Nakkevõrk – Vikipeedia\nNakkevõrku püütud kalad\nNakkevõrk on nakkepüünis, mis koosneb ühest võrgutükist, mille ülemise selise pikkus on kuni 70 m või üksteise külge ühendatud lühemate võrkude jadast, mille kogupikkus on kuni 70 m ning mida hoitakse ujukite ja raskustega vees vertikaalasendis.\nNakkevõrku iseloomustavad võrgulina silmasuurus ja silmasamm; silmade arv kõrguses; ülemise selise rakendatud osa pikkus; võrgulina niidi jämedus ja selisteks kasutatud nööride diameetrid; ujuvuse/uputavuse näitajad jne.\n↑ Kalapüügieeskiri 16.06.2016. § 6.2\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Nakkevõrk&oldid=5572511"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 17:59, 6. märts 2020.


Aed: Kuidas Roogida Zephirine Drouhin Roses - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Kuidas Roogida Zephirine Drouhin Roses\nTalve lõpul kasutavad aednikud nahkkindaid, pikki varrukasid ja vastupidavaid teksaseid, et lõigata ära hinnatud roosipõõsad ja ronijad, et valmistuda uueks majanduskasvu hooajaks. Kui annate "zephirine drouhin" (rosa "zephirine drouhin") oma aastase pügamise, pole sellist laskemoona vaja; vanamoodne,...\n"Zephirine Drouhin" toodab lahtiste, avatud roosade kollaseid keskusi.\nTalve lõpul kasutavad aednikud nahkkindaid, pikki varrukasid ja vastupidavaid teksaseid, et lõigata ära hinnatud roosipõõsad ja ronijad, et valmistuda uueks majanduskasvu hooajaks. Kui annate "Zephirine Drouhin" (Rosa "Zephirine Drouhin") oma aastase pügamise, pole sellist laskemoona vaja; vanamoodne, särav roosa ronija on peaaegu või peaaegu terav. 1896. aastal kasvatatud aromaatne Bourbon roos, mis on kasvanud alates 1896. aastast, sobib "Zephirine Drouhin" Ameerika Ühendriikide põllumajandusministeeriumi taimede tugevusvööndite 5 kuni 9 jaoks. Pürake kordusbloomeer, nii nagu see hakkab vilkuma, alates oma kolmandast kasvuhooajast.\nVesi oma "Zephirine Drouhin" roosid pühapäeval, enne kui plaanite püreesid - kui pinnas pole juba niiske -, et vähendada pügamise šokki.\nLõika kõik surnud ja tõmba puit põhja suunas. Käsipuurijad on tõhusad kuni 3/4-tollise vahekaugusega suhkruvõrku, kuid võib-olla vajatakse loppe või pügamisaega puitunud kasvu jaoks loodud tehase baasil.\nLõika välja kõik imemised, mis tulevad ümber taime põhja, allpool noobstruktuuri, mida nimetatakse bud unioniks, kus põhikarvad tõusevad pookealalt.\nLikvideerige üks neljandik kuni ühe kolmandikuni allesjäänud tervislikest tugevatest varrastest - need, mis on vähemalt sama tihedad kui teie nimetissõrmega - aluses. See soodustab kasvu ja lillede tootmist. "Zephirine Drouhin" kasvab tavaliselt 6-10 jalga pikk.\nTõmmake tagasi lühikesed vertikaalsed varred, mis tulevad välja ülejäänud pulgadest, mida koolitatakse horisontaalselt piki trepi, trellise või aia tagumist veidi teisele või kolmandale pungale põhja varre alt.\nPõletage välja iga neljas vars, mis tekib põõsast, kui teie "Zephirine Drouhin" ei õitsenud eelmise aastaga. See uuendab taimi, stimuleerides värsket kasvu.\nEemaldage kõik lehed, mis talvel lõppevad talvel. Rake kõik prahid eemal taimealusest ja hävitage see haiguse ennetamiseks ja putukate elupaikade kõrvaldamiseks.\nMõlemad lõigud tehakse 45-kraadise nurga all 1/4-tollise välispinnaga.\nKutsuge pilliroolid nii horisontaalseks kui võimalik, et julgustada maksimaalset õitsengut.\nKuidas Kasutada 3-In-1 Mulla Tester\nKuidas Installida Seinaplaate Üle Tekstureeritud Värvi\nKuidas Ühendada Algaecide Veega Moss Control\nKuidas Terra Cotta Sillutuskivi Asuda\nDahlia Lilled On Tõmmatud


Infotehnoloogia IT doktorantuur Kajang - Infotehnoloogia IT PhD 2017\nLiitu tasuta Infotehnoloogia IT doktorantuur Kajang - leia kogu info ülikoolide kohta Kajang ja Infotehnoloogia IT õpingute kohta!\nInfotehnoloogia IT doktorantuuri õppeprogrammid ja kogu info ülikoolide kohta Kajang PhD on lühend filosoofiadoktor. See aste on kraadiõppe programmi esitatud kõrgel tasemel õpilane teadlane, kes on teinud sügaval teadustöö konkreetses valdkonnas või teemal.Kui teil on vaja parimat õpikeskkonna Aasias registreeruda kuni kõrghariduse Malaisias.See on riik, rikas kultuur ja tohutu tegevuse jäta teid meelelahutust ja lõdvestunud õpid riigisSee ilus linn Malaisia on tuntud oma rahvusvaheliste ülikoolide ja kasvav turism ja kaubandus. Kajang on tuntud oma haridusasutusi nagu Universiti Tenaga Nasional (UNITEN) ja University of Nottingham. Need ülikoolid pakuvad mitmesuguseid kursusi.Parimad võimalused Kajang õppimiseks leiad siit! Otsi kogu infot Infotehnoloogia IT doktorantuuri õppeprogrammide kohta! Võta kooliga otse ühendust!\n1 Tulemused Infotehnoloogia IT, Kajang\nLink to and share "Infotehnoloogia IT doktorantuur Kajang - Infotehnoloogia IT PhD 2017"


Märksõnaga ehitusuudised.ee seotud artiklid Äripäevas\nVaata, kuidas pahatahtlikud metalliettevõtted maksudega skeemitavad\nMetalli ja terase pooltoodetega tegelevad ettevõtted pöördusid rahandusministeeriumi poole, et lahendada probleem maksupettustega.\nSelgus aasta tehasemaja tiitli võitja\nEesti on valmis katsetama uusi riigihangete mudeleid\nAasta parimaks betoonehitiseks valiti sild\nKahe arvutusega saab selgeks, milline võiks olla soetatava kodu maksimaalne hind, kirjutab kinnisvaranõustaja Tõnu Toompark.\nViimsis puhkenud skandaal tuulutas vallafirmat\nViimsi vallale kuuluva osaühingu juht taandati ametist pärast seda, kui selgus, et ta oli teinud vallale kahjulikke tehinguid.\nMillisena näevad arhitektid Tallinna kerkivat uut IT-Pentagoni hoonet?\nVaata, kuidas vetikatega köetakse maja\nVõib juba öelda, et klassikalised hoonete lokaalsed energiatootjad on katusele kinnitatud päikesepaneelid ja piirkonda rajatud tuulegeneraatorid. Ent sakslased on välja töötanud lahenduse, kus toodetakse energiat merevetikatest.\nKeskmine korter maksab 71 kuupalka\nEesti Telekom müüs oma vanad büroohooned\nKosmose vastu kerkib uus ärihoone\nTallinnas Pärnu maanteel asuva kino Kosmose vastu plaanitakse ehitada uus äri-, teenindus- ja elamispindadega hoone. Täna avaldati hoone arhitektuurikonkursi tulemused.\nVähi rajab Tiskresse energiasäästliku büroohoone\nMustamäe teele kerkib Eesti Telekomi uus hoone\nAS Eesti Telekom sõlmis läinud nädalal koostööleppe, mille kohaselt valmib 2017. aasta kevadeks Tallinnasse Mustamäe tee algusesse Eesti Telekomi uus büroohoone.\nSalapärane arendaja ehitab Kalevi staadioni kõrvale ärihoone\nTallinna linnavalitsus andis rohelise tule Kalevi staadioni juurde kerkivale äri- ja eluhoone ehituseks. Hoone aadressiga Staadioni 8 on projekteerinud Sirkel & Mall OÜ. Arenduse planeeritud maksumus on 11 miljonit eurot.\nAktsiisitõus sundis üle minema LNG energiale\n1. juulil jõustuv uus planeerimisseadus näeb kohalikule omavalitsusele ette võimaluse detailplaneering kehtetuks tunnistada, kui selle kehtestamisest on möödas vähemalt viis aastat ning seda pole asutud ellu viima, kirjutab advokaadibüroo Varul vandeadvokaat Merli Paddar ehitusuudistes.


Peugeot 208 nüüd ka elektriga | tehnikamaailm.ee\nUus Peugeot 208 on nüüd saadaval kolme erineva jõuallikaga – bensiini- ja diiselmootoritega autode kõrval on mudelirivis ka elektriline e-208.\nErinevalt paljudest teistest autotootjatest, kes juba väliselt oma elektriautosid sisepõlemismootoriga sõsaratest eristavad, käitub Peugeot vastupidiselt ning elektriautoks olemise reedavad siin vaid mustad rattakoopa laiendid, kere värvi võõbatud iluvõre ja paar e-tähte autol. Tegelikult on akude ära mahutamiseks muudetud ka tagasilla konstruktsiooni ja pakiruumi konfiguratsiooni, kuid see on ka sisuliselt ainus mainimist väärt muudatus.\ne-208 100 kW ja 260 Nm on numbrid, millega see auto võtab terves 208 mudelivalikus sisse koha selle absoluutses tipus. Ja et erinevalt sisepõlemismootoritest on need 260 Nm saadaval kohe kohalt minnes, on selge, et siin on tegemist kõige äkilisema minekuga versiooniga 208 mudelivalikus (100 km/h-ni jõuab 8,1 sekundiga). Eks see seletab sedagi, miks sportlikku GT-varustustaset ainult elektrilisele 208-le saabki.\nSõidurežiime on kolm. Kui Normal-asendis kasutatakse sellest 100 kW-st 80 kW, siis Eco piirdub 60 kW-ga ning kogu 100 kW on kasutuses Sport-režiimile üle minnes. Tõsi, järsult kiirendades see matemaatika ei toimi ja siis antakse vabaks kõik kilovatid ja njuutonmeetrid.\nEhkki tänu akuplokile oma „vanamoodsete“ jõuallikatega sõsaratest sõltuvalt mudelist üle 300 kg raskem, seda sõites sama hästi kui ei tunne ja tänu madalale raskuskeskmele püsib e-208 suurepäraselt teel ning lausa sunnib kiirendama. Mingil hetkel tuletab enam kuni 1,5 tonnine tühimass end siiski meelde, kuid siiski – omas hinnaklassis on täna tegu ühe enim sõidulusti pakkuva elektriautoga.\n50 kWh akuplokk lubab e-208-le WLTP-standardi kohaselt kuni 340 km läbisõiduulatust ja ehkki jooksvalt kipub kilometraažinäit suuresti kõikuma, tundub see üsna reaalne näitaja – vahelduvates oludes tehtud proovisõidu keskmine energiakulu oli 15,5 kWh/100 km ja see lubanuks ca 325 km läbimist.\nTäiesti tavaloogikat järgib ka hinnakiri, kus kõigil 208 versioonidel sõltmata jõuallika tüübist samasugused varustuspaketid (v.a. GT, mida vaid e-208-le saabki). Nii et kui leppida kõige tagasihoidlikuma Active-varustusega, jääb e-208 baashind alla 30 000 euro piiri. Kalleima e-208 GT hinnaks on 35 000 eurot.\nTänaselt unifitseerimisajastul võime kindlad olla, et juba lähiaegadel näeme sama tehnikat teistelgi autodel. Nagu on uus Opel Corsa sisuliselt Peugeot 208 sõsarmudel, nii saame sisuliselt sama auto peagi ka Opel Corsa e nime all ning samuti kasutatakse sama tehnikat teistelgi PSA kontserni elektriautodel – olgu jutt siis DS 3 Crossback E-Tense´st või Peugeot e-2008-st.


Jumala armu välja jagades I - Sõna tänaseks päevaks - Raadio 7\nJumala armu välja jagades I\n„Sa paluksid teda ning tema annaks sulle elavat vett.” (Johannese evangeelium 4,10)\nKui naine Jeesusele kaevul juua pakkus, ütles Jeesus: „Kui sa ainult teaksid Jumala kinki ja kes see on, kes sulle ütleb: Anna mulle juua!, siis sa paluksid teda ning tema annaks sulle elavat vett.” (Jh 4,10) Jeesus näitas üles armu inimeste vastu, kes seda kõige vähem ära teenisid ning see naine ei olnud erand. Kuid kuidas Jumala armu teistele inimestele edasi kanda? Kas oled lahke või jagad kokkuhoidlikult? Pastor Jon Walker on öelnud: „Arm annab inimestele võimaluse valida. See on tasuta, lokkav ega ole patu või häbi koorma all. Arm teab meist kõike, kuid armastab meid sellele vaatamata. Olgem ausad, enamasti käitume, nagu oleks Jumal oma armuga kitsi. Me kardame tema karistust ning peame teda koolidirektoriks. Jumal teab juba ammu, kes mida tegi ja tunneb süüdlast ette, kuid armastab meid sellele vaatamata. Jumal soovib meid lunastada, mitte patuvangis hoida. Kahjuks elavad paljud kristlased ikka veel patuvanglas ja hoiavad ka teisi seal kinni. Meie relvad on lihast – sarkastiline kommentaar või vihane pilk , millega püüame teisi õigele teele saada. Kuid naine kaevult ütles oma küla elanikele: „Tulge vaadake inimest, kes ütles mulle kõik, mis ma olen teinud.“ (Jh 4,29) Jeesuse eest ei olnud midagi peidus, ometi rääkis ta viisil, mis pani naise end armastatud ja vastuvõetuna tundma. Selline on Jumala arm!“\nEf 4:17 – 6:24 Jh 2:12-25 Ps 89:1-14 Õp 23:10-14\n« Hoia meritigudest eemale\nJumala armu välja jagades II »


PÄEVARETSEPT | Täidetud maguspaprikad tomati-kurgi-sibulasalatiga | Toidutare\nPÄEVARETSEPT | Täidetud maguspaprikad tomati-kurgi-sibulasalatiga\nTiina Lebane, 23. oktoober 2019, 08:27\nTäidetud maguspaprikad tomati-kurgi-sibulasalatigaFoto: Jaan Heinmaa\nPiklikud maguspaprikad küpsevad lihtsa hakkliha-fetatäidisega kiiresti ja on taldrikul efektsed. Valmista juurde parajalt pikantne kirsstomatite, sibula ja marineeritud kurgi salat ning paku kõrvale näiteks pehmet lavašši või rukkileiba. Vahelduseks kasuta koduse segahakkliha asemel kana- või veisehakkliha ja asenda feta hoopis kitsejuustuga.\n25 minutit + 20 minutit ahjus\n2 tk Maguspaprika\n1 pott Värske (leht)petersell\n0.5 tl Suitsupaprikapulber\n250 g Marineeritud kurk\n1. Pane ahi 200 kraadi peale sooja. Pese paprikad, poolita pikuti ja eemalda seemned.\n2. Sega hakkliha hulka pool hakitud petersellist, murendatud feta, paprikapulber, 2 sl õli ning maitsesta soola ja pipraga. Tõsta paprikapoolikud küpsetuspaberiga kaetud ahjuplaadile ja jaga hakklihasegu võrdselt sisse. Nirista igale peale umbes supilusikatäis oliiviõli ja küpseta umbes 20 minutit.\n3. Vahepeal valmista salat: koori sibul ja lõika õhukesteks ratasteks, viiluta krugid paksemateks viiludeks ja poolita kirsstomatid. Tõsta köögiviljad kaussi, lisa ülejäänud hakitud petersell, sidrunimahl ja 2–3 sl oliiviõli. Sega läbi ning maitsesta kergelt soola, pipra ja vähese suhkruga.\n4. Serveerimisel jaga salat taldrikutele ning tõsta täidetud paprikapoolik peale. Paku juurde meelepärast leiba-saia.


