Názory k článku Změna: od roku 2012 na dohodu odpracujete až 300 hodin ročně - Měšec.cz\nMěšec.cz » Práce a mzdy » Změna: od roku 2012 na dohodu odpracujete až 300 hodin ročně » Všechny názory\nNázory k článku Změna: od roku 2012 na dohodu odpracujete až 300 hodin ročně\n14. 11. 2011 9:06\nJe celkem legracni si precist clanek, kde autor (nepochybne fundovane) rozebira nejaky zakon, ktery do nejmensich detailu popisuje z odpustenim kazdou kravinu, pokud clovek vi, jak to chodi v praxi. Vubec by neskodilo, kdyby kazdy teoreticky dil serialu mel i svuj prakticky protejsek, kde by se psalo treba "Vy nemate zivnostak? No nevadi, muzete u nas delat na dohodu. Tech 2000 Kc na hodinu se neleknete, to Vam nedame. Je tam nejaky limit 300 hodin rocne, tak to napiseme jako na min hodin za vetsi hodinovou sazbu. Budete delat samozrejme normalne 8 hodin denne jako vsichni ostatni." Kolikrat jsem uz tohleto slysel :-)\n14. 11. 2011 9:18\nHonzo, překvapím Vás, podnik, v němž jsem donedávna pracoval (a na legalitu dohlížel) opravdu striktně postupoval podle zákona. Nevím, jak se již beze mne zhostí novely, ale kdyby to bylo za mého působení, tak právě tak, jak píši. Máte samozřejmě jinak pravdu, ale podobné rubriky přece neslouží (nemohou sloužit) k navádění, jak obejít zákon. Snad tedy podobné články přispívají aspoň k tomu, aby se praxe zákonu co nejvíce přiblížila, když už není schopna jej dodržovat.\n14. 11. 2011 9:39\nMARIE (neregistrovaný) ---.cust.sloane.cz\nDobrý den. Problém je, že není, kdo by právo vymáhal. Takže si každý dělá co chce. I do nebe volající hlouposti. Je dobře, že si člověk může přečíst, jak to píše zákon - ale dokáže to především naštvat. Život obyčejného pracujícího člověka se tak liší od znění zákonů, že je to k pláči. Dokud nebudou velké tresty, stejně budeme jak otroci. Ale je dobře, že píšete podle zákona.\n14. 11. 2011 10:28\nMnohdy je těžké striktně dodržovat zákon. když zdravý selský rozum velí něco jiného. Ale neměl by být problém vyžadovat plnění zákona, minimálně ze strany kontrolních orgánů. Něco jiného ale je, když budu zaměstnávat pracovní sílu s variabilní pracovní dobou a s odbornými výstupy, kdy jí skutečně můžu napsat hodinovou sazbu 3.000,- Kč a napsat 50 odpracovaných hodin za měsíc, něco jiného ale je, když na dohodu pracuje vrátný nebo prodavačka v super-hyper s přesným rozpisem měsíčních služeb, kde měsíční součet odpracovaných hodin = přesný měsíční fond pracovní doby člověka v produktivním věku, navíc korunovaný píchací kartou. Tam už je to podvod, bohužel veškerými kontrolními orgány nehledaný a tudíž ani netrestaný. A že těch lidí, co takto pracují, v celém státě je!!! Proč proboha neupravíme zákony, aby takto mohli naprosto volně pracovat důchodci, kterých se netýkají odvody na sociální a zdravotní, za předpokladu, že neodpracují plný fond pracovní doby, protože pak zabírají místo člověku v produktivním věku? Ale jako výpomoc po dobu nemoci nebo jiných nepředpokládaných okolností, kdy tu práci nikdo jiný dělat nemůže? Vždyť my v tom státě máme bordel ve všem, na co se jen podíváme!!\n14. 11. 