Ull Lugu: April 2019\nBlogi on mõeldud ainult eesti keelt väga hästi valdavatele ning Eesti kultuuriruumi tundvatele inimestele. Autor ei vastuta tõlkemootorite kasutamisest tekkivate arusaamatuste eest.\n"Need olid kukeseened!"\n"Ah, ära aja! Me oleme siin kuu aega mööda metsi tuianud ja isegi ühtegi puuseent pole näinud, sina tuled nüüd kukeseentega!"\n"Need olid kukeseened! Küsime autojuhilt, kas neil on siin kukeseeni!!\n"Mushrooms - no.."vangutab juht pead.\nUrmas ei jäta. Meil on tervele kuninglikule Rovale tiir peale tehtud, ära kuulatud igasugused uhked lood ümberlõikamstest (malagassidel kuuluda see rituaal poisi mehekstunnistamise juurde ja vanaisa on see, kes naharibala ära sööma peab), värvilistest klaasakendest, kohalikust marmorist, prantsuse armukestest jne, kui Urmas teema uuesti üles võtab ja meid kõiki kukeseenele saadab.\nJa ongi! Must mees müütab autode vahel kukeseeni! Kust krrdi kohast need veel siia said???\nJärgmisel päeval näitame pilti autojuhile.\n"Aa, šampinonid, jaa, need kasvavad meil metsas..."\nMillises, tahaks ma teada!!!\n(Korilane eestlases ei sure iial...)\n"Eestlased-lätlased-leedulased on nüüd nii rikkaks saanud, et terve maailm on neid täis," ütleb 75-aastane Kanada vanahärra Antsirabes.\nLätlasi-leedulasi ei näe, (nagu me ei näe ka norrakaid, rootslasi, soomlasi, poolakaid jne), kuid tagasiteel kohtume lennujaamas viie vahva noorega Eestist.\n"Kas te Madagaskari enda autot nägite?" küsib Karl.\n"Ei näinud. Neil on oma auto???"\n"Karenjy," ütleb Karl, ja saadab eestlaslikult üle sotsiaalmeedia uutele sõpradele pildi. "Fianarantsoas toodavad. Tegid neid sääl 1985-95, siis tehas likvideeriti, 2009 hakkasid uuesti pihta. Renault' alusel. Aga kallis on ikka, mis siis, et ise teevad."\nNiisiis, Madagaskaril on oma autotööstus, mille ühtegi eksemplari me kuu aja jooksul ei näinud, kuid selle eest me nägime linna, kus ei olnud ühtegi mootorsõidukit - ainult kärud ja velorikšad. Ambanja.\nMe ei saa aru, kuidas on võimalik ära elada 1-eurose päevapalgaga (killustikukoksijad, pesunaised jne), kui kümme muna (mis siis, et väga tühised, nullilähedased asjad) poes maksavad ka 1 euro.\nMe ei saa aru, kuidas on võimalik selliseid raskusi pea peal kanda. Kui väga raskeks läheb, tuleb joosta - saab rutem kohale.\nEi saa aru, kuidas on võimalik paljajalu tsementi segada.\nEi saa aru, milliste loodusseaduste abil mõned kärukoormad koos püsivad.\nEi saa aru, kes joob ära kogu selle kolmehobuse õlle (THB - Three Horses Beer), mille poode ja autosid me pidevalt näeme. Noh, meie joome natuke, kuid pudel õlut maksab ka ca 1 euro. Ehk väga paljudele päevapalga.\nMe ei saa aru, kuidas kõik need maanteedeäärsed inimesed-lapsed-loomad elus on. Kohastumine kõrgemal tasemel? Nägime oma silmaga, kuidas koer magab keset sõiduteed ja meie buss sõidab temast üle - loom jääb täpselt rataste vahele, ei koer ega juht liiguta oimugi kogu loo peale. Ainukesed, kes helkurveste kannavad, on pealinna politseinikud.\nMe ei saa aru, miks on vaja sõduritel vaja valvata inimtühja liivaranda saare põhjatipus.\nMe ei näe laste mänguasju. Kuid me näeme lapsi mängimas kivikestega, rattaid veeretamas, kummikeksimas. Ühes bussis on 5-6-aastase lapse mänguasjaks tühi konservikarp, mida ta kuus tundi ühte- ja teistpidi käes keerutab. Ilma, et ta kogu sõidu jooksul kellelegi ainasatki küsimust esitaks või midagi kommenteeriks.\nMe ei saa aru, kustkohast on pärit kõik need hommikused tervisejooksjad, keda me kohtame Morondavas hommikul pool viis bussile minnes. Massiliselt jooksjaid. Elatustase ja tervisejooks ei käi kuidagimoodi kokku.\nMe ei saa aru, kes ostab ära teeäärse kauba. Ja kuidas see on nii, et viis küla müüvad järjest lutsukive (mis nendega tehakse?), järgmised viis liiva, järgmised viis sisaliköisi, järgmised viis porgandeid, järgmised viis apelsine, järgmised viis laudlinu, järgmised viis...\nMe ei saa aru, kuidas on võimalik "kedrata siidniiti" kasutamata ühtegi abivahendit peale omenda keha. Õigemini, me näeme, kuidas seda tehakse, kuid teha seda päevast päeva poolpimedas ruumis põrandal istudes...\nMe ei saa aru, kuidas loodusgiidid kõik need loomad üles leiavad, keda nad meile näitavad.\nMe ei saa aru, milleks politseinikele siilid ja püssid.\nMe ei saa aru, kes ja kus kasutab münte - aga me avastame ühel hetkel, et ka mündid on olemas!\nMe ei saa aru, kuidas on eesti sõna raha jõudnud malagassi keelde - läänerannikul tähendab väljend "tsia raha!" et raha ei ole. Käsmu meeste töö? Väljend "raharaha" tähendab aga tervel saarel tööd. Niisiis, kui sul on raharaha, on sul ka raha...\nMe ei saa aru, kui palju võib ühel lihtsal puuratastega kärul olla erinevaid disainielemente: kord juhitakse seda ohjadega (ohjad on rataste küljes), kord rooliga, kord on sel esi-, kord tagapidurid...\nMe ei saa aru, miks meil mõõdetakse palavikku - nii saarele saabudes kui sealt lahkudes :) (Üks variant: kas need on ikka täie mõistusega inimesed, kes siia tulevad, või äkki peast soojad?)\nMe ei saa aru, miks peavad liiklusmärgid olema betoonist valatud - kui palju betoonion raisatud asjadele, mille järgi pole kellelgi kõige vähematki vajadust?\nMe ei saa aru, miks peab õpetaja kandma valget kitlit.\nMe ei saa aru, miks on prill-lauad väiksemad kui potid.\nMe ei saa aru, mida teeb seebu kaelani vees vesiroosi-riisipõllul.\nAga me oleme näinud lendkala.\nMe oleme tundnud mõõnavee jõudu.\nMe oleme kogenud merevett, mis on nii kuum, et ei taha sisse minna, ja merevett, mis on pehme nagu siid.\nMe oleme näinud igat sorti putukaid ja mutukaid (eriti raagritsikat, siis suuremaid ja vähemaid ämblikke, krooksuvaid tsikaade,...) haukuvaid konni, punast lindu kohaliku nimega vuudi ja lindu nimega vasarpea (kes ehitab hullsuuri pesasid - nagu toonekurg - kuid need on pealt kinni), saare ainukest kiskjat fossat, hulgliselt kameeleone, iguaane ja loomulikult terve rea leemureid - mitte küll kõiki 103 liiki, aga meie jaoks piisavalt.\nKassleemur ehk katta, Teiste leemuritega võrreldes veedavad kõige rohkem aega maapinnal. Emasloom on 20-30-liikmelise pere päälik. Hommikused päevitajad (päris jooga lootoseasend, nagu paljudel naljapiltidel, see siiski ei ole).\nMust ja valge röstitud leemur, ütleb google. Kirileemur ehk vaari (Varecia vareigata vareigata) ütleb Õhtuleht.\nSifakad (ikka jälle hulgaliselt eri sorte) on samuti ühed lahedad tegelased. Kui kattad harrastavad mitmenaisepidamist ja elavad suurte peredena pundis, siis sifakad on elu lõpuni üksteisele truu paarirahvas. Siin õnnestus lõpuks ära ka nende tants - sifakad liiguvad maapinnal külg ees hüpeldes, mis jätab mulje, nagu oleks tegemist peene tantsuetteastega.\nCoquerel's Sifaka. Propithecus coquereli.\nKas teie teadsite, missugune näeb välja kuulus ingver? Mina ei teadnud. See siin on tema metsik variant.\nPunane saar? Roheline saar?\n"Pea on nii peenike koht, et seda perse kaudu terveks ei ravi," on öelnud üks kena Võrumaa taat. Kui malagass on endale midagi pähe võtnud, siis sinna see ka jääb.\nUrmas harjutab ka asjade pea peal kandmist. Alustab telefonist...\n"Šampinjonid" Antananarivo tänaval\n"Karenjy", ütleb Karl, ja saadab lahkeste pildi ka. Madagaskari oma auto.\nJa meil on olnud igati õpetlik (lisaks Madagaskari teemadele olulised täiendused ka Muhu seeliku miinikollase, laokoonlaste, autodel oleva kalamärgi jms küsimustes) ja vahva reis koos kohatiste hingetõmmetega erinevates vetes (nt Ranomafana kuumaveebasseinis :)) ning gurmaanitsemisega ülihääs seltskonnas. Issand jumal kurat, milline reis!\nAitäh teile, Mare ja Urmas!\nHea (parim) ei lõpe kunagi! Tsaratsara tsy lany! Vela veluma!\nJa nagu ikka - punastel markeritel klikkides avaneb aknake, kust viib link vastava koha pääle blogis :)\nPosted by Ulvi at 1:47 AM 2 comments:\nFriday, April 12, 2019\nMeie kuninglik kuu Madagaskaril hakkab lõpule kiskuma. See on olnud üks ütlemata manga kuu, mille lõpp kisub veel eriti manga'ks: me sööme igal õhtul eriliselt manga's kohas nimega Saka Manga (Sinine kass) väga manga'sid värke (nagu näiteks avokaadoga segatud krevetid) ja käime külas kõigil Rohelise ja Punase saare kõvematel kuningatel, nii pealinna Rovas kui Ambohimangas ehk Sinisel Mäel. Sinine on malgasside jaoks kõige ilusam värv (ma olen täiesti nõus) ja sõna "sinine" tähendab lisaks sinisele ka midagi üliväga head. Näiteks kui sul juhtub olema ilus lauluhääl, siis öldakse selle kohta "sinine hääl". Malagassi keel tundub üldse väga luuleline olema - "päikese" kohta öeldakse siin "päeva silm" jne. Päeva Silma palee, õigemini selle kunagise asukohaga, kohtusime pealinna Rovas.\nMiks nad kõige selle juures hotelli nimega "Sinine" - Hotely Manga - üleni roheliseks on värvinud, jääb järjekordseks lahendamata mõistatuseks nagu väga paljud teised asjad siin saarel.\nAmbohimanga ehk Sinine Mägi on UNESCO kultuurimälestiste nimekirja auväärt liige aastatst 2001, kuid isegi kõige kuulsamad turismiteatmikud ütlevad, et kui te just süvahuvilised ei ole, võite vahele jätta. Me ei jäta ja saame järjekordselt väga vahvad emotsioonid.\nSest Sinisel Mäel veab meil ullupööra giidiga. Vaatamata sellele, et ta on kohutavalt väike. Giid vabandab ennast välja sellega, et kuningas, kellest kogu kuningaloo kuulsam osa peale hakkab, nimelt Andrianampoinimerina, olnud kõigest 1.45 pikk (või lühike). Kuningas ehitanud lossikompleksi ette nii umbes 2 m kõrguse kivilava, et sealt siis aegajalt lahkeste oma rahva peale paista ja neile tähtsat teadust jagada.\nKui te arvate, et ma ei oska seda nime - Andrianampoinimerina (1745-1810) - välja öelda, siis te eksite. Esiteks ei ole see üldse kõige pikem nimi, mis Madagaskari kuninglikul lool välja pakkuda on (vrdl Andrianampoinimerinandriantsimitoviaminandriampanjaka ehk "Imerina armastatud prints, kes on parem valitsevast printsist), teiseks, ma õppisin seda nime ka kaks päeva, enne, kui meie 145-sentimeetrine selle osadeks lammutas, mis asja nagu niuhti paika pani: Nime lõpuosa, imerina, on keskmaa hõim, mpoin tähendab südant ja andrian valitsejat - niisiis valitseja, kes on kõigi imerina hõimu inimeste südametes.\nKindlapeale oli Andrianampoinimerina suuremal või vähemal määral vähemalt 42 inimese südames, sest just nii palju olla tal naisi olnud: 30 mitteametlikku ja 12 ametlikku. Ja hulgaliselt seebusid, seda kohalikku varanduse ühikut. Kuninga seebud olid pruunid, valge laik laubal. Kui mõnel talumehel juhtus sedasorti seebu sündima, sai ta kohe kuningale headmeelt teha ja oma seebukese kallile kuningale viia, sest lihtrahval niisuguseid valgetäheloomi olla ei tohtinud. Kuninglikul künkal on hulk väravaid, igaüks teatud liiki kauba jaoks: ühest väravast tohtisid käia vaid kuningas, tema naine ja kuninga seebud. Kuninga lapsed kuulusid juba järgmisele väravale, mis tähendab, et seebud on tähtsamad kui lapsed; omaette värav oli ka surnutele.\nKompleksi ehitamisse panustas valitsejat kogu südamest armastav rahvas munadega. Munamaksu näol. Mune on mördi sisse segatud mujagi, Praha Näljamüüri näiteks, kuid kusagil pole varem kuulda olnud, et muna on kah omamoodi fady, tabu. Sest muna on ümmargune nagu null ja seega täiesti mõttetu asi. Toob halba õnne ja igasugu hädasid. (Häid saabuvaid munapühi kõigile!). Muna on nii paha asi, et seda ei sobi isegi käest kätte anda - kui tahad naabrinaisele muna anda, siis paned oma muna põrandale ja tema sealt siis võtab. Käest kätte ei tohi.\nMadgaskari kuningate kodasid ei saa võrrelda nendega, mida me üldjuhul kuningakodadeks peame. Võib-olla oleks niisuguseid kuningapaleesid siinmaal ehitatud nii umbes Lembitu ajal, kindlasti mitte 18. sajandil.\nKuninga maja on ca 5-6 meetrit kõrge puitehitis. Suhteliselt terava viilkatusega. Hämaras, ilma laeta toas on kaks voodit - ühes nurgas normaalkõrguses lai voodi kuninga naisele (naine ei kandnud tiitilit "kuninganna"), teises nurgas kuninga ase - ca 2 meetri kõrgusel. Nii et kuningas pidi oma voodisse redelit mööda ronima. Kuningas pidi üldse palju oma toas ringi ronima: kui külalised tulid, ronis kuningas kõrgele katuseviilu alla, pikutas viilu alla seatud laual ja kuulas, mida naine all külalisega räägib. Kui jutt tundus huvitav ja külaline kena, ronis kah alla seltskonda, kui ei, siis redutas oma ubrikus nagu metsavend muiste.\nKuningakotta sisenemisel on kindlad reeglid - sisse tuleb astuda parem jalg ees, välja selg ees ja vasak jalg enne. Teistmoodi on fady. Kuningakojal on kaks kitsukest, madalal ja vastasseintes asuvat akent, millest sisse särav päevasilma laiguke on üksiti päikesekella eest.\nJõhkardist kuninganna Ranavalona I kohta kuuleme (lisaks kõigile õudustele, mis tema kohta on kirjas raamatus "Ranavalona I, Madagaskari hull kuninganna"), et proua lasi endale igaks ööks külast uue ilusa noore poisi tuua ja hommikul selle siis ka maha lüüa. Sest mida sa kasutatud asjadega ikka muud teed...\nÜllatav lugu on seotud ka uusaastapidustustega. Nimelt siis saab aasta otsa rüganud kuningas lõpuks ometi sauna! Tõsi, mitte küll sauna, kuid vanni. Ja kui kuningas on lõpuks vannis puhtaks ligunenud, siis saabub pidustuste kulminatsioon - kuningat palavalt armastavad alamad tohivad basseinist kulbiga kuninglikku pesuvett ammutada ja seda juua! Milline õnn!!! Osa rahvast käia praegugi sealt vannist vett joomas, ehkki kuningaid pole enam ammu ja ennast pesemas ei käi basseinis peale linnukeste keskit.\nTänini kehtib ka abiellujate soov saada 14 last. See olla umbes nagu meie-isa-palve, mis kuulub abielu sõlmimise juurde. Õnneks tohib tänapäeval ka varem lõpetada, ei pea tingimata neljateistkümneni välja pingutama.\nKuningakodade juures on täies pidurüüs jõulutähed - järjekordsed Madagaskari sümbolid. Jõulutäht kannab ends riigilipu värve - roheline, punane, valge - viimane on piimvalge mahl, mis immitseb, kui nt leheroots katki murda. Lehe rootsu mööda pooleksmurdmisel saab aga Madagskari saare kuju gloobuselt.\nPealinn Antananarivo kuninglikul künkal nimega Rova. Siniselt Mäelt tõi pealinna siia Andrianampoinimerima poeg Radama I. Viimase sõdurite nn proovikiviks (kas jaksab tõsta) oli see muna siin - ja kuna ta arvas endal vaja minevat vähemalt tuhandet ihukaitsjat, siis sai Antananarivo nimeks "tuhande valvuri linn" (või ka tuhande maja linn, sest kuskile pidi ta need tugevad poisid ju paigutama).\nTagapool valge majake on kellegi hauakamber - millise kuninga oma täpselt, kees seda enam mäletab :)\nVahepala: ühel õhtul kui me Sinises Kassis järjekordselt mingeid hõrgutisi manustame - Mare näiteks ei saa tänaseni üle avokaado- ja krevetisalatist - luban suureliselt ära surra. Urmas seepeale: "Kannata Eestini, me ei viitsi siin iga seitsme aasta takka su konte ümber istutamas käia!"\nKuningakoda seestpoolt - ees vasakul nurgas paistab nn lõkkease ja selle juurde kuuluvad madalad toolikesed, taga kuninga voodi. Tagumise tugiposti küljes (pilti suuremaks klõpsides hädiselt paistab ka) on redel, mida mööda kuningas katuseviilu alla peitma-pikutama käis.\nAken-päikesekell ja leease - keedupoti kolm sammast. Kuna keetmine käis toas - kuninga naine ise pidi kuningale söögi tegema - siis oli laealune piisavalt tossune-suitsune-aurune, et üks pisike kuningas ära varjata.\nMälestusmärk Rova territooriumil prantsuse tudengitele, kes malagassi keele ladina tähestikku ümber panid. Esimestena jõudsid saarele araablased ja malgassi keel pandi kirj araabia märkidega. "Aga siis nad võtsid kõik endaga kaasa ja kaotasid ära ja nüüd meil ei olegi kirjapandud vanemat ajalugu," väidab üks kohalikest giididest.\nHiiglane Mare (nii umbes 1.62) malagassitarist giidiga Ambohimanga ehk Sinise Mäe Rova õuel.\nTagaplaanil paistab kõigepealt müür, mille pealt kuningas alamatele kõnesid pidas. Müüri peal kasvab puu, mille all käis ja käib tänini ohverdamine - viimane seebu veristati siin alles mõni nädal tagasi. Madala aiakesega ümbritsetud kaljulahmakas on seebu tükeldamise koht.\nEhitud ohvriseebude sarvedega.\nTagaplaanil vaate- ja valvetorn, veidi eespool aed, kus pesti-puhastati kuninglikke seebusid.\nRidamisi kuninglikke hauakambreid\nKas hakkame jooma? Eespool kuninganna, tagapool kuninga vann, kus Tema Kõrgeausus end korra aastas pesi ja pesuvee lahkesti täitsa tasuta ilmarahvale laiali jagas...\nEks olnud mangad lood :)?\nPosted by Ulvi at 2:12 AM 2 comments:\nJumalad, geisrid ja jooksupoisid\n"Oleks ma seda enne teadnud, ma poleks ilmaski bussiga sõit!" kinnitab Mare. "Ma ei saa aru, kuidas siin saarel üldse keegi veel elus on!"\nMe oleme jälle kangelaslikult tunde ja tunde bussis istunud, no kaksteist vähemalt, - tõsi, juba gramm mugavamas versioonis, igaühel oma iste, mida ei peagi kord kolme, kord kuue kaasreisijaga jagama. Cotisse on bussifirma, mis sõidab vaid kaht marsruuti -pealinnast läände Morondavasse ja pealinnast lõunasse Fianarantsoasse. Sõidab välja lubatud kellaajal ja mis põhiline, iga istme peale võetakse vaid üks reisija.\nMare hea süda tikub bussides pahaks minema ja sedapuhku on meil võimalus pakkuda talle koht juhi kõrvale. Arvasime, et nüüd on asi jonksus.\nMare südamele seekordne sõit ei mõjunud, küll aga närvidele.\n"Ma ei saa aru, mustad nagu öö, hüppavad pimedas suvalisest põõsast tee peale välja - no kesse musta meest mustas öös nägema peaks??? Ja siinsetel koertel ja kanadel on kindlapeale seitse elu!" ahastab meie emeriitveterinaar.\nSee on üks Madagaskari mõistatus: kuidas nad siin ellu jäävad? Kõik need teeäärsed ja teepealsed lapsed, kanad ja koerad?\nOleme taas pealinna saabunud.\n"Keerame korgi maha ja arutame asja kainelt läbi!" on järgmine Mare elutarkus, mille najal meil siin see reis üldse nii kenasti planeeritud on saanud. Seega sõidame 120 km kaugusel asuvasse Ampefy'sse. Sest kuskil seal peavad olema Madagaskari geisrid.\nTee peal räägime juhiga ilmaelust. Madagaskari kolm kuud ametis olnud presidendi kohta on arvamused lahku läinud: noor haritud poiss arvas, et vana president oli parem, et praegune on juba ammust ajast võimu juures olnud, kuid pole midagi korda saatnud, sai võimule lihtsalt seepärast, et on noor ja lubas noortele meelepäraseid asju - ja kuna Madagaskari elanikkond koosnebki suuresti noortest, siis tegi mees õige panuse.\nOn olnud tüüpe, kes arvavad täpselt vastupidi. Meie praegune taksojuht on maailma tüüpilisim tegelane: valitsus ei tee midagi! Meil ei ole seda, meil ei ole teist, valitsus ei tee midagi.\n"Aga te ei maksa ju ka mingeid makse - kust teie valitsus peaks nende asjade tegemiseks raha saama?"\nSee mõte on mehele arusaamatu. Vahet pole, kuidas me püüame seletada, et vaitsusel on igasuguste asjade tegemiseks raha vaja ja et see tuleb inimeste maksudest - meie elame toredates riikides, kus kõik on hästi, nende valitsus ei tee midagi.\nJa siis oleme kohal.\nIgatahes on need mättad maalilised. Külastajad näevad kõik üsna kohalikku värvi välja ja me ei pane neile seda üldse pahaks. Kõige suurema geisrimütsi juures - kohaliku giidi sõrmede sõnul, kelle me parklast peame endile jälle võtma ja kes samuti suhtleb eelkõige viipekeeles, on geisreid kuus - käib usin pildistamissebimine. Tõmmud kaunitarid istuvad üksteise järel vette ja lasevad end siit-ja sealtpoolt filmida.\nMe siis peame ka ikka kõik endale Tema Kõrgeaususe Keisri endaga pildid saama...\nPinnas on põnevalt voolukrobeline ja pole libe, ehkki peale vaadates seda ei usu\nKohalik kaunitar järgmises augus\nGeisrivesi olla hirmus tervislik. Pooled külastajad lasevad ennast mudaollusega sisse määrida ja istuvad siis vanni ligunema.\nÜks saksakeelne netileht väidab, et Andranomandraotra geisrid ei olegi päris looduslikud geisrid, vähemalt mitte sellised vulkaanilist päritolu nagu geisrid mujal maailmas. Nende kohta võib öelda, et tegemist on inimtekkeliste geisritega - kusagil mägedes on aragoniidikaevandused (lubjakivi soost mineraal), kaevanduse süsihappegaasirikas vesi juhitakse raudtorudega siia jõkke. Pikal teel võtab vesi endaga kaasa torurauda, kaltsium on tal endast, jõe lähedal on surve nii suur, et viskab purtsudena vett välja ja üksiti moodustab uhkeid lubjakiviladestusi...\nKohalikud on neile mätastele nimeks andnud Travertin. Ja ükski kohalik giid - küsime hiljem mitmelt - seda versiooni ei kinnita. Kõik ütlevad, et on looduslikud. Meie ei oska kah midagi arvata - et kui torud, siis miks 6 toru, ja millal siin see kaevandamine siis peale pidi hakkama, kui praeguseks ajaks on niisugused ladestused - enne Kristuse sündi või???\nKunagi guugeldan edasi.\nTeel geisrite juurde möödume kirikust, millel pole katust, kuid mille ümber on paksult rahvast. Juht ütleb, et sellest pole midagi, jumalateenistusi peetakse ikka, küll ükskord tuleb katus ka.\nTagasiteel palume katuseta kiriku peatust, kuid rahvas on sellelt jumalateenistuselt juba jalga last. Meil on üllas mõte kiriku katusesse panustada: Kavatseme selleks leida mõne usaldusväärse isiku. Kuid enne, kui me kellegi leiame, jääb meie teele imeväike pühakoda suure rahvamassi keskel. Palume juhilt peatust.\nPühakojast kostab vägevat laulu. Poeme sisse. Pühakojake mõõtudes 4,65 x 8,25 (Urmase arvutused toetudes WC-uste laiusele) on paksult rahvast täis. Ees toimetab valgetes rüüdes seltskond, ülejäänud istuvad põrandale laotatud koormakatetel. (Neid viimaseid kautatakse siin peamiselt riisi kuivatamise alustena). Ja laulavad. Igaüks täiest hingest ja kõrist. Ilusasti laulavad. Kohati suisa mitmehäälselt. Sõnad on kõigil peas. Mul jooksevad korduvalt külmavärinad üle selja. Milline energia, milline emotsioon!\nMa olen lugenud, et malagassid on kõva laulurahvas, kuid see kogemus ületas kõik ootused.\nMa arvan, et me oleme nüüd kõik puhastusest läbi käinud. Pühapäevane pühakoja-emotsioon.\n"Te ei saa sinna minna, tee on kohutav. Me aitame!" kinnitavad kaks kutti, kes meie auto on kinni pidanud. Oleme teel Lily kose juurde ja parasjagu peateelt maha keeramas. Meie malagassist juht jääb mõttesse ja peab meiega nõu. Meie nõu on tal eelkõige selleks vaja, et rajaleidjate rahamured ikka meie õlgadele saaksid.\n"Kas me peame migisse kohalikku sõidukisse ümber kolima?"\n"Ei. Nad jooksevad ees ja näitavad, millisest august kustkaudu läbi sõita."\n"Kui pikk see lõik on?"\n"Meie ei oska siin nõu anda. Me ei tunne olusid. Sa pead ise otsustama."\nHakkame sõitma. Kaks kutti jooksevad ees. Üks plätudega, teine paljajalu. 35-kraadises kuumuses. Tee on muidugi kehv, väga kehv, aga me oleme Kailiga Islandil ka sellistel ukerdanud oma madala linnaautoga. Siin on vähemalt teadmine, et ju siis pääseb läbi...\nKutid jooksevad nagu väledad põdrad. Üks ikka vilksab vahepeal üle õla vaadata ja viipab käega: "Sealtpoolt! Siitpoolt!"\nTegelikult näeb juht ise ka, kustpoolt mõistlikum. Tagasiteel me jooksupoisse enam ei võta.\n"Tee on samasugune nagu alati," ütleb meie juht kohale jõudes. "Lihtsalt ma ei ole siin tükk aega käinud ja arvasin, et ehk on tõesti vahepeal midagi juhtunud."\nJuhtunud on see, et paar kohalikku on jälle välja mõelnud triki, kuidas võõraste valgete käest raha välja meelitada. Hõlptulu see just kah ei ole - 5 km jooksu eest koos kohapealse giidimisega (millest on samuti võimatu loobuda ja mis seisneb selles, et mees ütleb sulle oma nime, ütleb et tema on giid ja siis hakkab käega näitama, et see on trepp ning see on puujuurikas) - teenivad kutid meie käest kumbki 25 000 ariaryt ehk ca 3 eurot.\nSeda ei ole palju, kuid sellised asjad juhtuvad Madagaskaril igal pool ja igal sammul.\nLily kosk. Kõige vahvam on osa, kus kosk justkui puude otsast alla sajab. Kose juures asuval külakesel on elekter - seda teadmist ja väikest hüdroelektrijaama serveeritakse meile kui maailmarevolutsiooni.\nLegendi järgi on kosk nime saanud lähedalasuva istanduse tüdruku järgi, kes jõe ääres kadunuks jäi. Ju siis võtsid esivanemad ta enda juurde, aga lapse mälestuseks sai kosk endale tema nime.\nKaardi peal on Amfety kõrvale suur järv joonistatud.\n"Kas seal ujuda saab?" küsime oma taksojuhilt. Mees ei tea, lubab kohalike käest küsida. Need noogutavad ja hakkavad kohe abivalmilt auto ees jooksma...\nÜtleme oma mehele, et me saame täitsa vabalt need sada meetrit omade jalgade peal kõnnitud, las auto jääb siia. Poisid ei ole selles veendunud ja kõnnivad meiega igaks juhuks kaasa. Ja jäävad siis rõõmsalt vaatama, kuidas me riideid vahetame. No saame kuidagi hakkama.\nKui me veest välja tulema hakkame, on poisid kadunud. (Õnneks on meie riided alles). Autojuht ütleb, et poisid tulnud ärevalt tema käest küsima, et ega me ometi sealihasööjad pole, et selles järves ei tohi need, kes sealiha söövad, ujuda. See on fady, tabu. Juht öelnud jumala puhta südametunnistusega, et ei ole - sest ta on oma silmaga näinud, et selle päeva jooksul pole me peale hoommikusöögi veel midagi söönud ja ta ei usu, et me hommikut sealihapraega alustasime. Meil on suur rõõm talle teatada, et ta ei pea rohkem muretsema ka, sest me pole juba kuu aega sealiha söönud. Nii et kõik lõpeb väga ausalt ja õnnelikult ja minu meelest peaksid kõikide esivanemate hinged meiega rahul olema.\nTabusid, fady'sid, on Madagaskar paksult täis, kuid see oli esimene kord, kus meie fady'ga nii silmitsi seisime.\nÕhtul teeme internetis läbi väga usaldusväärse testi pealkirjaga "Mis teeb sind õnnelikuks?"\nMare tulemus: 1. Alkohol 2. Miljon. 3. Sõbrad.\nAlkoholiga pole me koonerdanud, miljoneid võtame ka ülepäeviti välja - tõesti, patt oleks praegu elu üle kurta...\nNo kui, siis võibolla selle üle, et Mare on reisilt kätte saanud kõik külmetushaigused: nohu, köha... ainult ohatis oli veel puudu. Nüüd on see ka käes.\n"Seda see tähendab, kui temperatuur on alla 27," kommenteerib Urmas elutargalt.\nAlla 27 on öösiti...\nPosted by Ulvi at 6:48 AM No comments:\nMonday, April 8, 2019\nSiin maal (nagu mitmes teiseski) ei ole võimalik valgel inimesel niimoodi liikuda, et keegi sulle oma teeneid ei pakuks. Niimoodi saime endale Sahker-Mahker-Saadiku - me ei tea tänini, kas ja kui paljuga ta meid kooris, samal ajal saime tänu temale endale oluliselt soodsama ja mis põhiline - basseiniga hotelli...\nIgatahes olime lubanud tema käest ka mangrooviretke võtta. Sest me tahtsime ka oma silmaga neid kalu näha, kes puu otsas elavad. Vähemalt lubas Hendrik Relve Eesti Rahvusringhäälingu kaudu meile, et nii on.\nLoomulikult polnud mangrooviretke korraldamine Sahker-Mahker-Saadikule mingisugune küsimus. 70 000 ariaryt tundus täiesti mõistlik hind ka - alla 20 euro kolme peale pole ju teabmispalju. Küsimus tekkis meil alles siis, kui me paati istuma hakkasime - sellise katamaraaniga ei saa ju mangroovivõsa vahel manööverdada? Ja kas need hiir-hüppas-kass-kargas tegelased paadi kõrval mudas ongi need Relve lubatud puu otsa ronivad kalad? Ja kõik need ülejäänud elukad, kellest muda kihab - kes need sihukesed on? Aga me oleme ju kannatlikud eestlased - küllp juhtub kõik õigel ajal ja nii nagu peab.\nKui me oleme õndsas rahus malagassikeelse vestluse saatel (Sahker-Mahker on väga hea jutumees ja kõikidega sõber) pool tunnikest keset lagedat vetevälja voolanud, hakkame nihelema ja huvi tundma, et mida üks mangrooviretk siis endast ka kujutab. Saame teada, et me sõidame väikesesse kalurikülla ja külastame eal kooli ja mehhaanikatöökoda.\nMeil oli muidugi mangrooviretkest absoluutselt teistsugune arusaam olnud.\n"Aga kalad?" hakkame nõudma.\n"Oh jaa, meil on siin väga palju igasuguseid kalu, aga ma ei tea nende nimesid inglise keeles," rahustab Sahker-Mahker meid ja kougib välja paksu pildiraamatu - India ookeani kalad jaapani ja hiina keeles...\n"Aga need, kes puu otsas elavad?" jorutame meie edasi. "Teil peavad siin olema kalad, kes puu otsas elavad."\nSahker-Mahker vaatab meid nagu nõrgammõistuslikke. "Ei, kalad ei ela puu otsas."\n"Jah, tavaliselt ei ela, aga teil siin ühed elavad. Nad upuksid ära, kui nad vahepeal puu otsa ei saaks."\nSahker-Mahker peab sõudjapostega nõu.\n"Jah, on küll sellised," ütleb ta siis. "Aga neid on väga raske näha. Nad ei ole praegu siin, nad on praegu väga kaugel. Nad liiguvad koos tõusu ja mõõnaga."\nSahker-Mahker valetab nii, et suu suitseb. Ta pole iial sellistest tegelastest kuulnud. Ka paadipoisid mitte. Nad on neid näinud, aga peavad neid ilmselgelt liiga mõttetuteks tegelasteks, et keegi sihukeste vastu huvi võiks tunda. Sest hiljem kodus teeme selgeks - jah, just needsamad sellid seal kaldaservas mudahüpikud olidki...\nAga kui turist küsib, siis tuleb talle ju midagi vastata, eksole.\nAga midagi pole teha. Läheme siis pealegi kalurikülla.\nKülas elab Sahker-Mahkeri jutu järgi 5000 inimest. Mina ei ole sellega nõus - nii väikesele territooriumile ei mahu Põlva linn ära, mis siis, et majad on tibatillukesed ja pered suured. Kui ma arvamust avaldan, on Sahker-Mahker lahkesti nõus 500 alla võtma - kes neid ikka lugeda jõuab... Ma ei hakka vaidlema, aga võtaksin ikka veel mõne tuhande alla. Kui kõrvalasuvas Morondava linnakeses elab 45 000 inimest ja seda ikka annab ühest otsast teise läbi sõita, siis ei saa selle lapikese peal viis tuhhi elada...\nSellise katamaraan-piroogiga sõidsvd siinsed kalurid. Meie läheme nüüd ka sihukesega teele. Kuid paremal põõsa all hüppavad ringi kalad, kes kardavad uppumist.\nEga meil pole mingi niisama paat. Meil on ikka nimega paat! Ja veel millise nimega - "Hea ei saa kunagi otsa!"\nSaabume kaluriküla-saarekesele, kui üks paatkond on parasjagu oma saagiga koduranda jõudnud.\nMe oleksime siia külla Marega poolkogematagi sattunud - siis, kui hakkasime ka ühel hommikul merele minema. Urmas käskis. Ajas meid varavalges üles ja ütles, et enne basseini ei tohi minna, kui merel käidud. Noh, me siis läksime, me teeme alati seda, mida mehed ütlevad, ja meri oli jumala madal ja meile tundus, et me jõuame kaluriteni välja... neid oli seal sadu... aga siis viimased paarkümmend meetrit läks äkitsi väga sügavaks ja kõik inimesed teiselt poolt hakkasid kurttummade keeles viiplema, et hakake ujuma. Me ei hakanud, sest -\nmeil tuli tohutu hirm naha vahele!!! Kogu see aeg, mis me olime napilt nabani vees liikunud, kiskus mõõnahoovus meid endaga kaasa - see oli nii pagana tugev tõmme ja me polnud kumbki elus niisugust asja kogenud, et meri võib käituda nagu mägijõgi, ehkki pealtpoolt näeb täiesti rahulik ja tavaline meri välja...\nSMe keerasime otsa ümber ja sumasime kaldale tagasi. Kuid see oli jälle üks väga eriline kogemus.\nKõik võivad pakkuda, millega tegu. Vastuse leiab järgmise pildi alt :)\nKülatanum. Roigasaial kuivab pesu, paremal pottides keeb kellegi lõunasöök.\nEelmisel pildil oli seasulg. Või seapuur. Või sealaut. No igatahes elasid seal kanajalgadel aiakeses sead. Sigalahedad kodud neil sigadel!\nKülatänav haabjalaadsete piroogide ja kookospalmidega.\nMare ja Urmas mehhaanikatöökojas paadiehituslike küsimuste üle aru pidamas. Lepibad kokku, et meie paadid tehakse põhimõtteliselt samamoodi. Sellest siin tuleb üks väga suur paat, millega külarahvas saab hakata Põhja-Madagaskarilt kaupu siia, läänerannikule, tooma - 14 tonni korraga! Sest meritsi on odavam.\n"Kas te kookospähklit tahate? Väga värsket?" käib Sahker-Mahker pinda. No me oleme kookospähkli hingeeluga tegelikult juba Nosy Be'l tutvunud ja erilist tahtmist parasjagu pole, aga... ühe võiks ju kamba peale võtta ka... Loomulikult saame me igaüks endale oma pähkli. Ja loomulikult maksame me selle eest, et poiss meie pärast puu otsa läks...\nJa külakooli ajab Sahker-Mahker meid kah. Ehkki meil on juba nii mõnedki koolid selja taga...\n(Vahepala: Urmas ei saa üldse aru, miks ta koolis on käinud. "Ma ei saa aru! Seda meile koolis ei õpetatud - miks ma seal üldse käisin???" - asju, millest me Madagaskaril aru ei saa, on hulgim.)\nKõigi koolide õuel lehvib siin maal alati lipp. Lipu järgi ongi teda, kus kool asub - lipud on veel vaid nn külanõukogudel. Sageli on koolimaja seinale maalitud mõni täiendav plagu - kas Hiina või Põhja-Korea oma vms - kellegi lipp, kes on ulatanud oma abikäe malagassi rahva haridustaseme tõstmiseks.\nTegelikult ei saa me ikkagi aru, mismoodi see koolivärk siin siis käib. Küsime igaühelt, kes teele satub, ja igaüks räägib isejuttu. Mõni ütleb, et kooli minnakse kolmeselt, teine, et kuueselt. Üks ütleb, et tänasest algas koolivaheaeg ja kui järgmisel päeval ikkagi kõik teeveered koolilapsi täis on, siis järgmine informaator naerab sellise jutu välja ja kinnitab, et vaheaeg tuleb paari nädala pärast. Koolikottidega lapsed on teeveeres iga kell ja igal nädalapäeval - kord öeldakse, et nad tulevad pühapäevakoolist, siis, et koolis käiakse mitmes vahetuses...\nSiinses külakoolis tekkis meil sama küsimus - kui küla suuruseks on ca 300 x 300 meetrit, siis võiksid ju kõik lapsed korraga koolis olla. Paraku tilpnevad osad lapsed ikkagi koduõuel, osad istuvad koolimaja ees, taga ja kõrval, klassiruumid on pooltühjad, mõnes klassiruumis pole ka õpetajat sees, kuid mingil imelikul põhjusel istuva lapsed seal ikkagi paigal, ainult ühes ruumi puhul on tunne, et vist käib õppetöö...\nKa siin räägitakse meile mitmest vahetusest - samas tundub, et tegelikult käivad lapsed koolis vist tuju järgi - tahan, lähen, tahan, ei.\nKoolimaja - kõige väiksemate laste osakond\nKõige väiksemate osakond, vol 2\nSuuremate jaoks on kivimaja. Sedapuhku hiinlaste tehtud.\nKui Sahker-Mahker on meie käest välja pigistanud natuke raha koolile ja natuke ühele sõbrale kookospähkli toomise eest ja teisele laeva näitamise eest ja kolmandale ja... hakkame tagasi linna poole liikuma.\nMeie piroog sõidab mitu korda liivakule kinni - käes on mõõnaaeg. Naised tulevad põlvini vees linnast - mehed toovad kala merelt kohale, naised käivad seda linna müüma.\nMõned tulevad merelt, mõned linnast. Need siin ei tule linnast.\nKala ei pea ilmtingimata rõuguredelitel kuivatama nagu Norras või katuseräästa all nagu Eestis. Võib ka kuuma liiva sees - nagu Madagaskaril.\n"Ma ei saa aru! Seda meile koolis ei õpetatud - miks ma seal üldse käisin???" - asju, millest me Madagaskaril aru ei saa, on hulgim. Näteks, et kuidas sellel naisel, kellel on ka laps selga seotud, ikkagi see kauss pea peal püsib??? See ei ole ju mingite tasakaalureeglitega kooskõlas...\nKes seal elab? Ei saa aru...\nMitmepäevane mõistatus basseini kõrval asuvast majakeset.\nMatka lõpus arvas Sahker-Mahker, et me peaksime sõudja-poistele ka maksma. Et nad tegid väga kõvasti tööd. Me olime sellegaa isegi nõus, et tegid kõvasti tööd, aga meile jäi arusaamatuks, mille eest me esialgsed 70 000 välja käisime...\nLõppkokkuvõtteks läks kogu mangrooviretk koos kõigi koolide ja kooospähklitega meile maksma 130 000. Mis on siinmaal täiesti tavaline, sest kogu aeg ilmub kusagilt välja mõni abiline, kellele peab maksma - kord on see seadusega paika pandud, kord mitte, aga kuna sa oled võõras ja täpselt ei tea, siis...\nPärast mangrooviretke vaatasime siis mangroovipõõsaalused niisama iseenese tarkusega üle. Ega seda tarkust väga palju polnud, aga elu kihas - täpselt nagu kalurikülas...\nAga kuna Sahker-Mahker oskas meile soovitada väga hea toidukoha pluss jagada soovitusi ka menüü osas, siis...\nMeil on mmitmeid ühiseid jooni. Üks neist on armastus mereandide vastu.\nKui keegi peaks Morondavasse sattuma, siis parim mereanniteemaline paik on Le Corail.\nPosted by Ulvi at 1:02 PM No comments:\n▼ 2019 (44)\nRiisist ja leivast. Sellest ahvide omast.\nJumala päevake Pühajärvel


Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused Online - Bestaah tasuta kohaletoimetamine\n/ Värv: Gray Riiete suurus: XXL, XXXL Eemalda kõik filtrid\nGray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused\nLeidsime 3 Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused: 1 - 3\nOn oluline, et rase emad vaataks mood ja tunne mugav Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused. Bestaah.com pakub kvaliteetset Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused taskukohaste hindadega. Ükskõik, kus te asub, Pakume tasuta shipping Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused sa ostsid. Koos Bestaah.com, saate maksta PayPali või krediitkaardiga. Kui te ei ole rahul Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused meie kodulehel, saate naasta meile 30 päeva jooksul. Kogu summa raha tagastatakse teile. Sirvi meie tootekategooriat nüüd, et valida Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused, mis sobib teile.\nGray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused Online\nTasuta kohaletoimetamine Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused\nOsta Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused Online\nOsta kõrge kvaliteediga Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused online nüüd tasuta shipping. Alates Bestaah.com, saate tellida odav Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused suurus XSS, XS, S, M, L, XL, XXL, XXXL. Me lähetame teie tellimuse 24 tunni jooksul, olenemata sellest, millises linnas te olete, nt Chicago, Berliin, Ateena, Budapest, New Delhi, Dublin, Jeruusalemm, Rooma, Tokyo, Riia, Vilnius, Mexico City, Amsterdam, Wellington, San Francisco jne. Tellides Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused pühade ajal, nagu uusaasta päev, isa päev, ja jõulupüha, võite saada allahindlus kuni 30%. Bestaah.com kujundab ja müüb taskukohase Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused erinevaid võimalusi sobitada kogu oma raseduse. See on hea uudis paljudele moms-to-olla, et kolm taset allahindlusi 5%, 10%, ja 15% on saadaval VIP liikmetele, kes on kunagi tellinud mõned tooted Bestaah.com. Kui olete jaemüüja Gray, XXL, XXXL Rasedate riided suured suurused ja huvitatud hulgi osta, võtke meiega hinnapakkumise ja OEM võimalus.