O kui orienteerumine: 06.2009\nKuum, nii kuum...\nTänane jooks oli eriti palav ja suu kuivas.\nPostitaja: Heidi kell 22:30 Kommentaare ei ole:\nAnti paar vaba päeva ja nüüd peab neid kasulikult kasutama. Üldjuhul on mul kaunikesti mitu päeva vaba, see tähendab - puhkus.\nOlin juba kaua mõlgutanud mõtteid matkast Kõrvemaale. Kuna poisid on oma olemuselt juba sellised, et niisama pole mõtet vatsida ... Siis otsustasime matkata ratastega.\nSain Marguse käest mõned head kaardid. Ise segastel asjaoludel pole ühelgi võistlusel, mis Kõrvemaa maastikul toimud, osalenud.\nHommik kulges omasoodu. Mihkel oli esimene ärkaja ja nii saime kõik kella 10 üles. Märten ja Mihkel aitasid veel võileivakarbid täita ja hoolitsesid, et jooki oleks piisavalt kaasas.\nKella poole 11 paiku, hakkasin rattaid autole laadima. Siis selgus, et Markuse rattal kummid tössid ja vaja neid turgutada. Nii sõitsid Märten ja Markus lähimasse bensiinijaama ja korraldasid asja ära. Kõige rohkem pusserdamist oli Markuse rattaga. Rattahoidja ei tahtnud kuidagi lukustuda. No ma olin juba tige. Selle rattaga jamasi ajaliselt rohkem, kui kahe teise rattaga. Tagasi tulles seda probleemi enam polnud.\nLinnast läbi ja välja sõites, oli linn harjumatult tühi. Mõned üksikud autod-inimesed liikusid. Üllatavalt ruttu saime kohale. Väike ekslemine Aegviidu teel, sest ma ei tednud täpselt, milline teeots on õige.\nAga veidi hiljem selgus, et see ongi õige tee ja jõudsime õnnelikult parkimisplatsile. Ilm oli ilus ja päike paistis. Segajataeks vaid parmud ja neid oli seal palju, kippusid kohe autosse, kui ukse lahti tegid. Rataste maha laadimine sujus ludinal.\nMatk võis alata.\nÜletasime Soodla jõe, vee kohal lendlesid vesineitsikud ja todihobud. Saimegi kaardile ja mind ennast üllatas see avarus, kanarbikuväljad. Olin Kõrvemaal matkanud talvel ja siis valitses valge lumi ja vaikus. Esmalt võtsime suuna Jussi linajärve suunas. Sealt suundusime Jussi pikkjärve kaldale, seal kohtasime motosõpru, kes kala püüdsid. edasi liikusime mööda oosi ja pilkkjärve kallast Jussi suurjärve poole. Kuna mingil hetkel läks tee kaheks, mida kaardile polnud märgitud ja ees oli tõus. Siis mõtlesime, et läheme paremal poolt ja sattusme tõelisele takistusribale. Markus oli ikka täitsa läbi, ohkis ja puhkis . Eks see ratas ole tema jaoks raske ka, kuid vedis ikka langenud puust üle ja pärast pidime sama teed tagasi ka ukerdama. Aga järve ääres oli ilus. Jussi kõverjärv jäi seekord vahele.\nMatkasime ratast lükates edasi. Markus ja Märten üritasid rallida, kuid kukkumised lõpetasid selle pea.\nJussi veinijärve kaldal oli mõnus istumisepaik. Siin otsustasime süüa. Vette keegi veel ei kippunud. Markus oli oma kukkumise pärast torssis ja vaikis omaette. tema oleks juba nüüd tahtnud tagasi minna.\nVeidi puhatud, võtsime suuna Paukjärvele. Liiva sees sõitmie, see pole naljaasi. Eriti, kui 16 kilo lisaraskust Mihkli näol peal. Üksvahe läks allamäge hoog nii suureks, et tahtis ratta uppi keerata.\nPaukjärve ääres oli palju telkijaid. Kuid leidisme toreda lõkkepaiga, kus sai puhata ja poisid ujuda. Veeprotseduurid tehtud. Otsustasime vaadata ja vaatetorni.\nPoistele tuli küll meelde, et nad siin käinud on. Kuigi see oma 4.-5. aastat tagasi oli. Vaatetorn on küll vana ja väsinud. Üle 3 inimese enam ei kannta ronida. Vaade oli kaunis. Rabale me seekord ei läinud. Arvasin, et ratastega on seal halb sõita. Poistele kindlasti mitte....\nTagasi parkimsplatsile sõit läks kiiremine, nagu alati. Joogivarud hakkasid ka lõppema. Kui me jälle lagedale kanarbikuväljadele jõudsime. Arvas Mihkel, et oleme kõrbes. Selline tunne võis jääda küll, sest päike lõõmas ja janu oli ka, pidevalt. Lõpetuseks, matk läks korda.\nTõsine tööpäev kohe. Koju jõudes küpsetasin juba mitu päeva lubatud pannkooke, mis isuga ära söödi. Poisid olid rõdule poe avanud ja hiljem leidisn ukselt sildi SULETUD.\nPean selle sisse vehkima ja vajalikul hetkel kööki seinale panema, kui järjekordsed, "kõht on tühi" jutud tulevad....\n21.juuni- 100 KP jooks, Mägede küla\nEelmisel aastal jäi see vahva üritus segastel asjaoludel vahele. Sellel aastal nii ei läiud ja poisidki sai kaasa tiritud. Märte jooksis M12 klassis ja pidi oma rajal läbima 25 kontrollpunkti. Markus sai harjutada nöörirajal ja pidi läbima 6 kontrollpunkti. Minu rajal ootas ees 50 kontrollpunkti ja 2 kaardivahetust.\nEelsoojenduse sai teha takistusrajal, mis jäi teel starti ette.\nMida poisid usinasti ka kasutasid.\nKa auk seinas- pole probleemi!\nTehnikat saab õppida siin.\nRaja läbimine pani poisi kukalt kratsima. Võinuks veel paremini joosta.\nVõib jooksuga rahule jääda. Reljeefi-kaardiga ei saanud koheselt kontakti ja ka lõpuosas tuli väike suunaviga. Viimase ringi läbisin vigadeta. Kuid kuumus ja tõusud olid oma töö teinud. Kuid saunas oli mõnus, kuigi vesi oli jahedalt külm. Mis veel tänagi turtsuma paneb.\nÜks-ühele võistlus oli vägagi ekstreemne. Vähemalt esimene jooks, mis lõppes mõnelegi ujumisega.\nPostitaja: Heidi kell 12:21 Kommentaare ei ole:\n19.juuni- matk ja laagri lõpetamine\nAlgas nagu iga teinegi päev.\nKuid täna toimus orienteerumismatk kaardiga Põlva-Per-Rosma-Põlva.\nKuna me polnud Põlva linnas spatseerimas käinud. Siis otsustasime rühmaga minna linna avastama.\nÜks põhjus oli ka selles, et kaardid mis meile anti olid 2004 aastast ja maastikul palju muutunud.\nAlustasime oma matka ja esimene peatus oli Intsikurmu laululaval, kus sai ka pilti tehtud.\nIntsikurmus on toredad suusarajad ja treeninguks igasugu atripuutikat seatud.\nMida me ka testisime.\nEnne linna suundumist vaatasime Villu ja Sadri suvise elamise- telgi üle. Vahva oli.\nTee järve juurde oli kena. ...\n...ja tegevust jätkus ka kauemaks....\nTagasi pöördudes põikasime veel poest läbi.\nKell 13-14.00 Lõunasöök\nKell 14-15.00 Lahkumine laagrist\nPostitaja: Heidi kell 10:06 Kommentaare ei ole:\n18.juuni- Intsikurmu ja Piigaste\nKell 8.00 Äratus\nKell 8.10 Hommikvõimlemine, kerge jooks\nKell 9.00 Hommikusöök\nKell 10.30-12.00 Treening (Orienteerumine Intsikurmu kaardil)\nKell 16.30 Bussid neljapäevakule Pranglisse (27 km)\nKell 17-18.30 Tartu neljapäevak\n18.30 Bussid tagasi Pranglist Põlvasse\nKell 19-20.00 Õhtusöök\nKell 21.00 Vestlus treeningutest (gruppidena)\nKell 24.00 Öörahu\nPostitaja: Heidi kell 10:05 Kommentaare ei ole:\n17.juuni Mammaste, Maanteemuuseum ja mikro-orienteerumine\nKell 10.00 Kaks bussi Mammaste (3 km)\nKell 10.00 Kolmas buss Kükale (17 km)\nKell 10.15-12.00 Treening Mammaste 1: 7500 kaardil\nKell 10.30-12.00 Treening Küka 1: 10 000 kaardil\nKell 12.00 Bussid tagasi Mammastest Põlvasse\nKell 12.00 Buss tagasi Kükalt Põlvasse\nKell 14.00 Esimene buss Eesti Maanteemuuseumi Varbusele\nKell 14.30 Teine buss Eesti Maanteemuuseumi Varbusele\nKell 15.30 Esimene buss tagasi Põlva\nKell 16.00 Teine buss tagasi Põlva\nKell 17.00-18.30 Mikroorienteerumine (Kobrase klubi ümbruses)\nKell 20-22.00 Sportmängud\nKell 23.00 Öörahu\nHommik algab loomulikult ärkamisega.\nHommikuvirgutus koosnes jooksust ja võimlemisest. Mida noored sportlased vägagi meelsasti tegid. Hommikusöögiks pudru, võileib ja saiake, joogiks jogurt, piim või mahl.\nSöök oli hea ja süüa sai 9.-10.-ni. Ja rahvas läks kohale juba varem.\nKuna söömine toimus koolimajas, mis oli jalutuskäigu kaugusel, siis neil kellel tõsisemaid söömise plaane ei olnud, mõtlesid lõpuks ümber.\nPeale hommikusööki sõisime Mammaste kaardile treeningule. Kuna metsa oli pandud 10 punkti ja raja pidime ise planeerima, siis otsustasin oma rühma jagada kaheks võistkonnaks ja tegin teatejooksu. Kus paarid pidid läbima sama raja, üks päripäeva ja teine vastupäeva. Võidab see, kes esimesena kohale jõuab. Kuna aega oli vähe siis pidid paarid startima 2 minutiliste vahedega.\nJa nii õnnestus meilkella 12 oma treening lõpule viia.\nPeale lõunat sõitsime bussidega Maanteemuuseumi.\nJa õhtul toimus mikro-orienteerumine.\nPostitaja: Heidi kell 01:01 Kommentaare ei ole:\nEsimene treening laagris toimus Põlva teisipäevakul, Aktse kaardil.\nMinu noored hoolealused olid julged ja enamus tormas ise metsa. Peko tüdrukud: Kristel, Maia ja Anete siiski lootsid treeneri peale ja nii me läksime koos metsa. Nemad ees ja mina järel. Ja nad said hakkama. Kuna pooled olid oma raja positiivselt läbinud ja osad veel metsas, siis otsusatsin ka ise veidi joosta. Kuna ma Põlva teisipäevakule kuigi tihti ei satu, siis valisin vip raja, mis iganes see tähendab. rajal kohtasin Marie Annat, Kristinit ja Keirot, kes olid suhtelselt pika raja valinud. Ja kui ma lõpusirgele jõusin, siis läksin neid päästma. Nii jõudsid kõik õnnelikult metsast välja ja võisime bussi peale minna ja laagrisse tagasi sõita.\nÕhtul peale sööki toimusid teatejooksud ja pallimängud. Ikka juhtub, et osa tahab tegutseda ja osad mitte. Kuid rahule jäid kõik.\nPostitaja: Heidi kell 00:42 Kommentaare ei ole:\n16.-19.juuni EOL noortelaager Põlvas\nVaatame, mis saab...\nKirusin ennast, et pakkimise hommikuks jätsin, kuid mis parata. Planeerisin, et jõuan kella 13-ks Põlva, kuid jõudsin sinna alles kell 15. Selleks ajaks olid meie klubi lapsed kõik juba kohal. Ja nagu hilinejatele ikka jäävad kehvemad kohad. Suures saalis, kus oma rohkem kui 50 inimest koos. Kuid õnneks avastas majahaldaja, et neil veel pakkuda üks tuba, kuhu lõpuks 16 inimest veel mahtus. Nii sai mõned väikesed tegeleased suurest summast päästetud.\nMinu treening rühmas olid...\nklubist TON: Johanna;\nklubist West: Marie Anna, Kristin, Keiro, Märten, ja Markus;\nklubist SRD: Kirke;\nklubist Peko: Kristel, Maia ja Anete;\nklubist Kobras: Villu ja Sander.\nKuigi mõnedki treenerid polnud rühmade komplekteerimisega rahul, mina ka. Esiteks ei tahtnud ma enda lapsi oma rühma. Selge see, et probleeme tekib ja tekkis vahel ka.\nTegevuskava oli tihe, kuid hooti jäi vaba aega ka.