ETV+ saab rahalist toetust, et Venemaa riiklike telekanalitele vastu seista\n03:37 07. Juuli 2020\n18:59 24.04.2017 (Uuendatud 16:15 25.04.2017) lühendatud link\nТАLLINN, 24. aprill — Sputnik. Põhjamaade Ministrite Nõukogu eraldab Balti riikidele üle 645 000 euro venekeelsete meediakanalite toetuseks eesmärgiga avaldada vastutoimet „vene propagandale". Abisaajate hulgas on nimetatud ka Eesti venekeelne telekanal ETV+.\n„Suur osa Eesti, Läti ja Leedu venekeelsest elanikkonast sõltub täielikult Venemaa valitsusele alluvate teleettevõtete edastatavatest uudistest ja maailma aktuaalseid sündmusi kajastavatest teleprogrammidest," öeldakse möödunud nädala lõpul Tallinnas kogunenud Põhjamaade koostöökomisjoni resolutsioonis. Demokraatia edendamine Balti riikides nõuab meediakanalitelt kvalitseetse ja sõltumatu teabe tootmist, sealhulgas vene keeles.\nJust selle eesmärgiga eraldab Põhjamaade Ministrite Nõukogu raames tegutsev komisjon 2017-2018. aastaks 4,8 miljonit Taani krooni (üle 645 000 euro), et toetada tervet hulka „sõltumatuid" vene keeles edastatavaid meediakanaleid. Abisaajateks on riiklikud ettevõtted, seega täpselt samasugused „valitsusele alluvad" infoallikad, nagu ka Venemaa telekanalid, millele nad peavad vastu seisma. Toetuse saajate hulgas on nimetatud ka Eesti riiklik telekanal ETV+.\nKomisjoni resolutsioonis on öeldud, et raha abi osutamiseks Vene propaganda vastu võitlejatele ei eraldata esimest korda. Lõviosa rahast, 80% annab Põhjamaade Ministrite Nõukogu. Ülejäänud vahendite allikat ei ole mainitud. Nõukogu jätkab ka venekeelsetes väljaannetes töötavate ajakirjanike koolitamist.\n„Viimatine meediakoostöö projekt näitas, et see on just see valdkond, kus Põhjamaade kogemus leiab tõesti rakendamist," ütles Põhjamaade Ministrite Nõukogu peasekretär Dagfinn Høybråten. „Me usume, et seda uut programmi kroonib edu."\nmeedialahingud, võitlus, riiklik, venekeelne, propaganda, toetus, raha, Põhjamaade Ministrite Nõukogu, ETV, Eesti, Venemaa


Ostjad ei usu, et kohalikud maasikad nii suured ja ilusad võivad olla - Maa Elu\nOstjad ei usu, et kohalikud maasikad nii suured ja ilusad võivad olla\n7. juuni 2018, 7:30\nEsimesed avamaamaasikad said valmis mais\nValdis Kaskema kiidab uusi maasikasorte, näiteks näevad Asia sorti maasikad välja nii ilusad ja lopsakad, et skeptilised Eesti inimesed mõnikord ei usu, et sellised marjad on tõepoolest kasvanud siinsamas Eestimaal.\n„Olen 22 hooaega kasvatanud maasikaid ega mäleta, et oleks esimesi marju noppinud juba mai lõpus,” ütleb Eesti suurima maasikakasvataja OÜ Kindel Käsi juhataja Valdis Kaskema. Loo ilmumise ajaks on ettevõttest esimesed maasikad juba müügikohtadesse jõudnud.\nKaskema räägib, et senine rekord oli maasikate valmimisel 5. juuni. Tavaline aeg, mil saak hakkab tulema, on aga 15.–20. juuni paiku. „Tänavune aasta on tõeliselt eriline. Kolme päeva jagu sündmusi võib juhtuda ühe päevaga ehk et täna vaatan, et mari on alles roheline, aga homme võib ta juba olla punane. Ema leidis põldude lõunapervelt punaseid marju juba mõni päev enne mai lõppu. Ennekuulmatu!” nendib ta. „Marjakasvatuse algusaastatel olime õnnelikud, kui saime marjamüüki alustada juuli esimestel päevadel.”\nParajasti on marjakasvatusettevõttes ülikiire aeg. Kaskema telefon piriseb lakkamatult ning raadiosaatja teel tuleb kogu aeg töötajatele suuniseid jagada. Käib põldude ettevalmistus uute vaarika taimede istutamiseks. Samal ajal tuleb pidevalt jälgida, et põllud ei jääks niiskusepuudusesse ning üksiti ka ilmal silma peal hoida.\n„Ilma jälgin kogu aeg, pidevalt refresh’in. Jälgin Vene, Norra ja meie kohalikku ilmaennustust, kuid eks ise peab aru saama, kelle prognoos parasjagu täppi läheb. Kohalikku ilma tunnen ma ise kõige paremini,” ütleb Kaskema. „Praegu on mul 24/7 töötegemise aeg, ei ole vahet, kas on öö või päev. Oleme töödega natuke hilja peale jäänud.”\nTartumaal Unipihas tegutseval ettevõttel kasvab maasikaid 20 hektaril, lisaks kasvatatakse katselappidel vaarikaid ja mustikaid. Marjakasvatus käib täielikult avamaal, sest siin ettevõttes ollakse kindlalt avamaa-usku.\n„Kasvuhooneid rajatakse palju ja varsti on avamaalt saadud maasikas vaat et eksootika. Kasvuhoones kasvatamisel on oma eelised, aga on ka puudusi. Meie eelistame kindlasti avamaakasvatust, sest leiame, et nii kasvanud maasikas on kõige magusam, samuti on väljas kasvatamine odavam kui kasvuhoones substraadil,” selgitab Kaskema. „Ilm on maasikakasvatuses risk, kuid mingil määral saab seda vähendada. Eestis saab väga hästi kasvatada maasikat avamaal.”\nTa selgitab, et tänavune mai on maasikmarjale olnud isegi liiga kõrvetav. Nimelt 25 kraadi on juba veidi liiga kuum ja maasikale lausa meeldib Eesti keskmine 15–20kraadine suveilm, mida puhkajad alati kiruvad, et külm on. Seega eelmise aasta päevitamise mõttes niru suvi oli maasikale just hea. Ka vihmast ei ütle maasikas ära, kuigi kõik suuremad kasvatajad on rajanud endale ka kastmissüsteemid.\n„Ikka selleks, et vähendada põuast tulenevat riski,” sõnab Kaskema. Tänavu näiteks on kastmine väga tähtis, sest vihmata aeg on kestnud juba nädalaid, kuid marju kasvatav marjapuhmas vajab väga korralikku jootmist.\nSuure südasuvise palavuse kohta ütleb Kaskema, et väga kuumaga läheb maasikas aga hoopis n-ö lukku – ei paisu suureks, vaid saab küpseks väiksena ja väga kiirelt. „Suur kuum võib tuua olukorra, kus meil saab saak läbi kahe nädalaga, sest kõik küpseb korraga valmis. Ehk et jaanipäevaks on esimene saak otsas,” tõdeb ta.\nTavaarusaama järgi on maasikakasvatuses hooaeg korjamise ajal, kuid Kaskema sõnul algab see tegelikult kevadel taimede istutamisega ja lõpeb oktoobris talvekatete paigaldamisega.\nSelle ettevõtte töökeel on suuresti vene keel, sest enamik töötajaid on pärit Ukrainast. Nii mõnigi neist töötab siin juba mitmendat hooaega. Kaskema kiidab neid, et nad on üldiselt tublid tööinimesed, kelle peale saab vägagi loota. Töötajaid on 80 ringis ja neile on loodud korralikud elamistingimused – ei piisa ainult, et inimesel on mingisugune magamisvõimalus, vaid ta tahab ka korralikult süüa valmistada, meelt lahutada. Seda enam, kui ta tuleb kodumaalt tööle mitmeks kuuks.\nMaasikakasvataja ei piirdu ühe saagiga, vaid võtab teise saagi tänavu kevadel istutatud noortelt taimedelt. Tarbijateni peaks see jõudma pärast jaanipäeva. Kaskema selgitab, et üldiselt kulub istutusest saagini 60 päeva, kuid tänavu läheb kindlasti kiiremini ja võib juhtuda, et marjad on käes juba 45 päevaga. „See teeb meie elu muidugi keeruliseks, sest tööde mõttes jookseb süsteem kokku,” arvab ta.\nMillal oleks kõige mõistlikum osta marju rohkem, et moosi teha? Kes eriti aromaatset moosi tahab, neil soovitab Kaskema katsuda tabada hetke, kui müügil on saagi viimane ots. Nimelt viimases järjekorras marjad on kõige magusamad.\nSortidest on Eesti inimesed väga kinni Polkas, seevastu maasikakasvataja soovitab julgelt proovida uusi sorte. „Polka on tööstuslik mari – täna korjad ja homme peab olema müüdud. See ei säili hästi, marjad on väiksemad. Vana kooli sort, tänapäeval on palju paremaid sorte,” kinnitab mees.\nÜsna tuntud on juba Sonata, aga proovida tasuks kindlasti ka Asiat ja Sunsation. Seda viimast Kaskema alles katsetab, kuid Asia jõuab juba müügikohtadesse. Sellega on küll väike probleem – nimelt näevad Asia sorti maasikad välja nii ilusad ja lopsakad, et skeptilised Eesti inimesed mõnikord ei usu, et sellised marjad on tõepoolest kasvanud siinsamas Eestimaal.\n„Ta on liiga ilus, liiga suur, liiga läikiv. Õigeks Eesti maasikaks peetakse pigem pisikest, lögast ja välimuselt tagasihoidlikku marja,” muigab Kaskema. „Näiteks Mustamäe turul käib palju vene keelt rääkivaid kliente, kes ei jälgi Eesti meediat, ja nemad tõsimeeli ei usu, et Asia on Eestis kasvanud. Nad ei julge seda osta. Samas on tegemist suurepärase marjaga – suur, ebakorrapärase kujuga, väga hea maitsega ja tumedat värvi. Säilivusaeg on koguni seitse päeva.”\nMaasika teekond põllult tarbijani käib läbi jahutuse. Seda on vaja kindlasti teha, sest muidu hakkab mari kohe riknema. Kiiresti jahutatud mari säilib paremini ja kvaliteet püsib. Maakeeli öeldes ei muutu mari ühe päevaga lögaks.\nKindel Käsi saadab marjad müügile Tallinna turgudele, samuti jõuavad need peaaegu kõikidesse pealinna toitlustusettevõtetesse. Kauplustes müügiga on nii ja naa. Kaskema ütleb, et alles töötatakse süsteemi välja, sest kaubanduses on oluline väikepakend. See tähendab aga märksa suuremat töömahtu ehk pakkimisega võib olla ametis sama palju inimesi kui põllul.\nNatuke on eelmistel hooaegadel maasikaid müüdud ka Soome, kuid selle turu peale Kaskema praegu ülemäära ei looda. „Kui neil oli marjapuudus, siis nad ostsid meilt. Üldiselt aga soomlastega nii, et talvel tehakse suuri plaane, aga kui hooaeg käes, siis on asi kõik unustatud ja midagi ei toimu,” nendib ta. „Seega meie jaoks on see turg ebastabiilne, panustame ikkagi peamiselt Eesti klientidele. Eesmärk on pakkuda stabiilselt head kvaliteeti ja mõistlikku hinda.”\nÜldiselt aga ei pruugi Eesti maasikate eksport olla sugugi utoopia. Kindel Käsi taotleb nimelt Global Capi sertifikaati, mis avab tee kõikidesse ELi kaubanduskettidesse. Tegemist on kvaliteedisertifikaadiga, mida Eestis ei peeta oluliseks, mujal aga küll.\n„See on tunnistus, millega garanteerin tarbijale toiduohutuse. Sertifitseerimise käigus käiakse läbi kõik tootmisprotsessi etapid ja nüansid alates sellest, kuidas töötajad elavad, milline on hügieen, kuni selleni, mis toimub põllul, kuidas marju transporditakse, kuidas on välistatud ristsaastumine jne,” seletab mees.\nTulevikuplaanidest rääkides ütleb Kaskema, et eks igal aastal üritatakse veidi kasvada. Tänavugi on põldusid, mis kasutuses alles esimest aastat. Keeruliseks teeb asja maateema – iga kena päikesepoolne põllulapp ei kõlbagi maasikapõlluks. „Peab olema kandiline maatükk, et saaks lavadega korjata. Ei tohi asuda lohus, vaid pigem mäel, vesi peab läheduses olema, samuti elekter,” loetleb Kaskema. Lisaks peavad põllud asuma võimalikult lähestikku, muidu on väga keeruline masinate ja inimestega kogu logistikat hallata.\nKindel Käsi on teenusena tegelenud ka teistele marjakasvatajatele kile paigaldamisega, kuid tulevikuplaanidesse see enam ei kuulu. Lisaks müüakse kõiksugust marjakasvatusvarustust, nagu taimi ja väetisi, ning korraldatakse õppepäevi.\nKui suvi läbi käib katkematu töörabamine, kas siis talv möödub palmi all puhates? „Sugugi mitte! Talv on arvutitöö tegemiseks. Võtan tellimusi, teen ise tellimusi, komplekteerin koormaid, tegelen kõikvõimaliku organiseerimise ja ettevalmistusega. Teen tööd, mis ei paista välja. Kui jätaksin selle kõige unarusse, poleks mul suvel põllult midagi noppida,” teab Kaskema.\nOÜ kindel käsi


