransparency.org. L'objectiu d'aquesta web és analitzar l'impacte dels algorismes de recomanació de YouTube. No se suposa que, com a enginyer que va treballar en aqueixos algorismes, hauries de conéixer ja aquest impacte?\nCom a enginyer, saps com funciona, com està programat. Però desconeixes quin és el seu impacte real, què és el que aconsegueix. Quan l'estava programant en 2010, no tenia forma de saber quins efectes anava a tindre en 2019. Per això creu AlgoTransparency, per a entendre realment quins eren els efectes de l'algorisme de recomanació de YouTube.\nEn 2010 i 2011, quan treballava en YouTube, ni tan sols coneixíem detalladament què estàvem fent. Ens guiàvem per les mètriques. No analitzàvem mai les conseqüències del que estàvem fent.\n– Com funciona el programari d'AlgoTransparency?\nAnalitzem el contingut de 1.000 canals diferents i les recomanacions que parteixen d'ells. Dins de cada canal analitzem els vídeos i les recomanacions que sorgeixen de cada vídeo. Així, podem assenyalar quins són els vídeos que prefereix destacar l'algorisme de YouTube. Si visites la web, pots veure els vídeos preferits per l'algorisme en un dia determinat o dins d'un tema concret.\n– Què heu aconseguit descobrir a través d'aquesta eina?\nHem descobert que existeixen certs tipus de vídeos que són recomanats amb molta freqüència, com els de teories de la conspiració. En els últims temps han perdut pes, però encara hi ha certs dies en què l'algorisme els atorga molta visibilitat, els promociona per damunt d'un altre contingut. Per exemple, el passat dia 17 de novembre, el vídeo més recomanat de la plataforma va ser una teoria de la conspiració sobre les piràmides d'Egipte.\nCom a regla general, també hem descobert que els vídeos més agressius i els més extrems tenen millors resultats en termes d'engagement i, com a tal, són els que més tendeix a recomanar l'algorisme. Els vídeos violents poden semblar importants, porten al clic. En el fons no és més que una altra forma de clickbait. I l'algorisme s'encarrega d'amplificar aqueix clickbait.\n– Quin és l'objectiu que persegueix YouTube amb això?\nEngagement. L'algorisme està portant a tota una generació a consumir contingut més extrem sol per a aconseguir que els usuaris consumisquen més vídeos i passen més temps en la plataforma. Ho fa per a mantindre'ns pegats a la pantalla.\n– I quines són les conseqüències d'aquesta espiral de recomanacions?\nCrea una societat més dividida, hipersegmentada, més agressiva i, en definitiva, més ineficient.\n– Cada vegada que es toca aquest tema, les xarxes socials esquiven la seua responsabilitat. Sempre assenyalen als creadors i s'escuden en què les plataformes són sol canals de distribució.\nEvidentment, aquestes empreses no volen assumir la seua responsabilitat. Però això no vol dir que no siguen, almenys parcialment, responsables d'amplificar certs continguts. Són responsables en la mesura en què han dissenyat els algorismes.\nÉs cert que no es tracta del mateix nivell de responsabilitat que, per exemple, una empresa editora d'un mitjà de comunicació. Però no es pot ignorar que els seus algorismes estan creant problemes que han de ser solucionats.\n– Com podem solucionar aquest repte? Quina és l'eixida?\nLes empreses que estan darrere de les xarxes socials, per si mateixes, faran el mínim treball necessari. Solucionaran certes coses, però la base no canviarà. La solució pot seguir dos camins. O els usuaris estan més ben informats i s'adonen del que està passant i abandonen la plataforma. O establim millors sistemes de rendició de comptes.\nCrec que, al principi, érem molt pocs els que parlàvem d'aquests temes. Quan vaig començar, vaig arribar a pensar que el problema el tenia jo. Però a poc a poc ens hem anat donant compte que molts milions de persones comparteixen les mateixes preocupacions.\nAixí que, d'una banda, necessitem més informació transparent i, per un altre, noves regulacions adaptades als nous problemes. Si no canviem res, les xarxes socials continuaran creant una societat més dividida i agressiva.\n– Quan els que som aliens al món dels programadors pensem en algorismes, ens imaginem alguna cosa que està per damunt de tots, pur i objectiu. Però, en realitat, estan dissenyats per persones, amb els seus biaixos i prejudicis. Persones que, com deies, pot ser que ni tan sols tinguen clars els impactes del seu treball.\nNecessitem crear algorismes el més justos possibles, tecnologia que no amplifique els nostres biaixos, que no discrimine. Però no és gens senzill. És un tema en el qual estic treballant ara mateix i m'estic donant compte de la complexitat que entranya.\n– Creus que les xarxes socials han subestimat el poder dels algorismes de recomanació i de la intel·ligència artificial?\nEl problema principal és que els sistemes de recomanació no estan sotmesos a cap mena de control per part de l'usuari. Creiem que estem decidint què veure, que estem descobrint contingut. Però és l'algorisme el que decideix què és el que veurem d'entre milers de milions de vídeos. Quan fem clic, més del 99,9% del pes de la decisió recau en l'algorisme.\nL'algorisme dissenya el camí i la direcció que prendrem. L'usuari només té el control sobre on posar el peu per a fer el següent pas. En YouTube no descobrim res nou. Veiem el que ens vol mostrar l'algorisme amb l'únic propòsit que no deixem de consumir.\nAl principi, el sistema de recomanació pot tindre conseqüències innòcues. Però hem provat que a la llarga acaba portant-nos a continguts extrems, faules i teories de la conspiració perquè generen més engagement.\n– Una altra de les conclusions que heu extret és que, a la llarga, els algorismes són entrenats pels usuaris que més usen la plataforma. És a dir, aprenen més dels hàbits de la gent que es passa hores veient vídeos que de l'usuari mitjà.\nL'algorisme de recomanació de YouTube li dona més pes al contingut que consumeixen els superusuaris de la plataforma. I després acaba dirigint a la resta d'usuaris als vídeos que consumeixen aquests espectadors freqüents. Això acaba creant una sèrie de bambolles concretes que acaben per alterar la imatge que tenim del món. Si la majoria de vídeos que veiem mostren una visió molt concreta de les coses, acabarem pensant que aqueixa és la realitat.\n– Cada vegada més grups aprenen a traure partit del funcionament de les xarxes socials per a estendre els seus discursos. Alguns d'ells amb visions extremes o clarament negatives per a la societat. Com podem evitar amplificar aqueixos discursos mentre protegim el dret a la llibertat d'expressió?\nEn realitat, totes dues coses no tenen per què estar relacionades. No tenim un problema amb la llibertat d'expressió. Tenim un problema amb com els algorismes de les xarxes socials amplifiquen certs discursos extrems. No faria falta que les xarxes socials bloquejaren el discurs de l'odi, discursos d'extrema esquerra o contingut d'extremistes religiosos si no ho amplificaren per damunt d'altres discursos tal com estan fent.\nNo parlem de llibertat d'expressió. Parlem de llibertat algorítmica, alguna cosa que jo crec que no està protegit en cap constitució. Qualsevol discurs ha de tindre cabuda en les xarxes socials. El que hem de controlar és com els algorismes utilitzen determinats discursos en benefici de la plataforma.\n– Creus que aquest tipus de comportament algorítmic, que aquesta obsessió amb l'engagement, està afectant altres sectors, com, per exemple, els mitjans de comunicació?\nSí, clar que està afectant. Els mitjans de comunicació no poden ser aliens a les xarxes socials. A més, per a poder traure-li partit a aquestes eines de comunicació acaben fent el mateix i copien el tipus de contingut que recomanen els algorismes. En lloc d'amplificar contingut veraç i informatiu, amplifiquen contingut extrem, conspiracions i faules. I això els està funcionant en l'esfera online en la qual els ingressos arriben només a través de la publicitat i es busca maximitzar el nombre d'usuaris.\nDades dades personals Tecnologia Tecnopolítica TotConsum Youtube