\nEesti Orienteerumisliidu noortelaager\n16-19.juuni 2009.a. Põlva\nKell 13.00-16.00 saabumine ja majutus Metsa 7, Põlva linn\nKell 16.00 Üldkoosolek, laagriplaani tutvustus\nKell 16.15 kaks bussi Põlva teisipäevakule Akstesse( 11 km)\nKell 16.45 kolmas buss Põlva teisipäevakule Akstesse\nKell 17-19.00 Põlva teisipäevak\nKell 18.30 Esimesed kaks bussi tagasi Põlva\nKell 19.00 Kolmas buss tagasi Põlva\nKell 19-20.00 Õhtusöök Põlva ÜG sööklas\nKell 21.00 Sportmängud\nPostitaja: Heidi kell 09:59 Kommentaare ei ole:\n12.-13. juuni Mikkeli\nSelle aasta Venlojen viesti Mikkelis joostud. Kuigi maastik oli võrreldes möödunud aastatega kergem. Kalju-kivi vähem ja teid rohkem, oli rada siiski mõnus.\nEsimesse punkti 192 sai joostud mööda teed, siis mingi hetk vasakule üle kraavi jõudsin väikesele teele, sealt edasi teisest kraavist rohelise servast punkti. Et mitte läbi võsa minna, võtsin suuna teeraja ja elektriliini alla ja sealt otse punkti 41. Kolmas punkt oli lihtne vare 36. Ka 141 oli kerge punkt. Viies puhas suunajooks punkti 46. Kuuendasse punkti oli pikk etapp. Alguses võtsin suuna joogipunkti peale. Võsas ragistamine võtti veidi hoogu maha ja joogipunktis sai rahulikult vaadatud, mis ja kuidas. Kuna punkti teele jäi lai kraav, mida sai teatud kohtades ületada, siis otsustasin teejooksu kasuks. Nii sain ka teises joogipunktis juua, sest palavus tahtis tappa. Ja 30 meetrit tõusu punkti 140 , millest 1o enne punkti suutsin joosat. Suunajooks õnnestus hästi, järsakust all metsaveoteelt üle kraavi kivide ja kuusetihniku otse punkti 149. Sealt suund teele, veidi mööda teed ja orvandist üles oma 20 meetrit tõusu lohku 134. Mäest üle minnes silmasin ka punkti 191. Mäest alla teele, sealt otse järgmisele teele üle silla ja punkt 143 juba vaatabki vastu. Veidi kaljudel ronimist ja oledki kenal teel, kus mullu Lillu vastu jooksis, veidi maad sai joostd, siis keerasin paremale üle kraavi ja sattusin kohe teele, mis mind mäkke üles viis. Punkti suhtes liiga vara, aga kivikaljud olid niikuinii ees, et muud ei jäänudki üle. Läbisin punkti 155, mis mulle ette jäi, kuid minu punkti 92 oli veel jupike maad minna. Kaldusin punktist veidi läände ja pidin kõrgelt hüppama. Kuid jõudsin õnnelikult teele ja kivi tee ääres andis õige suuna kätte. Nii sai punkt 160 lihtsalt leitud. Sealt läks juba kena loha järgmisesse punkti, mis ületas selle sama tee mida ma enne punkt 140 kasutasin. Enne punkti 158 möödusin punktist 151, milleks oli auk. panin ennast kiiresti paika, nagu Urmas ütleb ja võtsin oma punkti varsti ära. Kuidas edasi? ikka otse üle raba ja kraavide, mis kaunikesti poriseks olid joostud. Vot siin kaldusin veidi paremale, kuid punkt 57 sai võetud. Külastasin ka päästvat joogipunkti.\nEdasi jooksin veidi mööda metsaveoteed kollase serva. Järgnes puhas teejooks. Kes jõuab- see jookseb. Paljud ei jõudnud. Ja punkt 45 jooksiski kätte. Mingid kaamerad olid ka väljas. Punkti 154 otsustasin joosta mööda teed ja enamus tegi sama. Sest nii oli seda punkti parem võtta. Punkti 161 läks tempo veidi alla, sest ette jäi teede rägastik, kuid tipukese sain kätte. Punkti 156 oli oma 5 mimmu ees ja liikusid selles tihnikus kuidagi aeglaselt, kuid tirisid aina edasi. Edasi sai veel põõsastes ragistatud, kuni teele sai ja jooks võis alata. Viimased punktid sai jooksurallit tehtud. Punkti 165 oli puhas teejooks sekka veidi tõusu ja tihnikut. Viimane punkt 444 asus samuti teeservas augus. Kui päästev nöör paistma hakkas, tundsin lausa külmavärinaid, et kas suudan lõpuni joosta. Etapiaeg 2.16 ja selgus, et Siiriga mul sama aeg. Ja ega ma kiiremini enam poleks jõudnud ka. Mõnus jooks. Mõnus saun ka.\nPostitaja: Heidi kell 20:52 Kommentaare ei ole:\nEt liiga suurt pausi jooksus ei jääks, otsustasin koolitusest veidi kõrvale hiilida metsa ja joosat. Esimesse punkti minnes tundsin, et paar päeva pausi oli kurjast, joosat ei jaksanud kohe ülepea. Ja ega kiire polnud ka kuskile, jooksin rahulikus tempos, paar prisket viga tegin ka.\nPostitaja: Heidi kell 11:32 Kommentaare ei ole:\nMõnus rada. Kuna nädalavahetus andis endast ikka märku, siis jooksin väga rahulikult. Punkte oli palju ja rada 7,3 km pikk.\nPostitaja: Heidi kell 21:51 Kommentaare ei ole:\n6.-7.juuni- Suvejooks Pannjärvel\nOli edukas võistlus. Märten oli M12 klassis võidukas. Markus M10NR tubli kolmas.Mihkel on veel väike ja võttis oma jooksu naudingulise matkamisega. Harjutab veel 4 aastat, küll siis ka püünele pääseb.\nMina N35 klassis esimene. Teise päeva viitstart oli vägagi põnev. Kuna eelmisel päeval sai rajal endast mitte just kõik antus, olid jalad teisel päeval kanged ja sundisin ennast jooksma. Rajal sai ikka koperdatud ja teevaliku vigu tehtud ja lõpuks ka eelviimane punkt vahele jäetud. Hea, et kiirelt reageerisin ja tagasi jooksin. Siis mõtlesin küll, et Anneli on minust nüüd möödunud...\nPostitaja: Heidi kell 19:38 Kommentaare ei ole:\nTäna vastik-vastik ilm. Sajab-sajab-sajab-saaaajaaab!!!!!\nTundub, et kuna Jaanus Reha teeb samal kaardil jälle rada, peabki sadama. Ka eelmisel aastal sellel päeval sadas, kui Reha rajameister oli. ja siis oli ikka mõnus paduvihm ja rabas oli ka väga tore joosta.\nPostitaja: Heidi kell 14:15 Kommentaare ei ole:\n3.juuni- Kõrvemaa Tallinna MV lühirada\nIlmaga meil vedas. Sadama hakkas siis, kui tagasi sõitsime.\nMärten oli tubli juba mitmekordne Tallinna meister. Mina mitte. Punkt võpsikus sai saatuslikuks nii mõnelegi. Aga maastik oli hea, välja arvatud üks tõus, mis parema jalasääre kahtlaselt valusaks tegi. Ja tänagi on parem reielihas ai-ai.\nPostitaja: Heidi kell 14:13 Kommentaare ei ole:\nTäna on väga palav ilm, kuid tuul on jahe. Tundub, et tuleb raske jooksupäev.\nPostitaja: Heidi kell 11:10 Kommentaare ei ole:\nRada oli väga hea ja sääski oli palju. Paar suunaviga tuli sisse. Ma ei tea kas kompassiga on midagi lahti või endal pea sassis. Kuid üks kord õnnestus mul kaardist välja joosta 4-sse minnes. 42 punkti sai ka kaua kaevatud.\n17.juuni Mammaste, Maanteemuuseum ja mikro-oriente...


Saledate kehade ja tihedate tussidega neiud kaamera ees\nVäikeste kehadega naised on nii toredad ja armsad – tule ja veendu ise meie live seks-show'des. Liitu meie tasuta jututubadega ja naudi väikese kehaga tüdrukuid!\n#dildoga seksimine#dildoga masturbeerimine#allaneelamine#Cam2Cam Prime\n#nautimine#karm seks#suhu toppimine#pritsiv orgasm\n#suhtlemine#armatsemine#tüdrukutega seksimine#vaginaalne keppimine\n#anaalkeelekas#dildoga masturbeerimine#lovense#Cam2Cam Prime\n#aasia massaž#tantsimine#liputamine#suhu toppimine\n#suhu toppimine#armatsemine#striptiis#naiste domineerimine\n#seks neljakesi#suhu toppimine#HD+#Mängud\n#kottide lakkumine#paaridevaheline seks#topeltpenetratsioon#vaginaalne keppimine\n#anaalkeelekas#ejakuleerimine#sügav minett#tüdrukutega seksimine\n#aasia massaž#suhtlemine#masinatega seksimine#hõõrumine\n#kaamera-show#riista imemine#dildoga seksimine#suudlemine\nVäikese keha, tihke tussi ja väikeste tissidega naised seksimas\nKas tahaksid näha, kuidas saledad noored tüdrukud (18+) oma pisikeste tissidega veebikaamera ees mängivad? Kas tahad näha neid mõnust vingerdamas ja oigamas, kui nad hellitavad oma väikest noort keha ja kasutavad oma tohutu seksiisu rahuldamiseks pirakaid seksmänguasju? Veelgi enam, kas tahaksid nende seksikate naistega suhelda ja õpetada neile kõike, mida nad väikeste tihkete tusside rahuldamise kohta teadma peaksid, et end lugematute orgasmideni viia? Meie live seksivestlus on parim koht, kus tutvuda armsate väikeste kehade, väikeste tisside ja tihkete tilkuvmärgade tussidega tüdrukutega, kes ootavad head keppi! Kõigil neil saledatel iludustel on üks ühine omadus: nende rahuldamatu seksiisu! Liitu meie live seksivestlustega ja naudi nende kõigi tasuta seks-show'sid ning harrasta ulakat veebikaamera-seksi oma lemmikiludusega meie privaatsetes jututubades! Vaata kohe!\nMis võiks olla kuumem kui see, kui seksika noore väikese kehaga naise tihket tussi rammib priske riist? Vastus on vist ilmselge, eksole? Miski, absoluutselt mitte miski pole seksikam kui kuum sale tibi, kellel on rahuldamatu seksiisu! Need armsad näkid on energilised ja alati vastutulelikud, lastes kuttidel keppida oma väikest tussil igal ajal, mil need tahavad. Nende tüdrukute entusiasm seksi osas on täiesti nakkav! Sa ei suuda kindlasti vastu panna, kui näed neid oigamas, kui nad mängivad oma väikeste tissidega ja kasutavad veebikaamera ees oma lemmikuid seksmänguasju! Aga me ei jõua piisavalt ära rõhutada seda, et ükski meie lehe tüdruk ei soovi saada pornostaariks. Nad tahavad lihtsalt lõbutseda ja oma lõbu meie tasuta live kaamerates teiste seksikate meeste ja naistega jagada. Nii et kui soovid näha palja väikese kehaga naise seks-show'd, siis pane end valmis. Siit ei leia sa mingit näitlemist ega lavastatud stseene. Vaid lihtsalt kuumad väikeste kehadega naised lõbutsemas! Sellel lehel on kõik live seks-show'de autoriks need saledad iludused ise, kes teevad seda oma kodudest. Nende põhieesmärk on lihtsalt võimalikult palju seksi saada, nii et võid kindel olla, et saad oma elu parima XXX seikluse! Seksikad väikeste kehadega modellid mängivad oma kehadega ja sõrmitsevad oma tussi nii agaralt, nagu see oleks elu ja surma küsimus. Kuumad noored tüdrukud proovivad uusi seksmänguasju ja lükkavad oma pisikesse urruauku väikseid anaalhelmeid. Ja see loetelu läheb lõputult edasi! Anaalseks, tissikepp, pritsimine – nad pakuvad seda kõike! Kõik väikese kehaga naistega seotud stsenaariumid, mida ette kujutada suudad, on saadaval meie tasuta live seksivestlustes! Palju seksikaid noori ja vanemaid väikese kehaga naisi veebikaamera ees ennast rahuldamas ja seksimas, et saaksid nautida tuhandeid tasuta live seks-show'sid alati, kui isu tuleb. Meie live seksikaamerad töötavad 24/7! Aga parim asi selle XXX täiskasvanute veebikaamera lehe juures on see, et saad kõigi meie lehel olevate noorte naistega meie tasuta jututubades rääkida! Naudi BongaCamsis seksvestlust ja kuuma veebikaamera-seksi oma lemmiku väikese kehaga tibiga!