Hästi alustanud TalTech/Tradehouse jäi valusal moel tiitlita - Eesti Võrkpalli Liit\nNaiste Balti Liiga\nNaiste Balti liiga esikoht kuulub tänavu Riia Võrkpallikoolile, kes võitis tulises finaalis TalTech/Tradehouse`i. Seejuures tuli Riia naiskond välja 0:2 kaotusseisust.\nPõhiturniiri parim TalTech alustas kuldmedalimängu hästi, võites avageimi 25:13 ja teise 25:23 tulemusega. Seejärel sai enda mängu käima tänavu tugevuselt kolmandas eurosarjas osalenud Riia naiskond, kui kolmas geim võideti 25:18, neljas 25:17 ja viies 15:10. Ka põhiturniiri ainus kaotus tuli TalTechil Riia esinduse vastu.\nTeist päeva järjest vedasid TalTechi mänguvankrit Kadi Kullerkann ja Liis Kullerkann, kes tõid vastavalt 28 ja 14 punkti. Merilin Paalo ja Eliisa Peit lõpetasid kohtumise 11 punktiga. Peit ja Liis Kullerkann kogusid seitse blokipunkti, kokku märgiti TalTechile 16 blokipunkti. Eesti naiskonna rünnakuefektiivsus oli 39% ja vastuvõtt 36%, pallinguässasid löödi 7. Üleplatsimängijaks tõusis Riia naiskonna liider Marta Kamelija Levinska, kes panustas võitu 36 punkti. Eilses poolfinaalis Tartu Ülikool/Bigbanki vastu tõi lätlanna 30 silma. Medalimängude pildigalerii on nähtav SIIN.\nVaatamata finaalmängu kaotusele on tegemist TalTechi ajaloo parima tulemusega, varasemalt on naiskonnal kirjas üks pronksmedal. Tänases 3.-4. koha mängus võitis Tartu Ülikool/Bigbank 3:0 (15, 12, 19) TK Kaunase.\nMarko Meti intervjuu:\nLiis Kullerkannu kommentaar:


Kas antenni kasutamist saab piirata?\n2013-10-23 04:11:24 UTC\nMilliseid võimeid peab Ameerika Ühendriikide koduomanike ühendus (HOA) piirama katusele pandud antennide kasutamist piirkonnas asuva kodu omanikuga?\n2013-10-23 04:48:31 UTC\nHOA-l on ainus võim, mis on määratletud majaomaniku allkirjastatud lepingus. See võib piirata torne või nähtavaid antenne. Sink on selle kohta leidnud üsna mitu viisi:\nSuurt dipooli on võimalik juhtida pigem katuse sees kui väljaspool, toetades seda peamise katusetala küljest. Mitmeribalise katvuse saamiseks võite kasutada keskelt väljapoole kantud või koormatud dipooli.\nOma maja räästa alla võib peita horisontaalset antenni >\nAntennina on võimalik kasutada uut või olemasolevat vertikaalset metallist eset nagu lipumasti\nPaljusid on võimalik varjata antenni tüübid puul või aias\nOn võimalik ja isegi ideaalne varjata maa alla radiaalseid juhtmeid (kasutatakse maapinna parandamiseks)\nMõnel singil on õnnestunud neid HOA reegleid kohtus vaidlustada põhjusel, et need häirivad hädaabisuhtlust\nMulle avaldas muljet ka see, et mõned singid kasutasid metallist vihmaveerenne. :-)\n2016-08-29 22:13:15 UTC\nJagan sama valu, ostsin HOA-ga koju enne ENDA, kui ma HAMi vastu huvi tundsin.\nHea viite ideedele HOA piiratud antennide kohta leiate ARRLi raamatust "Väikesed antennid väikestele ruumidele". See on kriiditäis ideid. (ARRL: https://www.arrl.org/shop/Small-Antennas-for-Small-Spaces-2nd-Edition/)\nVaadake YouTube'i, on palju loomingulisi ideid, mis näivad toimivat. Ma ise olen ostnud kõlarialuse ja paigaldanud sellele J-pooluse ning pannud selle öösel välja või siis, kui mul on vaja eetrisse saada. Tundub, et see töötab minu HT-ga üsna hästi. Nüüd, et oma IC-7100 tööle panna. :)\nNägin ühte, kus sink pani antenni lillepotti ja kaunistas selle võltsitud / plastist lillepuudega.\nSarnane mõttekaaslane Ham


laulmine – Külauudised\nTäna öösel Otepää ei maga\nTäna kell 20 algab Otepääl Pühajärve laululaval, Eesti esimene talveöölaulupidu.\nÖölaulupeo korraldajad Siim Kalda ja Margus Mäll ütlesid, et üritusele on oodata 400 lauljat ja 19 koori.\n„Pealtvaatajaid ootame sama palju, nii et täna saab siin laulukaare all olema tuhatkond osalejat,“ ütles Margus Mäll.\nKell 19.45 algab kooride rongkäik Pühajärve rannast Pühajärve laululavale. Rongkäigu teed ääristavad 300 küünalt. Parkida saab Pühajärve rannaparklas ja Aedlinna jalgpallistaadioni parklas.\n„Julgemad peolised saavad minna kümblustünni, kohapeal pakutakse sooja jooki,“ sõnas Siim Kalda. „Võta sõber kaasa ja tule ning naudi öist laulmist, kavas on ka üllatused!“\nValgamaa talveöölaulupeo kavas on kuni 12 tuntud talveteemalist laulu.\nLoe edasi: Täna öösel Otepää ei maga\nPostitatud 25/01/2013 26/01/2013 Autor Tuuli HiiesaluRubriigid Otepää vald,ValgamaaSildid kontsert,laulmine,talveöölaulupidu


Kommentaarid: ÜKS KÜSIMUS | Kuidas hinnata praeguse valitsuse tööd riigireformi edendamisel?\nÜKS KÜSIMUS | Kuidas hinnata praeguse valitsuse tööd riigireformi edendamisel?\nGitta Riener, 18. detsember 2019 11:52\nvõtke kuidas tahate/ 20. detsember 2019 23:32\nMa elan Eestis ja kodanik. Tahes või tahtmata on iga peaminister kodanikule peaminister ja teistele ilmselt mitte - tundub, et kommijad ongi tihti need mittekodanikud või muude ootustega koooganid\nja/ 19. detsember 2019 10:35\nJa teevadki tööd? Millised preemiad, hüvitised, toetused siis nüüd kehtima hakkavad neile, kes riigi juhtimisele lähedal?\nVikerraadio/ 19. detsember 2019 06:44\nja ühepoolne... Keegi J.Ratas'e nimeline kodanik väitis, et tema olevat IGA Eesti kodaniku peaminister... Suured sõnad... Seega kallutatust nagu ei tohiks olla. Ning Eesti Vabariigis oma saateid edastav Vikerraadio on kõigile ja avalik riiklik raadio kanal, mis hõlmab erinevaid programme. Ja avalikku rumalust ei kiida muidugi keegi.\nVikerraadiole/ 19. detsember 2019 10:37\nAga just nii ongi. Saadetes puuduvad alati oponendid, palli taotakse pidevalt ainult ühte väravasse. Kohati tundub mõni saade lausa ajupesuna. No ja Silamit ei maksa üldse kuulata - tundub nagu oleks saates reformi ja sotside erakonna esimees. President ka muidugi. Aga kus on vastaspool? Kelle meelst on rumalus , kelle meelest tõde. Igaühel on õigus oma arvamusele, aga saadetes peaks valitsema mõlema poole tasakaal.\nArvan/ 19. detsember 2019 06:37\nmiskipärast, et vähegi tõsised ajalehed ei peaks rumalustega tegelema. Riigireform.... kas keegi mõtleb selle all igapäevaseid riiklikke skandaale?\nPraxise mees on reformar?/ 18. detsember 2019 23:36\nhinnangut saab selle reformi kohta anda läbiviimise päevast , mitte äkki järgnevate aastate suvalisest keskpaigast(2019) ja siis veel toetuda praktiliselt maaeluministeeriumi uudisele.- lapsikus\nToslem/ 18. detsember 2019 21:12\nMis asja hinnata?\nriigireform / 18. detsember 2019 17:17\nKallutatud mees, ikka reformi poole. Refide aeg oli ikka kõik parem: valitsus oli tublim, ministrid olid ilusamad, rohi oli rohelisem ja üldse kõik oli palju, palju paremini. See on lühikokkuvõte tänasest riigireformist. Väga mage!\nebaõiglus/ 18. detsember 2019 15:37\nMees, kellest ma ei ole kunagi midagi arvanud ega arva ka. Tühipaljas refide agent, kõik tema poolt öeldu on liiga ühte väravasse, mingit huvi ei teki, sellist meest kuulata. Täna proovisin Uudis+ saates, aga ühelaadne kiunumine, kui halvasti kõike praegune valitsus kõike teeb ja toimetab, viskas lihtsalt üle. Küsimus Vikerraadiole, milleks on teie saated kõik ühte suunda, kus on vastaspoole arvaja ja tema sõnavõtt? Mida pole, seda pole ja nii saatest saatesse, päevast päeva. Kaua võib???? See on ebaõiglus.\nhahhahhaa/ 19. detsember 2019 10:30\nVastaspool tegeleb naaberriigi valitsuse juhtimisega ...\nMuretu/ 18. detsember 2019 12:02\nValitsus ei saagi normaalselt oma tööd teha, kui kogu tööaeg raisatakse umbusalduspalagani peale.\nekre ministrid/ 18. detsember 2019 16:29\nei saa oma tööga hakkama, sellepärast topitaksegi kogu aeg oma nina teiste valdkondadesse, isegi teistesse riikidesse.\nnii on/ 18. detsember 2019 17:19\nMe ei ela kuskil kinnises kastis, meil on demokraatia ja sõnavabadus, isegi erakondadesse kuulumine on vabatahtlik, seega ära vingu, nad saavad oma tööga ja riigi valitsemisega väga hästi hakkama.


Uudiseid kevadisest Kaunasest – Sweet Katicat\n25 märts 2019 märts 25, 2019 märts 25, 2019 aprill 30, 2019\nEile õhtul hilja saabusime Kaunasest ja mõtlesingi kohe värsked muljed kirja panna. Nädalavahetusse mahtus ilusat kevadist päikest vaheldumisi külmade tuuleiilide ja hilisõhtuse vihmasabinaga. Sama heitlikud olid ka emotsioonid. Eelkõige põnevust, pisut ärevust ja muidugi rõõmu ning nalja nagu ikka.\nSweet Katicat kasvanduse elu keeb sellel kevadel täie hooga. S-pesakonna kaunid poisid liikusid juba oma pärisperede juurde. Mõned päevad tagasi astus kastraatide rivvi meie T-pesakonna issi Albafele’s Caesar. Aeg ongi juba küps uue aretusisase tulekuks. Meie Kaunase reisi eesmärk ei olnudki ainult kassinäitus, vaid uue kiisu koju toomine. Esitlen siinkohal meie sinise maskiga uhiuut poissi GR*Art of Feline Yoga. Seekord saabus kassipoiss meile Kreekast. Kaunasesse reisis Yoga koos oma kasvataja Georgios Dorgiakisega. Tema oli nimelt kutsutud Leedu näitusele kohtunikuks. Yoga vastu hakkasin mõnda aega tagasi huvi tundma just tema uhke sugupuu tõttu. Kasvanduse kodulehel selle pesakonna kassipoegade pilte veel ei olnudki. Yoga esivanematest on nimelt isa suguvõsas WorldWinner 2011 aasta võitja ja emapoolsetes liinides WorldWinner 2014 võitja. Lisaks veel palju vapustavalt ilusaid kasse. Viis Junior Winneri tiitliga kassi kolmes esimeses põlves. Vau, milline kuninglik sugupuu kokku pandud!! Saate seda ka minu kodulehelt uudistada koos nende uhkete kasside piltidega loomulikult. Võin ainult teha sügava kummarduse Georgios tööle ja annan endast parima, et väike Yoga meie juures end hästi tunneks. Samuti olen tänulik, et ta just minule oma aarde usaldas ja isiklikult Kaunasesse kohale “lennutas”.\nReede õhtul siis Kaunases saimegi oma Yoga-põnni kätte ja allolev pilt on juba tehtud laupäeva hommikul meie ööbimiskoha diivanil.\nValisin ööbimiseks kena kahetoalise korteri. Mõtlesin loomulikult ka Xara peale, et oleks ikka ruumi kahel kassil uue olukorra- ja võimaliku stressiga toime tulla. Yoga oli hästi julge ja sõbrunes Xaraga kiiresti. Väike tegelane mängis õhtul juba täitsa muretult oma pehmete mänguasjade ja kardinatutikestega. Meie läksime laupäeval Xaraga näitusele ja Yoga jäi mõnusalt diivanile tudule.\nXara oli laupäeval juba avaklassis kolmandat sertifikaati hankimas. Kaunase näitus oli üsna väike (kokku 194 kassi) ja esimeses kategoorias kirjas ainult 27 kassi: 5 exotikut, 6 ragdolli ja 16 püha birmat. Ideaalne koht, kus on “võimalus võita”. Eestist olidki pika teekonna ette võtnud mitu püha birma kasvatajat ja ka Läti oli esindatud mitme imeilusa birma kassiga. Niisiis sai taas näha vanu tuttavaid ja muljetamist-jutustamist oli kuhjaga. Palju ilusaid kasse loomulikult ka. Minul avanes ka võimalus kahte Läti kasvanduse birma kassi esitleda. Abikäsi on mitme kassiga ikka vaja.\nLaupäeval oli meie Xara kohtunikuks Stéphane Henry. Sellele kohtunikule on teoreetiliselt meie Xara juba nagu “vana tuttav”. Nimelt novembris, Tallinna näitusel, valis Stéphane meie noorukese Xara paneeli ja andis lisaks BIV. Nüüd polnud ühtegi teist lilla maskiga kiisut konkureerimas ja värvi parimat ei valitudki. Sellegipoolest kohtuniku parima kassi võrdlusel šokolaadkilpkonntabby- ja sinise maskiga emasega, läks taas bestile meie Xara! NOM! Nominatsiooni blanketile kirjutas prantslane armsalt Bonne Chance!!! Andre tegi mulle muidugi oma “rõõmsaid nägusi”, kui sellest uudisest kuulis. Paneelis jagunesid kahe kohtuniku hinded 1-1 ja kolmanda kohtuniku otsusega läks siiski võit vanemale, küpsemale kiisule. Kiirustasimegi kohe oma väikese Yoga juurde, kes meid nähes juba hüpetega oma rõõmu väljendas.\nPühapäeval oli meie kohtunik George Dorgiakis. Kuna laupäeval said Xaral CAC sertifikaadid kokku kogutud, siis tuli talle ka tiitel Champion. Seega oli meie 11 kuune Xara pühapäeval juba tibake kõrgemas klassis oma ilu näitamas. Eriti huvitav oli kuulata birmakasvatajast kohtuniku hindamise argumete ja ka kriitikat. CACIB sertifikaadi sai Xara kenasti kätte ja laupäevased konkurendid rivistati taas. Laigud-ja-triibud kiisu oli selle kohtuniku arvates keha poolest liiga väike ja jäeti kõrvale. Võrdlus läks edasi sinise ning lilla maskivärvi vahel. Kuna meie kohtunik töötas alles stažöörina, siis tuli appi veel teinegi. Pika kaalumise-arutamise peale pääses ikkagi paneeli meie nooruke Xara! NOM! Muidugi oli suur rõõm nominatsioonist ja üritasin ka mõned besti pildid teha! Siinkohal pean mainima, et kui paneelis võit taas vanemale kiisule läks, siis oli ta selle küll kuhjaga ära teeninud. Nimelt on viimasel ajal šokolaadimaskiga imekauneid birmasi üsna palju liikvel. Kõva konkurents ei lase mõnel kaunikesel niimoodi näituselavadel säradagi. Võitjakassi üks omanikest ütles, et nad ei plaaninud teda üldse näitustele viiagi. Milline kannatlikkus, planeerimine ja täpne ajastus. Tubli töö!\nMeie asusimegi oma kiisudega koduteele. Kahene näitusepuur tagaistmel tegi algul kahehäälset mäu-mäu kontserti, aga siis võttis väsimus võimust ning pimeduses saabusime kahe unise kassiga Tallinna.\nAllpool siis väike valik mobiiliklõpse nädalavahetuse sündmustest. Piltidel Xara oma kohtunikega ja Andre “oma kassiga”


