Informatiu Publicacions, 235\n235 Informatiu Publicacions de la Generalitat de Catalunya\nSumari. Núm. 235\nAmb la proximitat de les festes de Nadal, l’Informatiu Publicacions ofereix una selecció de publicacions de la Generalitat de Catalunya per a regal. Títols molt diversos que comprenen des de l’art a la cultura popular, passant per la història, l’arqueologia o el pensament, amb el denominador comú de continguts de qualitat i acurades edicions que els converteixen en una bona elecció com a obsequi de Nadal i Reis.\nEAN 9788439397953 – PVP 20 euros\nEAN 9788439396611 – PVP 15 euros\nCatàleg de l’exposició que acull el Museu d'Arqueologia de Catalunya del 6 de setembre de 2018 al 3 de febrer de 2019, intercanvi d’exposicions amb el Museu del Jade i de la Cultura Precolombina de San José de Costa Rica. Allò diferent, fins i tot exòtic, si s’explica amb rigor científic, serveix per fixar l’atenció i captivar al gran públic. L’exposició recull l’evolució arquitectònica, la militar, la social i l’econòmica d’aquestes unitats. Els objectes exposats reflecteixen la vida quotidiana als castells en un intent de mostrar una visió sintètica del que van representar. Destinat al gran públic, planteja la polifuncionalitat dels castells, però no entra en profunditat en cap aspecte.\nKosmos Panikkar. El món de Raimon Panikkar: una mirada integradora\nEAN 9788439397700 – PVP 15 euros\nCatàleg sobre l’exposició "Kosmos Panikkar. El món de Raimon Panilkkar: una mirada integradora" al Palau Robert de Barcelona (realitzada de l’11 d'octubre de 2018 a 3 de febrer de 2019) amb motiu de l’Any Panikkar, commemoració del centenari del naixement del filòsof i teòleg.\nCatàleg de l’exposició que, en el marc de la commemoració dels 80 anys de la Guerra civil, permet conèixer, en profunditat, les víctimes de la guerra i la postguerra: episodis tràgics del conflicte com ara els morts, la vida a la rereguarda, la persecució religiosa, la destrucció del patrimoni, els ferits, els bombardejos, els refugiats, els camps de concentració, l’exili, la repressió judicial i les fosses; però també aspectes encoratjadors, com ara les organitzacions d’ajuda, la salvació del patrimoni, la defensa passiva, l’assistència sanitària o les persones que van salvar vides.\nRos i Vilanova, Roser; Vila Delclòs, Jordi; Ojuel Solsona, Maria\nEAN 9788439396628 – PVP 15 euros\nPrimer volum d’una col·lecció que el Memorial Democràtic inicia amb la voluntat d’oferir històries plenes de valors humans, de persones que van viure situacions extremes. Vol reconèixer la valentia i l’esforç dels seus protagonistes i, alhora, transmetre aquests valors humans a les generacions presents i futures perquè puguin conèixer, reflexionar i aprendre. Aquest primer número explica la història, a través del text i d’unes magnífiques il·lustracions, del vell casalot d'en Bardou, a Elna, on la suïssa Elisabeth Eidenbenz va salvar la vida de 597 infants. Eren els fills de les exiliades catalanes i espanyoles que malvivien en condicions penoses en els camps de refugiats republicans de Sant Cebrià de Rosselló, Argelers i Ribesaltes, i que van tenir la sort de ser acollides a la maternitat que va crear Eidenbenz.\nEAN 9788439396796 – PVP 20 euros\nVuitè volum de la col·lecció "Eines de memòria", dedicat als còmics, un mitjà atractiu que ha estat menystingut en la seva voluntat de difondre continguts històrics. Les onze propostes didàctiques i els articles que les acompanyen formen un conjunt molt valuós, que vol esdevenir una referència i una guia per a la difusió de la memòria històrica i de la novel·la gràfica entre els joves. Adreçada als professionals de l’educació, peça fonamental en la creació d'una societat democràtica i coneixedora del seu passat, el còmic vol ser un recurs cada cop més present i utilitzat a l’aula.\nCatàleg de l’exposició Flames a la frontera. Catalunya i la Gran Guerra, organitzada al Museu d'Història de Catalunya arran de la commemoració del centenari del final de la guerra. Detalla els vessants principals de l’impacte del conflicte sobre una Catalunya oficialment neutral, i mostra les memòries plurals d’aquesta guerra que han perviscut fins avui.\nCatàleg de l’exposició que acull el Museu d’Història de Catalunya del 30 de març al 23 de juliol de 2017 i que, comissariada per l’historiador Ramon Sarobe, mostra la importància del llegat templer i convida l’espectador a reflexionar sobre el fet de la violència religiosa, una realitat encara avui no superada. Esdevé la primera gran exposició a Catalunya dedicada a conèixer d’una manera rigorosa i atractiva qui eren realment els templers, endinsant els visitants en un episodi tan apassionant de la història mundial com van ser les Croades.\nEdició del diari de Camil Cava Balcells on relata des de Balaguer els esdeveniments que van succeir en un període tan convuls i complicat com va ser la Guerra Civil Española.\nDones que anaven pel món Estudi etnogràfic de les trementinaires de la vall de la Vansa i Tuixent\nEAN 9788439375111 – PVP 11 euros\nMonografia de recerca sobre les trementinaires, venedores ambulants d’herbes i remeis naturals per a la gent i el bestiar. El text descriu la seva posició a lasocietat local, els seus coneixements i pràctiques, la seva contribució a l’economia domèstica i el seu paper en la interrelació de la muntanya amb el pla. L’activitat d’aquestes dones va minvar, fins a desaparèixer del tot, a partir de mitjans del segle XX. Cap a la fi del segle la figura de les trementinaires fou recuperada i convertida en un bé patrimonial i en símbol d'identitat local amb la creació del Museu de les Trementinaires a Tuixent (Alt Urgell).\nAquesta monografia recull el treball d’investigació dut a terme per l’Associació per a la Recerca i l’Estudi de la Cultura Catalana L’Escambell entre els anys 2010 i 2014. L’objectiu de l’estudi és posar de manifest el paper cabdal desenvolupat per les bodegues en el seu entorn més immediat, el barri, a través d’una anàlisi profunda de la seva sociabilitat i a partir d’una panoràmica etnohistòrica que en ressegueix els orígens, transformacions i imaginaris culturals. La recerca es pregunta també per la vigència d’aquesta funció social a la Barcelona contemporània, i aporta un treball de camp que ha abraçat quasi dos-cents establiments i una etnografia extensa a la Bodega Xifré, al barri del Parc.\nEAN 9788439393832 – PVP 30 euros\nEAN 9788480433235 – PVP 48 euros\nCatàleg de l’exposició William Morris i el moviment Arts and Crafts a Gran Bretanya que, per primera vegada, es mostra a Catalunya presentant obres mestres d’aquest moviment artístic, lligat al disseny i a les arts decoratives que va néixer a Gran Bretanya al voltant de 1880 i es va desenvolupar fins a la I Guerra Mundial. Es va estendre ràpidament a través d’Amèrica i Europa fins arribar al Japó. El seu màxim ideòleg va ser l'artista i escriptor William Morris (1834-1896) i va prendre el seu nom de l’Arts and Crafts Exhibition Society, fundada a Londres el 1887.\nEAN 9788480433259 – PVP 40 euros\nEAN 9788480433228 – PVP 48 euros\nEAN 9788480433242 – PVP 40 euros\nEAN 9788480433372 – PVP 40 euros\nCatàleg de l’exposició Gala Salvador Dalí. Una habitació pròpia a Púbol que acull el Museu Nacional d’Art de Catalunya del 6 de juliol al 14 d’octubre de 2018. La mostra explora la vida d’aquesta dona enigmàtica i intuïtiva, que es va relacionar amb molts artistes i intel·lectuals. Mundialment coneguda per ser la dona de Salvador Dalí, la seva musa i la protagonista d’algunes de les seves pintures, va iniciar una cooperació artística, que va significar l’autoria compartida d’algunes obres.\nEAN 9788480433389 – PVP 40 euros\nEAN 9788439396543 – PVP 30 euros


La companyia i els Mossos alerten d'una estafa que suplanta l'operadora\nBarcelona 21 de de maig del 2019. 13:13\nSón nombrosos els correus i missatges falsos que circulen amb l’únic objectiud’aconseguir les teves dades per utilitzar-los de manera fraudulenta. Els Mossos i la companyia Endesa han alertat aquest dimarts a través de Twitter d’un nou correu que està utilitzant el nom de l’operadora per estafar els clients. El missatge denunciat ofereix un reemborsament per una factura mal cobrada.\nPer tornar el suposat import demanen el número de la teva targeta. La policia catalana i Endesa remarquen que es tracta d’una nova estafa de les moltes que utilitzen suplantant firmes amb milers de clients, o sigui, d’un nou cas de 'phishing', la tècnica utilitzada per ciberdelinqüents per obtenir informació personal i bancària dels usuaris. Si piquem i facilitem les nostres dades, els estafadors poden accedir a les nostres dades bancàries, fer transferències o extreure diners del compte. Hi ha diferents versions d’aquesta estafa que suplanta Endesa.\nAlerta de Mossos\nLa companyia explica als seus clients que en tots els casos han d’ignorar aquests correus i, en cas de dubte, anar sempre a la pàgina oficiald’Atenció al Client d’Endesa.