Kuusalu kooli 255. sünnipäeval osales üle 500 peolise - Sõnumitooja\nKuusalu kooli 255. sünnipäeval osales üle 500 peolise\nLaupäeval, 16. oktoobril said Kuusalu keskkooli ümbruse parklad autosid triiki täis – oli aastapäevapidu ja vilistlaste kokkutulek.\nAktuse lõpus kutsuti rahva ette kõik õpetajad, kes on Kuusalu keskkoolis töötanud 44-10 aastat. Taamal kooli noortekoor.\nPäev varem, reedel, algas koolipäev tavapärase sünnipäevarongkäiguga Kuusalu aleviku keskelt. Õpetajad, õpilased ja Kuusalu vallamaja töötajad kogunesid tervisekeskuse ette ning kõndisid plakatite ja pasunate saatel, vihma-tuult trotsides, koolimajja Rihumäele. Kogu koolipere läks seejärel spordikeskuse suurde saali, kus tantsiti ussitantsu. Samal päeval ilmus Õpetajate lehes kahel leheküljel eriväljaanne Kuusalu koolist.\nLaupäeval algasid juubelipidustused kell 16. Aktusele oli tulnud aula jagu rahvast – endisi õpilasi ja õpetajaid, lisaks kogu praegune pedagoogipere ja kutsetega külalised. Kõned ning tervitused vaheldusid Kuusalu kooli laste- ja noortekoori lauludega, dirigeerisid õpetajad Niina ja Taavi Esko. Lõpuks lauldi traditsiooniliselt koos külalistega Kuusalu kooli valssi.\nAktusel näidati katkendit mustvalgest filmist „Tarkus, kallim kui kuld”, mis valmis aastatel 1964-1971 tookordsete õpetajate Menda Kirsmaa ja Kalju Rea eestvedamisel, seekordseks juubeliks oli filmist tehtud DVD, mida saab osta koolimajast. Autorid said tänutäheks lilled ja plaadile salvestatud filmi.\nDirektor Vello Sats rääkis peokõnes, kuidas Kuusalu mail on alati püütud kultuuri ja valguse poole. Suur ettevõtmine selles kandis oli ka 1755. aastal kooli loomine – kiriku juures hakati õpetama kirjasõna.\nEt Kuusalu kandis on tallanud kooliteed hulk inimpõlvi, süütas ta lahkunute mälestuseks küünla. Saalisolijad tõusid leinaseisakuks.\nVello Sats: „Kuusalu koolis tehakse õppimise ja õpetamise tööd südamega ning võime uhkust tunda ka mõõdetavate tulemuste – spordisaavutustest kuni riigieksamite punktideni. Kuusalu ärksameelsus on tuntud läbi aegade ja seda toidab jätkuvalt ka meie kool tänu õpetajatele, õpilastele ja vilistlastele. Hoidke oma kooli!”\nKooliperet oli tulnud õnnitlema Harju maavanem Ülle Rajasalu, kes andis direktorile üle maavalitsuse tänukirja ja rääkis sellest, et Eesti kunagine matsirahvas on praeguseks üks maailma haritumaid rahvaid: „Kool on aastatega muutunud, kuid tänaseni tuuakse Kuusalu kooli oma lapsi heal meelel. Siin on 25 klassikomplekti ja 50 õpetajat. Selle kooli kuld- ja hõbemedalite sadu nägin tänavu kevadel. Kuusalu kooli maine on meeletult hea. Kui õpilased tulevad kooli silmade särades, tähendab see, et nende ärksat meelt osatakse hinnata ja turgutada. Headuse ja mõistva suhtumise õhkkonnas sünnivad imed.”\nKuusalu vallavanem Urmas Kirtsi kõneles Kuusalu kooli sünniloost, kui köster hakkas küünlavalgel õpetama katekismust, ning sellest kuidas 1868. aastal hakati kooliharidust andma riikliku õppekava järgi Kiiu-Pirsallika vallakoolis Salmistu tee ääres: „1884. aastal valminud uhke koolimaja järgi saame aimu tookordsete vallajuhtide väärtustest, sellise kooli rajamine polnud kindlasti väikesele Kiiu vallale lihtne. Praegu kulub rohkem kui pool Kuusalu valla eelarvest haridusele. Kuusalus on valla suurim kool, mille hooned on korras, ehitati spordikompleks, saadi uued ventilatsiooni- ja küttesüsteemid. Kool on valla jaoks kui sümbol ja kvaliteedimärk, siin on head õpilased ja tublid õpetajad. Kooli olemasolust ja selle väärtusest sõltub valla jätkusuutlikkus, see suunab inimesi valima elukohta. Põhikooli ja gümnaasiumi uus seadus muudab koolivõrku, Kuusalu koolil on eeldused olla edukas gümnaasium ka tulevikus.”\nVallavanem andis üle vallavalitsuse kingituse – kaupluse Apollo kinkekaardid 1000 krooni väärtuses, et koolile saaks osta vajaminevaid teatmeteoseid.\nEndised direktorid meenutasid\nLaine Kadajas, kes juhtis Kuusalu kooli aastatel 1959-1984, tõdes, et 1964. aastal valminud Rihumäe koolimaja on võõras 60aastastele ja vanematele vilistlastele: „Õppetöö toimus Pirsallika koolimajas ja selle vastas vallamajas. Kui avati Pirsallika uus koolimaja, siis kirjutas ajaleht, et pole avaramat ega valgusküllasemat koolimaja kui Kiiu vallas. Kõige halvem aeg oli koolil pärast sõda, 1944. aasta sügisel oli kool õpetajatest tühi, sinna otsiti inimesi tööle. 15 aasta jooksul oli koolil 9 direktorit.”\nLaine Kadajas kirjeldas, kuidas hakati uut koolimaja rajama Kuusalu külje alla Rihumäele, mis siis oli tõeline risumägi oma kruusaaukude ja padrikuga. 1964. aastal avati algklasside maja ja võimla 240 õpilasele, kümmekond aastat hiljem, 1975. aastal sai valmis uus õppekorpus keskkooliosa jaoks.\nTa meenutas ka koolistaadioni tegemist: „Sass oli siis tugev ja täis tahtejõudu, hakkas koos õpilastega kruusaauku staadioni ehitama. Ümberkaudsed asutused aitasid. Sinna pandi kasvama valged sirelid ja pargiroosid. Teistel Harju rajooni koolidel polnud nii suurt staadioni, spartakiaadid toimusid meil. Suur varandus on ka see, et Niina ja Taavi Esko on siin üle 30 aasta koolitanud lapsi laulma.”\nSulev Valdmaa (direktor aastatel 1984-1989) sõnas, et kool pole ainult õppeained ning kella järgi tundi ja tunnist välja, vaid on ka variõppekava – kõik muu koolielus, mis mõjutab inimest kogu elu.\nAleksander Ardel ehk Sass (direktor 1989-2006) lausus ekstreenerina: „Parimad arstid maailmas on sport, rõõmus meel ja dieet.”\nEndise kehalise kasvatuse õpetajana ütles ta: „Haridus on kaaslane, keda ükski õnnetus ei kohuta, kuritegu ei hävita ega vaenlane saa ära võtta. Haridus on kodus sõber, võõrsil giid ja üksinduses kaaslane.”\nNing eelmise direktorina märkis: „Suurim valitsus on enesevalitsus.”\nÕnnitlejate seas olid veel naaberkoolide Kolga keskkooli ja Loksa gümnaasiumi, Kuusalu ja Kolga lasteaia, Vihasoo lasteaia-algkooli ning Kuusalu Kunstide Kooli juhid.\nKolga keskkooli direktor Tõnu Valdma tuletas oma õnnitlussõnavõtus meelde veel üht olulist fakti Kuusalu kooli ajaloos. Ta lausus: „Minu esimene kokkupuude Kuusalu kooliga oli mängufilmi „Agu Sihvka annab aru” kaudu. Film valmis 1970. aastal selle kooli seinte vahel.”\nKuusalu kooli lend aastast 1960 ja õpetajad. HELJA (SAMMELSELG) TEINBERG, MERIKE (SUNDJA) NIRK,\nANTU KIRSIPUU, MENDA KIRSMAA, LAINE KADAJAS, HEINO KOLGO, HELLE (KURG) EIMANN, EEVI (VALK) BORISSOV, HELGE (SAMMELSELG) PELLO.\nStaažikaim õpetaja on ELLE ARDEL\nAktuse lõpus tänasid direktor Vello Sats ja õppealajuhataja Aili Kontus praeguseid koolitöötajaid, kes on töötanud koolis 44-10 aastat – neid on kokku 46.\nKõige kauem, 44 aastat, on Kuusalu koolis töötanud kehalise kasvatuse õpetaja Elle Ardel, kelle kohta direktor sõnas, et ta on kooli raudvara. Elle Ardel tõdes Sõnumitoojale, et kooli aastapäevad ja vilistlaste kokkutulekud, kus on palju kallistusi ja jällenägemisrõõmu, on vahvad, siis ei jõua süveneda ega kurvastada. Ent ta on olnud kokku kolme klassi klassijuhataja ning kui on klasside kokkutulekud, siis sealt ära tulles on öösiti kurb – kahju on oma kallitest õpilastest taas lahku minna.\n„Kooli kokkutulekutel ma ikka päris kõiki ära ei tunne. Aga kui küsin, kes oled ja millal õppisid, tuleb meelde. Kõik, kellele olen tunde andnud, tulevad meelde,” rääkis ta.\nKuusalu koolis on 30 aastat ja rohkem õpetanud veel Hilja Sarap, Erna Laanpere, Taavi Esko, Niina Esko, Sirje Päll, Taimi Palu, Jüri Rebane, Ene Uibo, Anu Ukkivi, Riina Jalakas, Ene Soekov, Ene Lõoke, Malle Paljak, Liivi Vain, Margit Krönström.\nTere, kallis, Sina ka siin!\nAktuse järel jäid lava ette juttu rääkima prouad, kes lõpetasid Kuusalu kooli 50 aastat tagasi. Nad leidsid ka kaks endist klassivenda ning palusid ühisele pildile tookordse koolijuhi Laine Kadajase ja oma klassijuhataja Menda Kirsmaa.\n„Meeleolu on ülev ja südantsoojendav. Paari klassiõde ei ole 50 aastat näinud,” rõõmustasid nad.\nToivo Paenurm, Jaak Kippar, Juhan Toomvap, Rein Tarn ja Helve Freiental (endine Lilleperg) lõpetasid Kuusalu 7klassilise kooli 1954. aastal. Nad jutustasid, et tookord läksid paljud edasi õppima Tallinna tehnikumidesse, nii oli praktilisem. Keskkooli mindi Loksale. Kui nemad õppisid Pirsallika koolis, oli seal rahvast palju ja väga kitsas. Kolm klassi oli vallamajas, nende klass oli alguses nii suur, et kahekohalistes koolipinkides istuti kolmekesi.\nKõige vanem vilistlane oli peol 1946. aastast. Kuusalu kooli sekretär Heli Perg püüdis Sõnumitooja palvel uurida, kui palju õpilasi on Kuusalu koolis aegade jooksul õppinud. Täpset numbrit ei tea, ütles ta, kuid koolis on seitse suurt raamatut, kus on kirjas kõik lõpetanud alates 1938. aastast, kui hakkas tööle Kuusalu 6klassiline algkool. Ühes raamatus on 570 lehekülge, iga õpilane on kantud eraldi lehele, seega tuleb nende järgi üle 3600 õpilase.\nEsimene kirjalik märge laste õpetamisest Kuusalu kihelkonnas on 17. oktoobrist 1755.\nKiiu-Pirsallika vallakooli puidust maja valmis aasta 1867 detsembris, kivist koolimaja õnnistati 1884. aasta oktoobris.\nRihumäel avati uus koolimaja septembris 1964, kool oli siis 8klassiline. Kuusalu keskkooli nime kannab 2. septembrist 1974.\nAastal 1975 valmis keskkooliosa tiib, 2000. aasta septembris sai kool uue aula, raamatukogu ja mitu klassiruumi.\nÕppeaastal 2010/2011 on õpilasi 522, klasse 25, õpetajaid 50.\nEelmine artikkelPõles elumaja katus\nJärgmine artikkelKuusalu uued kirikukellad jõudsid kohale\nKuusalu noortele Baltic Sessioni ilupäeva 2.koht\nKalesi küla Lennu kinnistu arendaja pole rahul tee koormuspiiranguga


Tubeless vs. Tubular vs. Clincher - asfaltil - velo.clubbers.ee\nTubeless vs. Tubular vs. Clincher - asfaltil\nPostitus Postitas KristjanS » 24. 12. 2012. 16:49\nTunnistan ausalt, et ei ole jõuluinimene ja minus on see propaganda tekitanud pigem vastumeelsust, sestap ka täna vähe pikem kirjatükk sai valmis meisterdatud.\nAsjatundmatul võib tekkida küsimus, et millest jutt? Teemaks seekord erinevad maanteerehvi tüübid, mis täna aktuaalsed on. Et kohe hakata kõike lahkama ja vaatama, mis värk siis tegelikult on, oleks etteruttav, teen väikese ülevaate möödunud aegadest.\nKunagi väga ammu, kui rohi oli rohelisem ja iPhone'st ei teadnud keegi veel midagi, kasutati üldse isemoodi "rehve" - mingid rauast rihmad puust velgedel. Jah, ma ei saa ise ka aru, sestap ei lahka seda "leiutist" pikemalt. Seejärel täiskumm, mille vahepeal prooviti ka seest õõnsat kummi. Tundub, et vist ei toiminud neist ükski selliselt, et neid tänapäeval enam kasuta kõlbaks. Ja 1889 tuli Dunlop välja tänapäeval kõige popima lahendusega - õhukummi lahendusega. Et aastaarvud antud juhul ei oma väga tähtsust, siis ei hakka ei ennast, ega teisi nendega üldse vaevama, ehk siis mõne aja pärastu tuli välja uus lahendus - tubular - liimitav kumm pöiale. Väliskumm ja sisekumm on kui üks tervik. Jne jne. Väga midagi revolutsioonilist edasi pole toimunud.\nNüüd oleme 21 sajandi algul ja kasutajale on valik erinevaid rehvitüüpe - tubelessid, clincherid, tubularid.\nIga tüübi tootja kiidab enda oma ja absoluutset tõde ei olegi. Ja tänapäeval tõesti on seda tõde raske leida, sest tihedas konkurentsis püsides käib tihe arendustöö.\nRäägiks siis sellest, mis tänapäeval toimub, mida üks ja teine ja kolmas rehvitüüp endast kujutab, milleks ta hea on ja kus üldse ei soovitaks kasutada jne.\nClincher (inglisepäraselt) - rantmantel\nEesti keeles nimetatakse rantmantelrehviks. Kõige levinum rehvitüüp üldse. Enamus rattaid poest tuleb just selle rehviga, sest seda on kõige odavam toota ja kasutaja ei pea sellega oma pead liigselt vaevama.\nRantmantelrehv on siis see, millele käib sisse eraldi õhukumm - lihtne ja loogiline. Millised siis on selle rehvi eelised? Miks ta nii popp ja "kõigi" poolt eelistatud on?\nOdav! Soodsama otsa rehvi saab kätte juba 12-13 euroga. Sellisel juhul on muidugi tegemist rehviga, mille ääre sees on terastraat. Sellist ei soovitaks tegeliult kellelgi osta ja kasutada. Korralikumad, kevlaräärega rehvi hind algab alates 20-est eurost, ülemine ots on julgelt 100+ eurot.\nLihtne kasutada. Peale ja maha käib üldjuhul ilma abitööriistadeta ja on ilusti näppudega tehtav. Vahest harva on vaja paari kummilabidat, sõltuvalt rehvist ja pöiast.\nMugav. Tavaline butüülist sisekumm kaalub ~100g, ei võta tagataskus väga palju ruumi ja kui peakski kodunt kaugel, võõras linnas sisekumm katki minema, leiad igast rattapoest odava raha eest uue. Samuti ei ole seda ka keeruline parandada - lapp peale ja tuld\nKerge. Kergema otsa rehvid kaaluvad juba alla 200g. Sinna paberõhuke 50g sisekumm sisse ja tuld\nPiisavalt suur ja taskukohane valik igale maitsele ja asfaltile\nEt igal mündil on aga 2 poolt ja serv, siis midagi peab ka negatiivset olema.