Consum implanta la setmana laboral de 5 dies als supermercats | Diari Sant Quirze - News SQ\nInici » a-ultimesnoticies » Consum implanta la setmana laboral de 5 dies als supermercats\nECONOMIA I EMPRESA. Consum ha implantat la setmana laboral de 5 dies en 100 supermercats el 2021, després de fer una prova pilot en set botigues. D’aquesta manera, la plantilla pot gaudir de dos dies de descans a la setmana, mesura que ja estava implantada per als treballadors de les centrals logístiques. De moment, més de 3.000 treballadors tenen ja aquest nou horari. La Cooperativa estendrà aquesta mesura de conciliació al 100% de la xarxa comercial a començament de 2024, a una mitjana de més de 100 botigues per any.\nConsum és la cooperativa més gran de l’arc mediterrani espanyol. Disposa de 791 supermercats, entre propis i franquiciats, distribuïts per Catalunya, la Comunitat Valenciana, Múrcia, Castella-la Manxa, Andalusia i Aragó. El 2020 va facturar 3.3235 milions d’euros, un 13,3% més, i va obtenir un benefici de 65,5 milions d’euros. Amb més de 3,6 milions de socis clients i 17.386 treballadors, Consum és l’única empresa de distribució amb el Certificat d’Empresa Familiarment Responsable (Efr). El 2020 la Cooperativa ha estat certificada amb el segell Top Employers, per vuitè any consecutiu, com una de les Millors Empreses d’Espanya per a treballar. La petjada de carboni de la Cooperativa s’ha reduït un 86,6% des del 2015. A més, és la primera empresa de distribució que ha obtingut el segell “Redueixo” del Ministeri per a la Transició Ecològica i el 100% dels supermercats Consum són ecoeficients.\nCONSUM Diari Sant Quirze News SQ valencia\t2021-10-28


Cinc jugadors del CB Manresa seran a la fase final del setzè Memorial Jaume Arnau - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCinc jugadors del CB Manresa seran a la fase final del setzè Memorial Jaume Arnau\nCinc jugadors del CB Manresa seran a la fase final del setzè Memorial Jaume Arnau Regió7\nLa setzena edició del Memorial Jaume Arnau de billar a tres bandes va viure el cap de setmana la prèvia al local del Club Billar Manresa. En aquesta fase hi van participar 48 jugadors enquadrats en grups de tres, i dels quals només el primer es classificava per a la fase final. El CB Manresa hi va participar amb nou billaristes, dels quals se'n van classificar cinc: Antonio Garcia, Francesc Hernández, José Luis González, José Algaba i Antonio Sáez. La fase final (setzens de final amb 32 jugadors de l'elit catalana) es jugarà el dissabte 30 de març en el format de KO directe a 40 caramboles. L'endemà, diumenge, es jugarà la fase decisiva del torneig.\nCampionat català femení\nAquest proper cap de setmana, el CB Manresa organitza el Campionat de Catalunya femení de billar a tres bandes. Hi prendran part set jugadores, dues de les quals del club manresà, Georgeta Anghel Turmac i Eva Maria Hermida. També hi participaran Eva Julià Soldevila (CB Canet) i les independents Sílvia López, Laura Mateo, Elisenda Massa i Dolores López. Es formaran dos grups i les dues primers classificades entraran a les semifinals creuades.


Enric I. Canela » Blog Archive » S’acosta el final del IV Congrés Universitari català\nS’acosta el final del IV Congrés Universitari català\nLlegia que mitjans de juliol es presentaran en un acte públic les conclusions de sis ponències sorgides de l’àmbit acadèmic de cara al IV Congrés Universitari català, que tindrà lloc l’any vinent.\nNo sé si està encertada la notícia. De fet estava programat que acabés al maig, però sembla que les conclusions es presentaran ara la juliol. Podeu accedir a les diferents ponències, síntesi i conclusions provisionals.\nHi ha moltes coses d’interès. No podia ser altrament. En alguns aspectes el trobo esbiaixat, però també és normal que no coincideixi en tot. Dubto de la seva utilitat, com dubto d ela utilitat de pràcticament tots els estudis que es fan. Res no es mou. No és culpa del Congrés.


EL ECONÓMICO · Opinión · Opinión · La moció del deliri\nEstava al caure, la moció estrella del PP de Canet no podia tardar.\nAra resulta que el PP de Canet està molt preocupat per les subvencions que la Generalitat, Diputació o el mateix Ajuntament de Canet, dona o donarà a entitats que ells deliberadament denominen catalanistes com ACPV, i altres (no especifica quines, serà també per Escola Valenciana?…) Segons indiquen en la seua moció, aquests diners, no sabem quants, s’utilitzen per cremar contenidors, pegar a antiavalots i finançar a independentistes. La preocupació que tenen és tal, que si no aturem aquesta via de finançament, els independentistes arribaran a la porta de casa nostra, i forçaran la independència del País Valencià! Sí…per si no ho sabeu (com sembla que pensen el grup del PP de Canet), “els dos regidors de Compromís, estan ja preparant l’assalt”.\nL’actual situació de l’estat espanyol respecte de Catalunya, l’exhumació de la bèstia, el conflicte català obert en canal després de la sentència, la irrupció de VOX, els i les de la “memòria histèrica”… (com ells diuen) donant pel sac, són una “llepolia” per al PP de Canet que no poden deixar passar; les eleccions generals a la revolta del cantó creen un ambient immillorable perquè es llancen, sense gens de vergonya, sense cap escrúpol per la presa, per un vot… és molta la temptació, “massa per la carabassa”, i tot val per tal d’aconseguir-lo.\nLa veritat és que l’independentisme, com a ideologia, és perfectament legítim en totes les democràcies. També el que ells practiquen, el nacionalisme espanyol!\nPerò si al PP de Canet el que realment li preocupa és “la malversació de fons públics”, “la convivència democràtica” i “les retallades en qüestions tan bàsiques com sanitat i dependència”, hauria en primer lloc de mirar-se en l’espill per a veure a malversadors, desestabilitzadors de la convivència i persones que apliquen retallades bàsiques. Després de governar 8 anys al poble de Canet, ens deixen com a herència a totes i tots els caneters vora de 200.000 euros en multes per irregularitats laborals, altres urbanístiques que estem a l’espera de determinació, imputacions amb procediments en espera de judici oral oberts i causes penals contra part dels que formen i són ara regidors i regidores del PP a Canet. El partit que té al País Valencià a molts dels seus militants i antics mandataris a la presó, el partit condemnat per corrupció estatal i que ha aplicat més retallades en sanitat i educació de la història democràtica, el partit que ha eixit al carrer a manifestar-se en contra de moltes llibertats creant un ambient de crispació en la societat valenciana, el que ha subvencionat fundacions i associacions que transmeten missatges de caràcter discriminatori sexual i d’exaltació franquista…\nEls components del PP ja haurien de saber que els regidors de Compromís apostem per la llibertat, el respecte i la defensa del poble valencià com a principis, en compte d’acusar-nos en les seues publicacions de coses diferents.\nEntenem que voler traslladar (com fan en aquesta moció i en les seues acusacions) un acte de campanya electoral a una sessió plenària, amb una moció que barreja tants despropòsits és un acte que demostra la desesperació arribada pel PP en qüestions electorals. Vaja, que tan sols els faltava incloure i parlar de Veneçuela i Bildu per acabar d’arredonir “la moció del deliri”.\nRegidors de Compromís de Canet d'en Berenguer\nEscrito por César Gargallo i Antoni Antoni