Indy Hostel Indianapolis (IN) Estats Units - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n"Good budget place to stay, more ideal if you have a car. Ver..."\n4903 Winthrop Avenue, Indianapolis Nord, Indianapolis (IN), Estats Units, 46205 - Veure al mapa\nMés informació sobre Indy Hostel\nAl visitar Indianapolis (IN), vosté es sentirà com a casa a Indy Hostel, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb les atraccions principals de la ciutat com Fira Estatal d'Indiana, Sala Memorial Clowes, Llogaret Broad Ripple a prop, els visitants de l'hotel estaran encantats amb la seva localització.\nA Indy Hostel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix recepció 24 hores, transport hotel/aeroport, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nL'ambient de Indy Hostel es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, bany compartit són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Indy Hostel és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Indianapolis (IN).\nLovely landlord with family food supply everyday”


La Fundació Joan Miró de Barcelona presenta la programació del 2017 | Bonart\nLa Fundació Joan Miró de Barcelona presenta la programació del 2017\nÀ toute épreuve, més que un llibre, nou projecte de recerca de la sèrie Miró. Documents, reconstruirà el procés de creació d’aquest llibre de bibliòfil fet a partir d’un recull de poemes de Paul Éluard, amb una mostra comissariada per Christopher Green. Aquesta exposició coincidirà a les noves sales temporals amb les mostres Autogestió, una genealogia de les pràctiques do it yourself a cura d’Antonio Ortega, i The Way Things Do, comissariada per\nMartina Millà i Serafín Álvarez en commemoració del 30 aniversari del vídeo The Way Things Go, de Peter Fischli i David Weiss.\nLa tardor de 2017, l’exposició Sumer i el paradigma modern, a càrrec de Pedro Azara, revelarà l’interès que l’anomenat art sumeri va suscitar en alguns dels artistes cabdals del segle XX.\nPer la seva banda, a l’Espai 13, el cicle Peu a fora. Expedicions i diàspores, a cura de Jordi Antas, continuarà amb les propostes artístiques de Momu & No Es, Eva Fàbregas, Adrià Julià i Martin Llavaneras.\nLa temporada 2017-2018 en prendrà el relleu Alexandra Laudo, amb un cicle a l’entorn de la simbologia de l’illa.\nLa Fundació continuarà amb la difusió de l’obra mironiana al món amb l’exposició Joan Miró. The Poetry of Everyday Life, que es presentarà al Prins Eugens Waldemarsudde d’Estocolm a partir de l’11 de febrer.\nA la imatge, Willi Baumeister, Gilgamesch und Enkidu (Gilgamesh et Enkidu), 1943, Archiv Baumeister im Kunstmuseum Stuttgart.\nEtiquetes: Fundació Joan Miró


Parts en horari laboral | NacióDigital\nParts en horari laboral\n«La mentalitat capitalista s'ha apropiat també dels parts. Per què esperar a la dilatació del cos si puc accelerar-la amb una mica d'oxitocina? Per què esperar a veure si pareix en cap de setmana si puc programar-li la cesària un divendres?»\nper Elisenda Soriguera , 7 de juliol de 2019 a les 18:00 |\nLes xifres indiquen que cada cop hi ha menys dones que pareixen en cap de setmana. | Bernat Cedó\nJust abans de parir per segona vegada, vaig estar submergida en el llibre Mama desobedient (Ara Llibres, 2019), una mirada feminista a la maternitat signada per la gran Esther Vivas. Com que la data del part s'apropava i les hores de lectura havien minvat, seguint el consell d'una amiga vaig llegir el llibre deconstruïdament: vaig deixar-lo per on anava, per centrar-me primer en els capítols dedicats al part. Després, en els dedicats a la lactància, i després, vaig culminar el llibre per on l'havia engegat, en un aprofundiment a la maternitat.\nRecordo llegir-lo entusiasmada per dos factors: el primer, aprendre coses que desconeixia. El segon, veure escrites coses que pensava (i també d'altres, amb les que estava menys d'acord). Donada la situació, vaig llegir atentament les pàgines destinades a la violència obstètrica. Per sort, en el meu primer part no vaig tenir la sensació de patir un part violent o poc respectat, però la realitat és que és més habitual del que pensem. I és important tenir el coneixement, per agafar cert grau de control de la situació.\nEsther Vivas explica que un part respectat és aquell en què s'acata la fisiologia del part durant tot el procés. És a dir, és aquell part en el qual no s'intervé mèdicament llevat que sigui imprescindible. S'informa la mare sobre el desenvolupament del part, perquè pugui prendre les decisions oportunes i es té sempre en compte les necessitats de la dona i el nadó. No és tan important el lloc on es porti a terme com l'actitud dels professionals que l'atenguin, explica l'autora.\nÉs una descripció prou lògica i coherent. Però és veritat que la mentalitat capitalista s'ha apropiat també dels parts. Per què esperar a la dilatació del cos si puc accelerar-la amb una mica d'oxitocina? Per què esperar a veure si la pacient pareix en cap de setmana si puc programar-li la cesària un divendres? Les xifres indiquen que cada cop hi ha menys dones que pareixen en cap de setmana. I que l'horari laboral s'ha imposat a la fisiologia del part. Curiós, no? El nostre rellotge biològic ha agafat l'horari dels nostres metges, què us sembla?\nÉs un tema complicat de resoldre: primer de tot, perquè el desconeixement fa que molt sovint, tinguem una fe cega en els especialistes amb els quals hem decidit confiar. Si no, tot el procés seria torturador, i hauríem de posar en dubte cadascuna de les seves recomanacions. I fer-ho sense un coneixement en la matèria és extraordinàriament complicat. És per això que si durant el part l'especialista et diu, "la criatura està patint", la dona es posi automàticament a les seves mans per evitar mals majors.\nÉs contradictori pensar que la cesària va ser un gran pas endavant, perquè va permetre solucionar problemes greus del part i salvar la vida de nadons. Però feta la llei, feta la trampa: són realment necessàries totes les cesàries que avui en dia es practiquen? Quan i per què s'opta per una cesària?\nActualment moltes dones preparen, durant l'embaràs, un pla de part. És a dir, una carta d'intencions sobre com els agradaria que fos el seu part. Un document que ha de servir de guia sobre com els agradaria que anés tot. I que aquest document, ha de ser realment respectat. Una declaració de principis. Només manca que tot l'equip que t'acompanyi en aquest moment, tingui els mateixos principis que tu. I saber-ho és clau, per reivindicar-ho.\nApunt important: Aquest article el vaig escriure fa uns mesos perquè ara mateix estic inoperativa, gaudint del permís de maternitat per entomar l'arribada d'una nova criatura, tal com explicava aquí.\nLes anàlisis de NacióDigital, Societat, La pocmoderna surt de mare, cesària, part, Esther Vivas, embaràs


Demòcrates establirà incentius fiscals per a les empreses i organitzacions que patrocinin entitats esportives i culturals | Eleccions Demòcrates 2019\nDemòcrates establirà incentius fiscals per…\nEl número 2 de la llista parroquial de Demòcrates+Independents a Andorra la Vella, Marc Pons, ha explicat aquest matí que la formació fomentarà els patrocinis a entitats esportives i culturals a través de la implementació d’incentius fiscals per a les empreses i organitzacions que hi estiguin interessades. En un acte al centre La Llacuna, Pons ha afirmat que la Llei de l’Esport aprovada aquesta legislatura al Consell General ja preveu la creació d’un nou text que es desenvoluparà la pròxima legislatura perquè ‘tant les empreses, societats i autònoms puguin tenir desgravacions fiscals per patrocinar entitats culturals’.\nEl candidat número 2 de Demòcrates+Independents a Andorra la Vella, que ha estat acompanyat pel número 1 a la candidatura parroquial, Enric Tarrado, i el suplent número 1, Josep Punti, ha dit que aquesta mesura també obrirà la porta a petites i grans empreses perquè desenvolupin els seus projectes de patrocini per a diferents entitats.\nEl candidat de Demòcrates+Independents ha afegit es aportacions de les empreses se sumaran a les que atorguen actualment les administracions públiques, ‘que continuaran mantenint el mateix nivell de subvencions’. Marc Pons ha destacat que ‘el teixit associatiu global, cultural i esportiu és molt gran a Andorra i que sempre hem gaudit de la col·laboració de moltes entitats privades empresarials que han contribuït i han fet mecenatge’. Pons també ha precisat que fins ara, les aportacions de les empreses es feien de manera ‘benèvola’.