\nSisekumm on kergem purunema. Et sise ja väliskumm on kas eraldi objekti, siis mõnest takistusest üle sõites on suurem oht läbilöögist tingitud sisekummi purunemiseks. Sisekumm jääb väliskummi ja pöia vahele ja plaks - katki. Nimetaatakse snake-byte'iks. Selliselt purunenud sisekummi pole enam mõtet parandada.\nKeskmisel rehvil on suurem veeretakistus kui tubularil (sellest räägime tulevikus, ehk natuke all pool). Seda ennekõike sise ja väliskummi vahelisest hõõrdumisest.\nEi soovita väga madala rõhuga sõita. Ehkki seda tahaks just viletsama tee peale, parema sõidumugavuse saavutamiseks teha.\nSuurema, kui tootja soovitusliku rõhu kasutamisel võivad olla kurvad tagajärjed - heal juhul lendab lihtsalt pöia pealt kurvitades või mõnest takistusest üle sõites maha, carbon-clincheri puhul võib aga terve pöiaserva õhku lasta.\nÜldjuhul on sise+väliskumm raskemad kui 300g.\nEt mina leian plusse ja miinuseid olema võrdselt, soovitan igal juhul seda rehvitüüpi - odav ülal pidada (uus sisekumm maksab ~4 ja väliskumm alates 20 euri.) ja ei pea liigselt mõtlema. Point and shoot!\nTubelessi näol on tegemist sama lahendusega nagu autodel juba ammusest ajast ja ratastel popp viimased 10 aastat. Sellisel juhul ei panda rehvi sisse õhukummi, vaid väliskumm ise on juba nii hermeetiline, et õhk läheb otse sellesse. Endal küll selle lahendusega maanteel kogemused puuduvad, ent mõned sellid siinamil seda kasutanud on. Nende jutust lähtuvalt ja enda loogikat kasutusele võttes loetleks siis üles eelised ja puudused.\nPositiivse poole pealt tooks välja järgmised punktid:\nTUGEV! Rahvas teab öelda, et naljalt ära pole võimalik lõhkuda, sest väliskumm on piisavalt paks ja selle sees on erinevad tugevust andvad kihid.\nRehvi sisse "süstitav" latekspiim täidab märkamatult ka sõidu ajal sisse tulnud augud. Vahest ikka juhtub, et sõidad üle mõnest traadist või nõelast jne. Paar korda teeb ptsst ja korras, ei pea isegi seisma jääma.\nKui peaks tõepoolest juhtuma, et piim auku ei lapi, siis kannataba sisse panna ka sisekummi. Seda muidugi eeldusel, et sul sisekumm kaasas on .\n"Sõidumugavus". See tekitab mul praegu küll palju küsimärke, sest tegemist on ikka suhteliselt raske tehnoloogiaga. Kujutan ette, et kiirendamisel võik alla jääda ka rantmantel lahendusele. Aga nemad kiidavad.\nMiinustena? Teate, kuna ise sõitnud pole, siis väga laita ka ei taha ja oska, ent siiski:\nKAAL! Brrrrr, hirmu ajab nahka, kui mõelda, et rehv kaalub üle 300g, 1 tükk!\nVäike valik. Mina tean, et praegu tegeleb sellega Hutchinson. Võibolla keegi veel...\nKui katki läheb ja sisekummi kaasas pole, oled omadega mädas! Eriti võistlustel. Kui tühja tubulariga kannatab ilma olulisi kahjusid kandmata lõpuni veereda, siis nii rantmantli kui tubelessiga ma seda teha ei soovitaks. Esiteks võib lennata rehv pöialt maha mille tagajärjel paned korralikult üle kaela. Teiseks lõhud suure tõenäosusega ära ka pöia.\nKallis! 50-60 euri tüki eest on ikka natuke palju, seda enam, kui oled vaid harrastaja.\nEt enamus suuremad ja pädevamad jooksutootjad teevad oma pöiad juba tubeless valmidusega, siis karta on, et varsti tulevad ka rehvitootjad sellega massilisemalt kaasa ja asi haarab enda alla suurema kasutajaskonna. Elame näeme, praegu olen siiski veel skeptiline aga tahan igal juhul kevadel ära proovida.\nParemat pilti ei leidnud, ent põhimõtteliselt läbilõige sama mis rantmantlil\nMul hakkab juba ainuüksi sellest nimetusest ila tilkuma... . Olen selle lahendusega kõige pikemalt teadlikult ja eesmärgipäraselt sõitnud. Tegemist on siis rehvitüübiga, kus sise ja väliskumm on sisuliselt 1 - pikk voolik, mis liimitakse pöiale. Odavama otsa tubularidel on eraldi sisekumm, mis on muust rehvist nö eraldi. Keskmise ja ülemise otsa tubularidel on aga nö sisekumm muus rehviga ühes. See lahendus on kõige populaarsem sportlaste seas ja lihtsalt populaarne "läänes". Ostujõulise tarbija jaoks on sellel rohkem eeliseid kui clincher kummil. Et asi läks ostujõulisuse juurde, siis jah, tegemist on keskmisest kallima lahendusega. Odavama otsa tubular rehv maksab alates 35-40 eurost. On ka odavamaid, ent need on isegi viletsamad kui kõige viletsam rantmantel rehv. Puruneb ta suure tõenäosusega esimese paarisaja kilomeetriga ja ka veeremis ja kaaluomadused jätavad soovida.\nMiks proffide seas tubular kõige eelistatum on? Torkekindel, kerge ja madal veeretakistus. Need on tulemuse saavutamisel väga olulised punktid. Esimene on oluline, et üldse lõpuni sõita, teiseks kaks aga kohad, mille arvelt olulisi võimsuse numbreid kokku hoida ja kokkuhoitud võimsuse arvelt hoopis kiirust tõsta.\nTubularidest pikemalt räägin mõnes teises postituses. Täna tooks aga välja selle rehvitüübi plussid ja miinused, üldiselt.\nMiks siis on see tubular läänes ja proffide seas eelistatud variant?\nTorkekindel, torkekindel, torkekindel! See kehtib siis nende rehvide kohta, kus eraldi sisekummi ei ole, vaid kõik on ühtne voolik. Sellise rehviga võib sõita väga madala rõhuga kehval asfaltil ja munakividel.\nTalub kõrgemat rõhku kui rantmantel ja tubeless. Trekisõiduks mõeldud kummidesse "pressitakse" sisse lausa 20bari rõhku ja seejuures kaalub rehv alla 200g.Võib tekkida küsimus, et kuidas nii? Noh, nii on, ent profid sellise rehviga üldjuhul üle ühe korra ei sõida.\nKerge. Raskemad tubularid ei kaalu üldiselt rohkem kui 300g. Seejuures on nad aga rantmantlist tugevamad. Võistluskummid kaaluvad aga 200g piires.\nMadal veeretakistus. Et väliskumm on ümaram kui rantmantel ja puudub sisekumm, siis testid on näidanud, et veeretakistus sellel rehvil on võimalikeist madalaim. See on saavutusspordis väga oluline ja tihti selgubki võitja vaid mm mängus. Samuti on ju ka niisama treenijal hea tehnikaga nauditav sõita.\nRehvi purunemisel võib ka tühja isendiga edasi sõita, lõhkumata pöida. Ma ei mäleta mis aastal (198X?), ent grupisõidu maailmameister sõitis enda viimased 10km sisuliselt pöia peal. Samuti 2011 aasta Paris-Roubaix'i võitja sõitis pooltühja rehviga.\nSuur valik, väga suur valik. Endale meelepärase hinna ja kvaliteediga rehvi peaks leidma endale igaüks.\nRehvirõhu ampluaa on oluliselt suurem kui rantmantlil ja tubelessil. Rehviga, mis kannatab maksimaalset rõhku 15-16bar, võib vabalt sõita ka 5-6 bariga, vastavalt vajadusele. Näiteks kevadistel munakiviklassikutel kasutatakse tihti rõhku 6-7bari.\nSpetsiaalse teibiga mugav montaaž.\nTegelikult võikski neid üles lugema jääda...\nRaske on miinuseid välja tuua, eriti arvestades, et plusse sai rohkem kui rantmantlil ja tubelessil. Aga siiski, mingil põhjusel eestlane tubulari kardab:\nKallim kui rantmantel. Soodsam rehv maksab alates 35-40 euri. Kallimad aga 200+. Võtab kukalt sügama. Normaalse treeningrehvi eest peaks välja käima 50-60 euri.\nKui puruneb, siis parandamine on sisuliselt välistatud.\nEestis suhteliselt olematu valik v.a. netikauplused - sealt saab kõike!\nTülikas montaaž - liimimine on paras mökerdamine ja korralikult liimitud kumm on ikka viisakalt pöia küljes .\nLiimimine eeldab kogemusi ja seetõttu ei ole kodus kõige mõistlikum seda teha.\nTegelikult ei oma need miinused väga tähtsust, sest omast kogemusest võin öelda, et tegemist on väga kindlapeale minekuga. Olen ise ühe rehvipaariga sõitnud 1,5a - 3000-4000 km. Kui see rahasse panna, siis ei saa arugi, et oleks rantmantlist kallim.\n"Asjatundjad" väidavad aga, et tubulariga ei kannata üldse sõita, sest need lähevad nii kergelt katki ja on muidu jamas. Lubage selle üle naerda .\nLipp lipi peal, lapp lapi peal - selline on tubular\nMida me siis teada saime? Et on olemas kolm kasutatavat rehvitüüpi - rantmantel, tubeless (ehk sisekummita) ja tubular. Igaühel on omad plussid ja miinused. Eesti oludes on sobivaim rantmantel, sest asfalt on ikka väga vilets ja lõhkumisi korralikult. Sellega tegelikult samale pulgale asetaks omast kogemusest lähtuvalt tubulari, tänu selle vastupidavusele. Jällegi, tubelessi kohta ei oska väga midagi kosta, sest valik väike ja ise sõitnud ei ole, ent parandan selle vea esimesel võimalusel. Kindlasti aga on tegemist hea ja perspektiivika lahendusega.\nEnda kaks kätt ja jalga lähevad 100% tubularidele. Parim sõidumugavus ja vastupidavus. Korra 1,5 aasta jooksul 100-120 euri välja käia uute papude eest ei ole ka väga palju.\nKui eelistad lollikindlat ja läbiproovitud odavat lahendut siis rantmantel. Vajaduse korral leiad igast rattapoest soliidse valiku ja varukumm ei maksa võileivarahagi.\nTubulari soovitan just sellepärast, et teistel ei ole . Tasub proovida, et avada ka meie muidu kitsa silmaringiga harrastajaskonna silmad. Mida rohkem kasutajaid, seda enam ehk hakkavad rehvitootjad seda lahendust edasi arendama ja ka hinnad selle tagajärjel kukuvad... ja valik suureneb - tarbija võidab igaljuhul.\nKel vähegi võimalik, soovitan aja jooksul endal kõik variandid ära proovida, et siis endale parim lahendus leida.\nPS! Et ühes teises keskonnas sain tagasisidet tubelessile ühekülgse, kallutatud ja väheinformatiivse info kajastamise kohta, siis seda ainult ja ainult sellel põhjusel, et ei oma ise kogemust. Kui kellelgi on omapoolseid ülestähendusi selles osas, siis võib julgelt kirja või PS-i teel saata, lisan need postitusse koos "vihje andja" nimega .\nRe: Tubeless vs. Tubular vs. Clincher - asfaltil\nPostitus Postitas värv » 24. 12. 2012. 17:25\nLisaksin road tubeless kummide kaalu kohta, et 300g+ on pisike liialdus\nBontrager R3 TLR 265g\nHutchinson Atom 270g\nHutchinson Fusion 3 290g\nPiim muidugi läheb sinna juurde.\nEndal veel sõidukogemus tubeless rehvidega puudub, kuid järgmisel aastal on plaan treeningukilomeetreid koguda komboga Bontrager Race Light TLR 23mm + R3 TLR kumm. Lai pöid kombineeritud madalama rõhuga peaks tagama mugava ja pehme sõidu.\nPostitus Postitas Mati » 24. 12. 2012. 22:38\nvärv kirjutas: Lisaksin road tubeless kummide kaalu kohta, et 300g+ on pisike liialdus\nHutchinson Fusion 3 290g...\nOled sa mõne oma käega üle kaalunud? Mina olen - nt esimese põlvkonna tubeless Fusion2 kaalus üle 300g. Iseenesest see mind ei sega(nud). Nii nagu iga kummi puhul ei vaata ma ka tubelessi osas kõige kergemaid (nt Hutc Atom) kuivõrd soovin parimat balanssi toimimise ja vastupidavuse osas (sh arvestades ka enda kaalu jne).\nMis puudutab Bontrageri, siis väidavad ka suts kõrgemat kaalu - R3 270g ja R2 305g.\nAlati saab kaaluteemasid tsekata ka kaaluviinide lehelt (seal ka nt Hutc Fusion3 raskem kui lubatud)\nPostitus Postitas värv » 25. 12. 2012. 11:11\nTõsi, ise kaalunud veel ei ole. Bontrageri arvustust olen lugenud ja sealt ei loe kuskilt välja, et tegemist reaalsete kaaludega. 23mm ja 25mm oleks nagu sama kaaluga, võib-olla arvustaja ümardas hoopis. Eks kevadel panen kaalule ja saan ise veenduda.\nPostitus Postitas Mati » 25. 12. 2012. 12:12\nKristjan, üks kont veel järada - TUBULAR CLINCHER.\nTUFO'l on olemas terve seeria antud nähtust.\nIsiklik kogemus paari hooaja osas olemas C Giro Twix variandiga ning ei saa kurta. Päris huvitav kogemus sõita tubular kummiga (a la 12 bar) clincher pöial. Kasutasin seda varianti ainult TT ja Tri sõitudel.\nPlussiks siis aero, kõrge rõhk (siledal asfaldil veereb hullu) ja võimalik ka panna törts piima sisse, et miniauke lapiks. Lisaks siis üldine võimalus kogeda tubular elamust clincher pöiaga - sh jääb ära liimimise seiklus.\nMiinuseks hind ja C Giro Twix puhul ka kaal. Kaalu osas on TUFO'l ka paremaid variante, kuid ma nendega ei riskiks.\nPostitus Postitas KristjanS » 25. 12. 2012. 13:16\nMaTi, mul kevadel plaanis suuremat sorti test erinevate jooksudega... Kindlasti tahan siis saada ka sinu Dalkia'sid, millel need Tub-clinid peal on . Peale seda saan siis täiendada ja üle vaadata.\nPostitus Postitas Omiar » 25. 12. 2012. 13:56\nNoh, päris nii must ja valge see rattakummi maailm siiski ei ole.\nTubular eeliseks on eelkõige see, et rehv on ümaram ja sellest tulenevalt on kurvis pidamist natuke rohkem ning subjektiivsete hinnangute kohaselt ka sõidutunnetus natuke mugavam. Teine eelis mis märkimist väärib on laiem kasutatav rehvirõhkuvahemik.\nKaal - kaaluvahet hea clincheri (+butüül/lateks õhukumm) ja tubulari vahel praktiliselt enam ei ole.\nSiin võib muidugi mängu tuua ka jooksude kaalu ja jooksu ehituse iseärasused aga pakun, et paari aasta pärast on vahe marginaalne.\nContinental GP Attack & GP Force Clincher Folding Tire Set 2013\napprox. 175 gram (GP Attack)\napprox. 195 gram (GP Force)\nMichelin Tube AirComp A1 Latex approx. 70 gram\nContinental Race 28 Supersonic Tube approx. 50 gram\napprox. 240 gram (Attack Comp)\napprox. 260 gram (Force Comp)\nContinental Competition Tubular Tire 28"\napprox. 260 gram (28" x 22mm)\nVeeretakistus - clincher on juba kiirem, paari aasta perspektiivis jõuab see ilmselt ka odavamte kummideni.