Kuidas puhastada akvaariumi põhja ilma vett tühjendamata - Küsimused - 2020\nPaljud akvaariumikala armastajad mõtlevad, kas akvaariumi põhja on üldse vaja puhastada, sest keegi ei tee seda looduslikes veekogudes, taimed kasvavad märkimisväärselt ja kala ujub. Fakt on see, et akvaariumis on naturaalsete veekogudega võrreldes väike maht ning veega sattunud toidu ja kalade fekaalid saastavad vett, mis annab rohelise tule patogeensete mikroobide arengule. Seetõttu on akvaariumi puhastamine kala sisu oluline ja lahutamatu osa.\nAkvaariumi puhastamine toimub spetsiaalsete filtrite abil, kuid nad ei tööta alati oma tööga hästi.\nParim selles ettevõttes on põhja puhastamine sifoontoruga. See koosneb voolikust, mille ühest küljest on paigaldatud kummipirn, ja teisest küljest plastist laiendaja, mille otsas on võrk, nii et see ei imeta tahtmatult läbi kala.\nAkvaariumi põhja puhastamine ei võta nii palju aega, kuid peate seda hoolikalt tegema. Enne selle alustamist on vaja eemaldada akvaariumist suured kivid ja nuudlid, samuti taimed, mida võib puhastamise käigus kogemata kahjustada. Esiteks, kraapige mustus akvaariumi seintelt spetsiaalse kaabitsaga. Kui kõik hägusus langeb alla, saate ise puhastada.\nVõtame sifoonvooliku ja alustame seda akvaariumi ümbermõõdu ümber, valades kogu mustuse ämbrisse. Sa ei tohiks karta, me puhastame põhjalikult akvaariumi põhja, sest kõik selle puhtus ja ilus välimus sõltuvad sellest. Kivi on vaja liigutada vooliku otsaga, et koguda jäänud toitu ja väljaheiteid.\nKui sifoontoru ei ole käepärast, võite kasutada tavalist kummist voolikut. Sellisel juhul tuleb vee leke teha kummist pirniga või lihtsalt suuga. Aga sa pead olema ettevaatlik ja tegema seda kiiresti, et te ei saaks kogemata akvaariumi määrdunud vett alla neelata.\nMis iganes see ka poleks, peaks akvaariumi põhja puhastamine toimuma vähemalt üks kord kuus, muutes 30% selle kogumahust.\nJa tuleb meeles pidada, et akvaariumi puhtus ei ole mitte ainult ilus välimus, vaid ka selle elanike tervise tagatis.\nAkvaarium ei ole lihtsalt ilus interjööri detail, vaid ka keeruline bioloogiline süsteem, millel on oma hierarhia. Ja selleks, et elava maailma värvikas osa oleks igapäevane ilus vaade, on vaja mitte ainult luua soodsad tingimused elanikele, vaid ka korrapäraselt ja põhjalikult akvaariumi puhastada.\nEsiteks peaks algaja aquarist teadma, et akvaariumi puhastamine nõuab palju aega ja vaeva, kuid see on seda väärt.\nKogu protseduur peaks algama veemuutusega. Te ei tohiks seda kõike muuta, piisab ainult 30% asendamisest. Selleks võtke otsas spetsiaalse lehtriga voolik ja laske üks ots akvaariumi põhja ja teine ämbrisse, kus me soovimatu vee ära voolame.\nAluse ja maa puhastamine\nAkvaariumi allosas koguneb palju mustust. Neist vabanemiseks saate sama vooliku veega leotamiseks kasutada lehtri abil või puhastada seda spetsiaalse kummiga või klaasist otsaga pirniga, kukutades selle põhja.\nTuleb meeles pidada, et see on väga võimas seade akvaariumi mustuse eemaldamiseks, mistõttu peate sellega olema ettevaatlik, et kala ei satuks tahtmatult sisse.\nSeega puhastatakse akvaariumi pinnas toidujäägist ja kogunenud prahist. Puhastamist on vaja hoolikalt teha, voolikut ei ole vaja alandada ja ühest kohast kinni hoida. Kogume prügi akvaariumi ümber. See protseduur võib nõuda taimede ümberistutamist, sest peate puhastama kogu pinnase ja mitte teatud osa sellest.\nPaljud inimesed on huvitatud: „Kuidas puhastada pinnas akvaariumis, nii et vees ei oleks hägusust?” Vastus on lihtne - kuidagi.\nÜldine akvaariumi puhastamine\nKord aastas, tehes akvaariumi üldpuhastuse, peate saama kogu pinnase ja hoolikalt hakkama.\nSellest piisab, asetades mulla tünnile ja loputades voolava vee all, seejärel keedetakse umbes tund aega madalal kuumusel. Seega puhastatakse muld kaladele ja taimedele kahjulikest mikroorganismidest.\nIgal juhul ärge unustage, et see sõltub akvaariumi välimuse puhtusest ja mis kõige tähtsam - selle elanike tervisest. Ilusas ja puhtas akvaariumis ilmuvad kõik kalad omaniku ees kogu oma hiilguses.\n2. Proovige seda meetodit. Võtke väike rätik ja lauasool. Tänu neile puhastate õitsemist vetikatest. Tugevad mehaanilised liigutused eemaldavad lihtsalt soovimatu mustuse.\n4. Hangi akvaariumi jaoks spetsiaalne kaabits, see puhastab õrnalt klaasipinda. Hind on üsna taskukohane.\n5. Tühjendage kogu akvaariumi vesi. Niisutage käsna või lapiga äädikat ja hõõruge sisepind. See meetod on tõhus, mis kõige tähtsam, pärast sellist protseduuri pestakse akvaariumi põhjalikult.\nKuidas puhastada akvaariumi põhja ja seinu\nAkvaariumi hooldus, akvaariumi hooldus, kui tihti peaks akvaariumi puhastama?\nAkvaariumi puhastamine - artiklid - Aquaria\nÕige akvaariumi puhastamine Algaja akvaristid\nKõik sõltub suurusest. Mida suurem on akvaarium, seda vähem on vaja puhastada. Üldise puhastamisega peate kala ümber paigutama teise mahutisse, mis on piisavalt väike, et tagada nende minimaalne ööpäevane viibimine. Seejärel puhastage ja peske muld, pestakse taimi ja peske akvaarium ise. Täida muld, vala veega vähemalt üks päev (kui filter on kraanil, kui mitte, siis kaitske 3 päeva), istutage taimestik. Selles vormis peaks akvaarium seisma vähemalt 10 tundi, seejärel käivitage kala. Kord nädalas (harvem, ma kord iga 3 nädala järel - laisk;) peate akvaariumi põhja puhastama sifooniga - spetsiaalse „tolmuimejaga”, mis imeb vett põhja ja väljaheidetega. Samal ajal on vaja veest tühjendada kolmandiku võrra ja lisada uus väljakujunenud. Ja ärge liigutage kala, sellest veest kiiresti ummistub.\nCopyright 2020 \_ none \_ Kuidas puhastada akvaariumi põhja ilma vett tühjendamata