Eneseregulatsioon, üks olulisemaid märksõnu : Õpetajate Leht\nEneseregulatsioon, üks olulisemaid märksõnu\n20. jaan. 2017 Karl Kello toimetaja - 1 Kommentaar\nKatrin Saks: „Teadlase jaoks on oluline olla nähtav rahvusvahelisel areenil. Seetõttu sa loed kogu aeg inglise keeles, kirjutad inglise keeles, aga eestikeelset kokkuvõtet tehes oled probleemi ees, sest sageli puuduvad head terminid. Oma uuringu käigus olin kontaktis TLÜ kasvatusteadlastega, arutasime ja otsisime kõige sobivamaid vasteid. Leppisime küll ühes vastes kokku, aga ma ei ole senini kindel, et see on kõige parem. Ka tegevõpetajad ütlevad, et see pole päris see.” Foto: TÜ\nKatrin Saks kaitses eelmise aasta septembris Tartu ülikoolis doktoritöö „Supporting Students’ Self-Regulation and Language Learning Strategies in the Blended Course of Professional English” („Üliõpilaste eneseregulatsiooni ja keeleõppestrateegiate toetamine kombineeritud õppe keskkonnas erialases võõrkeeles”. Juhendaja prof Äli Leijen, TÜ; oponent prof Karey Yuju Lan, National Taiwan Normal University).\nDoktoritöö kokkuvõttest on lugeda, et kognitiivsed õpistrateegiad on seotud õpitulemustega kõigi keelepädevuste (lugemine, kuulamine, kirjutamine, rääkimine) lõikes ja et tugevaimat mõju avaldavad neile pädevustele aktiivse keelekasutuse strateegiad.\nAsi tundub olevat justkui päevselge, aga mis selle taga tegelikult peitub?\nKatrin Saks: Et mitte väga sügavale teooriasse minna: minu uuringus oli kaks poolt: keeleõppestrateegiad ehk need tegevused, mida inimene rakendab võõrkeelt õppides, ja teine pool eneseregulatsioon ehk siis, kuidas ta korraldab oma õppimist – kuidas planeerib, kuidas hindab oma edukust, see on otsekui pealtvaade oma õpitegevusele. Uute sõnade õppimisel kasutavad inimesed mitmesuguseid võtteid: kes kordab omaette, kes visualiseerib pildi silme ette, kes kirjutab sõnu kümme korda läbi, need ongi eri strateegiad. Afektiivsed keeleõppestrateegiad on võtted, mis aitavad oma tunnetega toime tulla. Mõni inimene kardab väga teiste ees kõnelda, eriti võõrkeeles. Õpetaja palub vastata, ta läheb krampi ega suuda sõnagi öelda. Kuidas sellest barjäärist üle saada? Kasutades afektiivseid strateegiaid: hingab rahulikult, ütleb alguses ainult ühe sõna, julgustab ennast, kiidab ennast …\nTeooriad pakuvad nendele strateegiatele mitmeid jaotusi, aga meie leidsime ühe uue grupi ehk siis aktiivse keelekasutuse strateegiad. Minu meelest on just neis meie õppijad väga tugevad. Nad naljalt ei karda – ei karda keelt kasutada, ei karda suhelda, ei karda küsida, kui midagi ei oska. See oli uuringus väga põnev leid.\nÜks olulisemaid märksõnu minu töös on eneseregulatsioon. Seda terminit mõistetakse eri koolkondades erinevalt, mina lähtusin n-ö akadeemilisest eneseregulatsioonist, s.o kuidas õppija reguleerib oma õpitegevust. Ka elukestva õppe strateegia kontekstis tulevad sarnased terminid sisse – eneseregulatsioon on oluline ennastjuhtiva õppija tekkeks. Õpetades lastele eneseregulatiivseid võtteid, suudavad nad pärast kooli loodetavasti ise juhtida oma õpitegevust ja karjääri.\nTeoorias on asi ilus ja arusaadav, aga mis saab reaalse eluga kokku puutudes – inimene on ju põhimõtteliselt laisk?\nEneseregulatsioon on selline mõiste, mida ei saa laiendada õppija suhtumisele õpiprotsessi laiemalt, kuna see on tihedalt seotud motivatsiooniga. Näiteks kui mul on suur huvi ja motivatsioon õppida füüsikat, reguleerin ma oma õpitegevust perfektselt. Kui aga ajalugu mind üldse ei köida, teen ainult miinimumi – seal on minu eneseregulatsioon väga madal.\nReguleeritakse ju mingeid masinaid, aga see selleks. Eneseregulatsioon ja motivatsioon peaksid ilmnema justkui alateadlikult …\nLoomulikult, palju toimubki nii, et me ei teadvusta seda. Meil on huvi – tore, lähme ja teeme. Me ei mõtle, et nüüd reguleerime oma tegevust. Ka õpetajail, kui räägime eneseregulatsioonist või metakognitsioonist vmt, lähevad tihtipeale silmad suureks, et mis see veel on, pole kunagi kuulnud. Aga kui lahti rääkida, siis öeldakse: aga me teeme seda ju iga päev. Oluline ongi siinjuures see, et õpitegevuse reguleerimine oleks teadlik ja teadvustatud. Mida teadlikumalt suudame oma õpitegevust juhtida ja õpilasi toetada, seda paremad on õpitulemused.\nSiinkohal ilmneb jälle seesama eestikeelsete mõistete/vastete probleem – vahest saaks laps lihtsamini aru ja õpetaja ka võib-olla …\nSee on tõsi. Aga õnneks on meil selline tore ajakiri, küll veel üsna noor, nagu Eesti Haridusteaduste Ajakiri. Selle üks põhifunktsioone ongi edastada Eestis tehtava teaduse tulemusi just eesti keeles. Kui Eesti koolid, Eesti õpetajad ka selle ajakirja üles leiaksid, saaksid nad päris palju tuge oma tegevusele ja mõtetele.\nMaailmas on eneseregulatsiooni viimased paarkümmend aastat aktiivselt uuritud, aga meil on sellest suhteliselt vähe räägitud. Õpiprotsessi teadvustamine tähendab ju kontrolli enda kätte võtmist. Õpiprotsessi ei pea kontrollima ainult õpetaja. Ka õpilane peaks suutma oma õpiprotsessi kontrollida ja suunata. Kõigi nende metakognitiivsete võtete kaudu saab õpetada last seda tegema. Põhiprobleem ongi minu meelest selles, et õpitegevuse toetamine ei ole alati teadlik. Eelkõige peaks sellest olema teadlik õpetaja ja tema kaudu võiks teadmus jõuda ka õpilaseni. Õpilane peab mõistma, miks ta midagi teeb.\nKuidas seda saavutada, kuidas panustada õppijate teadlikkusse?\nMõtiskleda koos lapsega: miks me seda teeme? mis see mulle annab? Meie koolilapsed on drillitud tegema „siitmaalt siiamaale”, täpselt nii, nagu õpetaja ütleb. Ei küsita endalt, miks. Nii ma gümnaasiumis õpetades selle teemani jõudsingi. Mul olid väga nutikad õpilased, tegid alati kõik oma ülesanded kuulekalt ära, aga kunagi ei tekkinud neil küsimust: miks? Ma soovinuks, et nad oleksid oma õpiprotsessi rohkem mõtestanud. Aga noores inimeses ei teki iseenesest sellist mõtlemist, seda peab toetama ja ärgitama. Muidugi, mõneti võivad need küsimused olla õpetajale ebamugavad, sest neile peab ka vastama. Aga võib-olla aitab see ka õpetajal oma tegevust mõtestada: kas kõik see, mida me oma lastelt nõuame, on ikka vajalik? Kuidas see neid edasi aitab? Äkki oleme jätnud midagi olulist tähelepanuta? Need mõtted peaksid olema selgeks mõelnud nii õpetaja kui ka õpilane.\nSelline lähenemine peaks toetama kogu õpiprotsessi. Juba põhikoolis on vaja hakata oma õpilasi suunama ja toetama, et neis tekiks oskus oma õpitegevust ise reguleerida. Niisuguse mõttemalliga tuleks läbida kogu haridustee, mitte ainult gümnaasiumis ja kõrgkoolis, vaid ka elukestva õppe mis tahes faasis.\nKui kaua doktoritööd tegite?\nNeli aastat. Nominaalajaga suutsin ära teha. See ei ole praegu just väga tavapärane. Mul oli suurepärane juhendaja, professor Äli Leijen, meie koostöö jätkub. Sattusin seltskonda, mida ma varasemast ajast üldse ei tundnud. Tundsin haridusteaduste instituudi suurt tuge. Põnev aeg ja põnev töö, inimesed inspireerisid, mis viga niimoodi teadust teha. Arvan, et olen ka ise ennast ja oma tegevust suhteliselt hästi reguleerinud. Mu üliõpilased oli suurepärane sisend, otsekui katselabor – ma ju näen, mis nende peal töötab, mis mitte; kui kiiresti nad kaasa tulevad. Saan katsetada oma mõtteid, nendega arutleda.\nÕpingute jooksul tekkis väga häid kontakte. Näiteks Taivani ülikoolis (Normal University), kust tuli ka minu oponent, tehakse keeleõppes suurepäraseid asju, kasutatakse palju infotehnoloogiat. Maailm on lahti ja võimalusi palju, aga mis enda jaoks parajasti kõige õigem on, ei oskagi kohe öelda. Õnneks ei pea ka järeldoktorantuuri asjus veel otsusega tormama.\nVäidetavalt osatakse meil inglise keelt suhteliselt hästi, eriti noorem põlvkond. Kuidas Eesti inimese keeleoskusega lood õieti on?\nOngi väga okei, ütleksin isegi, et sõltumata vanusest. Pigem läheb taseme piir tegevusvaldkondade vahelt. Elu on tekitanud vajaduse osata inglise keelt ja kel vaja, see saab hakkama. Nutipõlvkonnaga on muidugi hoopis teine lugu, nemad elavadki suuresti ingliskeelses infoväljas – elavad oma arvutites, vaatavad filme, kuulavad muusikat ja suhtlusringkond on neil ka rahvusvaheline, keel jääb külge otsekui möödaminnes. Inglise keele õpetaja olla on praegu suur lust, lapsi ei pea sundima, tullakse oma pagasi ja suhtluskogemusega ning panustatakse tundi.\nSamas on öeldud, et inglise emakeelega inimesed suhtuvad Eesti tippteaduse inglise keelde kerge allahindlusega, et niisugune kesktaseme inglise keel …\nKa vanem teadlaspõlvkond saab hakkama, isegi kui nende keel ei ole alati tipptasemel. Valdavalt suheldakse oma eriala piires ja selles ollakse professionaalid. Samas noorema põlvkonna teadlased valdavad inglise keelt väga hästi, paljud on ka praktiseerinud välismaal ja kirjutavad inglise keeles.\nInglise keele tulevikust jätkuva globaliseerumise kontekstis …\nUurijad on ennustanud, et ka inglise keel võib ühel päeval lihtsalt välja surra, eelkõige just selle tõttu, et on võtnud globaalsed mõõtmed. Muidugi, olen oma õpilasi rahustanud, et nende ajal see veel ei juhtu, nii et õppigu rahus edasi. Ladina keel näiteks ongi nüüd ainult teaduskeeleks jäänud, n-ö terminoloogiliselt. Inglise keel ise on nii palju muutunud ja arenenud ning mida aeg edasi, seda kiiremad muutused toimuvad, johtuvalt ülemaailmsest levikust.\n„Kui oled kogu aeg keele sees, jääb see isegi vastu tahtmist külge”\nKatrin Saks on TÜ Pärnu kolledži keelekeskuse juhataja. Inglise keelt õppis ta Pärnu Koidula gümnaasiumis ja Pärnu ühisgümnaasiumis, seejärel Tallinnas pedagoogilises instituudis ja Tartu ülikoolis.\nHetkel ainult üks arvamus teemale “Eneseregulatsioon, üks olulisemaid märksõnu”\n30. jaan. 2017, 16:22\nEneseregulatsiooni mõiste, metoodika ja rakendamine ning tulemuslikkus on päris arvestatav võimalus murdeealiste (8. klassis) ja täiesti rakendatav. Pean tõdema, et oli ka tulemuslik ettevõtmine. Olen seda eneseregulatsiooni printsiipi kasutanud ühe oma viimaste õpilaste, klassi kasvatamisel 2001 ja 2002 aastal. Tagasisideks on säilinud klassi almanahh, kus iga õpilane tegi oma kirje selle aasta mõtetest ja tulemustest, kusjuures anti hinnanguid klassikollektiivi ja ka minu kohta. Pealegi jäid püsima edumeelsed seisukohad gümnaasiumi lõpuni ning kinnitust sain ka viimaselt kooli vilistlaste kokkutulekult. Selle õpetuslikuks aluseks oli metoodiline klassijuhatajatele mõeldud raamatuke. Kindlasti võib seda ikka veel leida. Aga nüüd soovitaks Teil, lugupeetud Katrin Saks, uus ja värskem õpetajaid abistav kogumik trükki toimetada.