Portaventura, la tercera pitjor gran empresa en conciliació de la vida familiar i laboral | UGT Catalunya\nPortaventura, la tercera pitjor gran empresa en conciliació de la vida familiar i laboral\nPublicat el 22 Agost, 2014\nLa UGT de Catalunya denuncia que l’empresa utilitza una política agressiva contra els treballadors que demanen una reducció de jornada, arribant fins i tot a l’acomiadament\nAquesta setmana un estudi de l’Institut Internacional de Ciències Polítiques sobre conciliació de la vida familiar i laboral a les grans empreses espanyoles ha suspès de manera estrepitosa PortAventura, situant-la com la tercera pitjor en aquesta matèria.\nAquesta classificació no ha estat cap sorpresa per a la plantilla del parc. La secció sindical de la UGT a PortAventura ha denunciat en reiterades ocasions la conducta antisocial de l’empresa, que ha arribat a aprovar un pla d’igualtat sense acord amb la representació dels treballadors perquè no garanteix una política transparent i respectuosa amb el personal en matèria d’igualtat i conciliació, i per la manca d’un pla d’acollida tot i la presència important de treballadors i treballadores estrangers.\nPortAventura té un 70% de personal femení. Aquest fet, sumat al tipus d’activitat i a la situació allunyada de les poblacions on resideixen els seus treballadors i treballadores, fa especialment complicada la possibilitat de compaginar la vida laboral i personal. I davant d’aquestes situacions adverses, a més, a PortAventura no existeix una política eficaç en matèria de conciliació. Entre d’altres mesures, la UGT de Catalunya considera que seria convenient implantar un sistema de transport extern i intern que permeti facilitar la mobilitat del personal, amb una bona regularitat de pas d’anada i tornada, a més de la implantació d’una guarderia d’empresa i d’un sistema d’organització horària estable.\nD’altra banda, PortAventura es queixa que un nombre important de treballadors i treballadores recorre a la reducció de jornada per cura de fills o familiars, quan el percentatge de reduccions es troba entre un 8% i 10% del total, una xifra gens elevada. Com a resposta, l’empresa utilitza una política agressiva contra els treballadors i les treballadores que demanen estabilitzar els seus horaris a través d’una reducció de jornada, arribant fins i tot a l’acomiadament arbitrari d’aquest personal. De fet, s’ha vist obligada a readmetre una treballadora per incórrer en acomiadament nul.\nAquesta política d’agressivitat amb el personal forma part d’una dinàmica d’acomiadaments arbitraris i sense justificació d’entre 15 i 20 empleats cada tres mesos. Així, la direcció ha creat un ambient laboral de por a l’acomiadament, de manera incomprensible en una empresa que té beneficis i un dels pocs projectes viables de parc temàtic a l’Estat espanyol.\nUn cop més, aquesta vegada amb dades externes a la mà, la UGT de Catalunya demana a PortAventura que compleixi amb la llei i deixi de ser una empresa socialment irresponsable.