Vastvalminud raamat pajatab lugusid reisimisest Nõukogude Liidus\nEestlaste jäädvustatud kogemusi Nõukogude Liidus reisimisest tuleb otsida tikutulega. Materjali on vähe ja seegi on eri kohtades laiali. Vastvalminud raamat täidab omal moel selle tühimiku ning jutustab Tartu ülikooli inimeste kogemustest Nõukogude Liidus reisimisel.\nMeie seekordne päästelennuk viis hallist ja sombusest Eestist kaugele Jamaicale. Enamikule inimestele tuleb kohe meelde «rakett» Usain Bolt, reggae-muusika ja Bob Marley, James Bondi filmide unistuste saareke keset türkiissinist merd ja muidugi kanepikultuur. Julgen öelda, et ootustes ei pea pettuma, sest kõik vastab üsna hästi ettekujutustele.\nVaiksest Hurghada kuurordist Kairo suurlinna melusse\n«Never sei never,» ütleb eesti vanasõna, ja küll vanad eestlased juba teavad, mis on õige. Täpselt aasta tagasi lubasime papaga, et ei tule enam kunagi Egiptusesse puhkama, aga võta näpust – siin me nüüd oleme ja teisiti ei saa.\nRio rikkalik teejuht seiklejale\nRio de Janeiro peale mõeldes tulevad kohe silme ette karneval, jalgpall ja ilusad tüdrukud, kuid sellel imelisel suurlinnal on pakkuda veel enamat.\nJärjejutt «Tenerife lumm» 8/8: nii see kõik lõpebki\nÜlikoolilinn Uppsala teeb pealinnale silmad ette\nRootsi on meile nii lähedal, kuid ometi oleme enamjaolt jõudnud avastada vaid Stockholmi ja heal juhul mõne suusakuurordi. Stockholmi on lihtne minna ja seal hea šopata, ent vahelduseks võiks võtta ette retke veidi põhja poole, et külastada pealinnast veel võluvamat ülikoolilinna Uppsalat.\nJärjejutt «Tenerife lumm» 7/8: purjus soomlaseid jagub igale poole\nMaailma kõrgeim vulkaan ja kraatrijärv\nKas teadsid, et maailma kõrgeim ajalooline tegevvulkaan asub Lõuna-Ameerikas? Sellel vulkaanil on merepinnast kõrgust lausa 6893 meetrit.\nVideopäevik: Eesti moeblogija peab Veneetsias mesinädalaid


Kroonpress: Prisma Prindi investeering võrdub Elcoteqi Eestisse toomisega - Äripäev\nKroonpress: Prisma Prindi investeering võrdub Elcoteqi Eestisse toomisega\n06. aprill 2004, 15:34\nEelmine artikkel: Gunnar Okk: Tuumajaama rajamine Leetu on ka Eesti ja Läti huvides\nJärgmine artikkel: Nokia ootab käibe kaheprotsendist langust\nKroonpressi tegevdirektor Andres Kull ütles, et Prisma Prindi investeering tihendab konkurentsi eelkõige Eesti trükiteenuse ekspordis.\nKulli sõnul mõjutab 70 mln kroonise rotatsioontrükimasina soetamine kohalikku turgu vaid niivõrd, kuivõrd tootmismahtu Soome tellimuste täitmisel üle jääb. 'Siinsel trükiteenuse hinnal ei ole hetkel kuskile allapoole minna, kuid ma üldse ei kahtle selles, et investeering suurendab konkurentsi,' lausus Kull. Kuna kohalikud trükihinnad on madalad, teenivad Eesti tööstused kasumi eelkõige teenuse müügist välismaale.\n'Tegu on umbes samasuguse tehinguga, kui Elcoteq toob tootmise siia,' kommenteeris Kull trükkimise lõpetamist Keski-Pohjanmaan Kirjapaino OY tütarettevõttes Art-Print Oy Tallinna soetatava rotatsioontrükimasina kasuks ja omanike ringi muutust Prisma Prindis.\nKull lisas, et Soome trükitööstus elab praegu üle raskeid aegu, kuna osa Venemaa eksporti on ära langenud. Prisma Prindi andmetel registreeritakse Venemaal praegu 2-3 uut trükikoda päevas.\nKroonpress ekspordib 15-20 protsenti trükiteenustest, kui arvestada ainult perioodikat, siis 30-40 protsenti.


Infopäev nutika spetsialiseerumise teemal (esitlused) < Innovatsiooni –ja ettevõtluskeskus < Uudised < Uudised < Tallinna Tehnikaülikool - Sinu elustiil!\n12.01.17 @ 11.30\nViimati muudetud: Kristin Rammus, 13.01.2017 09:25\nKoostöös Eesti Teadusagentuuri ja SA Archimedesega korraldas TTÜ Mektory 12. jaanuaril ülikooli liikmeskonnale infopäeva, kus räägiti rakendusuuringute toetamisest nutika spetsialiseerumise kasvuvaldkondades. Meetme eesmärkideks on Eesti majanduse teadmusmahukuse kasv ja toetada teadusasutuste ja ettevõtete koostööd.\nInfotunnis andis Tea Tassa SA Archimedesest ülevaate nutika spetsialiseerumise meetme hetkeseisust (esitlus), senistest kitsaskohtadest ja uuest määrusest. Viktor Muuli ETAGist kõneles rakendusuuringu ja tootearenduse erisustest (esitlus), Frascati manuaalist ja TRL (technology readiness levels) tasemetest. Professor Margus Lopp tutvustas positiivse rahastusotsuse saanud taotluse koostamist.


*Mis seob mind Järva vallaga?\nOlen Järvamaal sündinud, Sääskülas ( Lohala küla oli siis ) – Aravetel koolis käinud ja siit (1968) edasi maailma avastama läinud. Ka praegu, peale töömeheaastaid Tapal, olen tagasi Sääskülas ( aastast 2012 ).\n*Milline haridus, mis tööd teen ja millega veel tegelen?\nPõhiharidus – olen olnud iseõppija ehk siis, raudteelase haridusega ( Kaunase Raudteekool: Operaator- defektoskopist, aastatel 1972 - 1980 ), veevärgi tööline – Tapa veemajanduses, lukksepast kuni asutuse juhatajani (aastatel 1980 – 2012). Praegu olen pensionil ja tegelen oma ammuse hobiga – olen vabakutseline muusik.\n*Kuidas olen omavalitsuse tööga/juhtimisega seotud?\nHetkel olen veel Ambla Vallvolikogu liige.\n*Miks kandideerin ja mille eest seisaksin, kui saaksin volikokku?\nKandideerin, sest mulle on meele järgi valimisliidu „Järva Valla Heaks“ valimisplatvorm, mõtted ja tasakaalukas toimetamine. Loodan valimisliidult rahvaga/valijaga arvestamist ja hoidumast asjatuid lubadusi andmast. Sama kehtib ka siis, kui osutun valituks.