Maarjamäe jalgpallikeskus sai FIFA Quality Pro sertifikaadiga kunstmuruväljaku - FCI Levadia Tallinn\nAlates tänasest on FC Levadia jalgpallurite käsutuses Maarjamäe jalgpallikeskuse uhiuue kattega kunstmuruväljak.\nÄsjapaigaldatud muruvaibal on FIFA Quality Pro sertifikaat.\n“Tegemist on Soome tootja Saltexi kõige uuema tootega ning ühtlasi esimese kunstmuruga, mis läbis laboratooriumis FIFA uue standardi katsetused laboratooriumis ning sai Rahvusvahelise Jalgpalliliidu kõrgeima tunnustuse, FIFA Quality Pro sertifikaadi,” iseloomutas Eesti Jalgpalli Liidu infrastruktuuri osakonna juhataja Targo Kaldoja vastvalminud väljakut.\n“Seega on Maarjamäele paigaldatud kunstmurukate üks esimesi Euroopas, mis vastab uuele FIFA Quality Pro standardile. Väljak on alt pehmendusega ja paigaldatud plaatidest, selle hindamine toimub lähimate nädatale jooksul,” lisas Kaldoja.\nEsimestena proovisid täna Maarjamäe uut kunstmuruvaipa FC Levadia U12 (2005) noortemeeskonna mängijad. “Suurepärane kunstmuru, väga mõnus on trenni teha,” kiitis meeskonna treener Robert Sadovski uut katet.\nMaarjamäe Jalgpallikeskuse kunstmurukatte vahetamist toetasid UEFA ja Eesti Jalgpalli Liit UEFA HatTrick programmi kaudu.\nPrevious PostFC Levadia alistas Kadriorus JK Sillamäe Kalevi 2:1\nNext PostPärnu Linnameeskond vs FC Levadia eelvaade


🟢 E-LIIKUR OÜ - 14898810 | Meedia, arvamuslood | STORYBOOK ®\nSuurima valikuga e-pood: elektritõukerattad, elektrilised jalgrattad, elektrimopeedid ja elektrirulasid leiad Eliikurist. Tasuta transport, järelmaksu võimalus.\n14898810 - Registrisse kantud\nEE102240001 (algus 11.03.2020)\nHarju maakond, Tallinn, Põhja-Tallinna linnaosa, Sõle tn 75-20, 10312\nLisa E-LIIKUR OÜ andmed oma infosüsteemi\nSuuna ühe klikiga E-LIIKUR OÜ andmed oma infosüsteemi või laadi alla CSV fail. Andmed on rikastatud Storybooki raportite otselinkidega. Vaata ka masinloetavate andmete nimekirja.\nE-LIIKUR OÜ: Tegevuslugu\nE-LIIKUR OÜ alustas peaaegu 3 aastat tagasi, mil juhatuse liige Hendrik M. selle asutas, kes alles alustas ettevõtlusega. E-LIIKUR OÜ valdkond on jaemüük posti või interneti teel. Samas valdkonnas (EMTAK 47911) on tegutsevaid ettevõtteid 2022 aasta seisuga kokku 2742 tükki, kes annavad tööd kokku 3367-le inimesele ja kogu valdkonna 2022 kä ...\nE-LIIKUR OÜ: Palgarallilugu\n2021 aasta IV kvartalis real pole Maksuameti andmetel E-LIIKUR OÜ meeskonnas ainsatki töötajat ega makstud ka tööjõu makse. Võrdlus eelmise kvartaliga Võrreldes III kvartaliga meeskonna suurus ei muutunud ja keskmine töötasu suurus töötaja kohta ei muutunud. Aasta kokkuvõte Aasta lõikes saab töötaja ühes kuus keskmiselt palka 0 EUR ja teeb ...\nElektrilised tõukerattad on muutumas üha populaarsemaks ning sellest tulenevalt lisandub pidevalt turule uusi tootjaid ja mudeleid. Tänu sellele on üha raskem teha valikut, millist elektrilist tõukeratast endale valida. Järgnevalt heidamegi pilgu mõnedele peamistele kriteeriumitele, millele peaks tähelepanu pöörama tõukeratast valides ning loo ...


Kommentaarid: Mihhail Kõlvart: Tallinnas peab senisest rohkem piirama alkoholimüüki\nMihhail Kõlvart: Tallinnas peab senisest rohkem piirama alkoholimüüki\nosa kommenteerijaid ei saa üldse aru miks seda tehakse / 20. september 2019 21:26\nsee pole mitte pidude ohjeldamiseks vaid vähendada kuritegevust alko joobes ja seda saab piirata turvalisuse huvides vaid joomlate avatud aja alusel.\nVaene/ 19. september 2019 19:00\nMeil teises eestis küll enne kella10 ei anta!\n\_*_*// 19. september 2019 11:08\nAusalt - ei mäleta enam, millal eestist alkoholi ostsin. Kogu vajaduse rahuldab kalkuleeritud ostureis lätti. Baarikapp ja õllekelder on väga hästi varustatud. Eesti alko müügi piirangud ei ole mul tilkagi võtmata jätnud ning tarbin täpselt seda, mis hetkel paras tundub - sealhulgas ka neid marke, mis eesti poodides leitavad pole. Kütke aga piiranguid edasi. Varsti hakkame soomes ka alkot ostmas käima.\nKonjak/ 21. september 2019 15:05\nHeade napsude-konjak javiski-hinnad on seal ikka kordades odavamad kui meil\nSamuti/ 19. september 2019 07:48\nkahe teraga mõõk. Sest paratamatult, nagu varemgi ja alati, elavdab selline olukord, kui see realiseerub, salaviina müüjate äri ning paratamatult käib sellega kaasa samuti nn. pohmaka-järgne peavalust põhjustatud algne ebakõlade kuhjumine. Paratamatus on ka see, et mõningase aja möödumisel kõik stabiliseerub.\nEx-soomlane/ 19. september 2019 07:00\nHea "uus" idee, mis pole mitte ühtegi halba külge ja pole varem kusagil proovitud? Piiramine viib laomise ja salakaubanduse, see on asi kust võib saada aru ainult inimesed kes on elanud alkohoolikuga samas peres ja teab täpselt kuidas iga alkohooliku aju töötab. Alko on siin olukorras prioriteet 1 ja iga piirang on alkohoolikule "oht" mida vastu on vaja võidelda. Viisid on laomine ja pidev "diileri" otsimine ja kui need mingi päev pole saadaval, viimane viis on kuritegevus, et viin võtetakse vägisi.\nVeneaja taksojuht/ 18. september 2019 21:53\npiirati kuid mina müüsin taksoviina ning teenisin hästi.\ntagatuba/ 18. september 2019 21:26\nolgem ausad,kes siis ärid põhja laseb\nIklaXPRS/ 18. september 2019 20:40\nPiiragu terviseks. ;)\nnii kaua kui 101 mõistusele ei tule/ 18. september 2019 20:04\nei muutu midagi.teoreetikud ei ole juhid'kontori lauataga tulebki bankrottt\naura selline/ 18. september 2019 21:00\nseal kaob kohe majja jõudes aim ära\n18. september 2019 18:32\nLapsed jõid suvel alkoholi koolimaja trepil\nteada ajaloost/ 18. september 2019 21:27\nja joovad edasi\nMann/ 18. september 2019 18:09\nHead lapsed kasvavad vitsata 🙂 Ammu tuntud tõde, et ega käskude, keeldudega midagi paremaks muuta ei saa. Inimene peab ikka ise selle teadmiseni jõudma. Ja see alkoholi peitmine poodides on naljanumber 🙂\nvana kubjas/ 18. september 2019 21:32\njama,suunati arutelulu,aga ütlen uuest,et kui kasevitsaga mööda sääri said sahhmaka tuli ka mõistus koju\nvillu/ 18. september 2019 17:58\nOleks, et Riia, aga Tallinn_suht savi.\nmadrus/ 18. september 2019 17:57\nkas mehel hakkas töö juures igav\nmaaruun5/ 18. september 2019 17:49\nSiis sul pikka pidu pole ,pead hakkama poest banaani kaste korjama juhuks kui tuleb välja kolida,sots.\nNarkokaubandust ei piirata aga soositakse alkokaubanduse / 18. september 2019 17:14\nPs/ 18. september 2019 17:12\nMõtetu keerutamine, pressikonverentsilt\nKasulik./ 18. september 2019 16:57\nJällegi õige lähenemine.Alkoholism ei saa olla mingi eelistatud inimõigus.Kui palju lollusi ja takkajärgi kahetsusi peab taluma,tänu purjus peaga sooritatud mõtlematta tegudele.\nTõsi!/ 18. september 2019 17:51\nJätke see kurja tegev alko! Hakake parem savu panema!\nPaul/ 18. september 2019 19:09\nTundub, et Kasulik. sai purjus peaga tite. Ega võtab kahetsema küll kui tarvitada ei oska ja endal mõistust peas ei ole. Kui see väide oli vale siis kelle eest sa räägid?\nvälja/ 18. september 2019 16:54\nsi bu late käs kude aeg on ammu möödas\nmis te ekred kiunute/ 18. september 2019 17:29\ntänu EKREle saigi see si b ul linnapeaks, aga need 2 eesti s ib ulat võimutsevad selle eest 10 x hullemini kui see üks nõukaaja toode\njuku/ 18. september 2019 16:27\nka peaks piirama parfüümide müüki-osa ju tarbib ka seda,,,koolilaste ja lasteaia laste teede ääres ei tohiks olla ühtegi poodi kus müüakse alkoholi vöi ka parfüüme\nOh/ 18. september 2019 16:59\nJuku ei tea ilmselt, mis poes müüdav parfüüm maksab.\npiiraks narkotsi kättesaadavust,vist hammas ei hakka peale./ 18. september 2019 16:25\nMille tarbeks siis piiratakse alkokaubandust ?/ 18. september 2019 17:11\nAlkokaubandust piiratakse narkokaubanduse tarbeks.\nHeko/ 18. september 2019 16:19\nAbsoluutselt nõus - joomine ei ole inimõigus.\naga osa sellest,suur osa,valikutega/ 18. september 2019 18:38\npättide vihkaja/ 18. september 2019 16:13\nno mingi päti grupeeringu-erakonna liige pole küll selle õtleja mida teha ja kuidas olla\nvana tõde/ 18. september 2019 17:50\n15: 13 üks vaene ja mannetu pätt vihkab alati rikkamat pätti\nvanale tõele/ 18. september 2019 18:32\nkumb sa siis oled?\nTurist/ 18. september 2019 15:37\nTäieduseks olime eile öösel gruusias Kutaissi kesklinnas hotellis. Kesklinn, kahjuks vastas alko pood 24/7 magada võimatu, kohalikud paugutavad ja panevad pidu , poliisi auto pargib kõrval- no problema!!!\nKarsklane / 18. september 2019 15:36\nParem üldse lõpetada alkoholi tootmine ja müük.Vesi on palju magusam ja tervislikum.\npachomius/ 18. september 2019 15:46\naga ka mungadki tahtsid vette kraade sisse ajada\nturist/ 18. september 2019 15:32\nSai käidud just venemaal,tanklates ei mingit alkot, isegi õlut mitte just nagu leedus.Poodides sigaretid sirmi taga, meil nüüd pika vingumise peale ka.Mis toiduainetesse puutub , siis vene suured ketid teevad Stokile silmad ette ja taha. Vot nii!\nNeid juhib sama / 18. september 2019 17:13\npank mis tervet inimkonda\nmilleks üldse veel alko? Saab kaares ka ilma alkota lasta/ 18. september 2019 17:38\naga meie kaabud tühjendavad suure kaarega ka ilma alkota oma põit igaühe peale, kes nendega päri ei ole. See ju tänapäeva valitsuse tavaelu - ühed k-us-e-vad, teised pesevad ja nii need päevad läevad.\njärgivad valitsust/ 18. september 2019 18:34\nühed kus... , teised pesevad.\nmaakas/ 18. september 2019 15:03\non see nn varjatud soovitus - tehke ise või tooge Lätimaalt?\nvabalinn/ 18. september 2019 14:47\nVÄGA unikaalne mõte,teeme nii et viina müüme kas Koplis või Maardus ja/ning Lasnamäel,aga tegelikult väga hästi öeldud, ometi saame linna vastuvõetavale alkoholi tarbimise taluvusele\nJuhan./ 18. september 2019 14:36\nMiks peab igas poes olema müügil alkohol, teha eraldi alkopoed ja uksele politseinik kes ei lase poodi lapsi ja purjus inimesi.\nJauram/ 18. september 2019 15:13\nMiks peab igas poes olema leib, komm jne müügis, aitab neist putkadest küll leiva-kommi müügiks, mis ,,KAUBAMAJA"-deks tituleeritakse ! Vaadake veel neid ,,ILUSTUUDIO"-d, ,,ESINDUSI" ....\n18. september 2019 15:14\nlastele ostetakse,et teaksid\nmeil külas/ 18. september 2019 18:37\n3 inimest, üks hakkab siis alkopoes müüjaks, teine leivapoes ja kolmas politseinikuna jooksma nende poodide vahet :)?\nkui lapsed/ 18. september 2019 14:28\nei tohi näha alkoholimüüki, äkki keelaks lastel poodi sisenemise :)? Saaks 2 kärbest ühe hoobiga, siis nad ei saa ka ebatervislikke krõpsusid osta ja muud magusat.\nJauram/ 18. september 2019 15:16\nTo kui lapsed ! See mongol saaks laste trennirahad Tallinna linnas kokku hoida, lapsed kohe saledad ....!\nalko piiramine/ 18. september 2019 14:14\ntoob narko.... mõttetu populism võisiis narkomaffia lobi\naga siis/ 18. september 2019 14:33\nkeelab Kõlvart narko ära :).\njärgmine "tüüp" kes arvab teadvat , kuidas on hea elada. võiks käija euroopas linnapeal peale 22.00/ 18. september 2019 14:10\nTaat/ 18. september 2019 14:07\nAlko müük üldse lõpetada? Ei poolda seda arvamust,sest seda on proovitud Soomes,USA-s, N.Liidus ja tulemus oli null! Alkohol on tarkade inimeste jook ja olen selles veendunud!\nkastrul/ 18. september 2019 13:56\nMiks riik nii jõuliselt alkoholi vastu on, mis selle taga on kas riik toetab kaudselt tegelikult Eests hoopis narko levikut ja müüki! Vaadake ringi, nii kaua ei näe seda kui Te oma laps teeb üledoosi! See pits viina või klaas veini ei ole nii hull, õpetage siis jooma aga ärge piirake koguaeg!\nJaa-jaa/ 18. september 2019 14:51\nMidagi kohe PEAB tarvitama, muidu ei osata elada.\nto jaa-jaa/ 18. september 2019 15:52\nIlmselt ei osata. Osadel on huvid ja hobid, osad oskavad ainult juua.\nsüsimust iroonia/ 18. september 2019 13:44\nma ju ütlesin juba suvel, et järgmiseks nad keelavad baarides viinamüügi ära. muidugi õige kah, moslemid ka solvuvad ja puha... :P\nkui sulle/ 18. september 2019 14:35\nkeelatakse midagi ära, siis ju ka solvud, nagu moslem, või mitte?\nkuule mihhail, mis jutt see nüüd on, miks peab alkohilimüüki piirama, kui Martin helme ütles ju alles hiljuti selge sõnaga, et alkoaktsiisi langetamine st odav alkohol tagab rahva tervise...ja sina tahad alkomüüki piirata. Niisuguse jutuga oled sa ju helmete vastane. Ja sellistele juba helmed armu ei anna. Nii võib sinuga varsti sama juhtuda nagu Vaheriga juhtus - martin tuleb sinu juurde sinu lahkumisavaldusega, millele sa PEAD KOHE allakirjutama.. ja ongi su linnapea koht lännu. Uueks linnapeaks saab siis Moonika.\nParim soovitus/ 18. september 2019 13:25\nkeelake alkoholi müük üldse ära,sest kaua see komejant ikka käib,et langetame aktsiisi ja siis hakkame piirama ja siis.....Ei aita need piirangud mitte midagi,sest kes juua tahab ,see joob ja ostab juba varakult valmis, kui müük õhtuti varem lõpetatakse.\nja rohkem/ 18. september 2019 14:05\nOswald/ 18. september 2019 14:24\nJust! Kärakamüük keelata ja ehituspoodidesse panna müügile erineva tootlikkusega, odavad puskariaparaadid. Las iga mees keedan endale ise nii palju kärakat kui tahab. Riiklikku sundi või piiranguid pole vajagi.\ntäpsustan/ 18. september 2019 13:21\nseda baari kommenteeris Lauri Laats, kes väitis, et mustakal asub baar 34 meetri kaugusel 37-dast koolist.\nNips/ 18. september 2019 13:06\nPeab piirama lasteasutuste paiknemist alkopoodide läheduses!\nkas siis lapsed/ 18. september 2019 14:08\nkülastavad nii tihti alkopoode . . . kuidas neile üldse müüakse???\nalles / 18. september 2019 13:03\nrahunes teema mingi ametnik arvab midgi\nsul ja Ratasel v6imu pole/ 18. september 2019 12:56\nekre teeb mis tahab\nto sul ja Ratasel/ 18. september 2019 13:28\nhaige inimese jutt! Kas Helmed planeerisid lasteaedade,koolide ja kohvikute asukohad. Jäägem ikka kaineks ja mõistuse juurde,kui midagi öelda soovitakse!\ndr. Mõngel/ 18. september 2019 12:56\nAitab juba neist aktsiisi- ja piiramismängudest. Noorte narkomaania on nagunii ajaloo kõrgeim praegu Eestis!\naga tal/ 18. september 2019 14:38\nju olevat olnud mingi seos mafiaga, seega ...


Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid), Eesti Riiklik Kirjastus 1963 | vanaraamat.ee\nPaul Viiding. Koostanud Mari Tarand, Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid), 1963 Eesti Riiklik Kirjastus\nRAAMAT ASUB LAOS, SAADAVAL 1-3 PÄEVA JOOKSUL.090 Kirjaniku tütre poolt koostatud käesolev valimik annab läbilõike Paul Viidingu kolm aastakümmet kestnud tööst kirjanduskriitikuna ja esseistina. Käesolev raamat pole ainult mälestusmärk varalahkunud kirjanikule. Siin sõnastatud mõtted on mitmeti vajalikud kaasajale ja tulevpõlvedele. Paul Rummo Märksõnad: eesti kirjanduskriitika artiklikogumikud marginaalid (kirj.)\nRaamatu autoriks on Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand kasutatud raamatud pealkirjaga Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid) on raamat kirjastuselt Eesti Riiklik Kirjastus aastast 1963\nmille on kirjutanud Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand antud 1963 aasta raamat Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid) on Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand oluline teos, kasutatud raamatute hulgas. Siin saad osta uusi ja kasutatud raamatuid veebipoest vanaraamat.ee vaata ka uute ja vanade raamatute nimistut Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand, Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid) vanaraamat.ee raamatupood Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand, Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid)\nRaamat "Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid)",\nPealkiri: Elu ja luule (valimik kirjanduskriitilisi artikleid)\nAutor(id): Paul Viiding. Koostanud Mari Tarand\nKirjaniku tütre poolt koostatud käesolev valimik annab läbilõike Paul Viidingu kolm aastakümmet kestnud tööst kirjanduskriitikuna ja esseistina.\nKäesolev raamat pole ainult mälestusmärk varalahkunud kirjanikule. Siin sõnastatud mõtted on mitmeti vajalikud kaasajale ja tulevpõlvedele.\nBernhard Viiding, Metsavenna elu, Olion, 1991, hind: 3,00 eurot\nIne Viiding, Sa tead ainult küsimärki, Eesti Raamat, 1988, hind: 2,00 eurot


Õuduste öö Amtraki luksusrongis (1993) - Maaja Koduleht\nÕuduste öö Amtraki luksusrongis (1993)\n5th June 2020 17th October 2020 Guido\nReisiöö Ameerika Ühendriikide raudteekompaniile Amtrak kuuluvas Sunset Limited ekspressis sai unustamatuks ja seda hoopis ootamatul põhjusel, mida turistid ei osanud aimatagi.\nNemad olid valmis mälestusväärseks teekonnaks läbi lõunaosariikide kauni maastiku ekspressiga, mis kuulus maailma parimate hulka. Luksusrongis oli ka palju välisturiste, kes teel Los Angelesest päikesepaistelisse Floridasse jõid ja laulsid sõpruskonniti. Ühed suigatasid, teised lobisesid või lihtsalt nautisid lõunamaa ööd. Kuuvalgus voolas järvesoppidele, jõgedele ja jõeharudele, mis olid täis eksootilisi linde ja loomi, nagu flamingod ja alligaatorid. 20. sajandi reisijatele mõeldud mugavused lõid muretu tunde, nagu oleksid nad tagasi vanas heas rongireiside ajastus.\n1993. aastal 22. septembril kell 3 öösel sõitis rong kiirusega 112 km/h Mobile’i lähedal Alabama osariigis Cabot Bayou jõe sillale, misjärel rongi kaks vedurit ja neli vagunit (neist kaks reisijatega) kukkusid alligaatoritest kubisevasse jõkke. Üks veduritest jäi pidama jõe kaldale, teine vajus katuseni vette. Väljavoolanud diislikütus lahvatas põlema ning süütas ka vagunid.\nEsimestel minutitel pärast õnnetust lõhestasid ööd uppujate karjed. Õlist läikivas vees, mida valgustasid põleva veduri leegid, rabelesid inimesed. Vette vajunud vagunitest pääsejad rassisid selles kohutavas kaoses kalda poole. Paljud reisijad ei jõudnud omal jõul suitsu täis vagunitest väljuda, paljud klammerdusid alligaatorite kartuses vagunite külge. Osal reisijaist õnnestus siiski kaldale ujuda ning nad abistasid ka nõrgematel kuivale pääseda. Need, kes püüdsid aidata kannatanuid ja hädas olijaid, sooritasid pimeduses uskumatuid kangelastegusid paari tunni jooksul.\n„See tundus tõelise põrguna,” andis vaatepildist võrdluse Mobile’i tuletõrjeameti direktor Steve Huffman. „Ümberringi oli udu, kostsid hüüded ja karjed. Tuli lõõmas, vees olid alligaatorid, valitses kohutav paanika. Kõik oli nagu õudusfilmis. Iga inimene tunneks hirmu vees, kus on alligaatorid, isegi siis, kui ta neid parasjagu ei näe.”\n25-aastane Simon Grant, inglane, kirjeldas Ameerika TV-s oma elamusi: „See oli õudne. Ma sõitsin tagavagunis ning magasin. Ärkasin selle peale, et rong aeglustas käiku, justkui lõbustuspargis ameerika raudteel. Siis peatus rong nii äkki, nagu oleksime vastu kivimüüri põrganud. Lõin pea ära vastu eesolevat istet. Tõusin, inimesed karjusid. Ümberringi oli pime, uksed ei avanenud ja kõiki haaras paanika. Keegi purustas akna, et välja pääseda. Olin üks pääsenutest, sest viibisin rongi tagumises osas. Rongi esiots koos kahe vaguniga oli sillal, kui see kokku varises. Vedurid koos mootoritega olid süttinud, leegid moodustasid taevas suure oranzi kera. Nägin inimesi vees kalda poole ujumas.”\nLondonlane Cliff Hurst pääses eluga, samuti Brian McConnell Ayrshire’ist. Hurst rääkis: „Vagunid oli vette kukkunud ja põlesid, kuid me ei saanud kuidagi lähemale, et inimesi päästa. Läksime siis piki kallast veidi edasi. Ma kahlasin vette, et inimesi kaldale aidata. Nad haisesid soisest veest, diislikütus põletas nende silmi. Need, kes ei osanud ujuda või kartsid, et ei jõua ise kaldale, olid paanikas. Püüdsin aidata kõiki, keda suutsin. See oli põrgulik öö.”\nSelles rongiõnnetuses hukkus 47 inimest. Uppusid ka ühe lapsinvaliidi vanemad, kes surusid oma poja läbi katkise akna välja, kuid mitte päästa ennast jõemudasse vajuvast kupeest. Tänu kaasreisijate ja päästemeeskondade lausa uskumatutele pingutustele väljus õnnetusest 163 reisijat eluga.\nKoos elukutseliste päästjatega töötasid politseinikud, tuletõrjujad ja tuukrid kogu öö ning järgneva päeva, et aidata kannatanuid. Päevakangelaseks sai 26-aastane Michael Dopheide, kes päästis 30 inimest. Omahast pärit Dopheide oli kaks päeva varem Los Angeleses rongi istunud, et sõita Florida päikeserannikule.\nKell kolm öösel varises kokku tema ja ta kaasreisijate maailm. „Inimesed karjusid ja oigasid,” meenutas ta. „Ma ei näinud pimeduses peaaegu midagi. Keegi naine karjus: „Mu jumal, kõik me sureme!” Olin kuuendas vagunis. Meie vagun oli jäänud sillale pidama, kusjuures vaguni eesmine osa oli jõe kohal.” Michael nägi vees nelja vagunit. Enda peale mõtlemata — „Polnud aega mõelda, olin tõesti oma vagunis ainuke, kes suutis teha seda, mis vaja” – ronis ta varuväljapääsu poole ja sinna jõudnuna, nägi, et veepinnani oli kõigest paar meetrit. Ta kartis, et sild võib iga hetk täielikult kokku variseda. Samal ajal täitus vagun suitsuga, mida tekitas veduri põlev diislikütus. „Ma aitasin inimesi vagunist välja, seejärel vedasin neid, kes ujuda ei osanud, vees edasi kümme jalga eemal asuva metalltala juurde, mille külge nad end haakisid. Nähtavale ilmus puksiir, millelt visati köis ühele vanale naisele ja mõnele lapsele. Mõned inimesed vedasin ma ühele vees oleva vaguni katusele, teisi toimetasime kaldale inimketi abil. Tegin seda, mida pidin tegema.”\n54-aastane Donnie Hughes, üks päästetutest, peab teda lausa pühakuks. Hiljem meenutas ta: „Ma olin diislikütusega koos, ma ei osanud ujuda, ma ei näinud midagi, kuid tundsin, et kellegi käed tõukavad mind ülespoole. Siis ma ei teadnud ta nime. Aga nüüd tean, ja ma ei unusta seda noormeest kunagi.”\n„Ta meelitas mind vette vastu minu tõrkumist, ehkki teadsin, et pean vette minema, kui tahan ellu jääda. Seisin enne vettehüppamist vaguniakna metallraamil ja mulle meenus uppumisohus olemine kaheksa-aastaselt. Ainsaks valgustuseks olid põleva veduri leegid, mis muutusid üha heledamaks. See kena noormees väljasirutatud kätega mu all vaatas üles ja ütles: „Hüppa, kõik on korras, ma võtan su vastu, ma võtan su vastu.” Hüppasin alla ja kogu mu elu käis silme eest läbi. Ta päästis mu. Ma ei unusta teda kunagi.” 73-aastane Georg Simpson ja tema abikaasa Carol ei suutnud kõike tänu väljendada. „Ta oli kangelane,” ütles G. Simpson Michael Dopheide’i kohta. „Kui seal üldse keegi oli kangelane, siis oli see Michael.” Michael päästis ka 11-aastase invaliidi Andrea Chancey samal ajal, kui poisi vanemad jäid vette vajuvasse vagunisse.\nKuna õnnetuspaik oli kaugel suurlinnadest ja kiirteedest, hilines abi kohalejõudmine. Õnneks olid katastroofimüra ja plahvatused ning tulekahju lahvatused peletanud eemale alligaatorid. Kuid koidueelses pimeduses, kus suits ja udu täitsid õhku ning kostsid haavatute oiged, oli sellest vähe lohutust.\nEsimeste seas saabusid appi politseituukrid. Helikopterid valgustasid õnnetuspaika ning prozektorite ere valgus peletas samuti alligaatoreid eemale. Politseiülem Harold Johnson ütles: „Kõiki meie pingutusi inimesi päästa takistas põlev diislikütus ja lämmatav suits. Nähtavus vees oli minimaalne. Polnud mingit võimalust toimetada kohale raskeid kraanasid. See oli põrguöö.”\nUSA reisikompaniil Amtrak läks rong käiku 1993. aasta aprillis eesmärgiga taastada kunagine rongisõidu hiilgus. Sunset Ltd. paljureklaamitud rong koosnes mugavatest magamisvagunitest. Reisijatele pakuti hõrgutavaid roogi valgete linaste laudlinadega kaetud laudadelt, kasutuses oli lauahõbe ja kristallklaasid – vaatamata sellele, et suveniirikütid varastasid suure osa portselanist juba alustusreisi ajal. Tegemist oli sõiduplaani järgi liikuva esimese tervet kontinenti ületava rongiga pärast 163-aastast vaheaega. Rongi teekonnal oli ette nähtud 50 peatust sellistes paikades nagu Biloxi, New Orleans, Pensacola, El Paso ja Phoenix. Amtrak reklaamis ja müüs seda reisi kui romantilist-nostalgilist võimalust reisida ajas, kus nagu polekski lennukeid ega lennuvälju. Seda rongi võrreldi sageli Idaekspressiga, ehkki viimane oli palju luksuslikum. Kuid ainus, mida luksusrong koiduvalguses mõnele ujumisoskuseta inimesele pakkuda suutis, oli võimalus klammerduda millegi külge kuni abi saabumiseni.\nPäikesetõusul avanes täielik vaatepilt toimunud katastroofist: piki raudteetammi lebasid surnukehad. Öörõivastes kannatanud magasid või nutsid raudteetammil, oodates meditsiinilist abi. Osa vigastatuist, kes suutsid rääkida, jutustasid uudistereporteritele oma pääsemise lugu.\nElizabeth Watts Californiast mäletas, kuidas ta oma istmelt katapulteerus ja millestki kinni haaras sel ajal, kui vesi hakkas uppuvasse vagunisse voolama. Ta ütles: „Tundus, nagu oleks seal kokku pandud halvim ameerika raudtee ja jubedaim õudusfilm: pimedus, leegid ja elektrijuhtmed mustas vees, imikute lutipudelid, lastekärud, kohvrid, päevikud, raamatud, mida äsja oli loetud. Paljudele reisijaist polnud määratud neid kunagi enam lõpuni lugeda.”\nPolitseituukri Mark Dowersi jaoks oli kõige hullem ees siis, kui ta hakkas vee alt hukkunuid otsima. „Mõni inimene oli nagu uinunud, mõned ööriietes, osa rõivastatud, osa alasti. Tõin veest välja 33 surnukeha. Ühtki elavat inimest mul päästa ei õnnestunud. Ühel vanal daamil olid käed lahtiste silmade ees, nagu püüdnuks ta võidelda veega. Töötasin täiesti automaatselt.”\nHiljem tehti kindlaks, et vee tohutu sissevoolu tõttu oli esimeses ja teises vagunis suurem osa ohvreid uppunud kohe, kui vagunid vajusid jõkke.\n20-aastane Edward Mouton Los Angelesest meenutas paanikat, mis puhkes vagunites pärast õnnetust. Ta ütles: „Paljud hullusid hirmust, sest kusagilt ei tulnud abi. Kui oleks näha olnud mõnd vormis meest või kedagi, kes rahustanuks inimesi maha, oleks sellest palju abi olnud. Aga ilmselt sai veduri meeskond surma ja kohapeal polnud kedagi abistamas. Selles olukorras pidi igaüks iseendaga toime tulema. Kuid isegi kõige karastunumatel olnuks raske tekkinud olukorda taluda. Olin raudteetammile jäänud vagunis. Viskasin aknast linu ja tekke neile, kes olid kaldal. Mõned inimesed olid hüsteerikas. Rongis oli palju eakaid reisijaid, kes olid hirmul ja segaduses. Õhus oli tunda põleva mootori lõhna ja taevast langes tuhka. Kuid udu oli nii paks, et vett ei olnud peaaegu nähagi.”\nRongiõnnetus Mobile’ lähedal oli USA-s üks viimaste aastate rängemaid, mida põhjustas see, et päev varem oli üks praam sõitnud tihedas udus otsa sillasambale, mille tagajärjel nihkusid rööpad paigast. Kuna aga sensorid annavad hoiatussignaali vaid siis, kui rööpad on täielikult lahutatud, ei saanud vedurijuht teada, et kihutab kiirusel 112 km/h vigastatud rööbastega sillale.\nSelle õnnetuse tagajärjel vaadati üle USA raudteede turvaseadeldised, paigutati neid juurde ning kehtestati nõuded ehitada tugevamad raudteesillad. Kõik need uuendused aga lohutavad vähe neid, kes tol ööl kaotasid oma lähedased reisil, mis pidi kujunema unustamatuks sõiduks läbi Ameerika.\n← 20.–21. sajandi suurimad rongiõnnetused\nPlahvatused ammooniumnitraadi läbi →