\nhttp://www.bikeradar.com/road/news/arti ... nce-34432/\nTubulare saab siiski parandada - küsige vaid mõnelt vanemalt rattatreenerilt/sõitjalt, ilmselt nad on kõik parandanud vene tubulare vähemalt kolmekohalise arvu.\nClincher - vastupidav ja nii treenimiseks kui ka võistlemiseks sobiv mantlipaar (2tk) maksab 90 eurot. Näiteks:\nhttp://www.bike24.com/1.php?content=8;n ... ;orderby=3\nKes on kaval, leiab üles 2012 ja varasemate aastate mudeli ja saab paari kätte alla 50 euro.\nMilline mantel maksab 100 eurot ja seda ka reaaselt väärt on, sellist mina ei tea.\nBTW. Nendel välja toodud Continentali clincheritel on 330TPI(!) karkass. Enda kogemusest, sain sõita üle 5000km kerge 60g butüülõhukummiga. Null probleemi. Tagumise sõitsin lõpuks küll pudelipõhja peal ribadeks aga see ei ole standartne olukord.\nJuhin tähelepanu sellele, et tihti kestavad odavad rantmantlid vähem kui kallimad variandid, nii et viimast senti pole siin mõtet taga ajada.\nPostitus Postitas värv » 25. 12. 2012. 14:32\nKui me räägime võistluskummidest, siis tuleb esiotsa meeste jaoks mängu ka aerodünaamika aspekt, seda eriti pikkadel distantsidel. Zipp väidab, et puhtalt aerodünaamika seisukohalt on clincher kummid täna nende uuema põlvkonna jooksude peal märgatavalt kiiremad kui tubularid. Näiteks nende viimane ketasjooks Super 9 on 27.5mm lai, carbon clincher ning väidetavalt nende tänaseni kiireim jooks.\nPostitus Postitas KristjanS » 25. 12. 2012. 17:48\nNõukaaja tubular ja kaasaja tubular on nagu siga ja kägu. Tänapäeval on tubularile õhku pidav sisemine kiht välimiste kihtidega ühes tükism mistõttu parandada pole midagi. Odavamatel on jah eraldi sisekumm sees, mida viitsimise korral lappida võib, vaevalt seda aga keegi tänapäeval teha viitsib ja töökojas küsitaks selle eest hinda, mis ei ole lihtsalt mõistlik.\nTubulari ja clincheri võrdlus - eks ta paljuski ole usu ja rahakotiküsimus. Meil ei jõua see massidesse enne, kui sellest rääkima pole hakatud, laiemalt. Kaupmees ei taha seda riski enda peale võtta, temal on odavam endiselt rantmantlit müüa. Foorumi-harrastajarahvas on jagunenud kahte leeri - rantmantli näiline mugavust hindavad velosõbrad ja rahakoti sisu pärast muretsejad. Eks ta meil jääb veel pikka aega väikese "kiiksuga" seltskonna pärusmaaks.\nTubularist plaanin hiljem pikema jutu teha... Siis saab edasi arutada .\nPostitus Postitas Omiar » 26. 12. 2012. 11:04\nTubular ei jõua kunagi massidesse, vähemalt liimitavalt kujul. Tema näiline populaarsus internetis tuleb pigem teatud seltskonna edevusest kui reaalsest vajadusest või mõistlikust valikust. Mõned üksikud erandid üldpildis suurt midagi ei muuda.\nSiin peab toimuma mingi tehnoloogiline edasiminek, nagu see Tufo lahendus, mis oleks nii kummi kui jooksutootjatele ilma patenditasudeta kättesaadav. Teine ja paljuski kohalik probleem on see, et meil müüakse enamasti täiskomplektseid rattaid. Mingi X soovi rahuldamiseks tuuakse nurga tagant välja korralik hinnakirves või jookseb müüja aju lihtsalt errorisse. Ehk siis uut ratast pole eriti võimalik tubular jooksudega osta.\nPostitus Postitas MaT » 27. 12. 2012. 11:01\nHooaja alguses läksin üle clincherilt tubularile. Paar tähelepanekut sellega seoses:\nviimati pumpasin õhku u. 3 kuud tagasi. Praegu sama rõhk sees.\nliimlindiga paigaldus on lihtne. Sain hakkama esimesel katsel. Ka purunenud rehvi mahavõtmine on mugav sest liimlint jääb rehvi, mitte pöia külge. Pole mingit mökerdamist ega pöia kraapimist liimijääkidest mida algul kartsin.\nveerevus ja vibrasummutus parem.\nKasutusel on Tufo Hi-Composite carbon, piimatilk ka sees.\nPostitus Postitas andresle » 28. 12. 2012. 14:04\nÄrge nüüd nii elevusse ka sattuge oma tubularidest. Esiteks Kristjanile - Sina puutusid oma käega ilmselt nõuka ajal vaid 6 rublast kummi. Olid olemas ka vene siidikummid (Štšjolkovaja), rääkimata lääne kummidest. Ja need asjad olid sama head kui tänased edetabelis keskpaigast ülespoole paiknevad isendid. Ja rõhku kannatasid nad samuti 12.\nKes ütles, et 3 kuud pole pumbanud. Õhu rõhk kummi sees sõltub ventiili pidavusest ja kummi venimisest. Ei usu, et ühe hinnaklassi tubular ja clincher hullult erinevalt venivad. Samuti ei usu, et 8+ atmosfääri püsib sees kolm kuud!\nNüüd müügitehnikast. Mavic väidab ju labaselt, et tema jooksule käib vaid tema kumm. Blablablaa.\nJa jumala õige tähelepanek - seltskond ise kiidab edasi. Vaadake kasvõi seda teemat siin - 10-st kommentaarist ilmselt 8 kiidavad tubulari, poest tuuakse ometi oluliselt teisipidi tulemusega kumme.\nPostitus Postitas KristjanS » 28. 12. 2012. 15:37\nAntud teemat on klikitud ~1000 korral. Spekuleerin, et läbi on kogu teema lugenud heal juhul 15% (150 tegelast). Nendest, ka kõige optimistlikumalt ei julge ma pakkuda rohkem kui et maanteed sõidab üle poole ( äkki tuleb 80?). Ja nendest 5% sõidab heal juhul tubularidega. Ja nendest omakorda vaid 2 on tubulari kiitnud.\nPalju eesti harrastajaskonnast üldse tubularidega sõidab? Loogiline, et poest lähevad välja hoopis teised tooted aga samade müügiargumentidega. Korraliku tubulari peab eesti jaekauplustest tikutulega taga otsima, enamus tellitakse ikkagi netist ja siis ka pigem "soodsamad" tükid (50-60 euri). 60 euri eest saad aga väga pädeva rantmantli...\nKahe arvamuse põhjal hakata tegema põhjapanevaid järeldusi on muidgui selge ülepanek.\nAndres, ma tubulari kiidulauluga selles alafoorumis ei ole veel alustanud. Ma ei hoiata ette ka, ent kui teemat näed, hoia heaga toolist või seinast kinni... suuremat sorti valimatuks "lahmimiseks" läheb .\nPostitus Postitas rainerhq » 29. 12. 2012. 21:39\nKristjanS kirjutas: Korraliku tubulari peab eesti jaekauplustest tikutulega taga otsima, enamus tellitakse ikkagi netist ja siis ka pigem "soodsamad" tükid (50-60 euri). 60 euri eest saad aga väga pädeva rantmantli...\nNii Veloflex Carbon kui ka Roubaix maksavad 59,90.-\nPostitus Postitas KaupoR » 29. 12. 2012. 22:06\nOlen sõitnud 3 hooaega tubelessiga (Hutchinson Fusion). Rehvide massi pole mõõtnud, ma pole seda oluliseks pidanud, sest 95% maanteerattal veedetud ajast teen trenni ja seal on teised prioriteedid. Võistlustel olen pannud alla sisekummiga ja clincheri. Aga tubelessist. Minu jaoks on peamine pluss see, et saab sõita kartmata kuulda häält psstpssstpssst! No on torke ja löögikindlad. Rehvi sein ise on paks, pluss veel kui lateksipiim ka sees. Rehvi vaadates on sellel lõikeid, torkeid jne aga näe õhku peab. Samas kui läheb tee peal, siis on paha. Tavaliselt on mul sisekumm kaasas aga kuna tubeless läheb pöia peale üliraskelt, eriti kui veel sisekumm ka peab ära mahtuma, siis korra olen teele jäänud. Tubeless siiski läks katki ja no ei saanud pärast enam koos sisekummiga peale kui pidin heebliga aitama ja juhtus see, mis juhtuma pidi - lõhkusin heebliga sisekummi ja seal ma siis olin.\nSõidumugavuse ja veerekiiruse kohta väga head võrdlust ei oma. Kaalu tõttu ma võistlustel valiks midagi muud, kuid Hutchinsoni ATOM'it ma samas pole proovida saanud, see peaks olema kergem variant. Minu jaoks on Fusion ideaalne trennirehv - sõida ja ära mölise rehv.\nPostitus Postitas KristjanS » 30. 12. 2012. 08:28\nNeed hinnad on siiski talvine soodushind. Talviste hindade järgi midagi järeldada ja paika panna on muidugi asjatundmatu. Mõlemi rehvi normaalhind netipoodides on siiski 90+ eurot!\nPostitus Postitas rainerhq » 30. 12. 2012. 10:11\nVale vastus. Hind on selline aastaringselt. Olen neid pikalt kiibitsenud.\nhttp://www.bike-palast.com/en/Racebike/ ... ubulars/3/\nPostitus Postitas Mati » 30. 12. 2012. 12:14\nrainerhq kirjutas: Vale vastus. Hind on selline aastaringselt. Olen neid pikalt kiibitsenud.\n+ €12 transa\nFakt on see, et tubularid kipuvad olema kallimad, kas otseselt või kaudselt. Kaudselt siis tänu nende limiteeritud/kehvemale kättesaadavusele siin ja kohe.\nPostitus Postitas rainerhq » 30. 12. 2012. 15:12\nNo ja tuleb siis kokku 90.-?\nOtsid veel paar tubi sõpra ja jagad kulud.\nKristjani viidatud 90.- oli ka netipoe hind, nii et pane sinna ka transa otsa.\nPostitus Postitas KaupoR » 03. 01. 2013. 10:12\nSchwalbe ka nüüd tubeless\nPostitus Postitas maxspeed » 03. 01. 2013. 20:44\nSchwalbe tavaline (clincher) 23C*700 Ultremo ZX hämmastas oma kodulehel järgmise viitega: Maximum load (kg): 70! Sellist asja pole ma varem näinud ja ilmselt ei räägiks sel teemal, kuid eile tellisin endale ühe sellise ja hiljem hakkasin asja uurima. Kas Schwalbe kummiarenduslaboris töötavad 60-70 kg kaaluvad teadlased või ei saa seda 70kg juttu tõsiselt võtta? Igatahes üsna üllatuslik algus...\nPostitus Postitas KristjanS » 03. 01. 2013. 21:24\nmaxspeed kirjutas: Schwalbe tavaline (clincher) 23C*700 Ultremo ZX hämmastas oma kodulehel järgmise viitega: Maximum load (kg): 70! Sellist asja pole ma varem näinud ja ilmselt ei räägiks sel teemal, kuid eile tellisin endale ühe sellise ja hiljem hakkasin asja uurima. Kas Schwalbe kummiarenduslaboris töötavad 60-70 kg kaaluvad teadlased või ei saa seda 70kg juttu tõsiselt võtta? Igatahes üsna üllatuslik algus...\nSee peaks tähendama seda, et selle rehviga saaab sõita 15-20kg kaaluv sõitja? Sest igasuguste ebatasadustest tekkinud löögiraskusjõud on ju koheselt mitmekordne... Ma arvan, et seee on mingi eksitus ikka.\nPostitus Postitas erikr » 03. 01. 2013. 21:32\nKristjanS kirjutas: ... löögiraskusjõud...\nNüüd ajate silmad suureks, aga raamide ja jooksude puhul on kaalupiirangud ju vana lugu.\nPigem on see Schwalbepoolne enda p***e kaitsmine õhukese ja hea lippega kummi "väärkasutamise" vastu.\nEt peaks vastu enam-vähem kindla peale 70 kilose ässa "löögirakusjõu".\nKuidagi peab ju tootja end dumbuserite, tarbijakaitse ja kohtuskäimise eest kaitsma.\n62-kilostele mägironijatele ju hea sajaga, sõna otseses mõttes, mööda serpentiini alla lipata.\nPostitus Postitas Tr11 » 04. 01. 2013. 00:02\nJalgrattal juhtumisi 2 ratast all, seega raskus jaguneb 2 telje peale. Seega, kui rehvile on soovituslik piirang 70 kg (s.t telje kohta), tähendab see, et ca 100 kg (või isegi raskem) mees võib vabalt selga istuda (tuleb arvestada ka rattaraami jm jubinate massiga ja jalgratta kaalujaotusega, mis on võidukal umbes 40% ees, 60% taga). Kergemate velgede korral tuleneb täismassi piirang aga juba velgedest endist (näit Zipp 202 korral max 113 kg).\nSchwalbe muideks annab näit oma rehvide soovituslikud rõhud arvestatuna keskmise jalgratturi kehakaaluga, milleks nad on valinud 75 kg.\nPostitus Postitas värv » 12. 03. 2013. 23:54\nBontrageri TLR süsteemist veel üks ülevaade.Seekord toodud ka kummide reaalsed kaalud – R3 TLR 23mm 260g ja 25mm 270g.\nhttp://www.bikerumor.com/2013/03/08/jus ... ad-system/\nPostitus Postitas raamimurdja » 13. 03. 2013. 08:37\nJa kui kolm ratast alla panna, siis võib peale istuda lausa 210kg kaaluv inimene?\nÄkki peaks siit ratta kaalu ka maha lahutama? ja siis pudelid ja riided?\nKummitootjad kaalu piirangut seades ei eelda ostjalt matemaatika kasutamist vaid ütlevad kohe ise välja sõitja kaalu. Sama teevad ka jooksude ja rataste tootjad. Tegemist on ikkagi sõitja kaaluga.\nTegemist nagu ikka on selle kaaluga, millele nad annavad "garantii". Tegelikkuses tehakse igasugu asju ja ei juhtu midagi aga kui juhtub, siis tead, et oled ise süüdi.\nPostitus Postitas Tr11 » 13. 03. 2013. 10:31\nSchwalbe rehvidest rääkides ei ole kindlasti tegu sõitja kaaluga, vaid "load" tähendab rehvile max lubatud rehvirõhu juures konkreetse telje kaudu avalduvat max lubatud koormust. Tsiteerin Schwalbe kataloogi: LOAD="Maximum Load (per tire at max. pressure)".\nSchwalbe määrab katseliselt rehvi max load väärtuse, kui staatilise koormuse, mis põhjustab max lubatud rõhuga täispumbatud rehvi deformatsiooni 20% ulatuses (s.t. rehvi vajumine 20% võrreldes koormuseta olekuga).\nSeega, oletades, et jalgratta mass on 10 kg, sõitja mass 90 kg ja jalgratta kaalujaotus 40:60, siis saame, et esimesele rattale avaldub staatiline koormus 40 kg ja tagumisele 60 kg. Kui selle tagumise ratta all olevale Schwalbe rehvile on lubatud max load 70 kg, siis isegi, kui rehvi kasutada maksimaalselt suurima lubatud rehvirõhu juures, jääb koormus alla Schwalbe lubatud max piiri ja kõik on tootja poolt antud normidele vastav. Loomulikult võiks arvesse võtta, et kiirendades või näiteks püsti mäkke sõites avaldub rehvidele küllaltki suur täiendav koormus ja muutub ka ratta kaalujaotus.\nÜldiselt, kui inimene just ei kaalu kõvasti üle 100 kilo või ei kavatse jalgratast kasutada raskete pakkide veoks, siis pole mõtet selle Max Load näitajaga jalgrattarehvide juures eriti pead murda. Peale Schwalbe enamik tootjaid mu meelest jalgrattarehvidele seda numbrit üldse välja ei annagi, vähemalt ei õnnestunud leida ei Continentali, Michelini, Vittoria ega Vredesteini veebilehtedelt.