Evo Iluro by Yoxen Lol - issuu\nPrimera edició, exemplar gratuït\nEvo Iluro Contingut :\nA la nostra revista fem un repàs des dels orígens de la industrialització a Mataró, al segle XIX, repassem a fons el cas de Can Fàbregas i de Caralt i mostrem les pautes en les que es mou el nou model econòmic del segle XXI amb el Tecnocampus.\nIntroducció a la revista Evo Iluro De la industrialització al Tecnocampus Mataró ha estat des dels inicis de la industrialització a Catalunya una ciutat amb moltes fàbriques, on la major part de la població treballava en aquest sector d’activitat. Les crisis econòmiques de finals del segle XX, la dels anys 70 i després la de principis dels anys 90, van anar perjudicant, i molt, aquest teixit industrial que havia estat el tret característic bàsic d’aquesta ciutat. Una demostració única a Catalunya d’aquesta destrucció de la indústria és l’e-\nxemple del que ha passat amb una fàbrica paperera que tenia Mataró, Fàbregas i de Caralt. Aquesta fàbrica va quedar tancada, situada on ara és el centre de la ciutat. El procés de terciarització de l’economia mataronina va fer pensar als coneguts magatzems de la cadena El Corte Inglés d’obrir un centre a Mataró, i l’Ajuntament va veure una oportunitat de millorar el centre de la ciutat ubicant els magatzems on hi havia l’antiga fàbrica sense ús.\nAixò ha portat a una història ben curiosa de trasllat d’aquest edifici antic. Mataró, però, no vol renunciar al seu esperit emprenedor, i ara que la indústria tradicional ha desaparegut, busca una transformació intentant lligar el creixement econòmic amb la posta en marxa del complex universitari i viver d’empreses Tecnocampus, que comença a donar bons resultats amb models d’empreses lligades al coneixement i les noves tecnologies.\nMataró al s. XIX Durant el segon terç del segle XIX, la mecanització de la indústria tèxtil va avançar considerablement a Catalunya. La indústria cotonera va ser l’encarregada d’iniciar el procés d’industrialització i va acabar arrossegant la modernització del conjunt de la indústria tèxtil. Als anys 60 del segle XIX ja hi havia millores en la modernització i mecanització\ndel procés productiu de la indústria cotonera. La producció en massa d’articles de punt havia d’oferir al mercat articles que tradicionalment s’havien realitzat dins de l’esfera de la producció domèstica i artesanalment. Es tracta de crear un mercat de productes que havien de tenir un consum massiu. Per tant, no es tractava d’articles nous Calella i Canet de Mar – generaven el 63 % del valor de la producció del gènere de punt català. La ciutat de Mataró ja era el principal nucli d’ Espanya, que quasi quadruplicava el valor de la producció de gènere de punt de la ciutat de Barcelona. La comarca del Maresme es va configurant a partir de la modernització de la\nsinó de l’ampliació del mercat per arribar a molta població. La modernització de la indústria cotonera va comportar canvis importants en la seva localització dins del Principat. Si a la darreria del s. XVIII la manufactura estava dispersa pel territori, tot i que es trobava fortament arrelada a Olot i rodalies, durant la segona meitat indústria del gènere de punt, ja que fou precisament en aquesta àrea on es lidera la mecanització d’aquesta branca de la indústria tèxtil, i, concretament aquest procés s’inicia a la ciutat de Mataró. Destaca l’empresa de Gaietà Marfà, que amb 22 bateries era l’empresa que concentrava un major\ndel s. XIX la mecanització del punt va fer que sorgís aquesta indústria al Maresme. Des de l’any 1881 fins 1898, s’instal·len a Mataró més de 55 motors, en 53 fàbriques, 20 de les quals de nova creació. Tot i que des de mitjans del segle XIX ja es treballava el punt amb teler circular, a més del tradicinombre d’aquest modern teler de punt. Aquesta empresa fou pionera en la mecanització del tissatge de punt i havia d’esdevenir la major empresa de gènere de punt d’Espanya abans de la Guerra Civil de 1936.\nonal teler quadrat, a partir de la dècada dels anys setanta del XIX comença a difondre’s l’ús de les bateries. A la matrícula industrial de Mataró de 1881 consten 327 telers de punt, dels quals 64 eren bateries ( 20% ). Al 1923 la industrialització del Maresme ja era un fet consolidat. Només tres localitats - Mataró,\nPer veure la taula captura el següent Codi QR amb el teu smartphone o fes-hi Ctrl + click a sobre\nReportatge: Mataró als anys 30’ i 40’ La principal riquesa productiva de Mataró entre 1930 i 1940 era la indústria del gènere de punt, que englobava més nombre de treballadors que qualsevol altra activitat. Aquesta indústria té el seu origen en l’activitat industrial del tèxtil de filats i teixits al segle XVIII i va ser a mitjans del s. XIX que, amb els suports dels aranzels proteccionistes, que impedien l’entrada de pro-\nductes procedents de l’estranger, es van crear la gran majoria de fabriques tèxtils de tipus familiar. Aquesta indústria va passar per diverses crisis: la de finals del s. XIX i la de després de la segona Guerra Mundial, fins a arribar als anys quaranta, en què la indústria tèxtil, i dins d’aquesta la del gènere de punt, tot i la seva in-\nSegons les dades de la taula anterior i tal com assenyala J. Llovet, el pes més gran de la producció en aquells moments requeia en les fàbriques de més de 500 treballadors, com Marfà, Gassol, Ymbern i Minguell, que ocupaven el 50% del personal del sector.\ndel punt es deu als sistemes de fabricació que hi havia a l’època caracteritzats per la poca productivitat, i també pel fet que les empreses podien mantenir unes grans plantilles de personal sense haver de suportar un cost gaire alt ja que no hi havia assegurances socials, exceptuant el retir obrer establert el 1921, l’assegurança dels accidents del treball i en el\nEl gran nombre de treballadors ocupats en la branca\nestabilitat, continuarà estant al capdavant de la producció industrial de la ciutat de Mataró. Segons J. Llovet, historiador de Mataró, el cens econòmic de Catalunya de l’any 1936 va assenyalar la presència de 87 empreses de punt a Mataró, amb un total de 6.577 treballadors.\ncas de Mataró, la quota de la Mútua Patronal que les empreses associades satisfeien per subvenir els subsidis de malaltia, maternitat i defunció. La mà d’obra treballadora de les fàbriques de gènere de punt a Mataró, des del seu començaments, va ser majoritàriament femenina.\nCal tenir en compte que la indústria del tèxtil sempre ha anat acompanyada d’una indústria submergida, concretant-se en mà d’obra femenina que tenia una màquina repuntadora o remalladora, que permetia que es pogués fer la feina en el mateix domicili i així la dona podia tenir cura de la família amb menys dificultat, tot i que els beneficis eren molt inferiors i treballava moltes més hores. En aquells anys a Mataró completaven el sector de tèxtil una empresa de filats, una altra de teixits a la plana i cinc de tints i blanqueigs, amb un total de 630 treballa-\nques van poder treballar en la producció de samarretes, mitjons, etc. A partir del decret de col·lectivitzacions del 24 d’octubre de 1936, les indústries del gènere de punt es van organitzar dins el Sindicat Únic Fabril, Téxtil i Anexos de Mataró, i aquest sindicat en el període de la guerra va arribar a\ndors més, és a dir, que en el sector hi havia ocupades més de 7.000 persones.\nques més grans.\nAl costat de les indústries del tèxtil cal esmentar les empreses de foneria i metal·lúrgia més significatives com Can Font, Can Roure, Gnauck. La primera era una fundició i les dues restants fabricaven maquinària per a les indústries de teixits de punt. Al costat d’aquestes empreses es van aixecar tallers de mecànica més modestos, que es dedicaven també a la reparació de telers o fabricació de peces específiques per a maquinària de fàbri-\nCal fer esment de tres fàbriques amb més de 100 treballadors en el ram del metall, cartró i vidre que completaven el sector industrial al marge del tèxtil. En el cas del vidre hi ha una cooperativa de producció anomenada Cooperativa de Cristalleries de Mataró, Fundació Ros Serra, coneguda com la Cooperativa del Forn del Vidre. Aquesta fàbrica ja feia molts anys que existia en règim cooperatiu però no es va poder legalitzar fins a l’arribada de la República, concretament l’any 1934, quan sobrepas-\ntenir 5.500 afiliats/ des, els quals pràcticament en la seva majoria eren dones. Aquesta majoria es deu al fet que en el gènere de punt la gran majoria de mà d’obra era femenina i en segon lloc perquè a mesura que anaven cridant les lleves, les dones van anar ocupant els llocs de treball que amb anterioritat ocupaven els\nseus companys de feina. Una vegada acabada la guerra hi va haver una temporada molt llarga de crisi, les fàbriques no podien treballar per manca de primeres matèries i de restriccions elèctriques. Les restriccions ja havien començat la segona meitat de l’any 1938. A partir de 1939, amb l’entrada del règim\nsava amb escreix els 100 treballadors. Mataró era una de les ciutats de Catalunya més representativa pel seu ideari cooperativista entre les classes populars. El juliol de 1936, amb l’esclat de la Guerra Civil es va iniciar la col·lectivització de les empreses i/o l’organització d’aquestes per comitès de control obrer. Aquest fou un període ple de dificultats, però en el cas de Mataró, a partir de mitjans de 1937, es va beneficiar de comandes per proveir l’exèrcit republicà i d’aquesta manera diverses fàbri-\nfranquista, aquesta crisi va anar acompanyada d’una política econòmica autàrquica que no va beneficiar gens els sectors productius de la ciutat. Les fàbriques més importants de gènere de punt després de la Guerra Civil van ser: Can Marfà, Can Gassol, Contexta i Fontdevila i Torres.\nVolum 1, Edici贸 gratu茂ta\nBeta de la nostra revista


ESO 4 | Institut Santiago Sobrequés i Vidal\nEl cor d’alumnes de 4t d’ESO i 1r de Batxillerat han participat a la cantata de la UAP que celebra la diada de la pau, DENIP.Van actuar el dijous 30 de gener i el dissabte 1 de febrer al Teatre Municipal de Girona.\n1r Batxillerat, Batxillerat, ESO, ESO 4, Portada UAP 0\nReunió pares i mares alumnes 4t ESO\nIntercanvi Engelska Skolan de Karlstad (Suècia)\nAquests dies comptem amb la presència d’un grup d’alumnes de l’escola Engelska Skolan de Karlstad (Suècia), participant en la tornada de l’intercanvi amb alumnes del nostre institut.\nEn la seva estada han visitat el museu Dalí de Figueres, la platja de S’Agaró i… Llegeix més»\nESO, ESO 4, General, Intercanvis, Portada 0\nL’experiència ha sigut molt bona. Han vist com funciona una escola sueca,… Llegeix més»\nConcurs Poetry Slam\nEn Jan Bernat Juni i en Roger Pérez, de quart B d’ESO, van ser els guanyadors, juntament amb un alumne de l’institut Carles Rahola, del Poetry Slam que es va celebrar el passat dia 7 de juny al Centre Cultural La Mercè. L’Aina Vergés, també de… Llegeix més»