Kruntide müük: Karreti, Nasva küla, Lääne-Saare vald - 9355818 - City24.Ee\nKarreti, Nasva küla\nCity24 ID: 9355818\nMaatulundusmaa müükKarreti, Nasva küla\nAadress enne haldusreformi: Karreti, , Nasva küla, Lääne-Saare vald, Saaremaa\n4443 m² | Maatulundusmaa müük\nMüüa elamuehituseks sobilik kinnistu Nasva alevikus Lääne- Saare vallas. 4443 m2 maatükk on peamiselt looduslik rohumaa üksikute puudega. Aleviku keskusesse 1,7 km, Sõrve maanteeni 500 m. Juurdepääsuks seatud teeservituudid üle Uudo ja Teele kinnistute.\nKõik müügis olevad maatükid (3 614)\n35 000 EUR Liivakortsi, Lagedi-Puhajoe mnt., Voka küla, Toila vald


Pärnu praostkond ja uus elu - Eesti Kirik\n18. märts tähistas Pärnu praostkonnale uue ajaringi saabumist – sinod valis uueks praostiks Enn Auksmanni ja soovis eelmisele praostile õnnistust peapiiskopi ametis.\n«Inimeste vahetus ei ole kerge ei minejale ega tulejale,» võttis peapiiskop Andres Põder kokku Pärnu praostkonda praegu iseloomustava suurte muutuste aja.\nEesotsas praost Enn Auksmanniga on kõik õpetajad praostkonnas noored – piirkonna vaimulike keskmine vanus on 35 aastat. Vaatamata noorusele on õpetajad tarmukad ja tublid ning kogudustes käib stabiilne tegevus. Mõnel pool on kogudused kasvanud, teisal võtab see ilmselt pisut aega, kuid vaimulikud on palvete ja tegudega koguduste arendamise juures ning nende südames on koguduste mured ja rõõmud.\n«Jumal ei ole meid maha jätnud,» ütles Häädemeeste koguduse õpetaja Marek Roots, «kuid vaimulik pinnas tuleb nii üles töötada, et sinna saaks üldse Jumala sõna külvata.» Häädemeeste piirkond sai kõvasti kannatada jaanuaritormis, kuid õpetaja sõnul tuli rahalist abi Eesti kogudustelt.\nVäga olulisena nimetas Roots eelmisest aastast auto muretsemist, mis tänu sõpruskogudustele võimalikuks sai. Nüüd saab õpetaja lihtsamalt teenida lisaks Häädemeestele mereäärseid kogudusi Treimanis ja Võistes.\nAudru õpetaja Tiina Janno, kelle kogudus on viimasel aastal kasvanud, tundis muret, kuidas rakendada uusi kirikuliikmeid. «Tuumik on meil tugev ja kogudus on osanud hoida üksteist,» leidis ta. Sama nimetas ta Tõstamaa koguduse kohta.\nVigala koguduse õpetaja Kristiina Jõgi arvates on puudus abitööjõust. «Eriti vaimulikus vallas,» täpsustas ta. Koguduse abiga on eelmisel aastal lõpule viidud kiriku renoveerimine ja kogudus võib uhkust tunda kolme töökorras oreli üle, millest viimane pühitseti sisse 6. märtsil.\nJuba pool aastat Pärnus töötanud Enn Auksmann kiitis kogudust. «Nad oskavad pühapäeva pühitseda,» ütles ta ja leidis, et lisaks tavapärastele teenistustele tehakse kiiduväärt kogudusetööd nende hulgas, kes aktiivsest elust kõrvale jäänud: vaegnägijad ja -kuuljad ning puuetega lapsed.\nSisemaa poole jäävates kogudustes on aga praegu raskem olukord: eelmisel aastal lahkus Vändrast õpetaja Andres Aaste, sellel aastal oma avalduse alusel diakon Raino Kubjas, kelle äramineku tõttu jäi taas vaeslapse ossa Sindi tillukene kogudus. Oma õpetajata on aga ka suur kogudus Pärnu-Jaagupis ning Saardes. Viimastes kohtades on küll abiks diakon Toomas Maarand ja jutlustaja Arvet Ollino. Ollino initsiatiivil on rajatud kuulutuspunkte Surju, Jäärjasse ja Tihemetsa, kus töö edeneb. Sindis, Toris ja Vändras korraldab teenimist praost.\nKa kirikurahvas on eesti rahvas\nPärnu praostkonna kogudused on läbilõige meie elanikkonnast, leidis peapiiskop Andres Põder. Kuigi tihti on avaldatud mõtet, et meil on kirik riigist lahus, tuleb peapiiskopi arvates sellesse suhtuda mööndustega. «Me ju maksame riigimakse,» tuletas ta meelde, «ning oleme selle riigi kodanikud.» Peapiiskopi arvates on kogudused tähtsamad üksused kui nii mõnigi mittetulundusühing meie riigis. «Isolatsioonist tuleb lahti murda,» ütles ta.\nSinodi aruannete juures tekkis mõttevahetus koostöö üle kohalike omavalitsustega. Peapiiskop nentis, et omavalitsuste ülesandeks on tagada oma inimestele põhiseaduslikud õigused vabadusele, sh usuvabadusele. «Omavalitsused peaksid hoolt kandma selle eest, et inimesed saaksid realiseerida oma usuvabaduse täitmise paragrahvi,» toonitas peapiiskop. Ta mainis, et paljudes kohtades on omavalitsused varmad tegema koostööd kirikuga.\nEluliselt tähtsad asjad\nSinodiliste meeled olid eriti koosoleku algupoole pinevil, sest oldi mõtetega praostkonda kümme aastat teeninud Urmas Viilma pere suurenemise juures. Ootused päädisid juubeldustega, kui Marje Põder andis edasi teate tütre sünnist.\nVastvalitud praost pani kõnes sinodi saadikutele südamele, et oma töös tuleb pühenduda lihtsatele asjadele nagu palve, töö ja teenimine. Tema sooviks on, et vaimulikud ja töötegijad võiksid toimida ühise perena. «Meil on ainult võita,» nõustus praost Tori koguduse ja kiriku taastaja Jüri Kase arvamusega.


Terrorism, meie ühine valu - Tänane leht - Valu uhises\nValu uhises, Valukoolitus Inglismaal\nSellepärast ei ole valu representatsiooniteooriatele vastuväiteks, et valuelamused ei representeeri koekahjustust kui niisugust. Vähendada valu läbi biopsühhosotsiaalse lähenemise. Nii on ka valuelamustega. Meelteandmed ei ole meeleelundite ees, vaid teadvuses.\nGlobaliseerumise võlu ja valu\nKonverentsi läbiviijaks oli The British Pain Society, mis on üks Euroopa vanim ja suurim multidistsiplinaarne valuga tegelev organisatsioon, kelle tegevus on tihedalt seotud ka ravimitööstusega. Konverentsi programm oli väga huvitav ja mitmekülgne ning mõeldud laiale auditooriumile. Paralleelselt toimusid nii suulised kui ka postersessioonid, avatud oli näitus ning tutvustati mitmeid huvitavaid teadusprojekte.\nOn teada, et umbes kolmandik elanikkonnast Valu uhises valu all ja paljud neist on seetõttu kaotanud töövõime.\nLahutuse valu aitab leevendada ühine rituaal - Tänane leht\nKonverentsi eripära seisnes selles, et kohtusid nii teadlased kui ka kliinilist tööd tegevad erinevate erialade arstid, kelle ühine eesmärk on pakkuda patsientidele kaasaegset tõenduspõhist valuravi ja seeläbi parandada elukvaliteeti s. Konverentsi üks fookustest oli suunatud opioidide kasutamisele kroonilise valu ja haiguste korral. Toodi välja opioidide sõltuvustest tingitud probleemid, näiteks Austraalias ja Ameerikas on suureks probleemiks opioidide kasutamine suurtes annustes ja tolerantsuse tekkimine.\nSelle tulemusena on patsientidel kõrgem risk jääda töötuks, nad teevad rohkem enesetappe ja kasutavad teisi narkootilisi ained.\nSee on aidanud odavamalt ning rohkem toota ja maailma rikkust ümber jagada.\nÜhendusi ja ametnikke viib koostööle ühine valu - Eesti Päevaleht\nKroonilist valu kontrolli alla saada on keeruline, tekivad seksuaalprobleemid, patsientide lastel võib olla rohkem vaimseid väärarenguid jne. Mitmete krooniliste haiguste puhul soovitati opioididest kasutada tapentadooli, kuna sellega esineb vähem kõrvalmõjusid ning ei teki sõltuvust.\nPõhjalikult diskuteeriti pea- ja seljavalude tekke ja ravivõimaluste üle, tähelepanu all oli ka fibromüalgia koos täpsema klassifikatsiooni ja ravivõimalustega. Tutvustati põhjalikult multidisiplinaarset valuravi, mille põhieesmärgiks on patsiendi elukvaliteedi parandamine. Inglismaal on väljatöötatud programm pain management programmille alusel tegelevad kroonilise valuga mitme eriala spetsialistid valuraviarst, õde, psühholoog, psühhiaater.\nProgrammi strateegiad on: 1. Parandada elukvaliteeti ägeda ja kroonilise valu korral. Ennetada valu. Kasutada integreeritud, multimodaalseid ja interdistsiplinaarseid ravivõtteid.\nVähendada ravi riske ja kõrvalmõjusi. Vähendada valu läbi biopsühhosotsiaalse lähenemise. Suhtuda opioidide reklaamidesse ettevaatlikult.\nVälja on toodud ka tõenduspõhine multimodaalne analgeesia skeem: 1. Paracetamol 3. Alpha — 2 Delta Ligand pregabaliin 4.\nÜhendusi ja ametnikke viib koostööle ühine valu\nLokaalanesteetikumid lidokaiin 5. Alpha-2 antagonistid nt klonidiin 6. Ketamiin 8.\nRegionaalne anesteesia nt epiduraalne anesteesia Oluline rõhuasetus oli pregabaliinil. Rõhutati selle efektiivsust diabeetikutel perifeerse neuropaatilise valu korral.\nSamuti soovitati pregabaliini lisada raviskeemi postkirurgiliste neuropaatiliste valude vähendamiseks. Kliinikumi Lehe lugejad, kes on antud teemast enam huvitatud, võivad leida infot: www.\nValu uhises peaksid olema positiivsed, sealhulgas ka arsti suhtumine ja hoiak. Räägiti peegeldumisest ehk, kui meditsiiniline personal on positiivne, siis on ühtlasi patsient positiivne.\nViis soovitust enesetunde parandamiseks: suhelge inimestega, olge aktiivne, tehke märkmeid, tegelege uute asjade õppimisega ja õppige andma vastu.\nLõpetuseks tahan veelkord tänada kliinikumi arendusfondi, mille abil sain omandada uusi kogemusi ja teadmisi. Koolitusel omandatu võimaldab mul luua olulist Valu uhises oma kliinilisele tööle ning seeläbi ka antud valdkonna arengule terves Eestis.\nPuusepa 1a Tartu, e-post kliinikum kliinikum.\nValu liigesed kuunarvarre\nLahutuse valu aitab leevendada ühine rituaal