2011 10:46\nPodle me je problem v tom, ze ty nejruznejsi pracovni predpisy jsou nesmyslne slozite, takze se v tom uz temer nikdo nevyzna, neda se to ani dodrzovat ani kontrolovat dodrzovani. (Jina vec je, ze se to casto lidi ani nesnazi dodrzovat a urad se nesnazi kontrolovat dodrzovani, jde jen o to, jestli jsou v poradku papiry.) Je to idealni prostredi pro nejruznejsi velke sibaly i male sibalky. Chtelo by to dukladne prosekat. Zacal bych tim, ze by jedina legalni prace byla na zivnostak, ktery by mel kazdy (takze by vlastne stacila obcanka), cimz by se pracovni pravo zredukovalo asi tak na 10% puvodniho stavu. Akorat ze je to neprosaditelne.\n14. 11. 2011 12:49\nHlavní problém je, že hlavním smyslem zákonů a smluv dnes není udělat řád, ale krýt si zadek.\nDůležité je, aby zákonem bylo možné na někoho shodit vinu, když se něco stane.\nHledáte v zákonem, co nebylo myšleno. Nějaký řád či snahu něco udělat funkčního. Pche!\n15. 11. 2011 8:53\nMožná ne složité, ale pracovnk je pro firmu za stávajících podmínek drahá legrace. Takže umožníme podvody, aby se pracovník pro firmu zlevnil? Čeho tím dosáhneme? Pokud nepotrestáme podvod tak, aby si ho další šibal nedovolil, jen signalizujeme, že můžeme zrušit zákony, parlament i Policii, protože zákony jsou xmíchu. Švarce z Benešova za to kdysi zavřeli, ale přitom jeho systém byl vysoce racionální a přetrvává dodnes, kvete nejen v Parlamentu, ale třeba ve finančnictví.\nTotéž třeba stravenky: my tu děláme ciráty s účtováním stravenek, pracně počítáme, jestli pracovník má nebo nemá nárok a podobné hovadiny. Co je ale jejich cílem? Aby člověk dostal jedno jídlo denně s jakousi slevou? Nebylo by lepší zvýšit daňově odčitatelnou položku všem a nesmyslný systém by byl vyřešen? Nebo se budeme vyžívat v hovadinách?\n14. 11. 2011 17:47\nMiloš (neregistrovaný) ---.ups.ucn.muni.cz\nBude se z DPP muset odvádět zdravotní a sociální pojištění?\n14. 11. 2011 17:59\nM. (neregistrovaný) ---.ups.ucn.muni.cz\nDosud se z DPP neplatí sociální a zdravotní pojištění.Od příštího roku nás čeká změna: jakmile měsíční příjem z DPP přesáhne 10 tisíc, bude se z ní muset sociální a zdravotní pojištění odvádět.\n14. 11. 2011 20:38\nNo to je hezký, ale bude se odvádět z celého, nebo jen z toho co přesáhne 10 tisíc? A včil mudruj.\n15. 11. 2011 10:27\nPrávě kvůli takovým účelovým výkladům proti smyslu zákona, jaký zde prezentujete..., jsou zákony povýtce tak kazuistické a složité, jak v úvodu debaty kritizoval Honza... Nechci Vás samozřejmě urazit, proto volím nekonfliktní formulace, jakkoliv se mi Váš přístup vůbec nezamlouvá, ale přesně Vy zašmodrcháváte věc, tam kde je jednoduchá a děláte vědu z banality. 1. Odpověď by měla být zřejmá již z textu článku. 2. I kdyby ne, což se podívat do textu zákona? 3. A když ani to ne, což takhle zapojit zdravý selský rozum? - Je to dosti dobrá internpretační pomůcka, věřte mi! Přišlo by Vám rozumné, aby někdo,kdo pobírá odměnu 10.001,-- Kč měsíčně, byl pojištěn z 1 koruny??? SAMOZŘEJMĚ, ŽE ODVODŮM PODLÉHÁ PŘI PŘEKROČENÍ ZÁKONEM STANOVENÉ HRANICE VÝŠE PŘÍJMU CELÝ ZAPOČITATELNÝ PŘÍJEM!\n15. 11. 2011 10:39\nNo problem. Založím dve firmy a vyúčtuju každý měsíc 2x 9.999,- Kč. A jsme tam, kde jsme byli předtím, jen to bylo na jednom papíře, ne na čtyřech.\n15. 11. 