Ökokogukondade kokkutulekul tutvustatakse alternatiive tarbimismajandusele | Bioneer\nÖkokogukondade kokkutulekul tutvustatakse alternatiive tarbimismajandusele\nÖkokogukondade 2015. a suvine kokkutulek toimub 28 - 30. augustil Mõisamaal Väikese Jalajälje ökokogukonnas Raplamaal. Kokkutuleku peateemaks on kestlik majandus.\nEesti ökokogukondade liikumise üks algatajaid ning ühenduse juhatuse liige Toomas Trapido ütles, et tänaseks on vähegi mõelda ja näha julgevale inimesele selge, et senine majandussüsteem Euroopas ja kogu maailmas on katki minemas: “Sellest annavad tunnistust hiigelvõlad, töötus, rahvaste rändamine ja reaalset heaolu vähendavad kasinuspoliitikad. Kas meil on lootust? Millises suunas mõelda, tegutseda ja minna?”\nSuvise kokkutuleku märksõnadeks on jagamismajandus, kingimajandus, kogukonnad, sotsiaalne ettevõtlus, eetiline pangandus jne. Arutleme kas ja kuidas on võimalik luua eetilisi ja loodussäästlikke majanduslikke mudeleid olukorras, kus paljud ressursid on väga piiratud või lõppemas.\nKokkutulek toob maailmakuulsaid esinejaid ja kohalikku teadmust kandvaid tegutsejaid:\nCharles Eisenstein (USA), üks kingimajanduse kuulsamaid eestkõnelejaid ja püha majanduse kontseptsiooni kandja on lubanud meiega ühineda Ameerikast Skype teel. Uuri lähemalt!\nThomas Heuser (Saksamaa) ZEGG ökokülast tuleb kõnelema sealse kogukonna majandusliku toimimise alustest.\nLiina Järviste Väikese Jalajälje kogukonnast kõneleb augustis aastaseks saava ökoküla majanduslikust ülesehitusest.\nReet Aus Lilleoru kogukonnast räägib oma praktikast ehk jätkusuutliku disaini võimalikkusest, keskkonna- ja sotsiaalsetest mõjudest globaalses tootmisahelas. Sellest, kui kerge või raske on olla ettevõtja, minemata seejuures kompromissidele. Ja kindlasti räägib Reet ka jäätmetest, tarbimisest ja ületootmisest.\nNaftatippu käsitleva teose “Globaalpohmelus” autori Kaupo Vipi sõnul on kõigile maailmas toimuvat jälgivatele inimestele selge, et tööstusühiskonna kasvumajanduse mudel on kiirenevalt lagunemas. “Samas on kõik meie senised majandus-, finants- ja sotsiaalsüsteemid rajatud igikestva kasvu eeldamisele. Seetõttu kasvab koos kaose globaalse levikuga peataolek valitsevates ringkondades ning paaniline huupi-rapsimine majandus- ja finantssfääris. Vana süsteem enam ei toimi, aga olemasolevas sotsiaalpoliitilises mudelis ei saa seda isegi avalikult tunnistada, kõnelemata alternatiivide propageerimisest,” ütles Vipp. Oma loengus tahab Vipp kirjeldada neid seaduspärasid, mis asuvad kujundama eesootavaid lokaal- ja globaalarenguid nüüd - peale "Limits to Growth" ja "Peak Oil" uuringuis prognoositu hämmastavalt täpset reaaliseerumist.\nKokkutulekul tutvustatakse ka erinevaid kogukondliku majandamise näiteid üle terve Eesti. Sündmuse raames paneme püsti oma laada, et toetada üksteise tegemisi. Õhtuti toimuvad tants ja trall ning higitelgi tseremooniad. Kokkutulek algab reedel kell 13 ning lõpeb pühapäeval kell 17.\nReedel, 28. augustil kell 20 toimub ka kogukonna "Väike Jalajälg" 1. aastase sünnipäeva kontsert "Rändaja ja sõbrad". Esinevad Indrek Tammoja (laul, kitarr), Liis Kibuspuu - flöödid, kellamäng, löökriistad; Johanna Mängel - tšello ja Paavo Eensalu - analoogsüntesaator. Kontserdile eelneb kell 19 ka Mõisamaa Ökokeskuse tuur, kus on võimalik tutvuda meie praeguste tegemiste, ettevõtetega ning tulevikuvisioonidega.\n3 päeva osalustasu 70€.\nAlla 12 aastaste laste osalus tasuta.\n13-18 aastastele poole hinnaga.\nÜhe päeva tasu on 30€ (ei sisalda ööbimist).\nSündmus toimub MTÜ Eesti Ökokogukondade Ühenduse projekti "Tugevamad ökokülad Eestis" raames. Projekti rahastab EMP toetuste Vabaühenduste Fond Avatud Eesti Fondi vahendusel.


Kommentaarid: Pentagon: USA annab Ukrainale sõjalist abi 150 miljoni dollari ulatuses\nPentagon: USA annab Ukrainale sõjalist abi 150 miljoni dollari ulatuses\nToimetas Valeria Filippova, 12. juuni 2021 10:16\ntoivo/ 13. juuni 2021 07:10\nmillal ukraina budet rastrelena 45 miljonov .\nUrmas/ 12. juuni 2021 15:18\nVenemaa on parasiit kes elatub naftarikaste orjastatud maade arvelt, aga lüpstavate maade elanikud elavad vaesuses. Nafta ja gaas on orjastatud Siberi maadelt ja nende elanikud kiruvad veel 1000 aastat Venemaad!\nUrmas/ 12. juuni 2021 15:08\nVaevalt, et SSSR ilma selle Burgeri.pseta oleks ka teist maailmasõda võitnud! Mingi Texase ranger on palju-palju osavam kui onu Stjopa. Ameerika rahvaarv on kolm korda suurem kui Venemaal ja Ameerikas elab 6 miljonit venelast.\n150 mil. ?/ 12. juuni 2021 13:45\nNoh, teades kuidas nii korrumpeerunud maal nagu uksraina asjad käivad jääb sellest summast ehk kolmandik sihtotstarbeliseks kasutuseks. Ülejäänud läheb Zelenskõi häärberi ehituseks !\nkas/ 12. juuni 2021 12:22\nhispaanlaste rakett on leitud,mida see Vanka ette jaab\nSiseinfo/ 12. juuni 2021 13:33\nJah, leiti aga sellest ei pea iga "kas" teadma, pole oluline selle jaoks, kes sõjaväega seotud pole\nuhha haa/ 12. juuni 2021 12:01\nAga Putinländiale ei anna keegi sõjalist abi, irw Paar päeva tagasi kukkus järjekorne MIG-hävituslennuk Musta Merre ja seal Luganski Narodnaja räspublikas lasi joomane IX TAM NJET maha oma sõpsid Opoltsenijest\nUrmas/ 12. juuni 2021 15:11\nVene tehnika on nagu on... midagi teha ei osata.\nMinu nimi/ 13. juuni 2021 13:36\nSee polnud vene lennuk kukkus alla NATO õppuste ajal (kuulus Bulgaariale) ja oli tehtud Nõukogude ajal. Venemaal pole nõukogude ajast enam ühtegi lennukit kasutusel. See, et NATO kasutab nõukogudeaegseid lennukeid pole Venemaa probleem.\narvaja/ 12. juuni 2021 11:10\nsee raha ei jõua sinna kuhi vaja, vaene ameerika, ,,lüüpstakse ,, sind ikka täiega, no ei jõua kõigile hea olla\nto Ohtlik/ 12. juuni 2021 11:08\nVõib-olla talitsetakse nii Kremlit ja nad ei tiku Ukrainale peale!\nOhtlik värk/ 12. juuni 2021 10:36\nSellisest sekkumisest võib välja areneda suurem madin?\ntuleb tuleb/ 12. juuni 2021 10:58\nvenemaa vastab samaga, annab 150milli Ukrainale sõjalist abi!\nuku/ 12. juuni 2021 11:07\nTänased noored inimesed veel näevad sellist Venemaad, mille piirid on 500 km Moskvast.\nTänased l1llad/ 12. juuni 2021 12:57\n(kes usuvad, et nemad nihutavad venemaa piire) näevad venemaad mille piirid laiuvad üle kogu (endise)euroopa! Naljanumber praeguseaja "noored" (k@pardid), kes nina telos, usuvad, et nemad nihutavad venemaa piire....\nlugeja/ 12. juuni 2021 10:21\nSee ju loomulik,Ukrainat peab toetama ja abistama enne kui taas oht et Venemaa Ukrainat taas ründab!\nDemokraatia/ 12. juuni 2021 10:33\nSelle ründamise asjaolud pole selged. Teada on, et vaesusse juhitud Ida-Ukraina elanikkond soovis 2012 referendumil ise Venemaa koosseisu. Kohalikud "okupeeritud" on siiani rahul.\nDemokraatiale siis / 12. juuni 2021 10:36\ndemokraatia mida kirjutatakse verega\nuku/ 12. juuni 2021 11:05\nTo Demokraatia: Pool Lasnamäge tahab ka Venemaa koosseisu. Kas me peame neile kuidagi kaasa tundma ja nende soove rahuldama? Ja kui miskit ei meeldi, siis hakatakse demoraatiast soiguma?\nUrmas/ 12. juuni 2021 12:04\nUSA tagas lepinguliselt 90 aastatel Ukraina piiride puutumatuse, kui Ukraina loovutab tuumaraketid. Rünnakuga Ukraina vastu ründas Venemaa Ameerikat ja vastulöök tuleb varem või hiljem. Seoses sellega on ka meie Ämari, Tapa jne sõjaväebaasides palju-palju rohkem NATO tehnikat ja sõdureid.\nblablah/ 12. juuni 2021 13:01\nja , ma ootan seda hetke mil see burgeriper5e venemaale kallale läheb...see on nii suur maa, et kuigi venemaa saab palju kahju, pommitab venemaa burgerper5eländia lõpuks termotuumarakettidega kiviaega tagasi, seal on ka maailmamenti mängida sooviva burgerländia koht. Elu näitab, et see tehtud halb tuleb aalti tagasi, kehtib see inimestele, kehtib ka rahvustele tervikuna - Iraak, Vietnam, Jaapani Hiroshima ja Nagasaki sajad tuhanded süütud ohvrid...lapsed...see kõik tuleb neid viimaseid 2 mahasalata üritanule tagasi, kuhjaga, ma ootan seda päeva ja see ei jää ka tulemata.


ThunderThighs 3000™ | Tuulelohelend\n21.01.2015 photoblogfeet, Fuji FP-100C, instant, K., Kaamera Mk.II, medium-format, Polaroid, self-built, stockings, view camera, womansepp\nTuli tütarlaps ühelt poolt, ilma kivita. Kivi on raske, mis ta’st tassida. Kuigi spordi mõttes oleks ehk võinud. No hea küll, – tuli see tütarlaps ühelt poolt, miniseelikuga – kerge tassida, kerge vaadata, kerge mõelda. Ja ma kohe mõtlesin, et peaks tegema säherdused sukapüksid, mille jalgevahe on materjalidest, mis hõõrdumisel genereeriks võimalikult palju staatilist elektrit. Nomaitea – siid + klaaskiud näiteks.\nKui oleks masin, mis oskaks staatilist elektrit salvestada, saaks telefoni laadida. Kui ei, tuleb lisada maandus ja võiks välguvalgusega ennast (aktiivsähvur on parem kui pasiivhelkur!) ning oma ninaesist valgustada.\n…Või tervet tänavat – kui jutu algusesse tagasi tulla – need olid ikka u megavatised reied…\nNaljakas on seda asja siin (foto)blogiks kutsuda, “throwback Tuulelohe” oleks ilmselt sobivam nimi. Jutuga otseselt seost mitteomav pilt on tehtud paar aastat tagasi iseehitatud polaroid-lõõtskaameraga.\n← Kuidas Maali mammograafis käis\tThe Dark Onion →\n1 thought on “ThunderThighs 3000™”\nMillised ägedad põlvikud!


Kit Harington ja Emilia Clarke menusarjas.Foto: AP/Scanpix\nToimetas Triin Tael, 29. mai 2019 09:55\n„Troonide mängu“ finaali ajal viibis üks selle suuremaid tähti Kit Harington USA heaolukeskuses, mis on pühendunud stressi, aga ka alkoholiprobleemide ravimisele.\nNew York Posti teatel läks Jon Snow' osatäitja kuu aega tagasi Connecticuti osariigis asuvasse luksuslikku Privé-Swiss heaolukeskusesse ravile. Väidetavalt on ta seal tänini. USA kõmulehe allika sõnul viisid Haringtoni kliinikusse peamiselt stress ja üleväsimus, aga ka alkohol. 32aastase näitleja pressiesindaja kinnitas DailyMail.comile, et Kit on tõesti nimetatud kliinikus viibinud. „Kit on otsustanud kasutada auku töögraafikus, veetmaks veidi aega wellness retreat'is, et tegelda mõningate isiklike probleemidega.“\n„Troonide mäng“ oli teinud täiesti tundmatust näitlejast superstaari. Märtsis tunnistas Harington ajakirja Variety intervjuus, et vajas kuulsuse harjal teraapiat, sest tundis end väga haavatavana ja kahtles oma võimetes. Jon Snow'st kujunes vahepeal „Troonide mängu“ kaalukaim tegelaskuju, kuid fännide tähelepanu kurnas Kiti. Ta pöördus oma hädadega psühholoogi poole. „Olin tundnud end väga ebakindlalt ning varem ei rääkinud ma kellegagi. Pidin oma edu eest tohutult tänulik olema, aga ise muretsesin, kas ma üldse näideldagi oskan.“\nKit abiellus mullu juunis oma seriaalikaaslase Rose Lesliega. Pulmi peeti Rose'i isale kuuluvas Šotimaa lossis. Foto: AP/Scanpix\nMadisoni väikelinna lähistel paiknevas Privé-Swissis õpetatakse patsiente 120 000 dollari suuruse kuutasu eest stressi ja negatiivsete emotsioonidega toime tulema. Fännid on Haringtoni näinud kohalikus raamatupoes raamatuid ostmas. Personalile öelnud Kit, et on puhkusel.\nVõimalik, et näitlejal on närvid krussis sarja lõppemise pärast. Hiljutises intervjuus rääkis ta ajakirjale Esquire, et tundis end kõige viimasel võttepäeval hästi, kuid viimaste kaadrite ajal hakkas veidi hingeldama ning kui stseen oli läbi, puhkes nutma. „Mind tabas kui varing kergendus ja kurbus, et ma ei saa seda enam kunagi teha.“\n„Troonide mängu“ ekraanipartnerist abikaasa Rose Leslie olevat Kitile vankumatult toeks. „Kõik lähedased tahtsid, et Kit saaks end välja puhatud. Praegu vajab ta lihtsalt rahu ja vaikust,“ rääkis New York Posti allikas.\nInimesed 17. juuni 2020 09:51\nInimesed 26. august 2019 11:45\nInimesed 19. aprill 2019 16:00\nTele 16. aprill 2019 16:00