Esquerra Unida acusa al PP de fer política partidista en lloc de defensar els interessos castellonencs en la taxa de gas\t:: Esquerra Unida del País Valencià\tInici\nEsquerra Unida acusa al PP de fer política partidista en lloc de defensar els interessos castellonencs en la taxa de gas\tdissabte 27 octubre 2012\t| Publicat a: Actualitat, Castelló, Notícies\tLa diputada d’EUPV a Les Corts Valencianes, Marina Albiol, afirma que el PP de Castelló ha demostrat la seua nul·la influència en el govern de l’estat. “Castelló queda lluny per a Rajoy i el pes dels populars castellonencs a Madrid és ínfim, ni tan sols els ha escoltat i ha sentenciat a mort un sector clau de la nostra economia”.\nLa parlamentària ha criticat l’actuació del Partit Popular de Castelló en relació a la pujada de la taxa del gas que gravarà entre d’altres a la indústria ceràmica. “El PP ha fet política partidista, ha defensat els seus interessos, i ha deixat de banda els dels ciutadans i ciutadanes de Castelló”.\nLa representant d’EUPV considera que l’actitud del Partit Popular en aquest problema ha sigut indignant, “jugant a tot, fent doble joc, i enganyant a ningú”, i afegeix, “el PP ha perdut la credibilitat, per a ells la defensa dels interessos de Castelló és secundaria a garantir la seua posició dintre del partit”.\nPer a la diputada d’EUPV ha quedat ben clar que el Partit Popular de Castelló no té cap tipus d’influència en la presa de decisions del govern de l’estat. “Rajoy simplement els ha ignorat, i ells tampoc han volgut molestar els seu líder massa, aquest és el PP que ens governa”.\nLa diputada finalitza lamentant que la poca pressió i el poc esforç amb què han negociat amb el president del govern suposaran una pèrdua de milers de llocs de treball en un sector amenaçat per la crisi econòmica. “Estem parlant d’un sector central i neuràlgic per a l’economia de Castelló. En aquests moments el principal enemic de l’ocupació és el Partit Popular”.\nCastelló, 27 d’octubre de 2012 Gabinet de premsa d’EUPV


aula edem — 27. La incertesa de la vida\n27. La incertesa de la vida\nDivendres, 9 de març de 1990\n– Mama, papa… voldria xerrar amb vosaltres una estona abans de posar-me a estudiar. Puc?\n– Clar, amor! -exclama l’Helena.- De què vols parlar?\n– Darrerament sento que la vida em trontolla.\n– Què vol dir això, petit Joan? -demana el Pere amb la sorpresa reflexada al rostre.\n– Darrerament estan passant coses a la meva vida i sento que em descentren. Per exemple, tot el tema de la Kassia. M’agrada moltíssim. Em va començar a a gradar des de tercer quan va arribar a l’escola. Allò que li diuen “amor a primera vista”. Durant aquest temps l’he observada detingudament i em sembla una nena realment bonica; té una forma de ser que m’encanta. És alegre, dolça, divertida i té un pèl de bogeria que em torna boig.\n– Caram! -exclamen a l’uníson mare i pare.\n– Fins ara no he mogut fitxa perquè estava per altres coses i perquè realment pensava que no li faria gràcia relacionar-se amb el raret de la classe.\n– El raret de la classe? -pregunta l’Helena.\n– No feu un dramassa, sisplau. El cas és que a la classe em diuen el raret perquè sóc budista, faig meditació i vaig a la meva bola. Però no és quelcom que realment m’importi i no té major transcendència. Sisplau, no us amoïneu perquè no hi ha res per amoïnar-se, d’acord?\n– D’acord! -accepta el Pere.- Ja saps…\n– Que esteu per tot el que necessiti. Ho sé, papa. Podem tornar al tema, sisplau?\n– D’acord, d’acord… -el Pere aixeca les mans en senyal de pau.\n– Perdona, papa bonic, he estat esquerp amb tu. Perdona.\n– Tot bé, petit Joan -somriu el Pere.\nEls dos s’abracen amb estima durant una bona estona.\n– Continua, sisplau -demana el Pere.\n– Bé. Com us dic, la Kassia m’agrada molt i ara sembla ser que jo també l’agrado -el Joan somriu quan diu això.\n– Això sembla, si -somriu també l’Helena.- I on és el problema?\n– El cas és que noto que la Kassia cada vegada està més dintre del meu cap fins a un punt obsessiu. I això m’amoïna.\n– Petit Joan -intervé el Pere,- és normal que sentis que tot et balla una mica al cap. Estàs descobrint nous sentiments.\n– Sí, això ja m’ho has dit alguna vegada, papa. El que vull dir és que fins ara semblava que ho tenia tot com més controlat i de cop m’adono que em queden moltes coses per descobrir de la vida: situacions, persones, relacions, sentiments, passions… I em sento una mica insegur amb tot plegat. Per una banda, tinc curiositat, per altra banda, em fa una mica de mandra. M’estava molt a gust tenint-ho tot sota control.\nL’Helena es mira amb atenció el seu fill abans d’intervenir.\n– La impermanència és l’estat habitual de les coses i la incertesa és l’únic que podem esperar de la vida. Això ja ho saps perquè estàs estudiant justament aquesta etapa. Et sona?\n– Sí. Però una cosa és estudiar-ho, i una altre és viure-ho!\nL’Helena somriu davant la puntualització del seu fill.\n– Tens raó -concedeix.- No obstant és important que no perdis aquesta idea de vista; podríem dedicar les meditacions matinals a centrar aquesta idea.\n– Em sembla bé -accepta el Joan de bon grat.- M’ajudarà que em doneu una guia al respecte per meditar-hi!\n– D’acord! Dit això, centrem-nos ara en el que sents. Davant dels canvis és molt normal sentir por o sentir-nos insegurs de nosaltres mateixos. Això no és un problema en si mateix sempre que no ens immobilitzi. I si ens immobilitza tampoc és un problema si en tenim consciència del que ens passa. D’això s’encarregarà la teva meditació.\n– Ta mare té raó, petit Joan -intervé ara el Pere.- Sovint passa que les emocions i els sentiments que ens generen malestar ens els volem treure ràpid de sobre, precisament perquè generen malestar. Però jo trobo que són excel·lents indicadors de com està la nostra ment.\n– A fi de comptes -continua l’Helena,- l’única cosa sobre la qual tenim ple control és la nostra ment. Per tant, disposar d’aquests indicadors és quelcom necessari i positiu, si en sabem treure la informació correcta.\n– Vosaltres sentiu por o inseguretat?\nL’Helena i el Pere es miren fins que aquest assenteix amb el cap.\n– Moltíssimes vegades, amor meu! -exclama l’Helena.- Estem al 1990, sóc dona i participo de la direcció d’una de les empreses més potents de Barcelona. Tot juga en contra meu en una societat en la qual les dones estem relegades a papers menys protagonistes; papers més domèstics. Cada vegada que tinc reunió amb altres empresaris, tots homes, em sento insegura i tinc por. Sé que viuré situacions desagradables i sentiré comentaris sexistes. I em fa mandra perquè no tinc capacitat de control sobre moltes d’aquestes situacions.\n– Ostres! Jo et veig sempre molt segura de tu mateixa!\n– Tinc clar qui sóc, tinc clares les meves limitacions i conec molt bé els meus recursos. I això ho he après perquè des de fa anys observo amb atenció la meva ment. Gràcies a això, tinc flexibilitat i puc anar sortejant les dificultats que se’m presenten. I si alguna vegada no sé fer-ho, miro d’aprendre per la següent. La meditació és una eina fonamental per flexibilitzar la nostra ment i per coneixe’ns.\n– Sempre has fet meditació?\n– No. A casa meva això no s’estilava. La vaig descobrir quan ja era gran a través del teu pare. Ell em va obrir les portes a moltes coses que per mi eren desconegudes; els nostres mons de partida eren molt diferents. Quan el vaig conèixer, ell vivia a Les Dàlies (Eivissa), en una comunitat hippie que resistia els canvis turístics de l’illa. En canvi, jo venia d’una família rica i poderosa a Barcelona, plena de tabús i convencionalismes.\n– En un altre moment m’agradarà que m’expliquis què és una comunitat hippie. Ara prefereixo que seguim amb la conversa, especialment m’interessa la part en la que us coneixeu tu i el papa -somriu el Joan tot ensenyant les dents.\n– D’acord -concedeix l’Helena.\nDurant una estona l’Helena guarda silenci per ordenar els records i bastir una història fidedigna de com va conèixer el seu marit. Durant aquesta estona no pot evitar somriure repetides vegades, la qual cosa delecta profundament un Pere que se la mira amb curiositat de sentir la seva història de la seva veu. Finalment, l’Helena arrenca amb la narració i Joan i Pere se la miren amb atenció.