Una cervesa artesana d'Andorra, amb ingredients del país, es come\nUna cervesa artesana d'Andorra, amb ingredients del país, es comercialitzarà a Austràlia\nEns endinsem en una de les fàbriques de cervesa artesana del país, on hem pogut conèixer com és el procés d'elaboració, producció i envasat. Aquesta beguda també serà comercialitzada a Austràlia.\nTot comença amb els ingredients principals: la malta, el llúpol, el llevat, l'ordi i l'aigua. Tots ells es guarden a la cambra frigorífica a 10 graus per evitar els canvis bruscos de temperatura i humitat. Tot seguit s’inicia el procés d'elaboració.\nIván García, CEO d'&AND explica que "el que fem és trencar el gra perquè així podem extreure tots els sucres que té el cereal i que després pugui fermentar amb el llevat i transformar el sucre amb alcohol. Tot seguit, afegim el cereal i l'aigua i fem una masseració. Aconseguirem un most dolç que bullirem durant 60 minuts per poder pasteuritzar el producte"\nA continuació és el torn del proces de fermentació, i per això es compta amb recipients de 1.200 i 2.400 litres, on s'espera que maduri durant un mes i mig. En aquest pas el que s'aconsegueix és transformar el most en alcohol. Després de la fermentació, només queda l'últim pas: l’embotellament. Actualment es produeixen unes 12.000 ampolles al mes.\nLa fàbrica va obrir fa un any i, recentment, ha iniciat un projecte de col·laboració amb una empresa australiana per a la creació d'una cervesa de muntanya.\n"Produïm una cervesa amb els ingredients d'Andorra. Comptem amb l'aigua pura de la muntanya el què és molt interessant. També amb mel del país. Amb tot creerem una cervesa aromàtica, quelcom completament nou i diferent", expressa l'australià Adam Betts, CEO Edge Brewing Project\nL'objectiu és donar a conèixer la beguda artesana amb productes andorrans a diferents països del món.


Per Joan Segarra, Federació de Cooperatives de Treball de Catalunya\nEn el cas de les associacions o altres formes jurídiques associatives, no existeixen tantes experiències com en altres fórmules jurídiques pel que fa a la transformació en cooperativa. Però els darrers anys, el desenvolupament de la col·laboració entre les administracions públiques i la iniciativa social mitjançant la prestació de serveis en forma de concertació, contracte o convenis ha suposat un canvi important en el sector social.\nMoltes associacions, nascudes originàriament des del voluntariat i amb un objecte social vinculat a la defensa de drets de determinats col·lectius, han evolucionat cap a entitats, que sense perdre l’objectiu fundacional, han incrementat de manera important la seva activitat econòmica.\nÉs en aquest punt, amb l’augment de l’activitat empresarial, que habitualment va acompanyada de l’increment del personal contractat i de la revisió d’alguns aspectes del projecte, que algunes associacions es plantegen l’evolució cap a la fórmula cooperativa com opció jurídica i de model que s’ajusta millor a la nova realitat i permet incorporar una millora en la participació de les persones membres.\nEn el cas de les associacions, a més de parlar de transformació, hauríem de parlar també de creació, ja que en molt dels casos s’opta per posar en marxa el nou projecte cooperatiu conservant viva l’associació i fent-la sòcia col·laboradora de la cooperativa.\nLa decisió de mantenir o no l’associació depèn de diversos factors, en alguns casos de tipus identitari o missional i en altres de més utilitaris.\nSigui en forma de transformació, sigui creant la cooperativa per articular l’activitat econòmica, el procés permet enfortir el projecte amb tot el que aporta aquesta fórmula professional amb valor social.\nA més, el caràcter no lucratiu queda garantit a través de la cooperativa d’iniciativa social, forma contemplada per llei que demana constituir-se sense afany de lucre entre d’altres condicions.\nAquestes i altres són algunes de les reflexions que diverses associacions del nostre país es fan davant els nous escenaris que es dibuixen en el sector social producte de la crisi econòmica, valorant que la cooperativa amb caràcter d’empresa social pot ser una bona opció de futur.\nMés informació a Xarxanet: La transformació d'una associació en cooperativa


Els empleats de les grapadores Petrus denuncien que l'empresa vol deslocalitzar la producció\nL'empresa, propietària del grup Esselte, va presentar el 19 de gener la proposta de traslladar la producció a la Xina i Polònia\nBarcelonaEls treballadors de Petrus, propietària actual del grup Esselte, inicien demà una vaga indefinida en contra de la decisió de l'empresa d'acomiadar 68 treballadors i traslladar la producció de Santa Perpètua de la Mogoda a factories de l'empresa ubicades a la Xina i Polònia.\nEl passat 19 de gener, Esselte va presentar la proposta d'acomiadaments col·lectius i la deslocalització de la seva producció, de manera que la seva activitat a Santa Perpètua es limitarà a les tasques de comercialització.\nLa plantilla de la marca de grapadores i material d'oficines, es nega a negociar qualsevol oferta i reclama que es reconegui la viabilitat de la planta del Vallès. També considera que les pèrdues dels últims exercicis es deuen a l'estratègia de la multinacional i no a la viabilitat de la planta.\nEls treballadors denuncien que Esselte no ha fet cap inversió en els últims 10 anys en Petrus i, en canvi, ha utilitzat l'empresa amb reserves per valor de 38 milions d'euros, per finançar altres firmes i plantes de l'entramat empresarial del grup. També assenyalen que han consumit part de la seva prestació després de patir diversos expedients de suspensió o regulació de jornada.\nvaga indefinida acomiadaments deslocalització


Arrels enquesta 250 sensesostre a Barcelona que lamenten que es vulnerin els seus drets\nActualitzat 11/06/2021 16:49 CET\nUn total de 530 voluntaris han participat en la iniciativa\nLa Fundació Arrels ha enquestat la nit del 10 a l'11 de juny més de 250 homes i dones sense llar a Barcelona que, generalment, han lamentat que es vulnerin els seus drets, segons ha informat l'entitat en un comunicat aquest divendres.\nL'enquesta s'emmarca en la campanya europea per posar fi al sensellarisme, que ha impulsat l'organització britànica World Habitat, i s'hi pretén determinar la situació de vulnerabilitat de les persones sense llar.\nSegons Arrels, que anualment fa l'estudi, els enquestats "parlen sobretot de vulneració de drets: a l'habitatge, a la salut, a la intimitat, a tenir un lloc on descansar, a la integritat física, a l'espai públic".\nLa campanya d'aquest 2021 s'ha dut a terme gràcies a la col·laboració de 530 voluntaris que han recorregut els carrers de Barcelona i han preguntat a les persones sense llar sobre la seva situació i han constatat que "la pandèmia de la covid-19 l'ha agreujada".\nEn enquestes anteriors, entre els anys 2016 i 2019, vuit de cada deu persones presentaven una situació de vulnerabilitat alta o mitjana i els resultats mostraven que, a partir dels sis mesos de viure al carrer, "la situació de la persona es deteriorava".\nTambé es constatava que "haver migrat, sobretot des de països empobrits, és un factor estructural de vulnerabilitat", que les persones que viuen al carrer són majoritàriament homes, i que la majoria eren originaris de fora d'Espanya.\nLes dades definitives de l'enquesta, que consta de 35 preguntes, es faran públiques "pròximament", segons Arrels, i en aquesta ocasió inclouran informació de barris de Barcelona on mai abans s'havia treballat, com Canyelles, el Bon Pastor, Can Peguera i Vallvidrera.