Vooremaa Jahimehed tassisid oma saagi Jõgevale ja Põltsamaale\nJahimehed tassisid oma saagi Jõgevale ja Põltsamaale\nOlles mures paljude haruldaste liikide ülemäärase kasutamise pärast, sõlmisid mitmed riigid 1973. aastal Loodusliku Loomastiku ja Taimestiku Ohustatud Liikidega Rahvusvahelise Kaubanduse Konventsiooni CITES, millega on ühinenud juba 160 riiki. Eesti liitus selle konventsiooniga 1992. aastal.\nVastavalt keskkonnaministri 1999. aasta detsembris allkirjastatud määrusele “Medaliväärseid jahitrofeesid sisaldavate loomakogude, kaitsealuste liikide isendite ja CITESi lisadesse kantud liikide isendite valdamise ning nendega tehtavate tehingute registreerimise kord” kuuluvad registreerimisele karu, hundi ja ilvese koljud ning nahad. Selle eesmärgiks on kogude ja isendite kohta teabe kogumine, korrastamine ja säilitamine ning nendega tehtavate tehingute riikliku arvestuse pidamine. Samas on märgitud, et CITESi nimekirja kuuluvate isendite (karu, hunt, ilves) koljude, nahkade ja topiste omamine, kui neid pole registrisse kantud, on seaduse rikkumine.\nKas just seaduskuulelikkusest või hoopiski soovist saada oma jahitrofeele tasuta rahvusvaheline registreerimisnumber toodi selleks puhuks siia saabunud Keskkonnaministeeriumi metsaosakonna peaspetsialisti poolt ülevaatamiseks ja märgistamiseks sadu loomanahku ja koljusid. “Jahitrofeed on osa meie kultuurist ja jahinduslikust väärtusest, seetõttu ongi vaja neid säilitada ja nendega tehtavate tehingute riikliku arvestuse pidamine,” selgitas Jõgevamaa jahimeeste trofeesid tunnustama tulnud Keskkonnaministeeriumi metsaosakonna peaspetsialist Kaarel Roht. Tema sõnul on meil küllaltki põhjalik jahitrofeede register olemas juba 1967. aastast, seda põhiliselt näitustel medaleid saanud koljude, sarvede, nahkade, topiste jt jahimälestiste kohta. Nüüdne trofeede ülevaatamine oli mitmeti vajalik: täpsustada ja täiendada registrit ning võtta arvele CITESi kaitse all olevate liikide isendid ja seegi, et mehed said teada, millist trofeed tasub näitusele tuua.\nLagedale ilmus palju medaliväärset\n“Jõgevamaa on veidi eriskummaline: siinsed jahimehed on käinud oma trofeedega väga vähe näitustel, ometigi leidsin mulle näha toodust küllaltki palju medaliväärset. Andsin meestele julgust tulla esinema tänavu novembris Sagadi koolituskeskuses toimuval üleriigilisel jahitrofeede näitusel ? kui mees just medalist suurt lugu ei pea, jätab ta vähemalt oma nime Eesti jahindusajalukku, et on väärtusliku trofee küttinud. Uusi asju, mis võiks pääseda Eesti edetabeli esikümnesse, ma seekord siin ei näinud, küll aga mitmeid hõbe- , pronks- või isegi kuldmedalit väärt nahku ja koljusid. Mehed on kõvasti vaeva näinud ja aastakümnetega kogutu alles hoidnud. Ega nahkade säilitamine pole kerge lõbu, kolju hoidmine on palju lihtsam. Üheks põhjuseks, miks Jõgeva mehed vähe näitustel on käinud, võib olla liigne tagasihoidlikkus, teiseks ehk mõõtmisvahendite puudus ja ka oskus mõõta,” arvas rahvusvahelise kategooria jahitrofeede ekspert Kaarel Roht.\nSuurem kogus karu-, ilvese- ja hundijahti meenutavaid ja väärtustavaid trofeesid oli ette näidata Kungla jahiseltsi esimehel Gaido Padrikul. “Võtsin kaasa kolme karu nahad ja koljud, samuti kuue hundi ja kahe ilvese trofeed. Need olen tabanud põhiliselt Torma ümbrusest. Minu senistest jahitrofeedest on kahtlemata hinnalisem 2000. aastal lastud karu kolju, mis püsib praegu Eestis teisel kohal, maailmas aga kusagil esikümne hulgas. Selle karu nahk on ka üsna suur, 384 punkti väärt, kuid jääb teiste poolt kütitutest siiski alla,” nentis edukas hundi- ja karukütt.\n“Eestis on praegu ainult 33 medaliväärset karunahka, neist neli Jõgevamaalt, koljusid aga 112,” vaatas jahitrofeede ekspert Roht oma sülearvutis olevast andmebaasist. “Karu nahku ja koljusid ei saagi meil palju olla, sest pruunkaru võeti looduskaitse alt alles 1982. aastal ja hakati lubama nende piiratud küttimist. Seevastu on meil eriti suur ilvesetrofeede kogu: Eestis on 667 medaliväärset ilvesekoljut, nõnda suurt kogu pole vastu panna ühelgi teisel riigil Euroopas,” teadis keskkonnaministeeriumi metsaosakonna peaspetsialist. Jõgeval ja Põltsamaal nähtud trofeede registreerimisel selgus, et Jõgevamaa jahimeeste kollektsioonidest lisandub veel õige mitmeid medaliväärseid.


Maalt linna puhkama. Tallinna hotellikett üürib tube 3 euroga - Ärileht\nMaalt linna puhkama. Tallinna hotellikett üürib tube 3 euroga\nHestia hotell Kentmanni tänaval\nHestia brändil täitub novembris kolmas tegevusaasta. Selle sündmuse tähistamiseks üllatab Hestia Hotel Group tõelistelt soodsate hindadega - hotellitoa kahele saab broneerida vaid 3 euroga.\nHestia sünnipäevahinnaga tube saab broneerida ainult ühel päeval - 3. novembril ja seni kuni tube jätkub. Iga päeva kohta on müügil vaid kindel arv tube ning broneerida saab nii Tallinna kui Riia hotellidesse. Müüki tuleb 1036 standardklassi tuba ja soodushinnaga broneeringuid pakutakse vaid novembrikuuks. Kampaaniahind kehtib ühe toa kohta maksimaalselt kahele inimesele, maksimaalselt üheks ööks. Hommikusöögi saab soovija lisaks soetada.\nHestia Hotel Group tegevjuht Kaisa Mailend selgitab, et pakkumise eesmärk ei ole kasumit teenida: „Eks see on üks sünnipäevahullus ja püüd elavdada linnapuhkust siseturismi osana. Seni ei ole linnapuhkus olnud Eestis ja Lätis kuigi populaarne puhkuse veetmise viis, vaid inimesed soovivad ikka kaugemale reisida. Praegusel piiranguterohkel ajal on tegelikult ka väike keskkonnavahetus kohalikus linnahotellis väga mõnus vaheldus rutiinile. Võtad aega iseendale, oled eemal argitoimetustest või lihtsalt lõõgastud tavapärasest erinevas keskkonnas", selgitab sünnipäevakampaaniat Hestia Hotel Group tegevjuht Kaisa Mailend.\nHotellikett plaanib kõiki hotelle hoida avatuna nii kaua, kui võimalik. „Käesolev aasta on turismisektorile olnud äärmiselt raske ning isegi kui spaa-hotellid on tundnud natukene leebemat käibe kukkumist tänu siseturismile, siis linnahotellides külastajaid napib. Siiski, avasime koheselt peale eriolukorra lõppu kõik Hestia grupi hotellid Eestis ja Lätis ning hoiame külastajatele uksed lahti nii kaua kui võimalik. Sellisel viisil säilitab suurem osa personalist oma töö ning kõigil Eestis viibijatel on suurepärane võimalus proovida siseturismi ka linnapuhkuse näol," võtab olukorra kokku Kaisa Mailend.\nHestia Hotel Group OÜ on 2014. aastal loodud eestimaise hotelliketi emafirma. Kolme aasta eest võeti kasutusele Hestia bränd ning viimastel aastatel on Hestia Hotel Group tõusnud suurima hotellide arvuga hotelliketiks Eestis. Gruppi kuulub seitse hotelli Eestis ja kaks Lätis, hiljuti avati Tallinna südalinna stiilseim hotell Hestia Hotel Kentmanni. Grupis töötab kokku nüüdseks 300 inimest.


4.6.6 Tallinna Lotte Lasteaia lapsed õpivad Kadrioru pargis - Jätist ätini ja sajaga edasi\nTallinna Lotte Lasteaia lapsed õpivad Kadrioru pargis\nKadrioru pargi veerel asuv Tallinna Lotte Lasteaed on pealinna üks uusimaid lasteaedu.\nKadrioru pargi veekogud on olnud Lotte lasteaiale väärt õppematerjal\nKadrioru park on oma mitmekesisuses justkui lasteaiahoovi avaramaks laienduseks ja nii möö- dus selle rüpes lasteaia esimene aastaring – värviküllane sügis, lumerohke talv ning õitest pakatav kevad-suvi.\nSügiseses lehesajus jalutades korjasid lapsed kerge vaevaga meisterdamiste tarvis kastaneid, tammetõrusid. Talvel pakkusid kuulamiselamust pakases paukuvad põlispuud ja mängulusti majaesised kelgumäed. Kevadsuvine lillerohkus andis silmad ette igale teisele pealinna paigale. Kadrioru pargi erinevad veekogud on olnud väärt õppematerjal. Nii on sündinud tähelepanekud, et purskkaevus hüppab vesi hooga üles ja plärtsuga alla tagasi, kanalis vesi aga voolab ja vuliseb. Tiigis seevastu on vesi päris tasa, ei häälitse üldse, vaid väreleb veidike tuulega. Lapsed on näinud veelindude talvitumist ja teadlikuks sellest, miks neid toita ei tohi.\nPresidendi lossi juurde jalutati sageli. Põnev oli vaadelda auvahtkonna ajateenijaid liikumatult valves seismas või vahikorda vahetamas. Aprillikuus olid lapsed kutsutud osa saama Kadrioru lossi ees toimuvast pidulikust volikirjade üleandmise tseremooniast. Ühtlasi anti üle Tallinna Lotte Lasteaia kingitus presidendile – laste joonistustest koosnev Eesti Vabariigi sajandale sünnipäevale pühendatud pildialbum. Tähtis üritus ja tähtsad inimesed tõid lastele teadmisi tähtsatest käitumisreeglitest ning etiketist.\nKodupargist on avastada, õppida, kogeda veel nii\npalju – mänguväljakud, muuseumid, roosiaed ja paeklint, hästi sissekäidud teed ning veel avastamata rajad.


Suure-Jaani valla noorte lahtised kiirmalemeistrivõistlused lõppenud « Suure-Jaani Noortekeskus\nSuure-Jaani valla noorte lahtised kiirmalemeistrivõistlused lõppenud\nNeljapäeval, 9. märtsil jõuti Suure-Jaani noortekeskuses finaali 10 voorust koosnenud Suure-Jaani valla noorte kiirmalemeistrivõistlustega. Kokku osales võistlusel 30 noort maletajat. Suuremaks kohtade jagamiseks läks Lahmuse kooli ja Viljandi Huvikooli noorte maletajate vahel. Kümnest voorust läks arvesse seitse.\nVõistluse võitis Lahmuse kooli poiss Martin Allese 175 punktiga, teise koha sai Viljandi Huvikooli õpilane Villem Mändmaa 155 punktiga, kolmanda koha saavutas Michal Tarakanov 149 punktiga, neljandana lõpetas võistluse Jan Kaasik 146 punktiga. Mõlemad posid esindasid Lahmuse kooli. Viiendana lõpetas võistluse Antonio Ibrus 133 punktiga ja kuuenda koha sai parim tüdruk Maarja Kährik 121,5 punktiga.\n1.-3. klassi arvestuses võitis võistluse Lahmuse poiss Aleksander Kõrts 106 punktiga, teise koha saavutas Viljandi poiss Aksel Aavik 103,5 punktiga ja kolmanda kohaga lõpetas Kevin Õismets 87 punktiga. Tüdrukute arvestuses võitis turniiri Maarja Kährik 125 punktiga, teise kohaga lõpetas Elis Allev 110,5 puntiga. Kolmanda koha saavutas Anne Marie Õmblus 80 punktiga.\nSuure-Jaani noortest lõpetas parima kohaga Henry Tikut 80 punktiga.\nTäname kõiki osalejaid. Õnnitleme võijaid ja täname laste treenereid ning korraldajat Jüri Hansenit!\nTabeli leiad siit: https://noortekas.suure-jaani.ee/sport/tulemused/noorte-lahtised-meistrivoistlused-males/