2011 13:26\nAbych řekl pravdu, vůbec Vám nerozumím: Co budete jako zaměstnanec činný na DOPČ komu účtovat? Jaké budete zakládat firmy? To už je zmatení na druhou!!! Nepůjde o obchodně-právní vztah, ale pracovně-právní, nadto (tedy na druhou), i pokud zaměňujete vztah obchodní se vztahem pracovním, tak stále je zaměstnanec (dodavatel) fyzickou osobou nikoliv právnickou osobou...? Mám občas snahu a zájem debatovat se čtenáři, ale tady už se při veškeré snaze ztrácím... (Také jsem měl pocit, že reaguji na příspěvek muže - nyní p. (sl.) Jarmila, ale možná se pletu... A nechci se vracet o krok zpět a kontrolovat IP adresu či jak se tomu říká, v tomto jsem narozdíl od práva totálním laikem...) Nehledě na to, že tento "úžasný fígl" Vám vůbec nepomůže: Co kdybyste dočetl(a) článek, až do konce?! Přijde mi, že jen střílíte otázky a výkřiky od boku, bez rozmyslu, bez sebemenší snahy věci trochu porozumět, trochu ji nastudovat a hlavně, to už povýtce (!), Vy se snažíte jen a jen přechytračit právní normu, ne jí vyhovět. Zákon je zákonem, můžeme jej kritizovat, ale současně jej musíme dodržovat!\n15. 11. 2011 13:27\nOprava: Promiňte mi užití nesprávné zkratky "DOPČ", samozřejmě má být DOPP. Děkuji za pochopení.\n15. 11. 2011 15:40\nVy jste mne nepochopil. Takže: dejme tomu, že jsem zaměstnavatel a zaměstnávám pracovníka na DOPP. Můžu mu dát jen 9.999,- Kč/měsíc, jinak se mi prodraží o náklady na zdravotní a sociální. Ty já mu ale dát nechci. Založím tedy druhou firmu, resp. další s.r.o., neziskovku, občanské sdružení.... TÉMUŽ pracovníkovi můžu dát dalších 9.999,-Kč v TÉMŽE měsíci, protože toto zákon neošetřuje. Kolik těch dohod může mít pracovník uzavřených? Jednu nebo XYZ? Pokud by zákon říkal, že se to týká VEŠKERÝCH dohod za stejné období (např. měsíc), tak se to obejít nedá. Nezapomeňte, že jsme v Čechách, kde je hledání kliček a obcházení zákonů národním sportem. :-) :-) :-)\n15. 11. 2011 15:51\nTak to se omlouvám, skutečně mi nedošlo, že to řešíte z pohledu zaměstnavatele, to by skutečně šlo... Ale stálo by Vám to za tu námahu, náklady na založení firmy, její správu, účetnictví a všechno s tím spojené... ??? Zcela souhlasím s Vaším výrokem o národním sportu, to je přesně to, co mi na Češích vadí (proto také mají právníci tak špatnou pověst, protože jsou s tímto přístupem ztotožněni více, než jiné profese či sociální skupiny, přitom to není jen projevem profesionální deformace, nýbrž spíše (především) národní povahy), právě proto jsem rád, že mám německé jméno, i povahou se cítím být zpola Němcem, tedy typicky jiné nátury, než Češi... či dovolte: "Čecháčci".\n15. 11. 2011 17:14\nJarda (neregistrovaný) ---.master.law.muni.cz\nKolik si dnes vydělá český právník a kolik německý? Myslím v průměru...\n16. 11. 2011 8:43\nStálo by mi to za tu námahu. Znám firmu, hlídací agenturu, má cca 100 zaměstnanců. Polovina pracovníků má invalidní důchod. Firma na jejich zaměstnávání pobírá dotace. Značnou část tvoří lidé, co pracují na DOPP, m.j. i důchodci. Tito lidé jsou pro majitele vysoce ziskoví, protože za jejich práci může svým zákazníkům jednak nabídnout dumpingové ceny, druhak i přes vyšší hodinovou mzdu (tu si může dovolit, protože neplatí sociální a zdravotní pojištění), kterou jim vyplácí, mu přinášejí vyšší zisk. Práce odběrateli služeb totiž musí kalkulovat s ohledem na to, že bude vykonávána lidmi v řádném pracovním poměru, kdy musí počítat s náklady na jejich dovolenou, nemoc atd. A pokud mám informace, pak řada lidí v produktivním věku si k němu chodí přivydělat, těm se DOPP taky velice hodí. Pokud má firma 100 zaměstnanců, pak se jí náklady na založení druhé (de facto jakoby duplicitní) firmy bohatě vrátí, zvláště pak když účetnictví obou firem dělá jedna a tatáž účetní.