Air Jordan 3 "Justin Timberlake" – kas JT päästab maailma olulisema ketsibrändi? - Life × Hooligan Hamlet\nKui me räägime ketsidest (mida me teeme ebatervislikult palju) ja nende juurde käivast kultuurist, siis me ei saa jätta rääkimata brändist Air Jordan. See oleks umbes sama, kui me räägiks Nutella saiast ja jätaks mainimata Nutella. Air Jordan on selle maailma A ja O. Keegi muidu teab, mis kuradi väljend see “A ja O” üldse on? Kui jah, siis holla at yo boy ja help a brother out.\nTeatavasti on Air Jordan viimastel aastatel natuke hädas oma asjadega. Millest ma sellise meelevaldse järelduse teen? Mul on ikka tõendusmaterjali ka, egas ma miski Katrin Lust ei ole. Siin ketsimaailmas mingist madalaks pitchitud häälest, õudusfilmi montaažist ja soolapuhumisest ei piisa. Esimene asi, mis meelde tuleb, on see väike uudis eelmisest aastast, et Air Jordan kukkus Ameerika turul ketsirbrändide nimekirjas 3. kohale ja blondi juukse lehvides tuhises Jordanist mööda adidas. See loomulikult on juba tagajärg mitte põhjus. Selleks ajaks olid Jordani kontoris ilmselt kõik juba teadlikud, et numbrid ei liigu õiges suunas.\n“Probleem on see, et Air Jordan võrdub Michael Jordan”\nPõhiline probleem, mida erinevates ketsikommuunides õhu Jordanile ette heidetakse on see, et Air Jordan võrdub Michael Jordan. Mure selle juures on, et Michael Jordan liigutas mägesid 30 aastat tagasi. Suurem osa tänasest ketsikommuunist ei olnud sellel ajal isegi veel idee oma vanemate peas. Lapsed ei tea, kuidas ta mängis, miks ta nii oluline on või, miks seda korvpalli üldse nii hullult kummardama peab, kui me hängime Viru Keskuses ja kuulame YouTube’ist muusikat. Tänapäeva ketsipeade jaoks ei ole hip ega cool mingi elevandinaha mustriga kobakas, mida võiks vabalt külmrelvana kasutada. Aasta on 2018 ja lapsed tahavad õhku, mobiilsust, fäshionit ja innovatsiooni. Asi, mida Air Jordan on tegelikult natukene erinevate mudelite peal ka katsetanud, aga need katsetused võiksid olemata olla nagu Jay Z ja Linkin Parki ühisalbum.\n2018 saab Jordanile olema oluline aasta ja tundub, et töömesilased kontoris juba sumisevad. Aasta lüüakse (löödi) lahti paljude jaoks ajaloo kõige olulisema Air Jordani mudeli peal – Air Jordan 3. Loomulikult on taas elluäratatud legendaarseimast legendaarsem Air Jordan 3 “Black Cement”, aga see pole kõik. 3 on plaanis lansseerida jõuliselt. Kui keegi veel ei saanud aru, mida see “jõuliselt” võiks tähendada, siis suhteliselt hästi illustreerib seda USA kõige vaadatuma tsirkuse Super Bowl poolaja showl Justin Timberlake’i jalga hoolikalt sätitud Air Jordan 3 “Justin Timberlake”.\nWait what? Siin teeks nüüd korraks pisikese peatuse. Justin Timberlake’i jalga sätitud Air Jordan 3? Justin Timberlake? Millal see mees vabaviske joone tagant korvini hüppas? Aga vot see siin nüüd ongi uus Jordan Brand, kes üritab rääkida uutele noortele täiesti uut lugu. Korvpall – ok, Jordan – ok, retro ketsid 90-ndate hiilgeajast – ok. Aga mis on sellel pistmist tänapäevaga? Seda me loodetavasti hakkamegi sellel aastal nägema.\n“Air Jordan seob ennast kellegagi, kes reaalselt on midagi saavutanud”\nMister JT on väga jordanilik valik, kui natuke süveneda. Jordan seob ennast kellegagi, kes reaalselt on midagi ära teinud, midagi saavutanud, sõrmused sõrmes ja tšempionitiitlid vitriinkapp rivistatud. Need lõngapeadest “gucci-gang-gucci-gang” kutid oma 1000000000 YouYube’i vaatamisega tulevad ja lähevad. Arvestades, et Super Bowlil esitletud Air Jordan 3 müüs samal hetkel välja sekunditega ning nende hind kõigub hetkel järelturul 1500-2500$ vahel, võib öelda, et lansseerimine kulges edukalt. Lisaks sellele on teada, et Jordan teenis pisikese Super Bowli trikiga Organic Advertisingu pealt hinnanguliselt ~3 miljonit dollarit. Touchdown!\nMulle isiklikult tundus see lüke alguses ebaloogiline, aga peale pisikest juurdlemist, sain ma aru, et mina ei olegi selle lükke sihtrühm, mida Jordan 2018-ndal aastal püüdma peab. Mina olen juba kotis. Härra Õhk on vaja relevantseks teha tänapäeva maailmas tänapäeva noortele ja see väljakutse saab olema suur. 10 palli süsteemis annan Justin Timberlake’iga aasta alustamisele 7/10 ning ootan põnevusega, mis veel juhtuma hakkab.\nair jordanair jordan 3justin timberlakenike