87 postitust • 2. leht 6-st • 1, 2, 3, 4, 5, 6\nPostitas Indrek » Kolmapäev Juul 05, 2006 10:40 am\nTeet, kui tuled õli ostma siis ma annan Sulle ka ühed kontaktid, kust saad omale rehvid....\nPostitas Teet » Neljapäev Juul 06, 2006 12:20 am\naitäh "Style" Vredesteini peale tähelepanu juhtimast - see ikka hulka autentsem rehv kui mikihiiremaa Firestone. Uurin edasi seda varianti - hirmkiire mul ju pole, kuna nõuetele vastavad rehvid on mul siiski all (üle 25a vanadel masinatel ei kehti nõue, et rehvid peavad alla 10a vanad olema; oluline on vaid mustri sügavus).\nsuured tänud Indrekule väärt õpetuste ning õli eest, mille sissekallamisel ei teki ühtki kahtlust\nlogiraamatusse niipalju, et piduritükid said eile külge ning täna sai sisteemist õhku välja aetud. Siiski mitte kapitaalselt (kuigi õhutatud sai mehiselt). Ehk aitab veel töösilindrite voolikute/torude pingutamine.\nmootorist käis täna pea liiter vett läbi - et aga silindrid seest puhtaks saaks ning rõngad kolbidega liig koos ei oleks. Sisse jätsin praegu loputusõli - kui homme mahti, asendub ta juba õige kraamiga. Enne seda toimub klapivahede reguleerimine (täna trotsisin lehel leiduvat juttu "kolmanda silindri väljalaskeklapi" kohta ). Ehk viivad normis klapivahed ning reguleeritud süüde selleni, et moto ka tühikäigul tiksuda suudaks...\nvaruratta all olevalt informatiivselt alumiiniumitükikeselt lugesin enda suureks rõõmuks välja 116725... Niiet kardaanitunneli kerenumber on ilmselt selline nagu ta on pelgalt teatavate ametimeeste rõõmuks ning masin peaks netiallikate väitel olema Indreku masina eakaaslane\nmõtteid-tähelepanekuid on tekkinud hulgim, aga need jätan vast esialgu enda teada.\nkomplekssusest lahutab masinat samuti hea hunnik detaile; pakilisemad on varuratas (mosu rattad jätaks veel kõrvale) ning turvavööd (need vajalikud enda meelerahuks). Vööde kinitused on muide kerel täiesti olemas - huvitav, et Indreku sama aasta masinal neid pole...\nPostitas ingmar » Neljapäev Juul 06, 2006 8:29 am\nminu arust oli see nii, et originaalis olid täitsa olemas. kuna aga nii mõnigi detail autost oli roosteuss ära näritud, siis tellis Indrek uued detailid (jah, nende seas ka selle koha, kus peaks olema turvavöö kinnitus) aga neil enam vastavat auku polnud. teadagi et ARK ei luba neid ka ise teha...\naga see on minu mälu jutt pikema aja tagant ja ei pruugi mitte üldse tõele vastata. eks Indrek ise kommentaarib\nPostitas Teet » Esmaspäev Juul 10, 2006 9:55 am\nnädalavahetusel sai natuke masinat näpitud. Loen kulgurit juba "töötavaks lahenduseks"\n"auk" käigus andis endast teada ka kõrgematel pööretel. Niiet karbuss ei tohiks süüdi olla. Mida rohkem masin käib, seda harvemini puterdamist toimub. Eilse 30min gasitamise+kodutänavas liikumise jooksul ilmutas end vaid korra. Praegu ma sellega pead ei vaeva...\nhomme on plaanis minna ülevaatusele\nmõningad kitsaskohad veel on, aga pole eriti tõsised:\n- pidurites on justkui tibake õhku veel - kuigi võtavad kõik kenasti ning pärast seismist esimese vajutusega pedaali päris tulemüürini ei suru\n- varuratas on ikka puudu (M401 oma saan ehk täna)\n- turvavöid ei ole (ilmselt kruvin täna õhtul M2140 omad külge; see pole esimene mosu detail - üks klapireguleerimispolt pärineb juba vastavast kaanest)\n- üks kergelt loksuv rooliots (rooliotsad peaks Maarjamaa poole teel olema)\n- summuti on natuke väsinud ja temas on kaks auku. Kuni pole selge, mida ma täpselt sinna tahan, lapin lihtsalt augud ära\nkõik süsteemid-näidikud töötavad ning määrdeained paistavad sees püsivat, niiet "väikeseid" etteheiteid ülevaatuselt ei oota. Süüde pole veel stroboskoobiga paika aetud, aga täna õhtul loodan vastava abivahendi saada\nmotos on justkui mingi (saale-?)kolks, aga las ta esialgu olla. Klapid on küll reguleeritud (vahe 0.15mm), aga klõbisevad siiski mehiselt\nhomme loodetavasti teedel\nPostitas Teet » Teisipäev Juul 11, 2006 11:26 am\nmaanteemürsk nüüd teedel\nsüüte ajas asjatundlik ülevaataja paika (tegelikult tuleb veel kontrollida teist - nii igaks petteks). Piduritel tuleb aga vaid klotse trumlitele lähemale ajada. Mosu turvavööd jätsin masina külge esiti panemata - ehk ikka leiab autentsemat kraami.\n...aga seda asun auväärt kaaskannatajatelt välja pommima juba mõnel klubiüritusel - kui mitte varem\nr66murull.jpg (11.8 KB) Vaadatud 25241 korda\nPostitas bill » Teisipäev Juul 11, 2006 1:51 pm\n...siin Sulle üks velgede pakkumine http://www.volkkaripalsta.com/keskustel ... php?t=9557\nPostitas ingmar » Reede Juul 14, 2006 12:17 pm\nTeet kirjutas: Mosu turvavööd jätsin masina külge esiti panemata - ehk ikka leiab autentsemat kraami.\nnäeh, sattusin sellise kuulutuse otsa. ehk tasub uurida, kas ja mis on?\nhttp://www.volkkaripalsta.com/keskustel ... php?t=9615\nPostitas Teet » Reede Juul 14, 2006 10:10 pm\nohohohooooooooo - pildid kuldaväärt asjadest!\ntõsi, tuled ja muud eksterjööri detailid tunduvad mu masinal olevat tuttuute vastu vahetatud (nii oli ka müügi ajal jutuks), aga miskipärast pole interjööri pisiasjadele üldse tähelepanu pööratud\nka osa salongi plasti on suudetud krundiga kokku mäkerdada - väga amatöörlik...\nsalongi käepidemed (käivad kusagile lakke rippuma) on ilmselt uhke lisavarustus - need lihtsalt peab endale saama. Enda üllatuseks leidsin aga oma masina tagaistme juurest kolme punkti (!!!) turvavöö kinnitused - raske uskuda, et tol ajal taolist asja isegi lisavarustusena pakuti; kui aga pakuti, peab ka need kusagilt leidma.\ntegelikult olen juba mõlgutanud "mitä olis jos tekis pienen kauppareissun Suomeen"-mõtteid. "bill" poolt viidatud veljed (kas kõik või vaid osa - oleneb, palju sõbrale pääle mahub) peaks juba pühapäeval Maarjamaale tulema - aitähh!\nasub Volkkaripalstat uurima - aeg, mil kõike pakutavat krahmama pidi, on tagasi tulnud; kui endal vaja pole, siis ehk annab vanatehnikasõprade kommete kohaselt naturaalmajandada\nmuidu aga põristab õnnelikult päälinna mööda ringi (tõsi, kolmapäeval läks korraks säde kaotsi - aga ta tuli ju peagi tagasi...)\nPostitas Style » Pühapäev Juul 16, 2006 2:32 am\nTeet, lugesin siin automoto-st, et oli ka mingeid probleeme su põrra ARKis taastamisega. Kas räägiksid ehk täpsemalt, mis oli ja mida tegid? Võib ka privas. On silmajoonel ka mõningaid VW-si, mis on registrist ära kadunud, kuidlausa nõuavad sinna tagasiviimist!\nPostitas Teet » Teisipäev Juul 25, 2006 8:28 pm\nniih - kaks paagitäit kütust rõõmsal ilmel ära põletatud - ilma suuremate tagasilöökideta. Veljehunniku sain põhjanaabrite juurest kätte, turvavöödest jäin kahjuks ilma. Aga turvavöö-refleks hakkab juba ära kaduma - moodsamate masinatega kulgedes kipub juba ununema... Sõidumugavuse poolest tunduvad juba linnamaasturidki väga luksuslikud - aga see pole asi, mille pärast põdeda\ntehnikapoolt on vahepeal karbussi remontkomplekt topitud ning piduriklotse võimalikult võrdsetele kaugustele trumlitest pandud (üks tagumine trummel on kõver ). Istmeid sai tiba keevitatud (seljatoe liigutamis-sisteemid - päris täpset näputööd nõudis). Rooliotsi ootan ikka veel, samuti on igaks-juhuks teel Indreku soovitatud nõellaagrite komplekt (üks esialgu - kas sobibki teine).\nviimase paagitäiega sai natuke kütusekulu-statistikat tehtud - tundub jäävat täpselt 9l/100km peale. Nagu arvasingi\nkuna spidomeeter on uuem (omab ka kütusenäidikut), siis ta valetab. Odomeeter näitab umbes 1.15..1.20 korda väiksemat vahemaad, niiet ehk jääb ka kiirusenäidu viga sinna kanti. Pole ime, et ca 100km/h ja paar kopkat pääle mulle maanteel jalgu jäädakse - minu tegelik kiirus on ju siis ca 120km/h ning korra on vanake isegi 140km/h liikunud (eeldades, et see induktsioonivoolu-spidomeeter ikka skaalaga kokku läheb).\nkiidaks masinat veel, aga siin foorumis pole vast vaja\npäriks hoopis margipõhist praktilist nõu:\n- kas bensunäidiku trossi annab kultuurselt "töödelda", et ta täis paagiga ikka päris viimase kriipsuni liiguks ning tühja paaki näidates ka tõesti kütust vaid aurude jagu oleks? Ei taha katse-eksitusmeetodil karmide võtetega "peale lennata"...\n- milles võib peituda kehva külmkäivituse põhjus - tuleb 5..6 korda starterit anda - korraks "lubab" ning siis sureb välja. Kui käima läheb, tiksub enam-vähem kenasti. Muidu kahtlustaksin kütuse äravajumist, aga kas siis esimene "lubamine" natuke pikem ei peaks olema kui pelgalt sekund? Ujukikambris ju kütust siiski mitmeks sekundiks... Karbuss on Solex 30 Pict-1\ntäpina i pääle üks tegelikkusest ilusamgi pildike (värv on hää monitori pääl väga ilus):\n(nummeri peal oleva ülevaatuskleepsu keeran teist pidi - siis näitab see kulguri väljalaskeaastat )\nPostitas Teet » Reede Aug 11, 2006 12:47 pm\nkannaks logiraamatusse toimunut-toimuvat.\nPõrnikas on nüüd ka Lätis/Limbazis käinud. Kui hakkasin esmaspäeva (?) õhtul suuresti tagarattalaagrit vahetama, sain anomaalia-kolinast lahti hoopis ratast-trumlit pooltelje otsas hoidva mutri kinnikeeramisega. Simpel. Küllap ma klotside sättimisel olin mutri enne ratta allalaskmist vaid pingutanud ning seejärel käsipiduri peale sikutanud. Klotsid hoidsid aga ilmselt pooltelge sisemises asendis ning mutrit ei saanud päris kinni "vägistada". Enam ei tee nii - ausalt.\nsee nädal kontakteerusin ka ARK-ga et passi saada '74a asemel õige nummer (milleks on '66). Algus on paljulubav - aga eks näis, kas saab asja ikka nii tehtud, et poleks ühelgi piiril mingit kartust. Nagu ütleb vanasõna: "julge pealehakkamine on 4 aastat vanuselisa"\nPostitas Teet » Pühapäev Sept 03, 2006 10:16 am\nARK-ga pole ausaltöeldes asja edasi ajanud - "pirkal olev" number viitab aga kenasti masinale, mis on 04/04 '66 tehasest välja veerenud.\nhetkemure: salongi tuleva sooja õhu vingugaasisisaldus.\non kellelgi kogemust - olen kindel, et "ravivahendiks" on soojavahetite ("heat exchanger") vahetus. Ega seal muud tõesti saa ju olla... Üks vahetamine - tuleks siis ka summuti uus panna. Kust kogu kupatust saab? Forsist/JPst ootan ilmselt sajandi-kaks. Kas Balti laager pakub? Küsin, kuna kardan, et ei vaevuta väga uurima, kui küsima lähen...\neraldi küsimus on veel, et mida täpselt panna - tahan küll vaiksemapoolset väljalaset, aga kataloogist vastu vahtivad "sport exhaust"id paistavad päris atraktiivsed. Ega neist võimsuse otsinguil küll abi pole, aga kui väljatulev heli on selline isasepoolsem, siis sobiks ju küll\nlehitseb JP kataloogi ja ümiseb: "I want it all, I want it all, I want it all - and I want it now!"\nPostitas Mart » Pühapäev Sept 03, 2006 1:39 pm\nKui mõni sõber-tuttav liigub Soome vahet, siis sealtkaudu saaks ehk kõige rutem. Aivar teab kindlasti rohkem rääkida. Näiteks Neo-Retro, mis asub küll Imatras, aga kust tellitud jupid saab lasta Helsingisse saata ja siis ise järel käia.\nIndrek aitab vist ka mõnikurd BBT-st tellida, kui piisavalt suure tellimuse kokku saab.\nNende 'sport'-väljalasetega on nii ja naa. Odavamad on kuskil Brasiilia dzunglis kokku keevitatud ja nende paigaldamine ei tarvitse minna väga ludinal. Roostetavad ka hirmsasti. Soojavahetitesse mineva õhu torud tuleb siis ka ise välja mõelda. Soojavahetid ise on tänapäeval ka kehvemad kui vanasti (rääkimata sellest, et rohi oli rohelisem...).\nPostitas Teet » Esmaspäev Sept 18, 2006 5:11 pm\n'täh Mart. Ma laisk olnud - eks masin läeb talvekorterisse ilma soenduseta...\nrooliotsad tulid lõpuks kohale - ei läinud 3 kuudki\nsee, mis läbi oli, sai ka (ohtra vandumise saatel) installitud: kõigepealt olid kaasapandud mutrid M10x1,25 asemel mingid tavalised M12-d. Ning otseloomulikult M10x1,25 mutreid kodus polnud. See mure lahendatud, siis ei tulnud rooliots kohe kudagi välja (proovisin isegi kuumutada). Ketaslõikur ja puur olid lõpuks abiks (pehme metall oli õnneks). Teise poole vahetamisega ei kibele - ega's seegi ilmselt välja tulla taha. Samas peab ära tegema, kuna sild vaja ka ära reguleerida ning enne pole mõtet.\nIndreku poolt soovitatud esisilla nõellaagreid sai igaks-juhuks samuti ühe poole jagu tellitud, aga kuna nende kulumisele viitavaid sümptomeid pole, siis pole töötavat lahendust ravida mõtet (ehk kui kellelgi kiirelt vaja, saab kaupa teha - laagrid hädalisele ning uus tellimus sisse).\nuut tagatrumlit ootan veel (kaht ei tellinud, kuna teine on kõver ning 800eek on isegi minusugusele pedandile vanusesümmeetria eest liig palju) - see ilmselt enne "talvevaheaega" kohale ei jõua.\nPostitas Teet » Reede Okt 06, 2006 9:07 pm\nteine rooliots sai juba järgmisel päeval ca tunniga välja puuritud ja vahetatud. "Õppind mees"\nkokkujooksu reguleerimine on eraldi teema - töökodadel on moodsad pingid, mis tahavad teada mudelit. Ning '66 põrnika kohta küsivad ilmselt kõik pingid: "a eto shtoo takooje". Noh, Saksa Autos peaks asja jonksu saama.\nkuna Aivarit loodan ekspluateerida uute soojavahetite kodumaaletoimetamises (21okt on muidu jahe kulgeda ), siis on kuri plaan "hotcars"i ladu tühjaks osta. Kõiki mulle vajaminevaid asju pole neil niiehknaa laos: ca 2 kuu pärast tuleb originaalseid klaasipesulüliteid - minu oma andis saba ning kätte ma teda armatuurist ei saanudki (proovisin nii hea kui halvaga - tulelüliti tuleb kergelt, aga klaasipesu on ilmselt natu märga saanud...). Praegu on kindalaekas kättejuhtunud opel kadeti tulelüliti - ning tema keeramine lõpetab kojameeste rahuliku elu... Jah, põrr hakkab vaikselt opel kadetiks muutuma - 150hp sinna pärasse ma küll ära ei mahuta, aga vähemalt muud tükid on juba "kodused"\naaga küsimusi juppide kohta, mida põhjanaabritelt tahan saada:\n- kas 66&67a rattakilbid kinnituvad velgedele velgedel olevate "terasnagade" peale või muudmoodi? Hotcars pakub ainult -65 masinatele neid nagasid - ehk kinnitusid kapslid aastal '66 "robustselt peale tagudes" ning mul on üks velg "valest aastast"?\n- originaalsete salongivaipade komplekt - ilmselt oli tehasest helehalli/valgena välja veerenud masinas see halli värvi? Alternatiivne pakutav on pruun ning tagaistme all on mul plaatidel pruun vakstu/vinüül. Kumb võiks õige värv olla? Matikomplekti peale tuleks panna originaalilaadne kummimatihunnik - kas tõesti kaeti kena põhjavaip originaalis võimalikult palju sellise jubeda kummiga?\nmnjah - tänase õhtu sisustan igaljuhul vajaminevate asjade nimekirja koostades. Paks paberipatakas on arvuti kõrval ning mitu pastakat "pakatavad pastast". Kolme nädala pärast peab masin ju viisakas olema - istme all ei tohi kellegi näpud sodiseks saada ning kere peab olema tugevalt tagastange küljes (või vastupidi). Kuna viinakuus puhkan kõvasti, siis on ilmselt ka aega anda endast parim tehnopassis oleva väljalaskeaasta ning pirkal oleva nummeri ühtlustamiseks...