\n29. 11. 2011 13:24\nBill (neregistrovaný) 195.212.199.---\nJe chválihodné, že se snažíte držet logiky věci. Nicméně co je to za logiku, která říká: máte DOPP měsíčně za 9999 Kč.- dobrá platíte jen daň z příjmů a žádné pojištění. Pokud zapomeneme na slevu na dani dá to čistého 8549 Kč. V lednu příštího roku za 9999.- kč dostanete zase 8549.- čistého. Když byste ale vydělal o dvě koruny víc tj. 10001.- Kč zapomeňte na to co bylo, Zbyde vám jen asi 6500.- a k tomu se zaměstnavateli prodražíte o odvody, které musí za vás odvést. Zákon není nic jiného než tvrdá bariéra pro výdělky nad 10 k.\n29. 11. 2011 12:07\nPetr (neregistrovaný) 195.212.199.---\ndalší legrací této úpravy je to, pokud zaměstnanec mající DPP pobírá dnes něco přes 10 tis./měs, se dohodne se zaměstnavatelem od ledna 2012 na snížení platu pod 10 tis, čímž si v čisté výplatě ušetří cca 15% a zaměstnavateli dalších 25%. To je co?\n15. 12. 2011 8:25\nTomasP (neregistrovaný) ---.142.broadband15.iol.cz\njsem zaměstnavatel a zaměstnávám na základě dohody o provedení práce obchodní zprostředkovatele kteří uzavírají pojistné smlouvy s lidmi a za to jim náleží provize (odměna). Odm+ěna je odvislá od počtu uzavřených smluv v měsíci. Lze do dohody o provedení práce včlenit ustanovení "zaměstnanec je oprávněn za každý měsíc uzavřít taková počet pojistných smluv, aby měsíční odměna nepřekročila částku 10.000 Kč" případně něco v tom smyslu? Děkuji.\n5. 1. 2012 20:41\nMona (neregistrovaný) 159.50.249.---\nvrele diky za velice prehledny clanek, nicmene dovolila bych si prece jen polozit doplnujici dotaz: co presne lze chapat pod ustanovením: "V dohodě o provedení práce musí být uvedena doba, na kterou se tato dohoda uzavírá." ? Zprvu jsem mela za to, ze dohodu o provedeni prace nebude jiz mozne uzavirat na dobu neurcitou, ale jeden z Vami uvedenych prikladu mi tuto tezi nepotvrdil. Muzete mi, prosim, jako pravnik pravnikovi vysvetlit Vas nazor ?\nVrele diky predem,\n18. 3. 2012 9:09\nGabriela (neregistrovaný) ---.126.broadband12.iol.cz\nmě by ještě zajímalo kdo zaplatíto sociální když si vydělám míň než těch 10 000. a se zdravotním je to jak?? děkuji\n21. 6. 2012 10:56\nPan neznami (neregistrovaný) ---.net.upcbroadband.cz\nPovezte mi jak to je kdyz jsem byl hlasen na up a delam praci o dohode kde jsem za mesic presahl limit 10 000 hrubeho vyradili me z up a novou smlouvu jeste nemam. Budu si muset platit socialni a zdravotni sam nebo to plati firma u ktere jsem ten mesic pracoval na dohodu? poradte mi dekuji\n30. 9. 2012 20:46\nMarian (neregistrovaný) 89.177.104.---