El propòsit d'aquest Avís Legal, és informar als usuaris de www.pinturescalveras.com, domiciliada a\nC/ Pasaje Molinet, 12. 08650 Sallent (+34) 93 837 18 64\ninfo@pinturescalveras.com, raó social del Responsable de tractament és Pintures Calveras, S.L. , de quina és la seva política de protecció de la privacitat i confidencialitat de les dades de caràcter personal que els seus usuaris faciliten de forma lliure i voluntària.\nPintures Calveras, S.L. posa en coneixement que disposa de les seves dades de caràcter personal especificades en el corresponent registre d'activitats del tractament de l'empresa denominat Gestió d'Usuaris Web.\nEls destinataris de la informació són tots els departaments, compartiments, locals i entitats associades en els quals s'organitzen Pintures Calveras, S.L. i no seran cedits a cap tercer excepte en els casos que existeix una obligació legal.\nEn tot cas, vostè té dret a obtenir la confirmació sobre si a Pintures Calveras, S.L. , estem tractant les seves dades personals per tant té dret a accedir a les seves dades personals, rectificar les dades inexactes o sol·licitar-ne la supressió quan la informació ja no sigui necessaris.\nTots els camps del formulari on-line marcats amb un asterisc són d´ obligada complimentació per poder fer efectiva la seva sol·licitud d'informació.\nLa Web www.pinturescalveras.com ha adoptat les mesures d'índole tècnica i organitzatives necessàries, segons el nivell de seguretat de protecció de dades que correspongui legalment, per garantir la seguretat del tractament de dades de caràcter personal que constitueix el seu tratament automatitzat. No obstant això, el usuari ha de ser conscient que en l'actualitat les mesures de seguretat a Internet no són imprevisibles i per tant no están exemptes de possibles intromissions il·legals i indegudes que no serien responsabilitat de Pintures Calveras, S.L. , ja que ha actuat amb la diligència deguda per protegir les dades conforme determina la llei.\nLa política de cookies de la Web www.pinturescalveras.com es troba determinada en el corresponent apartat.\nLa Web www.pinturescalveras.com farà tot el possible perquè la seva informació estigui sempre actualitzada. No obstant això, la responsabilitat sobre la qualitat de les dades depèn del titular de les mateixes, d'aquí que si existeix una modificació dels dades, l'usuari de la web els comunicarà al Responsable del Tractament, declinant tota responsabilitat en cas que ometi la seva obligació de notificar els canvis.


Una gravació implica Josep Antoni Escuredo amb Eufemiano Fuentes - Empordà\nUna gravació implica Josep Antoni Escuredo amb Eufemiano Fuentes\nEl medallista olímpic saltenc admet que havia consultat "alguna vegada" temes mèdics amb el principal acusat de l'operació Port però nega que fossin per tractar "aspectes de dopatge"\nJosep Antoni Escuredo nega que tractés assumptes de dopatge amb Eufemiano Fuentes. diari de girona\nMADRID/GIRONA | EFE/DDG La segona sessió d'audicions en el judici de l'operació Port va revelar que Eufemiano Fuentes va tenir tractes amb un ciclista que va aconseguir quatre medalles de plata en pista (totes les mirades van apuntar al saltenc Josep Antoni Escuredo), i també amb Santiago Botero, a més d'un altre corredor basc que li va reclamar alguna substància denominant-la ambiguament com a "iogurt".\nEl nom d'Escuredo, seleccionador de pista en el darrer Mundial de Minsk (Bielorrússia), va sobrevolar la sala de vistes després de la reproducció d'un diàleg del 16 de maig de 2006 entre Fuentes i un ciclista de nom "Jose", que va trucar-li des d'un número amb prefix de Girona (972) i que li va explicar que setmanes abans havia aconseguit una plata als Mundials. "El que m'havies encarregat ja m'ha arribat", va dir el metge Eufemiano Fuentes al seu interlocutor. La conversa, que va ser intervinguda per la Guàrdia Civil, es va poder sentir ahir en el judici de l'operació Port, i encara que el nom de l'interlocutor no figura en ella, totes les dades coincideixen amb l'excorredor i actual seleccionador espanyol de ciclisme en pista Josep Antoni Escuredo.\nAixí, el ciclista dóna detalls durant la conversa d'alguns dels seus èxits, que es corresponen amb la medalla de plata aconseguida pel citat esportista el 14 d'abril del 2006 en la prova de keirin en els Mundials de Ciclisme en Pista disputats a Bordeus. De fet, els comentaris que fa durant la xerrada -"vaig ser segon una altra vegada (...) Sóc l'únic tiu que ha estat en les quatre proves, però no n'he guanyat cap"- coincideixen amb les declaracions que va realitzar a la premsa després d'aconseguir la medalla: "He estat l'únic corredor que he estat en les quatre últimes finals d'esdeveniments del més alt nivell", va dir llavors. A més de la medalla de Bordeus, Escuredo havia aconseguit la plata en la prova de keirin tant en els Jocs Olímpics d'Atenes 2004 com en els Mundials de Melbourne d'aquest mateix any, on també va ser segon en velocitat per equips.\nDesprés de dir-li que ja havia arribat el que el ciclista li hauria encarregat, Fuentes comenta: "Que sàpigues que ha arribat però no a la meva terra (les illes Canàries), perquè era molt complicat, sinó a una altra província, i he de donar-li instruccions a una altra persona", suposadament per fer arribar al corredor el material encomanat. Poc després, Fuentes va rebre un sms amb la direcció de l'empresa La Jabugueña, amb seu a Salt, i propietat de la família Escuredo.\nLa notícia va agafar Josep Antoni Escuredo a Madrid, reunit amb la Federació Espanyola i el Consell Superior d'Esports. El seleccionador de pista va admetre que "alguna vegada havia fet alguna consulta mèdica a Fuentes perquè el meu pare el coneix i me l'havia recomanat perquè era un metge de prestigi" però va negar que fossin per tractar aspectes "relacionats amb el dopatge". "Potser hi he parlat quatre o cinc cops, i alguna vegada li havia demanat pastilles per dormir que aquí no es comercialitzaven", va afegir.\nEl medallista olímpic gironí va recordar que fa uns anys un reportatge a la revista Interviu ja l'havia relacionat amb l'operació Port "i tot allò va acabar en no-res" per la qual cosa "no entenc per què ara torna a sortir tot això". De moment la Federació no li ha fet cap comentari sobre el tema i espera poder seguir en el càrrec de seleccionador.


COLLARET daurat TERRAZZO PROJECT - Joid'art\nCOLLARET daurat TERRAZZO PROJECT\nRef. J3286CO043200 · Col·lecció: TERRAZZO PROJECT\nMETALL AMB BANY D'OR. CERCLE VIDRE BASE VIOLA AMB GRANALLA GRIS FOSC\n85 x 4,7 cm\nPlata rodiada: superfície banyada amb rodi. El rodi s'aplica amb un bany electrolític i evita que la peça s'oxidi. Evita que la peça es ratlli, ja que el bany només està adherit a la peça per la part exterior. Neteja amb aigua, sabó pH neutre i un raspallet. Metall daurat amb bany d'or: superfície banyada amb or. Per evitar contaminacions per contacte, desa la peça lluny de qualsevol metall que la pugui oxidar. Evita que la peça es ratlli, ja que el bany només està adherit a la peça per la part exterior. Neteja amb aigua, sabó pH neutre i un raspallet.