\n– Jo estava de vacances amb la meva família. Un dia vam anar a visitar el mercat de Les Dàlies i allà hi havia un bar on feien espectacle mentre la gent menjava. Nosaltres, la meva família, ocupàvem una taula i en la del costat estava el teu pare amb els seus amics, els uns al costat dels altres.\n– Ah, si… -intervé el Pere.- Recordo que en aquell moment vaig pensar que era la dona més bonica que havia vist mai. Em vaig enamorar de cop. Com tu dius, petit Joan, amor a primera vista -explica al temps que el nen es somriu davant la similitud de la seva història.- Perdona, bonica, t’he tallat.\nL’Helena agafa la mà del Pere i l’acaricia una bona estona.\n– En canvi, jo vaig pensar que era l’home més desastrós que havia vist mai -confessa finalment l’Helena tot rient.\n– Desastrós? -es sorprèn el Joan, tot rient.- Això vas pensar?\n– La primera vegada que vaig veure l’estil de vestir del teu pare em va semblar un complet desencert. Vestia uns pantalons amples blau cel amb ratlles blaves més fosques i una camisa eivissenca blanca amb coll mao, com ara. I jo estava acostumada que els amics vestissin de manera més formal, pantalons de pinça i camisa. No estava gaire acostumada a aquelles pintes.\nEl Pere riu davant la confessió de l’Helena.\n– El sopar va transcórrer amb normalitat. Això sí, el teu pare no deixava de mirar-me i de somriure’m tota l’estona de manera molt persistent -el Joan riu.- I al final em va acabar fent gràcia i se’m va escapar un riure. Quan tota la família i la taula del costat (la del teu pare) se’m va girar per mirar-me, jo ja estava morta de vergonya.\n– Eres vergonyosa?\n– Bé, jo mai havia estat amb un home. Tenia 16 anys i m’havien educat en el recat. Tot el que estava relacionat amb el sexe era pecat o estava molt mal vist. Aleshores jo era molt obedient i sentia molt de respecte per tot aquest tema i, sobretot, pels homes. Així que en aquell moment el somriure del teu pare era tota una revelació per mi.\n– I tu, papa, eres vergonyós?\n– Estava més acostumat a anar amb dones. De sempre m’he sentit bastant lliure en aquest sentit. No és menys cert que per un home hi havia més permissibilitat en aquest sentit.\n– I com vau passar al següent nivell? -pregunta encuriosit el Joan.\n– Quan vam acabar de sopar, ens vam disposar a gaudir de l’espectacle. Però en un moment jo vaig demanar permís per sortir fora amb l’excusa de prendre l’aire. Poc abans havia vist com el teu pare sortia fora amb els amics i el sentia riure des de dins. Una vegada fora, vaig fer un petit passeig per la zona, i al poc temps el teu pare passejava al meu costat -fa un piquet d’ull l’Helena.\n– Vaja! Per ser tan vergonyosa et vas moure molt bé, mama! -exclama el Joan provocant que tant l’Helena com el Pere riguin.\n– Vam xerrar una bona estona i al final, quan jo havia de tornar a dintre, ell em va posar les mans a la cintura. Estava a punt de besar-me, però el vaig aturar amb una sonora bufetada.\n– Encara em fa mal -es queixa el Pere fregant la mà a la galta.\n– I per què el vas pegar? -pregunta tot sorprès el Joan.\n– Aleshores estava molt mal vist que una dona es besés públicament amb homes. “Una bona dona” havia de ser recatada i cuidar la seva imatge. Per altra banda, si un home volia apropar-se a una dona, primer havia de ser cortejada, després demanar permís al pare. I una vegada casats, ja es podien besar i tenir sexe. Eren altres temps i les coses s’entenien d’una manera molt diferent a com s’entenen ara.\n– Ara és diferent? En quin sentit?\n– Bé, les dones ens hem alliberat una mica, tot i que encara queda feina per fer. La gent ara té sexe abans del matrimoni i tot aquest tema es concep d’una altra manera. Diguem que la societat s’ha relaxat una mica.\n– Aleshores, si fos ara el papa et podria besar sense problema?\n– Bé, si jo vull ser besada, si.\n– Com se sap si algú vol ser besat?\n– La majoria de vegades són indicadors que t’arriben de l’altra persona: la forma de mirar-te o de parlar-te… Creu-me, quan algú vol ser besat es nota -explica l’Helena acompanyant-se d’un piquet d’ull.\n– No obstant, si tens dubtes, refrena’t -afegeix el Pere.- Jugar lent t’ajudarà a veure si l’altra persona reacciona d’una manera o d’una altra. Ah! I recorda que “no és no”.\n– Què vol dir “jugar lent”?\n– Per besar algú et recomanaria que mai tinguessis pressa ni anessis ràpid. Crec que això pot ser molt desagradable la majoria de les vegades i no deixa espai a que hi hagi una bona comunicació, encara que sigui sense paraules. Si vols ser passional, és a dir, espontani i fogós, ja m’entens -el Pere fa un piquet d’ull al Joan que el recull amb un somriure còmplice- estigues molt i molt segur que l’altra persona està en la mateixa onda que tu.\n– Encara que sigui menys espontani, en cas de dubte també pots preguntar a l’altra persona si vol ser besada -afegeix l’Helena.\n– També -assenteix el Pere.\n– I si encara i així m’equivoco, em podrien donar una bufetada? -pregunta preocupat el Joan.\n– Sempre és un risc -confirma el Pere.- Però t’asseguro que un bon bes mereix la pena el risc… -somriu àmpliament.\n– A mesura que et vagis fent gran veuràs que en realitat és molt més senzill del que ara pot semblar diu finalment l’Helena.- Al final només es tracta d’obsevar l’altre en tot moment i empatitzar amb el que està sentint. I tu d’això n’ets un expert.\nEl Joan es queda pensatiu amb tot plegat. Finalment assenteix amb el cap i continua amb la conversa.\n– I després que donessis la bufetada al papa, què va passar? -arrenca de nou a preguntar el Joan, després d’un curt silenci.\n– Que jo vaig tornar a Barcelona i ell es va quedar a Eivissa -respon l’Helena tot somrient.- La resta de la història la continuem un altre dia, et sembla?\nEl Joan assenteix amb el cap obedient.\n– Joan? -demana l’Helena en veure el nen abstret en el seus pensaments.- Recordes d’on venia aquesta història en el fil de la nostra conversa? -pregunta.\n– Tot això venia de que el papa t’havia ensenyat a meditar. I això venia de que la meditació era una molt bona tècnica per observar-me, sobretot quan sento coses que no m’agraden. I això venia perquè jo havia dit que em sentia insegur davant la vida, perquè hi ha moltes coses que encara desconec i sobre les quals no tinc control.\nEls tres resten en silenci. Mare i pare observen com el Joan ordena tot això que ha escoltat i esperen pacientment a que torni a parlar.\n– Per tant -mira de concloure el Joan,- la cosa va de meditar en la impermanència i observar aquests nous sentiments sense voler treure-me’ls de sobre. Deixar fluir les situacions i observar-me també en aquestes situacions. I mica en mica tot tornarà a lloc. És així?\nL’Helena i el Pere es miren amb admiració el seu fill i dibuixen un ampli somriure ple de satisfacció. El Joan es mira atentament un i després l’altre. Se sent afortunat dels pares que té. De sempre s’han estimat moltíssim i això els ha permès respectar-se sempre tot i que algunes situacions no han estat fàcils. Per ell els seus pares són un model perfecte de com vol tractar les persones que s’estimin.\nL’agrada observar-los en el silenci quan ells no s’adonen i certament té per afició bones habilitats colant-se d’amagatotis en llocs remots per poder mirar-se’ls i escoltar-los sense ser enxampat. Així sap que la mare no porta gens bé ser la que treballa fora i estar tanta estona separada del Joan, per exemple. Repetides vegades l’ha sentit lamentar-se per aquest tema. En qualsevol dels casos, allà davant seu, somrients, el fan sentir segur tot i l’incertesa de la vida. Els seus consells tenen un gran valor pel menut que mira de seguir-los sempre de la forma més fidedigna. Segur que al final tot resulta un excel·lent aprenentatge!\nabraçadaaceagressióalcoholismealegriaalosexualal·losexualitatamistatamoramor platònicamor romànticaparencesaroasasexualasexualitatassetjamentatenció plenaatraccióatracció romànticaatracció sexualbarcelonabisexualbisexualitatboys lovebudismebullyingcalmacaríciescisgènerecompartirconflicteconfusióconsciènciaconvivènciacriançademisexualdemisexualitatdubteeducacióenamoramentescolaestimafamíliafefelicitatfeminismesfortalesagaygèneregrisexualgrissexualitatheterosexualitathomoromantichomoromanticismehomosexualhomosexualitatidealitzacióimpermanènciainfànciainnocènciainquietudinseguretatintimitatlgbtlgtblíbidomaduresamalestarmaltractamentmasculinitatmeditaciómindfulnessmortmotivacióno-monogàmiesnormativitatnoves masculinitatsobstruccions mentalspaciènciapanromanticpanromanticismepansexualpansexualitatpatimentpaupertorbacions mentalspetópoliamorpre-adolescènciaprimàriaprimer amorprimers amorsrectitudrelacionsresiliènciarespiraciósaviesasexesexualitattranquil·litattranstransgènerevidavincleviolènciayaoi