Gerli pesa: Re-matchi lugu uuesti\nRe-matchi lugu uuesti\nÜks minu blogilugejatest andis mulle idee kirjutada re-matchi teema uuesti, kui sellest on juba nii palju aega möödas ning emotsioonid vast maha jahtunud, et kirjutaksin uuesti kogu loo oma perest tutvumisest lahkumise hetkeni.\nPärast mitut päeva mõtlemist, otsustasin seda teha. Mõnes mõttes isegi enda pärast, et need emotsioonid enda seest välja saada ja see kõik unustada. Alustan algusest...\n..Ma tutvusin oma tulevaste hostvanematega aprilli alguses, rääkisime Skypes ning nad jätsid mulle kohe hea mulje. Kuna ema oli pärit Itaaliast ja seal teatavasti on perekond number 1, arvasin, et mind koheldakse hästi. Mõned korrad hiljem leppisime skype-vestluseid kokku ning rääkisime, kirjutasime ka väga palju e-maile, arvan, et olin neilt küsinud umbes pool miljonit küsimust, sest ma reaalselt teadsin kõike neist ja nende perest ning tavadest.\nNiisiis, kui augustis USAsse lendasin, olime suhelnud 4 kuud, mitte küll päris igapäevaselt, aga no üle päeva kindlasti. Orientatsioonil jagati meile kätte paberid, kuhu oli ka lisatud organisatsiooni korraldaja ja hostvanemate kirjavahetus ja sealt jäi mulle veidi hinge asjaolu, et pere esiteks teatas, et nad mu ekskursiooni eest ei maksa (mis toimus orientatsioonil ja enamik hostperesid maksid selle eest, just kui tere tulemast kingitusena) ning teiseks nõuti 31.juuliks teatist, kuidas jõuan hotellist pereni ning mu pere vastas üsna ükskõikselt 4.augustil, et tulevad ise järgi. Siiski, need ei olnud nii suured probleemid, et ma oleks õnnetu olnud, lihtsalt ma ise olen kokkulepetest kinni pidaja ja mulle oleks meeldinud näha, et ka mu pere on.\nOlgu siis, jõuame 9.augustini, päev, mil ma kohtusin oma hostperega esimest korda. Nad lubasid mul järgi olla kell 3, jõudsid kell 5. Istusin kaks tundi hotellis oma kohvri otsas, oodates ärevalt. Kui ma neid nägin, tundus alguses, et meie vahel pole mingit müüri, aga reaalsus oli see, et pidevalt oli mingi hirm-kartus midagi valesti öelda või teha. Esimesel õhtul viidi mind hostema vanemate juurde, kus mind pommitati terve õhtu küsimustega ja võib öelda, et see oli küll midagi, mida mu pere tegi valesti. Ma oleksin eelistanud rahulikult olukorraga kohaneda ja siis inimestega tutvuda.\nSee selleks. Olime perega rääkinud, et august on meil harjutamise kuu, kuna hostema on kodus ning saab mulle kõike õpetada ja näidata. Kuna olin varem lapsehoidjana töötanud ja enamasti alati alustanud mõningate harjutuspäevadega, oli see minu jaoks ka loomulik, et ma pea ees vette hüppama ei pea. Samuti olime perega rääkinud minu esimesest nädalavahetusest New Yorgist, et lähme vahakujude muuseumisse ja pizzat sööma ja lõbustusparki. Ootasin väga.\nReaalsus oli selline, et ühtegi plaani ei täidetud. Ühel õhtul ootasin üksinda pere koju, kuna võtmed olid minu käes ja ma ei saanud enne magama minna, kui nad tulevad. Lubasid tulla kella 7-8 vahel, kella 11ks polnud neid ikka veel ja mina jäin diivanil magama. Selliseid pisiasju oli veel, lubadusi, mida kunagi ei täidetud. Sellest hoolimata ei rääkinud ma perest midagi halvasti, kinnitasin endale, et ikka juhtub, et plaanid muutuvad.\nJa oligi läbi minu esimene nädalavahetus perega, olin siis jõudnud neljapäeva õhtul perre, olnud seal reede, laupäeva ja pühapäeva ning alustasin esmaspäeva hommikul 6.30 tööd. Kuna mul ei olnud graafikut ja üleüldse pidi see olema harjutusaeg, ei teadnud ma, mis kell ma lõpetada võiks, veel vähem teadsin ma, mida ma teha võin või ei või ning mäletan, et kui olin juba 12 tundi lastega vahet pidamata olnud, läksin lõpuks alla oma tuppa ja mõtlesin, et no nüüd peaks aitama küll. Hostema küsis, kas nad võivad hostisaga minuga pärast laste magamapanekut rääkima tulla. Lubasin.\nNad tulidki, vägagi viisakalt, hostema veel küsis, kas see on okei, et mu hostisa minu magamistuppa tuleb. Ja nad rääkisid. Sellest, kuidas reedel (ehk päev pärast minu saabumist) sai hostema uue töögraafiku ning tal on pikemad tööpäevad ning neil on vaja lapsehoidmist rohkem, kui au-pairi programm seda lubab (programmis on lubatud max 45 tundi nädalas) ning nad kaalusid kõiki võimalusi, aga nende vajadused on nüüd teised, kui mina pakkuda saan. Lubasid mulle toeks olla ja aidata uut peret otsida ning vabandasid südamest. Ma ei osanudki sellel hetkel muud kosta, kui, et jah, ma saan aru, asjad juhtuvad..\nOleks see kõik nii jäänud, oleks ilmselt paljud asjad teistmoodi olnud. Nii aga see teatavasti ei olnud. Mida päev edasi, seda keerulisemaks läks mul peres olemine, nende suhtumine muutus külmaks ning mult uuriti pidevalt, kas ma olen oma tugiisikuga rääkinud. Ma ei olnud, sest mul ei olnud telefoni ja minu meilidele ta ei vastanud. Lõpuks neljapäeval sain talle kodutelefoniga helistada ning meie vestlus kestis 36 minutit.\nMu tugiisik ütles, et tal on raske mulle uut peret leida, kuna praegune pere räägib minust halvasti. Esimese hooga ma ei saanudki aru, mis ma valesti tegin? Mida üleüldse on võimalik kolme päevaga valesti teha või eeldada, et ma teen, aga ma ei teinud? Vabandusi tuli järjest: Ma ei tegele lastega, ma ei lohuta lapsi, kui nad nutavad, ma ei loe suuremale lapsele raamatut, ma ei vaheta laste mähkmeid. Ja üleüldse olen ma ise ka õnnetu ja vaikne. See tuli nagu välk selgest taevast. Igale vabandusele oli hostema ka näite toonud ning reaalselt, käsi südamel, mitte ükski nendest näidetest ei olnud tõsi. Alguses tundus, et mu tugiisik usub mu hostpere rohkem ning see tegi asja veel raskemaks. Hiljem, kui ta minult küsis, kas ma tunnen ennast sõites ebakindlalt ja ma vastasin, et ma polegi sõitnud USAs, et ma ei tea, ütles ta, et mu hostema oli öelnud, et ma ei oska sõita. Sellest hetkest hakkas mu tugiisik rohkem minu poole hoidma.\nPärast seda kõnet oli mul tunne, et ma pole elusees kedagi niimoodi vihanud, kui neid inimesi üleval korrusel. Mis ma neile teinud olin? Mille pärast oli neil vaja minu õlule süü veeretada, kui ma ei olnudki milleski süüdi? Kuna Reelika ja tema hostpere olid mulle teisipäeval pakkunud, et ma võiks nende juurde kolida (Elavad Stamfordis, NYCst umbes tunni aja kaugusel, eestlasest hostema) kuni pere leidmiseni, küsisingi Reelikat, kas see pakkumine kehtib ja saanud jaatava vastuse, läksin üleskorrusele.\nSeal ta istus. Diivanil, rõõmus nägu peas. See sama naine, keda ma arvasin olevat järgmine aasta aega minu parim sõber. Ta küsis, mis mu tugiisik rääkis. Ma vastasin talle külma rahuga, et väga palju asju ja küll ta ise teab, mida. Ta oli vait. Ma küsisin, miks ta valetas? Ta oli jätkuvalt vait. Ma küsisin uuesti, et mis ma talle teinud olen, miks ta minust niimoodi räägib? Ta ohkas, aga oli endiselt vait. Ma tõusin püsti ja küsisin, kas ta saab mu rongijaama viia, ma tahan ära minna. Ta küsis, mis kell ning lubas seda teha. Ma läksin alla, pakkisin oma asjad kokku ja ootasin, et kell tiksuks senikaua kuni minema pidime.\nTõstsin oma kohvrid autosse, läksin tuppa tagasi, kaksikud sõid köögis, tegin neile kummalegi põsele musi ja ütlesin vaikselt, et mäletan neid alati. Nemad polnud milleski süüdi. Kolme aastasele poisile ma ei saanudki head aega öelda, ta viidi teisele korrusele minu lahkumise ajaks. Hostisa kallistas mind ja ütles, et õnn kaasa. Sõitsime hostemaga rongijaama pea täielikus vaikuses. Vahepeal ütles ta mõned laused, aga ma olin liiga apaatne, et talle üldse midagi vastata. Jõudsime kohale. Ta tõstis mu kohvrid kiiresti välja, ütles, et ta ei tohi siin parkida, hõikas veel "Good luck," ja istus autosse tagasi.\nMa olin olnud nädal aega USAs ja ta jättis mu üksinda keset New York Cityt. Ja ta isegi ei küsinud, kuhu ma lähen.\nTa ei küsinud ka hiljem, kas ma jõudsin kohale või kas minuga on kõik korras. Oo ei. Me pole tänase päevani sõnakesti vahetanud. Minu tugiisik saatis samal õhtul Reelikale sõnumi (olin Reelika numbri talle andnud, igaks juhuks), küsis, kas ma olen kohal ja kas minuga on kõik korras. Algas minu kolm nädalat varjupaigas...\nMa pole kogu seda olukorda enam läbi mõelnud, oma peas, ma olen selle konkreetselt ära unustanud. Ma mäletan vahvaid nädalaid Reelikaga, tema perega, aga ma nagu olin tahtlikult unustanud põhjuse, miks ma seal elasin. Ja ilmselt pärast seda blogipostitust teen seda uuesti. Mäletan, kuidas üks teine au-pair kirjutas mulle tormi ajal Facebooki, et vaata, kuidas mul vedas, et ma Staten Islandil enam ei ela, see sai kõige rohkem kahjustada.. mäletan, kuidas teine küsis, kas mu perega on kõik korras ja ma vastasin, et mind ausõna ei huvita ja mäletan, kuidas mind selle eest hukka mõisteti, kuidas ma saan nii ükskõikne olla. Vabandust, aga kas ma ei peaks? See pidi olema minu unistus, mille nad nädalaga lõhkusid ja ta jättis mu üksi ühte suurimasse linna maailmas, tundmata kordagi huvi, kas ma jõudsin sinna, kuhu tahtsin..\nKas ma usun, et nende põhjus minust loobumiseks oli see, mis nad ütlesid? Ma ei tea. See ei tundu loogiline, et töögraafikut üleöö nii muudetakse, et au-pairi olla ei saa. Nad astusid programmist välja. Selle peale ütles minu praegune hostisa, et ta ei saa sellest aru, et programmi saamine on nii tülikas, võtab palju aega ja raha, miks sealt nädala pärast välja astuda.. Ja ilmselt nende vabandused ja minu maha tegemine oli ka üks osa sellest, et nad trahvirahast pääseksid. Nii palju, kui oma tugiisikult hiljem kuulsin, ei võtnud nad ka lapsehoidjat (nagu nad mulle ütlesid), vaid lapsi hakkas hoidma vanaema. Ilmselt ei olnud see ema lihtsalt valmis oma lapsi kellegi võõra hoolde jätma. Mis see reaalne põhjus oli, ma ei teagi ja ma vist ei tahagi teada. Usun saatusesse ja usun sellesse, et kõik mis teed, tuleb endale ringiga tagasi.\nJah, ma olen õnnelik, et see kõik juhtus, sest tänu sellele on mul praegu maailma parim pere, aga selle aja jooksul nutetud pisaraid ei anna kokku lugeda ka mitte parima tahtmise juures.\nKui aga keegi veel tuleb mulle poole sõnaga ütlema, et ju ma ikka olin ise süüdi, siis seda ma enam andeks ei anna.\nPostitaja: Gerli Pommer kell 01:05\nAnonüümne 28/2/13 04:25\nEt sul tuju natuke tõsta, siis ma räägin, mis ma unes nägin. :) Ma olin USAs ja sinu aeg selle pere juures oli vist läbi, igaljuhul mina pidin hoidma neid lapsi. Sa sättisid end kuskile välja ja ütlesid, et neil on täna halb tuju ning õhtu võib raskeks kujuneda. Ma veel mõtlesin umbes et "pssshh mis sa vingud, need on ju KÕIGEST lapsed". Kell oli 16.00 kui sa uksest väljusid ja lapsed ma pidin kell 20.00 magama panema, seega mõtlesin, et 4h pole ju pikk aeg. Ma veel mõtlesin, et sa mingi saamatu vms, et mis need lapsed ikka teha saavad. Täiesti uskumatu, mis tralli need lapsed tegid :D Isegi unes ma tean, et sul pole seal iga päev nende lastega lust ja lillepidu. Igaljuhul selleks ajaks, kui mina lapsed magama sain, olin ma paras laip valmis. Ja see oli ainult 4h. Sul olid siin ju vahepeal 13h tööpäevad. Selline vahva unenäoke siis mul :D Sa oled mulle oma tegemistega nii hinge läinud ja ma koguaeg ootan su blogipostitusi ja elan sulle kaasa ning aeg-ajalt mõtlen su peale. Ja nagu näha, siis näen isegi unes :DDDD NOT CREEPY AT ALL\nGerli 28/2/13 13:06\nHaha, issand see pani mu hommikul naerma, kui lugesin ja nüüd uuesti lugedes ikka veel pani. Haha. Aga tegelikult tuleb tunnistada, et 95% ajast nad mul ikka superlapsed. :)\nSa võiks teinekord oma nime alla panna või näiteks mulle Facebookis või meilile kirjutada :)\nKelly 28/2/13 05:42\nMa loodan, et enam keegi ei küsi, mis ikkagi siis juhtus ja mis sai jne. Keda huvitab, siis lugege eelmisi postitusi.\nKallis, ära rohkem neid haavasid lahti rebi :)\nGerli 28/2/13 13:01\nSee oligi nii-öelda pitser mu südames, et nüüd selle teemaga kõik. :) (L)\nAnonüümne 28/2/13 11:30\nMa alles hiljuti avastasin sinu blogi ning tänaseks olen läbi lugenud kõik blogipostitused ning jälgin huviga igapäevaselt, kas oled midagi uut postitanud. Mulle ääretult meeldib sinu kirjastiil ja loen alati mõnuga neid ja elan kaasa su tegemistele. Ma pole eelnevalt kunagi kommenteerinud, kuid täna tundsin, et võiks. Miks mulle väga meeldib sinu postitusi lugeda ja samastun sinuga paljuski on see, et olin ka ise aasta aega usas au-pair ning ka re-matchis. Seega, ka mina tean mis tunded valdavad sellises olukorras, eriti, kui perekond sinust halvasti räägib, kuigi ise pole midagi teinud ning süsteem toetab pigem host familyt. Väga ääretult nõme olukord ja selline tunne on tõesti, et oled suures laias ilmas ja täiesti üksi jäetud ning keegi ei taha sinu poolt olla. Ka minul vedas ja ma sain endale järgmisena nii toreda pere, kus ma olin kui pereliige ning kellega olen siiani ühenduses (nüüdseks on sellest kolm aastat möödas). Minu arust kogu see kogemus eelneva host perega ainult aitas mul rohkem hinnata teist perekonda, sest vb ma oleks arvanud, et kõik uue perega kaasnev oleks iseenest mõistetav. Ma võiks isegi öelda, et sul vedas, et sa esimese pere juures nii lühikest aega olid ja leidsid sellise fantastilise endale, sest seda vähem negatiivseid kogemusi sul tuli (mina pidasin vastu 3 kuud ebameeldivusi):) Tagantjärgi tarkusena võiks öelda, et see aasta läheb tõesti nii kiirelt ja tõesti tuleb võtta maksimum igast nädalavahetusest, sest olgem ausad, selle nimel au-pairid elavad:) Mina küll ei pikendanud oma aastat, kuid täna võin öelda, et mul on ääretult kahju, et ei teinud seda, sest millal veel saad sa sellise võimaluse? Aga edu sinu tegemistes ning tõesti on mõistlikum selline kogemus selja taha jätta, sest sellised inimesed ei vääri ei sinu mõtteid ega pisaraid. Ole tubli!:)\nGerli 28/2/13 13:09\nWow, oli vist pikk lugemine, isegi mina pole jaksanud neid veel uuesti läbi lugeda, mõtlesin, et kui aasta läbi saab, siis loen. Igal juhul suur-suur aitäh heade sõnade eest, mõnes mõttes oleks isegi tahtnud toetussõnu kuulda siis, kui see rematch kestis, oleksin ennast kindlasti paremini tundnud. Aitäh sellegi poolest, ka praegu kuluvad need väga ära. Nõustun Sinuga selle koha pealt, et kuna esimene pere oli halb, hindasin teist tunduvalt rohkem. Ilmselt oleksin neid ka selleta hinnanud, sest nad tõepoolest on nii nii erilised inimesed. Kogu see kamp. :)\nMa tahaks Sinu kogemusest rohkem kuulda, kui Sulle sobib, seega Sa võiksid mulle kas meilile (minagerli@gmail.com) kirjutada või hoopis Facebookis rääkida (www.facebook.com/gerlipommer).\nMida vähem Sul midagi ilusat on, seda rohkem oskad Sa seda väärtustada! 28/2/13 14:28\nMida vähem Sul midagi ilusat on, seda rohkem oskad Sa seda väärtustada! 28/2/13 14:29\nÕõh, igatpidi nõme lugu. Aga told u - kõik saab korda. Ma usun, et mõne aja pärast oled Sa selle, vabandust väljenduse eest, pasarahe pärast tänulik. Mõtle, kui nad oleks Su ikka sinna jätnud ja Sa oleks aasta otsa pidanud sellist suhtumist kannatama. Ja samas, olekski ju igav olnud, kui kohe alguses kõik perfektne olnud oleks :D. Ja Sa oled tubli, et selle kõigega hakkama saad :*. Ma oleks arvatavasti kõik pikalt saatnud ja koju tulnud, mind teades.\nElan Sulle endiselt kaasa,\nPS: Ma ei tea mmiks mu Google'i nimi selline on, ma ei oska seda muuta ka :D\nGerli 28/2/13 17:45\nMa olen tegelikult tänulik juba praegu, sest see pere on ikka lihtsalt no nii hea, et kuku pikali. Ja mul oli see pikalt saatmise mõte ka ikka mitmel korral peas, lõpuni välja, tundus, et kuskilt ei tule heledat tulukest.\nNunnu, et kaasa elad, musupai.\nPS! See on ilmselt Su mingi lucky-sentence, mida ta nüüd igale poole topib. :D


Nimeserverite muutmine teenuskomplekti Office 365 häälestamiseks domeeniregistraatori eNomCentral saidil - Office 365\nNimeserverite muutmine teenuskomplekti Office 365 häälestamiseks domeeniregistraatori eNomCentral saidil\nKui soovite Office 365 teile Office 365 DNS-i kirjete haldamiseks, järgige neid juhiseid. (Soovi korral saate Kõik Office 365 DNS-i kirjete haldamise enomcentralis.)\nVajalikud toimingud on järgmised. Täitke järgmised juhised või vaadake videot (Kas vajate rohkem abi? Tugiteenused).\nTXT-kirje lisamine kinnitamaks, et domeen kuulub teile\nTXT-kirje lisamine veebisaidil eNomCentral kinnitamaks, et domeen kuulub teile\nJärgige alltoodud juhiseid või vaadake videot (algab 0:46).\nAlustamiseks avage oma domeenide leht eNom Centrali veebisaidil selle lingi kaudu. Teil palutakse sisse logida.\nValige jaotises my domains (Minu domeenid) selle domeeni nimi, mida soovite redigeerida.\nValige ripploendist Manage Domain (Halda domeeni) väärtus Host Records (Hosti kirjed).\nValige Save (Salvesta).\nDomeeni nimeserverikirjete (NS) muutmine\nKas olete valmis nimeserverikirjeid muutma, et Office 365 saaks teie domeeni häälestada? Järgige alltoodud juhiseid või vaadake videot (algab 2:13).\nValige ripploendist Manage Domain (Halda domeeni) väärtus DNS Server Settings (DNS-serveri sätted).\nMärkige lehe Edit DNS Servers (DNS-serverite redigeerimine) jaotises Use Our Name Servers? (Meie nimeserverite kasutus?) ruut Custom (Kohandatud).\nTippige või kopeerige ja kleepige järgmises tabelis olevad väärtused lehele Edit DNS Servers (DNS-serverite redigeerimine).\nName Server 1 (Nimeserver 1)\nName Server 2 (Nimeserver 2)\nName Server 3: (Nimeserver 3)\nName server 4: (Nimeserver 4)\nKui lehel on loetletud mõni muu nimeserver, kustutage iga vastav kirje, vajutades klaviatuuri kustutusklahvi (Delete).