TAC12 TV - Sant Jordi veu el primer castell de vuit tarragoní de la mà dels Xiquets\nDimecres, 24 abril 2019 10:21\nLa diada de Sant Jordi a Tarragona va acabar, com és tradicional, amb la primera diada castellera amb les quatre colles de la ciutat de la temporada. En aquesta, el protagonisme se'l van endur uns Xiquets de Tarragona que van fer el primer castell de vuit pisos d'una colla tarragonina aquest curs en forma de 3d8.\nEls matalassers, a punt de viatjar a Copenhaguen aquest cap de setmana, van completar la diada amb el 5d7 i el 4d7 amb l'agulla. Al seu costat, la Jove de Tarragona va continuar amb la seva estratègia de rodar castellers, sobretot als pisos alts, i és per això que abans d'estrenar el castell de vuit va optar per descarregar el primer 9d7 de la temporada, al qual van acompanyar del 5d7 i el 4d7 amb l'agulla. Un castell, aquest darrer, que va ser el més destacat dels Castellers de Sant Pere i Sant Pau, mentre que els Xiquets del Serrallo van signar el primer castell de set del curs amb el 3d7.\nMés en aquesta secció: « Les 'enriquemartinades' La participació ciutadana, base de la candidatura de la CUP a les municipals de Tarragona »


Sols és Rock 'n Roll, però ens agrada.: de setembre 2009\nMolts ja sabreu que els Cult estan realitzant una nova gira basant el repertori amb el material de l'emblemàtic disc "Love" junt amb les cançons més representatives dels altres discs. D'ací unes hores els de Ian Astbury passaran per València per fer-nos gaudir de la seva màgia una vegada més, però... Avui és Diumenge, i com ja sabeu, sempre plou quan no fan escola. Creuaré els dits, no em fa molta il·lusió que eixe paperet que en permet l'accés al concert és quede dins d'un calaix podrint-se.\nPublicat per juanvi a 15:18 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: After Punk, Hard Rock, Música Internacional, The Cult\nM'agraden The Police, sempre m'han agradat però tinc un problema amb els seus discs, tots ells tenen cançons absolutament memorables però també en tenen que no m'agraden, sempre he pensat que els discs de The Police tenen cançons de relleno. "Outlandos d'Amour" és el seu primer disc, pot ser siga el meu preferit i el que menys tinga eixe problema. Ací tenim als The Police més directes i rockers de tota la seva carrera. Corria l'any 78, el punk dels The Clash i els Sex Pistols en Anglaterra feia uns anys que arrasava, i eixes influències és van notar en el debut dels de Sting. Cançons immediates i completament addictives que és mouen bàsicament entre el Punk Rock, el Pop i el Reggae.\nPerò ja sabeu, The Police no han segut mai un grup més, sempre els ha agradat experimentar, anar un pas més enllà i buscar un so original, algo que aconseguiren des de el primer moment. "Next to you", "So lonely", "Roxane", "Can't stand losing you" o "Born in the 50's" son alguns del himnes que podem trobar en aquest disc, cançons que com a mínim alguna d'elles tots em corejat alguna vegada.\nPosteriorment la banda canviaria el seu so progressivament i milloraren com a músics, però "Outlandos d'Amour" sempre serà per a mi el disc més autèntic de The Police.\nHi ha qui diu que The Police van ser el Beatles dels 80, jo crec que eixa afirmació és un poc exagerada, però el que si que és indubtable és que van ser una gran banda i marcaren una època.\nPublicat per juanvi a 7:54 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Discos, Música Internacional, Pop, Punk, Rock Clàssic, The Police\nPublicat per juanvi a 9:40 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nA tots ens ha marcat alguna peli quan erem xiquets, a mi, sens dubte, va ser "La historia interminable". No se quantes vegades la vaig vorer quan era menut, però puc dir-vos que moltes. Era un ritual sagrat els Dissabtes pel matí davant del televisor endinssant-me dins d'aquell fascinant mon de fantasia i màgia. I és que el cine dels 80 tenia un encant tan especial...\nLa fabulosa cançó d'aquesta gran peli va ser composta també en l'any 1984 per els compositors britanics Limahl i Giorgio Moroder, i va ser tot un èxit, clavant-se rapidament dins dels primers llocs de les llistes de ventes d'Anglaterra. Se que molts pensaran que aquesta cançó és una merda popera, però a mi em pareix tan màgica com la pròpia peli, cada vegada que l'escolte en algun lloc em venen grans records de la meva infancia, i això és molt gran.\nAcí us deixe el trailer de la peli i la cançó de audio completa:\nPublicat per juanvi a 15:58 3 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: B.S.O., Cançons, Cinema, Música Internacional\nEl que fora guitarrista dels Heroes del Silencio és, per el meu gust, el millor guitarrista de Rock a nivell estatal, i un dels pocs que es poden comparar amb els grans de les 6 cordes a nivell internacional. El que els sol passar a la majoria de guitarristes és la falta de personalitat, hi han milers de guitarristes que tenen una tecnica brutal, són rapids i tot el que tu vulgues, però els falta personalitat. Eixa és la seva principal virtud, Juan Valdivia sona a Juan Valdivia i a nigú més. El seu estil és únic, i va ser fundamental junt amb la veu de Bunbury per crear el so d'una banda única e irrepetible, sense l'estil i la màgia de Juan, Heroes no aguera segut el mateix. Eixa forma d'arpegiar i de dibuixar melodies és única, i per a la història queden un gran nombre de riffs i solos memorables en cançons com "Mar adentro", "Entre dos tierras", "Maldito duende", "Opio" o "Avalancha", per citar-ne algunes.\nAcí us deixe algunes de les cançons de Heroes on el treball de Juan destacava molt:\nEl riff de "Entre dos tierras", sencill però molt bo, també era sencill el de "Satisfaction" o el de "Smoke on the water"... Per altra banda, el solo sempre m'ha paregut grandiós.\nLa chispa adecuada és per a mi una de les millors cançons que he escoltat mai, i la guitarra de Juan té molta culpa de la seva màgia, precioses eixes melodies...\nI per ùltim "Avalancha", gran cançó, gran riff...\nCal destacar també el disc que va gravar en solitari "Trigonometralla", després de la disolució dels Heroes. Un disc bastant recomanable enfocat sobretot a la guitarra, on s'allunya un poc del so de Heroes del Silencio i experimenta, però sempre amb el seu estil i la seva màgia.\nAcí us deixe un dels seus temes:\nPublicat per juanvi a 10:12 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Cançons, Heroes Del Silencio, Juan Valdivia, Música Estatal, Rock Clàssic\nLed Zeppelin són una de les bandes de la meva vida, en aquestos moments secillament m'apetia compartir amb vosaltres aquesta grandiosa interpretació d'una de les millors cançons que s'han escrit, una autèntica obra d'art, sobren més paraules....\nPublicat per juanvi a 11:28 1 comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Cançons, Led Zeppelin, Música Internacional, Rock Clàssic\nPublicat per juanvi a 2:49 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEl Hard Rock 80's sempre m'ha paregut la banda sonora perfècta per a l'estiu, bandes com Motley Crue, Van Halen, Poison o el grup que ens ocupa, per citar-ne alguns, sempre passen molt més per el meu reproductor aquestos mesos que en la resta de l'any. Ara que l'estiu ja està pegant les últimes coletades és el moment idoni per escoltar un altra vegada "Slippery When Wet", un dels grans discos de l'època.\nEncara que molts no s'ho creuran aquest grup que ara fa cançonetes pop per a xiquetes pijetes en els 80 van ser un gran grup de Hard Rock melòdic. "Slippery When Wet" és el tercer treball de Bon Jovi i per a mi el seu millor disc. Un àlbum d'eixos que és tonteria destacar alguna cançó, les 10 que té son hits, qualsevol d'elles podrien haver segut el single, el que fa que entre a la primera i t'enganxe totalment. Cançons Hard-rockeres plenes de bons riffs, solos de guitarra espectaculars i estribillos memorables, altrenant-les amb precioces power ballads com per exemple aquesta...\nÉs una llàstima que bandes com aquesta o Aerosmith, per exemple, que foren tan tan grans en el passat acabaren venent-se tan descaradament... Però mira, no podem fer res, per a aquesta gent la pela és la pela...\nPublicat per juanvi a 10:47 2 comentaris: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: Bon Jovi, Discos, Hard Rock, Música Internacional