2012/2012_06_21_Escola_Mare_Nostrum.jpg dijous, 21 de juny de 2012\nPersonatges Mercè Creueres, directora Escola Mare Nostrum / Irene Rigau, consellera d'Ensenyament / Conchi, AMPA Escola Mare Nostrum\n“Pancartes com aquesta fan palesa la reclamació de l’Escola Mare Nostrum. El Consorci d’Educació tancarà una de les dues línies de P3 d’aquest centre públic de cara al curs vinent.”\nMERCÈ CREURES, directora Escola Mare Nostrum\n“L’Escola Mare Nostrum ja fa 32 anys que va néixer per una reivindicació de mares i pares d’Horta. Fins ara hem tingut dos grups de P3. Aquest any estan funcionant 50 nens i nenes de P3 i encara cinc es van quedar al carrer en llista d’espera perquè no hi podien entrar. La proposta que ens fan des del departament és que l’any que ve no hi hagi un P3 i de 28 nens i nenes.”\nDemanen al Consorci que ajorni la decisió un any i asseguren que la nova delimitació de zones i el fet que ara els pares i mares puguin escollir més centres els ha perjudicat.\nDes de la Generalitat, però, expliquen que en general aquest ha estat el procés de preinscripció en què s’han obtingut uns millors resultats en les adjudicacions de places.\n“Si baixa globalment el nombre de reclamacions i les assignacions d’ofici, vol dir que la delimitació de les zones d’influència i la possibilitat que els pares triïin els centres tal com els hem organitzat ha estat satisfactòria.”\nL’AMPA del Mare Nostrum creu que amb aquesta decisió s’està hipotecant el futur del projecte educatiu del centre, que està pensat per funcionar amb dues línies, és a dir, dos grups per cada promoció. A més, es queixen que a la subzona d’Horta hi ha molt poca oferta d’escola pública en comparació amb la concertada.\nCONCHI, AMPA Escola Mare Nostrum\n“Entre 14 i 18 línies de concertada i només tenim per cobrir aquestes mancances tres de públiques. Comptant la que van a tancar. Si la tanquen només en quedaran dues per 14 de concertades.”\nL’escola seguirà treballant per aconseguir un canvi de posicionament del Consorci. De moment, però, la decisió és irrevocable, ja que asseguren que la demanda és insuficient. En el següent procés de preinscripció tornarà a sortir una oferta de places pensada per a dos grups de P3 i dos de P4, per assegurar el manteniment de la línia al llarg de tota l’educació primària a l’escola.


Scandic Asker Oslo Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAskerveien 61, Altres, Oslo, Noruega, 1384 - Veure al mapa\n"The restaurant has a great breakfast and is open until late..."\nBarri Altres Oslo Casc Antic Oslo Casc Antic Altres Ullern Oslo Casc Antic Oslo Centre Oslo Centre Oslo Centre Altres\nEstació de Tren Kolsås\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Oslo, Scandic Asker és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Club de Golf Asker, Centre d'Art Henie-Onstad.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Scandic Asker asseguren una estada plaentera als seus clients. Recepció 24 hores, instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant són només algunes de les comoditats que fan que Scandic Asker sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, escriptori, telèfon, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Scandic Asker.\nTots els tipus de viatgers (271) Parelles (104) Viatgers en solitari (85) Famílies amb infants petits (41) Famílies amb infants grans (15) Grups (26)


quant de temps es triga a superar-se, perquè, ouch | portobelloartgallery.com\nNo es coneix cap antídot contra el broma cardíaca. Quan algú que estimeu de sobte surt de la vostra vida, els vostres amics i familiars us poden reconfortar amb la 'regla de ruptura: la idea que es necessita la meitat del llarg de qualsevol relació per reparar les esquerdes metafòriques del vostre cor. Sí, és calmant creure que el seu dolor tindrà una data de caducitat definitiva (sense cap mena de dubte!), Però els experts asseguren que la norma és molt més dolenta que la llei.\n'No crec que l'equació estàndard s'apliqui a la majoria dels trencaments', afirma l'experta en relacions, Susan Winter. 'El temps que triguis a recuperar-se d'una ruptura depèn de la profunditat de la seva inversió emocional. En lloc del temps, diu que la recuperació prové de la trobada de la resiliència i de l'oportunitat. “Si un és resistent i té una actitud positiva, avançar és el següent pas lògic. A més, si es té àmplia oportunitat de conèixer a un soci, avançar és molt més fàcil. La dificultat radica en una manca de resiliència, combinada amb la manca d’oportunitat. Això és quan la gent es queda enganxada, explica.\nLa ciència ens ha demostrat per què el mal de cor fa mal. Els estudis fMRI han revelat que el cervell que pateix un cor opera de manera similar a com ho fa quan estem en dolor físic. I encara més estudis fMRI han demostrat que la sensació devastadora activa els mateixos mecanismes al cervell associats als símptomes de retirada de la drogodependència.\n'El temps que triguis a recuperar-se d'una ruptura depèn de la profunditat de la seva inversió emocional. - Susan Winter, experta en relacions\nSé, sé: és tan no és el que es vol escoltar, però la superació d'algú no és una experiència única que s'adapti a tot tipus. Algunes bones notícies? La investigació suggereix que la majoria de les persones sobreestimen el temps que trigarà a establir la seva relació en el passat, de manera que el seu dolor es redueix més aviat del que creieu. Primer haurà de fer la feina, però. Hi ha una gran quantitat de males herbes involucrades, i bé, comença amb la direcció Per què el trencament es va produir en primer lloc.\nPrimer pas: Tome la història de nou\n'Heu de poder explicar la raó per la qual es va produir la ruptura, encara que endevineu', diu Winter. 'Això dóna a la ment un lloc per aterrar. No podeu avançar sense tenir alguna raó lògica per satisfer la vostra ment.\nLa investigació recolza els consells d’hivern. Un estudi del 2015 publicat a la revista Psicologia social i ciències de la personalitat va trobar que la difícil feina de reflectir una ruptura va ajudar a la desconcertació de seguir endavant. Això no (repeteix després de mi: sí no) vol dir contactar amb el seu ex i demanar una explicació. Es tracta d’explicar-vos una història que us evitarà preguntar-vos forats de conill que en última instància només us perjudicaran.\n'No hi ha cap explicació que es pugui satisfer, sentirà Guy Winch, doctor en un TED Talk. No hi ha cap raó per eliminar el dolor que sentiu. Així que no en busqueu, no espereu-ne un, simplement accepteu el que us van oferir o creeu-ne un i, després, poseu la qüestió en repòs, perquè necessiteu aquest tancament per resistir l'addicció. Per 'addicció, ell vol dir el desig de continuar habitant el' per què de la ruptura en lloc de mirar cap al futur.\nNo voleu topar amb un cicle de relacions de nou, fora de nou.\nPas 2: Feu una avaluació de 360 graus al vostre company\nQuan estàs profundament enamorat d’algú, és natural convertir-se en una mica esbiaixat (d’acord, molt esbiaixat) pel gran que són. En realitat, no sou els Meredith Gray dels seus McDreamy. Una vegada que ja no siguin a la vostra vida, Winter diu que cal valorar més a fons els punts forts i els punts febles de la relació.\n'Tendim a situar el nostre ex en un pedestal o a convertir-los en el pitjor ésser humà del món. De veritat, potser tant, com moltes altres coses pel mig. És important desconstruir la idealització del nostre ex, així com llençar-les a una llum purament negativa. Els dos extrems no ens permeten avançar. A la primera, hem perdut una cosa bona. Segons aquest, mai no hem tingut res de bo.