January 2008 - Eva Herrera\nMinu väike ISEtegija\n3rd March 2017 30th January 2008 by Eva Herrera\n‘Emme, vaata lehmad!’\nVaatan segaduses toas ringi, et noh, mis asjad siis nyyd lehmad on, et teaks, et valesse kohta ei astuks ja saaks lapsega kaasa mängida. Aga lehmi pole toas. Kysin siis, et kus need lehmad siis nyyd on. Seepeale viipab poiss akna poole ja näitab mulle pilvedesse kaduva lennuki ähmast kuju.\n‘Lehmad lendavad.’ vaatab ta unistavalt läbi aknaruudu taevasse\n‘Lennukiga? Kuhu nad lendavad?’\nNojah, kui heinamaale, siis heinamaale. Tyybil on sellest maadeasjast veidi oma arusaam. On Soomemaa, Muumimaa, Saaremaa, Lõunamaa (see, kus on soe ja kuhu Lotte Pipo viis) ja nyyd siis ka heinamaa. Hetkel on piimaandmine popp teema. Hommikul seletasin talle just, et lisaks emmele annavad piima ka palju loomaemmed ja mõnede piima joob ja piimatooteid sööb isegi tema. Selleks aga, et lehmad ja kitsed kõik head piima annaksid, peavad nad head toitu sööma ja palju puhkama. Heinamaal. Lehmad juba läksid. Meil siin ju pole päikest ja soojust, kuigi heinamaad peaagu juba haljendavad. Huvitav, kas varsti saadetakse mind ka? 😉\nKuna minu isetegmised piirduvad hetkel suures osas vaid piimaandmisega, siis pole sellest kuigivõrd midagi põnevat kirjutada kui et vaid seda, et kaks kuud sonditoidul olnud poiss, kes õppis ise sööma pudeliga eelistab rohkem ja rohkem ise otse allikast oma piima ammutada 😀 No ja isetegemiste osas on mul kodus nyyd yks eriti suur ISEtegija syndinud. Kasutades ära minu teatavat võimetust… käib ta ISE reisil. Vaat sedamoodi ja siis põikab ikka pidevalt ligi, et ennast esitleda ja tankida:\nKui ma olen pool päeva temalt palunud, et ta oleks nii kena ja paneks jahedas toas endale sokid ja pyksid jalga, siis leiab ta ISE endale sobivad kehavarjud. Mis sellest, et sokid 20 numbrit suuremad, nii ongi parem, ei peagi pykse panema, sest minu puusani ulatuvad pikad sokid täidavad ka pykste aset. See eest aga katavad ihu tagurpidi prillid, seljakott. Et siis reisile. Ei taibanud kysida, kuhu ta reisis, aga küll ta varsti jälle tuleb, siis küsin 😀\nISE tuleb endale ka soeng teha. Yhel päeval katsetas ta korra ka juukselõikusaparaati, aga sellega tal erilist edu polnud. Juhtmepool lihtsalt ei lõika ja yle pea veel ei näe. Peeglit ei tunnista 😀 Aga järgmisel päeval katsetas ta paremat asjaga – rastapatsi vaha (kes ja miks, krt, kyll selle vannituppa jättis? Aastateks? :D). No ja seda kitist ollust ei saanud ma poisi peast kõigist katsetest hoolimata muul moel enam ära, kui sai teine oma 15-päeva-soengu. Nyyd võib ta seda kitti endale kasvõi lusikaga ja purgitäie pähe määrida, kui taas juuksurit soovib ISE mängida. Äkki ongi soojem. Sest kiilakana talvel vist eriti palav pole 😀\nAga tegelikult on ta yks armas ja hea ISEtegija. Kui ma pisikesega haiglas olin, siis kilod kadusid kuskile ära ja yhel kenal päeval käsi pestes ja paberiga jälle kuivatades pyhkisin ma ka oma sõrmuse käest. Sinna ta kadus. Emotsionaalselt väärtuslik, 12 aastat truult mu pöidlas istunud sõrmus, kadunud vanatädi kingitus. Muidugi olin ma kurb. Kuigi see oli ka omamoodi märk uue ajastu algusest. Aga poiss oli kunagi nädalate eest mu juttu kuulnud ja nyyd siis järgnes reaktsioon. Eile kilkas ta õhinal köögist:\n‘Emme, tule tee pilti!’\nLäksin. Fotokaga. Reeglina on siis alati midagi põnevat ka yles võtta, kui ta juba ise kutsub. Oligi. Ta istus koeraga koos köögilaua taga ja oli söönud poole saia jagu viile seest tyhjaks. Korralik lapsevanem oleks tõenäoliselt toiduraiskamise ja sonkimise pärast oma võsukest korrale kutsunud. Ma ei jõudud seda teha. Poiss ulatas mulle yhe sisutu viilu ja teatas säravate silmade välkudes:\n‘Tannu tegi emmele sõrmuse. Emme sõrmus läks prygikastist. Tannu tegi emmele uue.’\nEi tea, kust need ideed siis nyyd nii äkki tulevad. Kas ikka ta omast peast, ikkagi suur vend nyyd. Või äkki jagab pisike vanamees talle käsklusi?\nVõta siis kinni. Iga juhul kui elamist ei ähvarda uputus (vetsupaberirulli riputasin igal juhul pärast kolmanda rulli pottiuputamist juba lae alla, ise ka ei saa enam kätte) või tulekahju, olen ma rahumeelselt põnevil ja hoian fotoka ligi. Söödud hambapastad, põrandapesuks kasutatavad hambaharjad, kraanist alla kallatud peened shampoonid-dushigeelid on kogu nalja 100-ga väärt. Tõsine segasumma-värk 😀\nEhh, tore on tagasi olla! Ja teile kõigile kallid ja tänud olemasolemise eest! 🙂\nMe oleme kodus!\n17th November 2019 28th January 2008 by Eva Herrera\nPäike paistab. Kõik on hästi. Enam ei jõnksata mu sees nii hullult, kui näen mõnd mikrobussi, mis meenutab reanimobiili, möödumas. On vaid teadmine, et kunagi sõitis ka minu pisipoja sellisega. Enam ei võpata ma iga liftiukse kõlli, telefonihelina, autosignaali või muu sarnase heli peale, mis meenutab mulle peene aparatuuri häirekella ja annab märku, et lapsega pole kõik korras. Enam ei vaata ma teda kogu aeg murelikult ja kahtlustavalt, et ega ta äkki pole näost sinakaks tõmbunud, ei hinga enam. Nyyd vaatan ma teda vaid suure armastuse ja hellusega, otsides ta terast kõiketeadvat pilku. Enam ei pea ma tal soojas toas mytsi peas hoidma, sest ta suudab ise hoida sooja ja saab mõnusalt päikese käes ka paljaid varbaid sirutada. Enam ei pea ma talle systlast ninasondi kaodu toitu otse makku lykkima vaid ta teab toidu maitset ja sööb ise isukalt. Ja nõuab innukalt lisa, kui ma pole osanud õigesti arvestada. Enam ei pea teda kobistades sylle võtma nagu väetit lõtva kassipoega, kes justkui laguneks koost ja su oma syli ja käed on tema kallistamiseks liiga suured ja pikad. Nyyd saab teda sylle võtta juba nagu yht ysna tavalist erilist titat ikka. Varsti kannab juba peadki. Jah, lõpuks ometi oleme me kodus.\nNyyd, ajal, mil ta tegelikult syndida oleks võinud ja ma oleksin koju tulnud ajalise titaga, on tema juba vana mees. Juba kaks kuud vana ja rohkem elu, valu ja nõelu näinud kui paljud aastakymnete või kogu pika elu jooksul. Eks see kysimus jääb alatiseks, kui suur peab olema siis eelmiste elude karmavõlg, et tulla siia ilma selliste katsumustega. Katsumused ja proovilepanekud on ja jäävad, aga tähtis on see, et ta on tugev ja tragi ja kyll me hakkama saame.\nIgal juhul juhtus nii, et yhel kenal päeval andsid arstitädid meile lubatähe ja me seadsime oma sammud haiglarutiinist välja suurde maailma. Ikka koos. Ainult nebulisaatori peame endale koju ostma, sest selleta ei saa kohe mitte.\nVäikemees leidis endale uues kodus (uues, sest tema jaoks oli ju kaks kuud olnud koduks haigla) ka kohe suure sõbra ja abivalmi kamraadi\nArmukadedust (mille eest kõik muudkui hoiatasid ja hirmutasid) pole, hetkel vähemalt on suur armastus. Nii suur kohe, et pean hoolega silma peal hoidma, et titat katki ei kallistataks ja laiaks ei musitataks 😉\nJa kodus sai uustulnuk kirja ka oma elu esimese suudluse. Kuid nagu pildilt näha saab, siis hetkel on veel sellisteks otsesteks armuavalduseteks ilmselgelt liiga vara 😀\nMinu isetegemised sellel aastal on olnud väga teistlaadsed. Peaasjalikult kulinaarsesse valdkonda jäävad. Selleks, et ninasondisit vabaneda ja koju saada tuli kõige pealt õppida last pudelist toitma ja siis sealt edasi jõuda loomuliku alguse juurde. See on meie jaoks suur saavutus. Ja laiemas plaanis haiglalobilt koduse toidu peale tulles oli vaja kohe katsetada igasugu häid asju. Kartuliputru ei taha ma vist enam iial syya… Nälg oli kontide ja naha vahele augud söönud, nyyd tuleb need tyhimikud kenasti täita 😀\nSelline nägi välja meie Eowyni kuulsa prantsuse juustupiruka esimene katsetus. Retsept tema blogis eelmise aasta aprillis. Kypsetis ise nii maitsev, et pildile ei jõudnudki, sest rasvatse näppudega peent tehnikat ei kista lihtsalt ja hiljaks ma jäingi 😀\nJa kuna ma siin sel aastal alles esmakordselt sõna võtan, siis kirevavärvilist ja tegusat ja õnnerikast käesolevat aasta jätku teile kõigile ja peatsete kohtumisteni 🙂\nCategories ♥ 51 Comments


Marge Väikenurm • 6. juuni 2016 kell 4:45\nBüroo Varul vandeadvokaat Kristina Laarmaa sõnul ei saa rikkumistes süüdistada vaid hankijaid, sest probleem on ka seaduste ebamäärasuses. Foto: Andres Haabu\nRahandusministeeriumi mullu tehtud järelevalve näitas, et 77% ehk 13 asutusest 10 jättis kaks aastat tagasi lihthanke või hankemenetluse tegemata. Aasta enne seda oli rikkujaid lausa üle 80%. Üks, keda ministeerium manitseb, on Maaülikool. Viimane näeb olukorda täiesti teise nurga alt.\n„Rahandusministeerium lööb summad kokku - mis siis, et asjad on läinud eri instituutidesse erinevatel eesmärkidel. Ülikool ei taha seadust rikkuda, aga on väga keeruline kontrollida, kes mida tellib,“ kirjeldas ülikooli riigihangete talituse juht Kärt Kirsimägi olukorda hankija pilgu läbi.\nKas riik võiks midagi muuta? „Hinnata saaks asju mõistlikumalt. Praegu käib see robustselt. Võetakse eelarvemaht, liidetakse kokku ühele või teisele ettevõtjale makstud summad ja põhimõtteliselt see ongi üks hange,“ ütles ta.\nLäinudaastane tulemus peaks Varuli büroo vandeadvokaadi ja riigihangete eksperdi Kristina Laarmaa sõnul seadusandja silmad avama. Laarmaa leiab, et rikkumiste põhjus ei saa olla ainult hankijate hooletus, vaid ka riigihankereeglite liigne jäikus ja ebamäärasus.\nKui ministeerium avastas Maaülikooli vead, soovitas ta alustada distsiplinaarmenetlust, kuid seda ei tehtud. „Menetlust saaks algatada hanketalituse töötajate tegevuse üle. Samas raha kasutamine toimub meil nii, et talituses ei ole sellist ülevaadet. Keegi ei kooskõlasta oma rahakasutamist. See on suure asutuse tööloogika - ei saa kontrollida kõiki tehinguid,“ rääkis Kirsimägi. „Inimesed on eksinud, aga püüame tõsta teadlikkust.“\nKui aastaga vähenesid tuntavalt rikkumised maksuvõlgade kontrollimisel, aruannete esinemisel ja oli rohkem e-hangete korraldajaid, siis hankemenetluse tegematajätmised ja hanke osadeks jaotamine eriti ei kukkunud.\nKontrollaktidest on näha, et näiteks eksis mitmeid kordi Ida-Tallinna keskhaigla. Ministeeriumi hinnangul ei järgi haigla riigihangete seadust rahuldaval tasemel. Haigla tegi vigu, mis olid näiteks seotud hanke ebaseadusliku osadeks jaotamise, menetluse või lihthanke korraldamata jätmise, maksuvõlgade kontrollimise ja vastuoludega hanke alusdokumentides, samuti erines lepingusisu algsetest tingimustest.