Obra de teatre Sant Jordi 2006 | Institut Sant Ramon\nProp de 40 alumnes hi participen. Alguns professors també actuaran aquest any! La directora de l’obra és, com sempre, Anna Canosa, exprofessora del centre i membre de l’AMPA.\nAquesta obra es representarà al teatre Els Catòlics la diada de Sant Jordi, com sempre. Es farà una representació per a l’Institut, una altra per a les altres escoles públiques de Cardona, i dues representacions més pel públic en general.\nHi haurà música en directe, interpretada i dirigida pels mateixos alumnes. També es donarà molta importància a la percussió, ja que hi ha alumnes que han fet el taller de percussió aquest any com activitat extraescolar. També hi haurà dança, dirigida per l’alumna de 2n Batxillerat Laura Márquez.\nEls decorats es decideixen i es fan entre tots els que hi volguem participar. Comptem, com cada any, amb la creativitat d’en Xavier Ventosa, que ja ha començat a dissenyar un Palau per l’obra.\nEls dimecres a la tarda començarem a fer els decorats al “taller” de l’institut. Si teniu temps, ens agradaria que hi participéssiu.\nEstaria bé que tots us hi impliquéssiu, d’una manera o d’una altra. Però si el temps no us ho permet, només ens queda transmetre-us el nostre entussiasme i que el dia de Sant Jordi sigui per a tots molt especial!


La televisió de la Universitat de València : “MediaUni” – Lo Campus diari\nLa televisió de la Universitat de València : “MediaUni”\nData publicació 14 juliol 2014 22 agost 2014 per redacció\nLes universitats de tot l’estat es troben en constant evolució. Per a fer front als nous reptes que ens arriben des de la societat de la informació és important crear una xarxa de comunicació universitària. És per això que des de fa dos anys la Universitat de València va impulsar la plataforma MediaUni (http://mediauni.uv.es), un espai on conflueixen la ràdio i la televisió universitàries que donen veu a tots els aspectes de rellevància en l’àmbit acadèmic i social d’aquesta institució acadèmica.\nLa Universitat de València és la institució acadèmica de referència a la Comunitat Valenciana. Amb més de cinc-cents anys d’història i més de cinquanta mil membres, aquesta entitat acadèmica imparteix estudis de diferents àrees de coneixement en els diferents campus universitaris que té situats tant a la ciutat de València i la seua rodalia, com en ciutats com Gandia i Ontinyent.\nEls continguts audiovisuals es retransmeten des de la plataforma de manera continuada des del setembre fins a juny; seguint una línia fonamentalment divulgativa. En paraules de la coordinadora de Mediauni, Remei Castelló, “es tracta d’una televisió a la carta, amb una graella de continuïtat que a més ofereix accés directe al programa que el consumidor busca”.\nAixí, MediaUni i la seua televisió acompleixen una doble finalitat: retransmetre informació institucional de rellevància sobre activitats acadèmiques de la Universitat i la producció de continguts audiovisuals més propers als investigadors i als estudiants.\nEls actes institucionals se solen emetre en directe mitjançant la plataforma i aquesta tasca la realitza directament el personal dels Serveis Audiovisuals de la Universitat. Es posa imatge, doncs, a actes com les sessions de Claustre, les cerimònies d’‘honoris causa’, conferències i debats. Entre els grans èxits d’enguany han estat les xarrades del presentador El Gran Wyoming, dels periodistes Ignacio Ramonet i Ramon Lobo o de l’oncòloga Maria Blasco.\nPel que fa als programes que doten de continuïtat a la Televisió de la Universitat, aquests estan realitzats majoritàriament per estudiants de la Universitat de València que tenen l’oportunitat d’aprendre alhora que es formen dins de la mateixa institució. Com bé explica la seua coordinadora, “l’equip de MediaUni, conformat majoritàriament per estudiants en pràctiques de Periodisme, Comunicació Audiovisual i el Màster en CONTD de la Universitat, elaboren diferents tipus de programes. Per una part, es cobreixen notícies que es generen als diferents campus i d’altra, es produeixen programes amb una destacada presència d’alumnes i equips d’investigació”.\nEntre els programes que podem trobar i que posen veu als diferents membres de la Universitat de València estan #Alumn@s; el particular twitter de la Universitat mitjançant el qual l’alumnat explica en 60 segons la seua posició respecte a un tema setmanal. Però no només es tracta de posar veu a l’estudiantat, sinó de difondre les iniciatives que aquests porten endavant. Es pugen a la plataforma microrelats o creacions realitzades pels estudiants com els curtmetratges presentats a algun concurs o fins i tot, la forma en què ells viuen la Universitat. A Viure la Uni, són els propis alumnes qui expliquen altra forma de viure dins de la Universitat de València que va més enllà de la docència. Altres programes com Espai a Debat ofereixen a l’alumnat un espai per debatre i reflexionar sobre diferents temàtiques. Així, gràcies a la creació de la plataforma MediaUni, la vida universitària valenciana es va fent ressò.\nEls programes televisius han anat evolucionat a mesura que l’entitat universitària canvia i creix. Segons ens conta Remei, enguany els programes més destacats són el Divulga, un programa que dóna a conéixer les investigacions que es porten a terme des de la Universitat o l’Entrevista; on personatges rellevants del món de la ciència o la cultura que visiten la Universitat són entrevistats. Marcela Lagarde, Ramón Lobo o Maria del Carmen Agulló, són algunes de les cares que es poden veure a la televisió de la Universitat de València.\nA més dels programes que tracten temàtiques específiques i en profunditat, des de la televisió universitària també es poden trobar altres espais audiovisuals com Humoris Causa, un programa d’esquetxos d’humor realitzat pels propis estudiants; Via Esportiva, on es donen a conéixer propostes esportives de la Universitat de València; el programa Expo, que tracta de difondre la gran quantitat d’exposicions culturals que la institució allotja a les seues instal·lacions o el Cara a Cara; un programa Erasmus que acosta les experiències d’alumnes europeus i valencians en les ciutats d’intercanvi.\nLa Universitat Respon, El Reportatge o A Cor obert, són altres programes que s’emeten mitjançant la plataforma i que solen donar resposta a qüestions científiques o socials, tracten algun tema en profunditat o difonen coneixements sobre medicina.\nEn definitiva, tot un seguit d’espais televisius que serveixen per a difondre una àmplia varietat de temàtiques centrades en les activitats portades a terme des de la Universitat de València. Iniciatives que també adquireixen rellevància en l’àmbit social. És per aquest motiu que a MediaUni s’hi desenvolupa una important tasca de difusió des de les xarxes socials: “Els programes es difonen mitjançant les xarxes socials, tant al Facebook de la pròpia Universitat ( www.facebook.com/universitatdevalencia) com en el twitter de la institució acadèmica (@UV_EG) i de MediaUni (@MediaUniUV)”, ens conta Remei. “Els vídeos també tenen presència a la web principal de la Universitat (www.uv.es) i en alguns casos acompanyen a les notícies que es publiquen en aquesta web. A més, tant la ràdio com la televisió donen suport audiovisual al periòdic digital de la Universitat de València ( www.uv.es/infouni)”.\nAquest desplegament de mitjans universitaris és, sense dubte, una de les claus per a fomentar que tots els membres de la comunitat educativa siguen partícips de la vida dins de la Universitat de València. Per això, des de MediaUni continuen treballant per millorar el servei informatiu que hi donen la ràdio i la televisió des de fa només dos anys, però que; tot i la seua joventut, ha resultat ser essencial per a la vida universitària valenciana.♦\nBea Pascual, Universitat de València