\nCom el comediant Jared Freid li agrada dir-ho U Pujar? podcast, cites consisteix a desenvolupar el gust. Si us preneu el temps per pensar què ha funcionat i el que simplement no ho heu fet, estareu més ben preparats per definir els vostres estàndards per a la propera relació.\nPas 3: Compte amb el bucle de reproducció\nUn cop els passos un i dos són 'revisar i comprovar, observeu quan la vostra ment comença a crear muntatges de la vostra flama passada. 'Ens quedem encallats en un bucle mental de substituir els moments bons, els mals moments i tot el que va dir la nostra parella. Això ens manté en un bucle de misèries. L’única sortida d’aquesta obsessió és la consciència, afirma Winter.\nIgual que ho faríeu en la meditació, practiqueu consciència al voltant de pensaments que us arrosseguen cap al passat i talleu. ells. apagat. 'Winter comenta:' La millor manera de sortir de la caòtica conseqüència d'una ruptura és utilitzar la teva ment per curar les emocions. “Els pensaments creen sentiments, de manera que val la pena atrapar aquells pensaments que t’envien a una espiral negativa i descendent. Tingueu en compte els trucs que us tocarà la vostra ment.\n'La millor manera de sortir de les caòtiques conseqüències d'una ruptura és utilitzar la vostra ment per curar les vostres emocions.\nL’expert en relacions diu que l’autoconeixement és el més proper que tenim per curar els mals de cor. No, no és perfecte, però, com passa amb moltes coses de la vida, l’única sortida és a través de tu mateix.\nQuin temps triguem a superar una ruptura?\nTBD ... per tu.\nTot i que no s'ha fet una gran investigació sobre els efectes duradors del brot cardíac, en una enquesta de 2.000 persones es va trobar que la persona mitjana patirà tres pulsacions durant la seva vida durant un total d'any i mig de recuperació. I, malgrat que en la cultura pop, s'han produït desglossaments de reputació de teixits i pizza, és important recordar que també es poden produir coses bones.\nEl 2007, Gary Lewandowski Jr, psicòleg de Stony Brook, va trobar que trucar-se amb algú pot acabar provocant efectes positius com el creixement personal. 'L'augment de les emocions positives incloïa sentiments com: comoditat, confiança, apoderament, energia, felicitat, optimisme, alleujament, satisfacció, agraïment i saviesa', escriu a l'estudi.\nRecordeu que la relació que teniu amb vosaltres és l’única que és permanent. Sense separació. Sense ruptures. Sense divorcis. Així que quan algú que estimeu marxa fora, assegureu-vos que la vostra primera prioritat és tenir cura del vostre primer i últim amor. (Aquest és vostè!)\nAbans d’endinsar-vos en una nova relació, heu d’aconseguir que us assegureu que no són narcisista. A més, preguntes per no preguntar en una primera cita.\nGrans AparencesGrans ConsellsGenial ViatgeSense CategoriaBon MenjarCasa FantàsticaGran Suor


La fibromiàlgia Quan ens fa mal tot\nQuants cops hem sentit dir a algú "és que em fa mal tot!", "a les nits no descanso", "em llevo entumit"…? Fins i tot es probable que aquestes frases hagin estat pronunciades per nosaltres mateixos. Quan aquests símptomes i d’altres apareixen i perduren en el temps, possiblement patim fibromiàlgia, una malaltia que afecta els teixits fibrosos.\nQuan ens afecta la fibromiàlgia, les àrees més doloroses són la cervicodorsal, l’espatlla, les lumbars, els glutis, els braços i la part interna dels músculs\nPer començar, la fibromiàlgia és una malaltia, els orígens de la qual encara són poc coneguts, que afecta fonamentalment els teixits fibrosos del cos, sobretot músculs, tendons i lligaments.\nAixó, la majoria de pacients es queixen que "els fa mal tot"; noten els músculs adolorits, a més d’una sensació de cremor o cansament muscular. Cal explicar que aquest dolor muscular s’assembla a les miàlgies que acompanyen la grip.\nHabitualment, els afectats són dones d’uns trenta anys amb alteracions psicològiques més o menys marcades i personalitat ansiosa, les quals tendeixen a domatitzar qualsevol problema o angoixa.\nTot i que no hi ha signes específics que permetin diagnosticar la malaltia (les anàlisis surten normals), clínicament els símptomes són dolor, cansament, rigidesa, alteracions del son, síndrome de colon irritable i disfunció temporo-mandibular.\nEl dolor, principal símptoma\nQui sofreix fibromiàlgia descriu la sensació "com si li clavessin agulles o cremessin", encara que el dolor no pot concretar-se en una zona del cos perquè normalment es difús o mal delimitat i acostuma a ser migratori, és a dir, que es desplaça d’una localització a una altra.\nQuant a àrees, les més doloroses són la cervicodorsal (en relació als trapezis), el múscul supraespinós (espatlla), la zona lumbar, els glutis, el terç mitjà dels braços i la part interna dels músculs. En totes aquestes àrees es poden notar, si es palpen els teixits, zones nodulars, o "punts gallet", sensibles i dolorosos, localitzats en les beines aponeuròtiques que envolten el múscul.\nDe la mateixa manera, resulta freqüent la sensació de cansament mental (en ocasions lligada a la dificultat per afrontar les activitats de la vida quotidiana) sense que, a priori, cap causa, com exercici físic o esforç, no l’origini. De fet, el pacient manifesta que al matí ja s’aixeca cansat.\nTambé es pot donar el cas que, un cop llevat, l’afectat experimenti rigidesa, o sigui, que tingui dificultats per moure les articulacions.\nI és que a les persones que sofreixen fibromiàlgia els costa descansar; si bé és cert que s’adormen sense problemes, el son profund és interromput com si tinguessin malsons.\nA més, la tensió musculoesquelètica i de postura acumulada pel dolor pot afectar altres articulacions del cos, com és el cas de la mandíbula (disfunció temporo-mandibular). El mal es percep per davant de l’oïda i es relaciona amb les accions de mastegar: en obrir i tancar la boca, mastegar, mossegar… També. En els moviments rotatoris laterals de la mandíbula i en obrir la boca, sovint se sent un soroll lleuger de la mandíbula.\nSíndrome de colon irritat\nEntre un 40 i un 70 per cent de les pacients aporten dades que suggereixen un colon irritable: restrenyiment alternat amb diarrea, dolor abdominal, flatulències i vòmits, mals de cap crònics… I en el 50% dels casos presenten migranyes o mals de cap de tipus tensional.\nFonamentalment, el seu tractament va dirigit a millorar la qualitat del son i a reduir el dolor.\nA fi de pal·liar el dolor, s’acostumen a prescriure analgèsics com el paracetamol i també antiinflamatoris, però no esteroides. No cal dir que aquests medicaments han de ser utilitzats intermitentment i amb prudència.\nEn cas que la fibromiàlgia comporti transtorns d’ansietat o depressió, pot ser necessària l’ajuda psicològica i, com a medicament, els antidepressius tricíclics i els miorelaxants en baixes dosis, ja que augment la qualitat del son i l’ànim general.\nUn exercici físic moderat però constant normalment millora el to muscular d’aquests malalts i actua com a ansiolític.\nMalgrat tot, l’exercici ha de ser suau i de curta duració, d’uns vint o trenta minuts diaris, per tal de no cansar excessivament una musculatura sensible.\nTambé hem de considerar els massatge suau i relaxant i el tractament amb amassament profund de les zones contracturades i que presenten nòduls com a ajudes valuoses.\nSensació d’inflamament en les extremitats\nPunxades a les mans\nSequedat d’ulls i boca\nDolor premenstual i menstruacions doloroses\nCanvis de símptomes segons el dia\nCanvis de símptomes amb les fluctuacions hormonals\nCanvis de símptomes amb l’ansietat, l’estrés i la depressió\nCanvis de símptomes amb l’activitat física\nA pesar que les causes de la fibromiàlgia són descongudes, se saben alguns factors que poden precipitar-la. Es tracta de malalties que no l’originen, però que poden facilitar que es manifesti:\nInfeccions (virals o bacterianes)\nLupus eritematós disseminat