Tüütud külalised – soolatüükad | Buduaar\nTüütud külalised – soolatüükad\n2011. aasta 4. jaanuar 08:22\nKas teadsid, et umbes 75% inimestest on kas või kordki elus leidnud oma kehalt soolatüükad? Ja et peale vistrikke on soolatüükad kõige levinumad nahahaigused? Kuid kuidas ennetada nende tüütute külaliste tulekut ning kuidas nendest lahti saada?\nTüükad esinevad igas vanuses, väga harva imiku- ja väikelapseeas. Umbes 10% lastel ja noorukitel esineb üks kord elus viiruslikke tüükaid. Koolilapsed põevad sagedamini harilikke tüükaid (nn. soolatüükad). Haigestumine on kõrgeim vanuses 10-16 a. Genitaaltüükaid täheldatakse enamasti noortel seksuaalselt aktiivsetel inimestel vanuses 20-24.\nSoolatüügaste peiteperiood (ehk aeg, mil nakatumine on juba toimunud, kuid haigusilminguid veel ei ole) kestab tavaliselt 4-12nädalat. Labakätel, sõrmedel või näol esinevad kas üksikult või arvukalt roosakaspunased sõlmekesed, mis hiljem muutuvad hallikaks, kõvaks ja karedaks ning võivad kasvada kuni 1cm suurusteks.\nKuidas ennetada soolatüükaid?\nÄra käi paljajalu – viirus vohab niiskuses. Seepärast kanna basseinide ääres, terviseklubides ja riietusruumides jalanõusid.\nVaheta tihti jalanõusid – kuna viirus vohab niiskuses, tuleb märjad jalatsid kohe kuivama panna ja kuivade vastu vahetada.\nHoia jalad kuivana – vaheta tihti sokke ning hoolitse selle eest, et su jalad püsiksid soojas. See aitab ära hoida tallaaluste soolatüügaste tekke.\nÄra “noki” tüükaid – see soodustab viiruse levikut. Vajadusel kata lapse kolded plaastriga.\nHooldusvahendid – ära kasuta tüügastega küüntel sama küüneviili või muid hooldusvahendeid, mida kasutad tervetel küüntel.\nKuidas soolatüükast vabaneda?\nMõned lihtsad abinõud rahvameditsiinist:\n*Aseta otse soolatüükale E-vitamiini õlilahus, nelgiõli, aaloe mahl, piimalille mahl, piimaohaka mahl, pooltoore viigipuu piimjas mahl;\n*Tarvita küüslaugukapsleid või -tablette;\n*Leota sidruniviilud õunasiidris, lisa pisut soola ja lase seista kaks nädalat. Seejärel hõõru sidruniviiludega soolatüükaid;\n*Hõõru kriiditüki või toore kartuliga;\n*Aseta banaanikoor sisemise poolega vastu tallaaluseid soolatüükaid.\n* Määri vereurmarohu mahlaga.\nKrüoteraapia ehk külmutamine vedela lämmastikuga. Selle tulemusena haigestunud rakud hävivad ning irduvad.\nDiatermokauter ehk elektroodi abil tekitatakse koldes hetkeks kõrge temperatuur, mistõttu samuti haiged rakud hävivad.\nCO2-laser vähem levinud meetod, kasutatakse juhtudel, kui teised ravimeetodid on jäänud soovitud efektita.\nSoolatüügaste ravi Iiri rahvameditsiinis:\nÜks levinumaid soolatüügaste ravimise viise Mayo maakonna materjalides on musta, harva ka valge teo või nälkja (kes tuleb otsimata leida) tüügastele hõõrumine. Variandina võis lasta teol üle tüüka roomata. Seejärel tuli tigu lükata viirpuu, laukapuu või karusmarja okka otsa, kus ta suri ja kärbus. Ühes tekstis on soovitatud teha teoga tüügastele ristimärk, teises aga siduda teo ümber niit ja jätta ta tule äärde surema. Samuti võis teo lihtsalt ära peita. Samaaegselt teo kärbumisega kaduvat ka soolatüükad.\nTeise variandina võis tüügastele hõõruda peekonitükki, mis enamasti tuli märkamatult varastada poest või naabrilt. Mingil juhul ei tohtinud poodi ega naabri juurde minna eesmärgiga varastada. Peekonitükk tuli seejärel matta näiteks kompostihunnikusse või lihtsalt maja lähedale kivi alla. Mõnel juhul on soovitatud protseduuri korrata üheksa päeva järjest, ühel juhul on mainitud, et ravi tuleb teha varahommikul.\nSoolatüügastele soovitati ümber siduda kas enda juuksekarv või ka lehma või hobuse karv (eeldatavasti sabajõhv), vahel hoopis niidijupp. See takistas vere juurdevoolu ning tüükad kuivasid ja kadusid. Samamoodi võis kohtade ümber, kus soolatüükad paiknesid, siduda angerjanahka, edendades sellega samuti tüügaste kuivamist.\nAllikad: folklore.ee, derma.ee, seenemaailm.ee


Alkoholiravi Revia-ga II | Psühhiaatria | Arsti nõuanded | Küsi nõu Eesti tipparstidelt! - Kliinik.ee\nAlkoholiravi Revia-ga II 14.04.05 / Psühhiaatria\nVõib-olla ma olen tõesti see Jobu, kellel pole nii palju loogilist mõtlemist, kes peaks koheselt ja igavesti LOOBUMA alkoholist, kuid... et mind paugupealt mitte hukka mõista, äkki püüan natuke oma elulugu kirjeldada: olin 27 a noor naine, kolme lapse hoolitsev ema, armastav abikaasa oma mehele, tubli tütar oma vanematele, eduka firma kohusetundlik töötaja, oli täis elujõudu ja kogu maailm oli minu ees kullavärvi. Kuid nagu alati kui Sul on läinud liiga hästi, tuleb tagasilöök. Nii ka minuga, pärast mitmeid kummalisi tervisehäireid, pärast pikki ja piinarikkaid analüüse, diagnoositi mul haigus nimega luupus. See esialgu lihtsat nime kandev haigus sai minu tõeliseks õudusunenäoks. Püüdes aimu saada selle haiguse sisust, jõudsin ma internetis surfates kurva tõdemuseni - sellest polegi pääsu, see hävitab su tasapisi, see on lõpp... Ja mitte keegi ei kujuta ette, mida tundsin: ka mina tahtsin näha oma laste sirgumist, nende koolilõpupidu, oma esimese lapselapse sündi jne.... aga pidin hoopis oma elu otsad kokku tõmbama, oma lastele hea mälestuse jätma, mehele uue naise ja lastele asendusema variantide peale mõtlema, oma vanemate kurbust lohutama ja ise ka veel "vegeteerima"... Nii leidsingi end tasapisi "Napsuklaasi" seltsist. Tema mõistis mind, Tema lohutas, Tema ei küsinud, Tema andestas, Tema pani unustama... Ja tänaseks, kui tean, et haigus võib ka teatud aja vaibunud perioodis olla, kui hinge on natukene tulnud olukorraga leppimist ja ehk pisut lootustki, ei unusta mind see "Napsuklaasi" sõbratar. Jah, tahan või ei taha, kuid pean tunnistama, et päris ilma Tema toeta enam hakkama ei saa. Ei joo ennast käpakile, ei jäta tööle minemata, ei jäta kohustusi unarusse, kuid une-eelse sõbratarina pistan peaaegu iga päev ostukorvi põhja, toidukraami alla, pudeli šampust. Mõistes oma süüteo suurust, lootsin, et Revia on olukorra päästerõngas, kuid lootus sureb ju ikka viimasena...\nLootus ei sure - Te ju kirjutate. Teile on tähtsad Lapsed ning Lapselapsed ja seega teete KÕIK, et sellele rajale tagasi saada. "Sõbratar" on väike "lohutaja", aga telikult õigelt elurajalt maharaputaja ning Ulme-maailma suunaja.\nRevia e naltrexon on "karm" rohi ja seda võtta saab vaid narkoloogi-psühhiaatri juhiseid jälgides. Aga seda Te juba teate.\nVõrrelge alko-sõltuvust allergiaga - ei ole ju kilogrammide viisi allergeeni vaja, aitab "paarist tolmuterast" haiguse vallandumiseks. Vallandajaks on esimene (üks) pits. Ühest pitsist on lihtsam loobuda kui mitmest.\nLootus on ja jääb!


Unibeti bingo ja minimängude turniirid\n4800 € ja 10 000 tasuta keerutust\n2020. aasta on kohal ja mis võiks olla sobivam, kui tähistada uue dekaadi algust 20 päeva jagu põnevate turniiridega!\nKampaanias osalemiseks pole vaja registreeruda ega täita muid keerulisi nõudeid. Lihtsalt mängi minimänge (esimene ja kolmas nädal) ja bingot (teine nädal) ning võid saada aasta edukaks alguseks suurepärase auhinna!\n20 päeva jooksul jagame välja 10 000 tasuta keerutust kasiinos ja 4800 €. Päeva- ja nädalaauhindade kohta loe lisaks altpoolt ja asu mängima, sest asi on seda väärt!\n1. NÄDAL: MINIMÄNGUD\n2. NÄDAL: BINGO\n3. NÄDAL: MINIMÄNGUD\nEsmaspäevast, 6. jaanuarist kl 01.01 kuni esmaspäeva, 13. jaanuarini kl 00.59 Eesti aja järgi\n• Osalejaks registreerumine pole nõutav.\n• Mängi mis tahes minimängu.\n• Igapäevased auhinnad – päeva 20 parimat mängijat saavad igaüks 20 tasuta keerutust.\n• Nädala edetabeli auhinnad – nädala parima 100 seast juhuslikult valitud 20 mängijat saavad igaüks 200 tasuta keerutust.\nEsmaspäevast, 13. jaanuarist kl 01.01 kuni esmaspäeva, 20. jaanuarini kl 00.59 Eesti aja järgi\n• Mängi bingotoas The Pitch, The Arena või All Stars.\n• Igapäevased auhinnad – päeva 20 parimat mängijat saavad igaüks 20 €.\n• Nädala edetabeli auhinnad – nädala parima 100 seast juhuslikult valitud kümme mängijat saavad igaüks 200 €.\nEsmaspäevast, 20. jaanuarist kl 01.01 kuni pühapäeva, 26. jaanuarini kl 00.59 Eesti aja järgi\nMinimängu turniirid – ühtlustatud panusega saadud suurim võit järjestikuste mänguvoorude peale\nTurniirid toimuvad ajavahemikus 6.–13. ja 20.–26. jaanuarini.\nTurniirile kvalifitseerumiseks tuleb mängida vähemalt kümme järjestikust vooru panusesummaga vähemalt 0,05 €.\nTurniiri võidab kümne järjestikuse mänguvooru peale suurima ühtlustatud panusega teenitud võidu (võit / panusesumma) saanud mängija.\nViigiliste tulemuste korral saab kõrgema koha suurema mängitud voorude arvuga mängija.\nBingoturniir – reapunktide arv\nTurniir toimub ajavahemikus 13.–20. jaanuarini.\nTurniiril osalemine toimub automaatselt.\nAuhinnad kantakse turniirivõitjate kontodele automaatselt 48 tunni jooksul\nViigiliste tulemuste korral järjestame mängijad saadud võitude alusel:\nX punkti (mängija 1 sai kokku ühe rea kümme korda = kümme võitu)\nX punkti (mängija 2 sai kokku ühe rea neli korda ja kolm rida kaks korda = kuus võitu)\nX punkti (mängija 3 sai kokku täismaja kaks korda = kaks võitu)


Kuidas hoida suhet särava ja värskena? Kuidas luua suhe, mis pakuks põnevust ja rõõmu igasse päeva ning paitaks helluse ja turvatundega? Millised viis lähenemist panevad paarisuhte särama?\nKui suhtes on probleemid, on väga lihtne näha kõike seda, mis teine on valesti teinud. Ometi on suhted alati kahepoolsed. Päriselt saab maailma muuta ainult läbi iseenda. Järgnevalt toome välja viis olulist asjaolu, mida järgides saad kiiresti ja efektiivselt oma suhte taas toimima panna.\n1. Kõigepealt hoolitse iseenda eest. Mis teeb sinu olemise värskeks ja paneb sind särama? Loomulikult võib see olla puhtaks pestud põrand või otse ahjust tulnud hõrk kook. Kuid tõenäoliselt pole sa loodud 24/7 koristajaks, kokatädiks või lapsehoidjaks. Kui tunned, et koduperenaise amet hakkab üle pea kasvama, võta endale süümepiinadeta üks vaba päev. Hellita end sõbrannadega SPA-s, tee üks mõnus lõuna oma lemmikrestoranis või lihtsalt jaluta looduses. Lihtsalt otsusta, et teed seda ja sa imestad, et kõige selle korraldamine polegi nii võimatu.\n2. Käitumuslikud harjumused – suhte alustalad. Harjumused kujundavad kogu meie elu. Kui tunned, et sinu harjumused ei ole sulle kasulikud, saad neid ise teadlikult muuta. Kas oled harjunud olema laisk või tegutseja? Kas oled harjunud teadlikult suhtesse panustama või loodad niisama kõike saada? Kas sinu jaoks on loomulik olla oma partneri suhtes hooliv ja heatahtlik või tujutsed ja õiendad nii, nagu tuju tuleb?\nHarjuta end teadlikult kuulama ja märkama. Päriselt nägema ja tunnetama teist enda kõrval. Õpi muret jagades rääkima iseendast, mitte oma partnerist, kasutades süüdistavat, alandavat, mõnitavat alatooni. Suhtu oma armsamasse just nii nagu soovid, et tema suhtuks sinusse.\n3. Ühendust loovad rituaalid. Rituaalid on korduvad tegevused, mida teeme kas iga päev või kindla aja tagant. Üksteist lähendavad rituaalid aitavad kiires elutempos aja maha võtta ja olla olemas inimese jaoks, kes on meile kõige kallim.\n- Igapäevane rituaal: leia pool tundi või tund, et veeta kahekesi oma armsamaga. Mõelge koos mõni nauditav tegevus või lihtsalt tehke väike jalutuskäik ja jagage üksteisega oma mõtteid, tundeid, päevasündmusi.\n- Iganädalane rituaal: õhtu või öö teineteisega, ilma lasteta. Organiseeri lapsed vanavanemate juurde või leia neile tore hoidja, nii et saaksite segamatult ja lõdvestunult koos oma mehega nautida ühendust, romantikat ja tõeliselt head seksi.\n- Igakuine rituaal: lubage üksteist teenida. Teie auto ju käib regulaarselt teeninduses? Miks ei võiks te head teenindust pakkuda üksteisele? Sa ju tead, mis sinu partnerit rõõmustab, mis talle naudingut valmistab. Paku talle just seda. Olgu see siis mõnus jalamassaaž, kodus valmistatud rikkalik lõuna või õhtu lemmikrestoranis. Ja luba ka ennast oma partneril hellitada nii, et saad nautida mõnusat kavaliteetaega iga oma keharakuga.\n- Iga-aastane rituaal: nädalane puhkus kahekesi. Kas lähete reisile või telgite kaunis kodumaa looduses, peamine, et olete tähelepanuga teineteise juures. Kasutage seda aega, et luua koos ühine, vaid teie jaoks unikaalne visioon järgmisest aastast ja miks mitte ka aastakümnest. Pange koos kirja kõik oma unistused, eesmärgid, taotlused. Teades sügavuti üksteise ootusi ja mõtteid, on koos kulgemine tunduvalt nauditavam ja selgem.\n4. Ausus. Ole aus iseenda ja oma vajaduste suhtes ning ära unusta ka partnerit oma vajadustest teavitada. Sinu kaaslane pole selgeltnägija. Kui sa talle ei ütle, siis ta lihtsalt ei tea. Enda sisse kuhjunud täitmata vajadused tekitavad passiivset agressiivsust: midagi ei ütle ja justkui on kõik korras, kuid õhus on selgelt tunda tegelikku rahulolematust.\nJaga partneriga ka neid asju, mida ta võib-olla kuulda ei tahagi. See on kordades parem kui see, et ta sinu aususes kahtlema hakkab. Usaldamatus on üks peamisi kooselu purustajaid. Kaotatud usalduse tagasisaamine võtab tavaliselt väga kaua aega.\n5. Tõeliselt nauditav seks. Kas tunned vahel, et seksi ajal kipuvad mõtted rändama ja teinekord tuleb isegi haigutus peale? Harjuta teadlikult kohalolu. Iga kord kui märkad, et mõtted on läinud minevikule või tulevikule, too end pehmelt tagasi hetkesse, mõtete vahelisse ruumi. Luba oma kehal täielikult nautida. Ilma mõistuse juhenduseta muutub seks maagiliseks müsteeriumiks lõputus ekstaasis.\nEt luua seksuaalsusesse sügavam ruum, mediteerige enne seksi koos oma partneriga, et luua täielik kohalolu ruum ja võtta vastu kõik, mis toimuma hakkab.\nJaga oma partneriga, millised ootused on sinul seoses seksiga, mida sa päriselt kogeda tahad. Vaid end avades teab partner sinu soovidele vastu tulla.\nTunnustatud tantraõpetaja, suhteterapeut ja meister Maya Mandala mõtted olid kirjas siin ja ta jagab neid põhjalikumalt Adilas augustis viiepäevasel kursusel.\nsuhe, armastus, paarisuhe, teadlik suhe\nKretel Viirsaar on vabastava hingamise õpetaja ja Maya Mandala kursuste korraldaja Eestis.