\nRahandusministeeriumi riigihangete ja riigiabi osakonnajuhataja asetäitja Kati Orgmets Hankeid jagatakse osadeks, sest hankijad sageli ei tea, et samaliigiliste asjade tellimiseks võib küll korraldada mitu erinevat hanget, aga menetlusliiki valides peab hangete summeeritud maksumust arvestama. Foto: Andres Haabu\nbüroo Varul vandeadvokaat\nHanke õigusvastane osadeks jaotamine tekib sageli seadusesätete ebaselgusest.\nKas näiteks lasteaia hoone ehitustööde hankes on funktsionaalselt koostoimivaks tööks ka juuresoleva mänguväljaku rajamine? Kas laboritarvikute soetamisel tuleks summeerida kõikide erinevate laboritööks vajalike esemete maksumus või käib grupeerimine muul moel (näiteks pipetid eraldi)? Peale selle on suurtel, mitme üksusega hankijatel raske omada jooksvat ülevaadet, milline on väiksemate soetuste kogumaksumus.\nSee suure praktilise tähtsusega probleem ei ole lahendust leidnud ka uues riigihangete seaduse eelnõus, mida riigikogu menetleb.\nLahendus võib olla siseriiklike hanke piirmäärade tuntavam tõstmine. Eelnõuga on juba lihthanke piirmäära tõstetud 20 000 euroni ja siseriiklikku piirmäära 60 000 euroni (ehitustööde osas 300 000 euroni), kuid suures plaanis ei muuda see oluliselt midagi, sest rahvusvahelised piirmäärad on asjade ja teenuste ostmiseks tüüpiliselt 134 000 eurot ja ehitustöödel 5,1 miljonit eurot.\nSelle taustal tunduvad isegi eelnõus tõstetud lihthanke ja siseriiklikud piirmäärad põhjendamatult ranged, eriti kui arvestada hanke läbiviimise keskmisi kulusid.\nMinisteeriumi arvates oli vigade taga liiga suur töökoormus, hanketeenistus polnud tehingutega kursis ja ei veendutud, kas reeglitest peetakse kinni ning enne tehingute eest tasumist ei tehtud kontrolli. Haiglalt ei õnnestunud reedel kommentaari saada.\nMaa-ameti jurist Egle Toomjõe märkis, et hankereeglite järgimise keerukus või lihtsus sõltub sellest, milliseid nendest silmas pidada. Näiteks on hankelepingu muutmise reeglistik väga jäik, kuid paratamatult võib tekkida vajadus lepinguid muuta, murekohaks on just pikaajalised ja IT-valdkonna lepingud.\nEesti Teedele on kohalikke materjale ostes kõige rohkem probleeme tekitanud rahvusvahelise hanke piirmäärade ületamine. Firma juhatuse esimees Andres Agukas rääkis, et audiitori meelest oleksid nad pidanud asfaltbetooni ostma ühe hankega, aga Eesti Teed käitus teisiti ja seda oma põhjustel.\nEttevõte arvestas näiteks pikkade vahemaadega ja et eri piirkondades on erinevad tootjad. „Üheks hankeks koondatud hanke oleks pidanud nii või teisiti hanke sees osadeks jaotama,“ nentis Agukas. „Kõik osapooled saavad aru, et kuuma asfaltbetooni ei ole võimalik eksportida suurte vahemaade tagant.“\nKärt Kirsimäe arvates taipasid hankijad alles hiljuti, et nemad ja ministeerium näevad erinevalt, millised ostud tuleb kokku lüüa. „Seni lähtusime, et iga üksik reis on reis. Kui täna reisin Riiga ja homme Washingtoni, siis kas see on ühe eesmärgi saavutamiseks või ei? Ülikool ei teadnud, mida peab kokku liitma,“ ütles Kirsimägi.\nKirsimäe rõhutas veel ühte muret. Kui varem võisid teadurid kemikaale tellida otse tootjalt, näiteks Saksamaalt, siis enam ei ole see lubatud. „Saksa tootja ei tule meie riigihankele pakkumist esitama, nende jaoks oleme liiga väikesed tegijad,“ lisas Kirsimäe.\nVahendajatelt tellimine on aga kulukam, peale selle tekib veidraid olukordi. „Meil on 20 raamlepingu partnerit, kellest viis võttis kätte ja esitas sama kemikaali ja koguse kohta ainsale tootjale maailmas päringuid. Suutsime tootja tigedaks ajada. Lõppkokkuvõttes koormame väga kaugele välja,“ rääkis Kirsimäe. „Mõnel juhul on ülereguleerimine. Meil ei ole ju võimalik tellida aastast kemikaalimahtu ette. Me ei tea, millal mida vaja on ja kemikaalid ei seisa nii kaua. Saan aru, et hoolas hankija peab planeerima, aga alati ei ole see võimalik.“\nRahandusministeerium kontrollis eelmisel aastal plaaniliselt EASi, keskkonnaagentuuri, Narva linnavalitsuse arhitektuuri- ja linnaplaneerimise ametit, Olustvere teenindus- ja maamajanduskooli, Tallinna kommunaalametit, ASi Eesti Teed, Maaülikooli, Järvamaa kutsehariduskeskust, maa-ametit, Narva linna arenduse ja ökonoomika ametit, Järve Biopuhastust, välisministeeriumi ja Ida-Tallinna keskhaiglat.\nMinisteerium vaatas läbi 632 riigihanget, mida asutused 2014. aastal tegid.\n1. 77% hankijatest ei korraldanud lihthanget ja/või hankemenetlust\n2. 69% jaotas seadusevastaselt riigihanke osadeks\n3. 54% ei teinud piisavalt ehk vähemalt 50% ulatuses e-hankeid\n4. 46% ei järginud maksuvõlgasid kontrollides seadust\n5. 46% ei esitanud riigihanke aruannet ja/või aruande lisa õigeks ajaks\nPärast ministeeriumi kriitilist hinnangut läks maaülikool üle raamlepingutele. „Liidame aastase reisimahu kokku. Vajadusel sõlmitakse raamlepingu alusel hankeleping,“ kirjeldas Kirsimägi, tõdedes, et see on elu keerulisemaks ajanud. „Teadurid on üsna kurjad. On ju teada, et igasugune riigihange teeb teenuse või asja vähemalt 20 protsenti kallimaks. Ka bürokraatiat on juurde tulnud, aga põhiprobleem on, et kallim on.“\nRahandusministeeriumi riigihangete ja riigiabi osakonnajuhataja asetäitja Kati Orgmets vaidleb vastu.\n„Säästlikkus ei saa olla eesmärk omaette,“ ütles ta, märkides, et hanke korraldamine tagab konkurentsi ja läbipaistvuse.\nHankeid jagatakse osadeks, sest hankijad sageli ei tea, et samaliigiliste asjade, teenuste ja ehitustööde tellimiseks võib küll korraldada mitu erinevat hanget, aga menetlusliiki valides tuleb erinevate hangete summeeritud maksumust arvestada. „Samuti mängib rolli asutusesisene kommunikatsioon, et üks käsi teaks, mida teine käsi parasjagu teeb,“ sõnas Orgmets.


Börsipäev 15. detsember Swks aktsia hinna voimalusi\nBörsipäev detsember - Investeerimine - Foorum - LHV finantsportaal\nPaljud inimesed otsustavad investeerimisportfelli haldamiseks palgata finantsnõustaja. Kuna mobiiltelefonide osakaal Skyworksi müügist oli Kasumi teenimiseks võiks kasutada lühemat libisevat keskmist, näiteks päevast SMA-d.\nThe worst, and then some, is priced in We think the market has overdone its punishment of Skyworks.\nLootsin, et SWKS suudab 5,25 peale pidama jääda ja siis sealt tõusu jätkata. Need ei ole puhastulu, siit tuleb maha arvata teenustasud. Kõik see viitab aktsia pikaajalisele võimalusele.\nEttevõtte turuosa peaks jääma kindlaks ning üleminek 3G ja 4G võrku avardab järgmisel aastal ja edaspidigi võimalusi. The worst, and then some, is priced in We think the market has overdone its punishment of Skyworks. We are revising our estimates to reflect worst case possibilities which we think should prove conservative Near-term outlook is stable Healthy smartphone volumes for many Skyworks customers are driving results this quarter.\nAlumine rida Skyworks aktsia puruneb ostusurvega. Meie suur rahaindikaator annab märku, et peaksime seda tähele panema. Aktsiad võiksid asetada rohkem tagurpidi.\nMehhiko lammutatud tollitariifistikust kasu saavad 3 varud\nArvestades aktsia hinna ajaloolist kasvu ja kasvavaid põhitõdesid, võiks see aktsia olla kasvule suunatud portfelli väärt. Avalikustamine: autoril on avaldamise ajal Skyworks'i aktsiates pikk positsioon. Investeeringute uurimise vastutusest loobumine.\nOtsime alati suuri ettevõtteid, kes aasta-aastalt kõrgemale tõukavad. Grupi parimad ettevõtted kipuvad pikaajaliselt edestama.\nPooljuhtide varud on olnud viimaste aastate üks tugevamaid rühmi. Kõik see osutab aktsia pikaajalisele võimalusele. Alumine rida Skyworksi aktsiad hakkavad ostusurvega välja puhkema.\nMeie suure raha näitaja annab märku, et peaksime sellest tähele panema. Aktsiad võiksid olla rohkem tagurpidi. Arvestades aktsia hinna ajaloolist kasvu ja kasvavaid põhialuseid, võiks see aktsia olla väärt kasvule suunatud portfellis.\nEttevõte sõitis arvutituru coattails aastakümneid ja sai suurimaks kiipide valmistajaks. Aeg muutus, ja maailm hakkas liikuma arvutite liikuvamale vormile ning arvutitööstus on viimastel aastatel parimal juhul aeglustunud ühe numbriga madalale kasvumäärale.\nKuigi pool Inteli tuludest pärineb endiselt arvutitest, on ettevõte suutnud oma juhtpositsiooni uutele turgudele võimendada. Teine pool müügist pärineb "andmekeskse" segmendist, mis hõlmab andmekeskusi ja asjade interneti lahendusi.\nJa sellest saavad kasu mitte ainult igapäevased asjad nagu kaugtöö või kaugkontorid - 5G võimaldab asjade internetil ja autonoomsetel sõidukitel oma potentsiaali edasi arendada.\nUnusta Intel, Skyworks Solutions on parem majanduskasv\nRäägitakse isegi meditsiinilistest rakendustest, kaugelt asuvatest arstidest, kes teostavad operatsiooni digitaalselt juhitavate mikrokirurgiliste vahendite abil.\nJa need on lihtsalt võimalused, mida võime nüüd näha. Kes teavad, mida tulevik tegelikult toob? Selleks tõmbasime TipRanksi andmebaasi, et saada rohkem teada kolme põneva mängu kohta 5G ruumis.\nTänava sõnul näeme selle tehnoloogia ülevõtmisel lähiaastatel tõenäoliselt veel huvitavaid arenguid. Suur osa Skyworks'i esimese kvartali müügiedust saadi pärast seda, kui Apple tõi turule 1G-võimelise iPhone 5 liini.


Kotka Tervisemaja » Alates maikuust pakub Sakala Hambaravikliinik müofunktsionaalse ravi teenust\nMüofunktsionaalne ravi tähendab näo-ja suupiirkonna lihaskonna vale asendi ja funktsionaalse häire ravi. Kui esineb probleeme või puudeid mälumisel, neelamisel, imemisel, kõnelemisel, hingamisel või miimikas, siis võib tegemist olla müofunktsionaalse häirega.\nKõige põhilisem sümptom aru saamiseks, et midagi võib valesti olla, on see, kui ninahingamise asemel toimub hoopis suu- või segahingamine. Grimassid neelamisel, suurenenud süljevoolus, keele surumine hammaste vahele või külgedele rääkimise või neelamise ajal on samuti võimalikud müofunktsionaalse häire sümptomid. Lisaks võivad valed olla suuga seotud harjumused, näiteks küünte närimine, hammaste krigistamine, liiga pikk luti kasutamine, pöidla-huule-põse imemine vms. Tunnusteks võivad olla ka alalõualiigese häired, mis avalduvad valude või naksudena, või hingamisprobleemid öisel ajal (norskamine või obstruktiivne uneapnoe).\nMüofunktsionaalse häire esinemisele tuleks võimalikult varakult jälile jõuda, sest siis on suurem võimalus valed harjumused välja juurutada. Ideaalis võiks sümptomitega tegeleda juba lapseeas, sest teismelistel ja täiskasvanutel on suuhingamisest tekkinud muutusi väga raske korrigeerida.\nLoe müofunktsionaalse häire ja uue teenuse kohta lähemalt https://blogi.sakalahambaravi.ee/muofunktsionaalne-teraapia/