Hong Xiuquan – Muhammad Ahmad - Ab Origine Magazine\nVides paral•leles Ab Origine: Hong Xiuquan – Muhammad Ahmad Hong Xiuquan (1814-1864), nascut amb el nom de Hong Huoxiu en una modesta família de grangers de l’actual Guangdong (sud de la Xina). De ben jove tingué un gran interès pels estudis, els seus pares el van encoratjar per a que es prepares per a l’Examen imperial amb el qual podria ascendir socialment, si bé els problemes econòmics el van forçar a estudiar pel seu compte. L’any 1836 succeïren dos fets claus en la vida de Hong: va suspendre per primer cop l’Examen imperial i va conèixer a Guangzhou una comunitat cristiana evangèlica que el va introduir en les lectures de la Bíblia. Una nit, Hong somià que el filòsof Confuci castigat per la seva falta de fe i que el propi Hong era el germà petit de Jesucrist amb la missió d’estendre el seu peculiar missatge cristià a tot l’Imperi xinès. Es va instal•lar a la ciutat de Guangxi i des d’allà va anar guanyant adeptes durant la següent dècada fins arribar a un nombre de 20,000 aproximadament el 1850. L’intent fallit d’un comandant militar imperial de posar fi al projecte de Hong comportà la fundació oficial del Regne Celestial de la Gran Pau el gener de 1851. L’imperi xinès havia generat una gran desafecció arran de la seva derrota a la Primera Guerra de l’Opi (1839-42), tant entre els terratinents com entre els camperols del sud de la Xina, per la qual cosa Hong pogué enfrontar-se en condicions als exercits imperials i arribar a conquerir la gran ciutat del sud, Nanjing, la qual va fer capital el 1853. Entre les mesures que Hong volgué aplicar al seu Regne Celestial cal destacar la prohibició de l’opi i de la poligàmia, així com la pretensió d’igualar els drets de les dones als dels homes. El seu regnat s’acabà l’1 de juny de 1864 quan es va suïcidar, deixant el Regne Celestial a les mans del seu fill de 13 anys, Hong Tianguifu. No trigarà gaire temps en ser envaït aquest peculiar regne cristià, tenint-hi en el seu final un paper destacat el militar anglès Charles George Gordon, el qual rebé de l’emperador el rang equivalent a vescomte, passant a ser conegut des d’aleshores com “el xinès”. Muhammad Ahmad bin Abdalá (1844-1885) neix a Dongola (nord del Sudan) en una humil família de constructors de vaixells que afirmaven descendir del Profeta Mahoma. En morir el seu pare, fou l’únic fill que deixà el negoci familiar i es començà a formar religiosament, mostrant un gran interès pel sufisme. El seu projecte era reformar l’Islam, tant a nivell de culte com en la seva implicació social, una comunitat musulmana regida només per l’Alcorà i la sunna, molt diferent a l’Egipte burocratitzat i amb pretensions imperials sobre les gents del Sudan a les quals exigí (sota influx britànic) la fi del lucratiu mercat d’esclaus. El 1870 es va establir en un illa del Nil Blanc on els seus seguidors van començar a afluir, i el 1881 importants cabdills tribals li començaven a presentar els seus respectes. Aquell mateix any es va presentar oficialment com el “Mahdi” (l’escollit), nomenant califes (es a dir, hereus del Profeta) els seus principals seguidors i va anunciar una jihad contra els mals musulmans. L’incapacitat d’Egipte per imposar-se als partidaris del Mahdi, anomenats ansars, motivà una major implicació anglesa que va finançar un exèrcit modern egipci sota el comandament del coronel anglès Hicks, el qual morí el 1883 en caure en un parany del Mahdi. En aquestes circumstancies fou enviat el general Gordon “el xinès” amb la missió d’evacuar a egipcis i europeus de la ciutat de Khartum, en el punt de mira del Mahdi, aquest cop no pogué complir amb la seva missió i morí en la conquesta de Khartum de 1885. Consolidat al Sudan, el Mahdi es retirà a Omdurman abans de planejar la conquesta d’Egipte; projecte que no pogué complir doncs als pocs mesos moria de tifus. La pèrdua de la seva figura carismàtica fou un cop molt dur per als ansars que no van poder eixamplar més les conquestes del Mahdi ni conservar la cohesió. L’any 1898 els britànics venjaven la mort del general Gordon en la batalla d’Omdurman, en la qual caigueren els califes del Mahdi i la seva pròpia tomba profanada pels anglesos.\nHong Xiuquan – Muhammad Ahmad\nVides paral•leles Ab Origine: Hong Xiuquan – Muhammad Ahmad\nHong Xiuquan (1814-1864), nascut amb el nom de Hong Huoxiu en una modesta família de grangers de l’actual Guangdong (sud de la Xina). De ben jove tingué un gran interès pels estudis, els seus pares el van encoratjar per a que es prepares per a l’Examen imperial amb el qual podria ascendir socialment, si bé els problemes econòmics el van forçar a estudiar pel seu compte. L’any 1836 succeïren dos fets claus en la vida de Hong: va suspendre per primer cop l’Examen imperial i va conèixer a Guangzhou una comunitat cristiana evangèlica que el va introduir en les lectures de la Bíblia. Una nit, Hong somià que el filòsof Confuci castigat per la seva falta de fe i que el propi Hong era el germà petit de Jesucrist amb la missió d’estendre el seu peculiar missatge cristià a tot l’Imperi xinès. Es va instal•lar a la ciutat de Guangxi i des d’allà va anar guanyant adeptes durant la següent dècada fins arribar a un nombre de 20,000 aproximadament el 1850. L’intent fallit d’un comandant militar imperial de posar fi al projecte de Hong comportà la fundació oficial del Regne Celestial de la Gran Pau el gener de 1851. L’imperi xinès havia generat una gran desafecció arran de la seva derrota a la Primera Guerra de l’Opi (1839-42), tant entre els terratinents com entre els camperols del sud de la Xina, per la qual cosa Hong pogué enfrontar-se en condicions als exercits imperials i arribar a conquerir la gran ciutat del sud, Nanjing, la qual va fer capital el 1853. Entre les mesures que Hong volgué aplicar al seu Regne Celestial cal destacar la prohibició de l’opi i de la poligàmia, així com la pretensió d’igualar els drets de les dones als dels homes. El seu regnat s’acabà l’1 de juny de 1864 quan es va suïcidar, deixant el Regne Celestial a les mans del seu fill de 13 anys, Hong Tianguifu. No trigarà gaire temps en ser envaït aquest peculiar regne cristià, tenint-hi en el seu final un paper destacat el militar anglès Charles George Gordon, el qual rebé de l’emperador el rang equivalent a vescomte, passant a ser conegut des d’aleshores com “el xinès”.\nMuhammad Ahmad bin Abdalá (1844-1885) neix a Dongola (nord del Sudan) en una humil família de constructors de vaixells que afirmaven descendir del Profeta Mahoma. En morir el seu pare, fou l’únic fill que deixà el negoci familiar i es començà a formar religiosament, mostrant un gran interès pel sufisme. El seu projecte era reformar l’Islam, tant a nivell de culte com en la seva implicació social, una comunitat musulmana regida només per l’Alcorà i la sunna, molt diferent a l’Egipte burocratitzat i amb pretensions imperials sobre les gents del Sudan a les quals exigí (sota influx britànic) la fi del lucratiu mercat d’esclaus. El 1870 es va establir en un illa del Nil Blanc on els seus seguidors van començar a afluir, i el 1881 importants cabdills tribals li començaven a presentar els seus respectes. Aquell mateix any es va presentar oficialment com el “Mahdi” (l’escollit), nomenant califes (es a dir, hereus del Profeta) els seus principals seguidors i va anunciar una jihad contra els mals musulmans. L’incapacitat d’Egipte per imposar-se als partidaris del Mahdi, anomenats ansars, motivà una major implicació anglesa que va finançar un exèrcit modern egipci sota el comandament del coronel anglès Hicks, el qual morí el 1883 en caure en un parany del Mahdi. En aquestes circumstancies fou enviat el general Gordon “el xinès” amb la missió d’evacuar a egipcis i europeus de la ciutat de Khartum, en el punt de mira del Mahdi, aquest cop no pogué complir amb la seva missió i morí en la conquesta de Khartum de 1885. Consolidat al Sudan, el Mahdi es retirà a Omdurman abans de planejar la conquesta d’Egipte; projecte que no pogué complir doncs als pocs mesos moria de tifus. La pèrdua de la seva figura carismàtica fou un cop molt dur per als ansars que no van poder eixamplar més les conquestes del Mahdi ni conservar la cohesió. L’any 1898 els britànics venjaven la mort del general Gordon en la batalla d’Omdurman, en la qual caigueren els califes del Mahdi i la seva pròpia tomba profanada pels anglesos.


Metges Catalans | Marià Batllès i Torres-Amat\nMarià Batllès i Torres-Amat\n[Moià, 1798 - València, 1865]\nMetge i polític moianès del segle XIX que, de ser perseguit per lliberal, passa a ser rector de la Universitat de València\nNebot de l’eclesiàstic i erudit Fèlix Torres i Amat de Palou, estudia a la Universitat de Cervera on es gradua com a batxiller en Filosofia el 1817. Marxa a València i comença la carrera de metge. El 1920, s’afilia al Partit Progressista però tres anys després, en començar la Dècada Ominosa, ha d’emigrar perquè el persegueixen els lliberals que participen en l’alçament contra Ferran VII. Se’n va a Anglaterra i s’instal·la a Edimburg perquè la seva Universitat accepta catòlics i Marià Batllès Torres-Amat ingressa a la Facultat de Medicina.\nEl 1827, es doctora amb la tesi Dissertatio medica inauguralis quaedam de mania complectens i, després, guanya per oposició una plaça de metge intern a l’Hospital de Westminster de Londres. Tres anys més tard, el 1830, en un intent d’invasió per Vera i Irún contra el règim de Ferran VII d’Espanya, accepta l’encàrrec del general Francisco Espoz i Mina per dirigir el Cos de Sanitat Militar.\nL’expedició fracassa i Marià Batlles passa una temporada per diverses ciutats europees fins al 1833 que torna a Barcelona i revalida el títol de metge per establir-se a València. L’any següent, el govern el nomena comissionat per combatre una epidèmia de còlera a la conca del Xúquer. El 1835, forma part d’una comissió de la denominada Junta de Govern del Regne de València gestada a la Universitat valenciana. El 1837, esdevé catedràtic d’Anatomia i, el 1842, de Clínica Mèdica, càrrec que exercirà fins al 1865. Dues vegades, el 1840 i del 1855 al 1856, és elegit rector de la Universitat. De la seva obra com a rector, destaca la creació del Jardí Botànic.\nAutor del discurs d’obertura del Curs Acadèmic 1840 de la Universitat de València: La instrucción pública es el medio más seguro... de la prosperidad de las naciones, Marià Batlles com a catedràtic no té activitat científica coneguda però és molt ben vist pels alumnes i té una activa participació en la vida política valenciana. Gaudeix de gran prestigi com a metge, és bon clínic i molt precís en els seus diagnòstics tant a les aules com a la seva consulta.\nAmic del general Espartero, és elegit diputat a les Corts Constituents del Bienni Progressista per València (1854-56). Abans, el 1836, ja ha estat diputat provincial i suplent a Corts l’any 1836.\nDistingit amb les Creus d’Isabel la Catòlica, de Beneficència, d’Epidèmies i altres creus i plaques per mèrits de guerra, el seu enterrament a València s’esdevé, segons una necrològica de l’època “un majestuós homenatge de respecte, gratitud i estimació”.\nEl seu fill Marià Batlles i Bertran de Lis, nascut a València, serà catedràtic d’Anatomia i degà de la Facultat de Medicina de la Universitat de Barcelona, tinent d’alcalde, diputat provincial, governador civil interí i delegat d’Instrucció Pública de la capital catalana.


Política de privacitat | La Formigueta\nA través del present avís, Mª José García Goni (des d’ara “La Formigueta”), informa els usuaris de la Web www.laformigueta.cat, en compliment del Reglament (UE) 2016/679 del Parlament Europeu i del Consell, de 27 d’abril de 2016 (Reglament General de Protecció de Dades) i la Llei Orgànica 3/18 de 5 de desembre de Protecció de dades Personals i garantia dels drets digitals i altra normativa d’aplicació, de la seva política de protecció de dades personals amb la finalitat que aquests decideixin de forma expressa, lliure i voluntària, facilitar a “La Formigueta” les dades personals que els són sol·licitades motivat per la sol·licitud d’informació o per la contractació dels diversos serveis que s’ofereixen en l’àmbit de la guarda i custòdia d’infants.\nExcepte que específicament s’estableixi el contrari, es considera necessari completar totes les dades requerides en el formulari o imprès anàleg de forma veritable, exacta, completa i actualitzada. En cas contrari, “La Formigueta” podrà, depenent del cas, no procedir al registre de l’usuari, o bé denegar el servei concret sol·licitat. Totes les dades facilitades per l’usuari/interessat seran tractades atenent a les característiques detallades a continuació.\nIdentificació del responsable: “La Formigueta”, amb domicili a C/ Pins Vens 08870 Sitges, amb número de NIF: Xxxxx. Correu electrònic de contacte info@laformigueta.cat.\nComunicacions comercials relatives als nostres productes i serveis.\nLes seves dades no seran cedides tret que sigui indispensable pel compliment de les finalitats anteriorment dites o obligació legal.\n“La Formigueta” utilitza l’aplicació WhatsApp per a comunicar-se amb els seus socis, amb la finalitat d’informar-los d’activitats, tallers i altres esdeveniments. L’empresa que gestiona l’aplicació WhatsApp té la seva seu als Estats Units d’Amèrica, la qual cosa es considera una transferència internacional de dades a un país que no compleix amb la normativa europea de Protecció de Dades. Per aquest motiu és necessari que ens autoritzi expressament per a fer servir aquest canal de comunicació marcant la casella corresponent en els formularis on se li sol·liciti el consentiment. Li recomanem que consulti la Política de Privacitat de WhatsApp abans de continuar. En cas de voler utilitzar l’aplicació WhatsApp per a comunicar-se amb nosaltres, l’informem que “La Formigueta” només és responsable i garanteix la confidencialitat, seguretat i tractament de les dades, conforme a la legislació vigent, respecte a les dades que reculli directament de l’usuari, no tenint cap mena de control ni responsabilitat respecte als tractaments i posteriors usos que WhatsApp pogués efectuar de les dades facilitades per aquest canal\nPodrà exercir en qualsevol moment els drets que es detallen a continuació, mitjançant correu postal a “La Formigueta”, C/ Pins Vens 08870 Sitges; o mitjançant correu electrònic a info@laformigueta.cat. La sol·licitud haurà de contenir el nom, cognoms i la documentació que acrediti la identitat de l’interessat o del seu representant legal, així com document acreditatiu de la representació, petició en la qual es concreti la sol·licitud, domicili a l’efecte de notificacions, data i signatura del sol·licitant i documents acreditatius de la petició que formula. Si la sol·licitud no reuneix els requisits especificats es requerirà la seva esmena.\nEl Web www.laformigueta.cat conté enllaços a altres pàgines Web que puguin resultar d’interès per als usuaris. “La Formigueta” no assumeix cap responsabilitat sobre aquests enllaços, sense que es pugui donar cap garantia en el compliment de polítiques de privacitat adequades, per la qual cosa l’usuari accedeix al contingut de les referides pàgines Web en les condicions d’ús que es fixin en les mateixes i sota la seva exclusiva responsabilitat.\nSi té algun dubte, qüestió o recomanació sobre la nostra Política de Privacitat, poden dirigir-se a través de correu electrònic a la següent adreça: info@laformigueta.cat.