Grant Cordone - Pravidlo 10X - inspirace z knihy | LUCIE S.\nGrant Cordone – Pravidlo 10X – inspirace z knihy\nPřečetla jsem si knihu Granta Cordoneho – Pravidlo 10x – Jediný rozdíl mezi úspěchem a neúspěchem a rád abych s vámi sdílela pár autorových myšlenek, které mě zaujaly. Popravdě mě v knize nezaujalo jen pár myšlenek. Celá kniha je skvělá. Doporučila bych ji k přečtení všem, kteří chtějí převzít zodpovědnost za svůj život a dokázat to, o čem vždycky snili.\nGrant Cordone, miliardář, který na to jde zpříma. Nebude vám mazat med kolem pusy a to mě na něm baví. Ostatně sám v knize zmiňuje, že ti, kteří trpí smýšlením oběti (a odhaduje to na více než polovinu populace) budou tuto knihu nenávidět.\n1. VĚCI SE NEDĚJÍ MNĚ, DĚJÍ SE KVŮLI MNĚ\nMnohokrát v knize zmiňuje, že věci se nedějí nám, dějí se kvůli nám. Uvádí, že jsme plně zodpovědní za to co se nám děje. A že to není jen vinou někoho druhého nebo nějaké síly zvenčí. Z jeho knihy cítím, že mu došla trpělivost s ukřivděnými chudáčky, kteří svalují vinu na druhé. Grant Cordone píše, že úspěšní lidé nesnáší hru na to, kdo je viníkem a že jsou ochotní převzít kontrolu a nést odpovědnost za vlastní život.\nA opět se s tím nemaže: “Každý, kdo používá svalování viny jako omluvu pro to, proč se něco stalo nebo nestalo, nikdy nedojde v životě k skutečnému úspěchu a jen podpoří svůj status otroka na této planetě.”\nGrant Cordone, pravidlo 10X, kapitola Předpokládejte kontrolu všeho\nNepřijde vám to inspirativní a zároveň osvobozující? Mně rozhodně ano. S ukřivděnými chudáčky a oběťmi hledající viníky, aniž by se jen podívali na svůj vlastní nos do zrcadla, mám ve svém životě mnoho zkušeností. Myslím si, že za tím stojí nesprávný pocit neschopnosti a lenosti, doprovázený uklidňujícím lhaním si do vlastních očí. Víte, já nevěřím, že je někdo něčeho opravdu neschopný. Myslím si, že každý je schopný vydat se na cestu za tím, po čem touží. Problém je, že na té cestě je potřeba překonávat různé překážky, včetně vlastní lenosti a vycházet ven ze své komfortní zóny.\nTo samé píše i T. Harv Eker ve své knize Jak myslí milionáři, kde srovnává, jak přemýšlejí bohatí (úspěšní) a chudí (neúspěšní) lidé. Uvádí, že chudí lidé si rádi hrají na oběť, ne že obětí jsou. Proč to dělají?\n“Dělat ze sebe chudinku je samozřejmě příjemná strategie, která má své výhody. Co získají lidé, kteří se tváří ublíženě? No přeci pozornost! A pozornost je velmi důležitá – skoro každý z nás se ji snaží v té či oné formě získat. Je to tím že děláme kritickou chybu a pleteme si pozornost okolí s láskou.”\nT. Harv Eker, Jak myslí milionáři, kapitola Zásada č.1\nVraťme se zpět ke knize Pravidlo 10X a k další myšlence, která mě zaujala.\n2. EXISTUJÍ ČTYŘI STUPNĚ AKCE NA CESTĚ, KTERÁ VEDE K ÚSPĚCHU\nGrant Cordone říká, že většina lidí selže hlavně pro to, že jejich stupeň akce potřebné k dosažení něčeho je nízký. Rozlišuje čtyři druhy akce.\nVykonávat běžný stupeň činností.\nVzhledem k tomu, že se kniha jmenuje Pravidlo 10X, asi chápete, že autor za správný považuje pouze čtvrtý stupeň.\nVelice mě zaujala jeho myšlenka, že nejnebezpečnější bývá právě třetí – průměrný stupeň činností. Proč? Protože je považován za přijatelný. Většina lidí vytvoří průměrnou snahu a dosáhne průměrných výsledků. Při pokusech o změnu například ve firemním týmu, se často lidé zaměří na ty, kteří nedělají nic nebo jsou dokonce destruktivní, málokdo se zaměřuje na ty, kteří jsou průměrní. To je podle Granta Cordoneho chyba, protože s průměrným stupněm činností nevytvoří nikdy nic výjimečného.\nMasivní stupeň činnosti zahrnuje, že si dáte 10x větší cíle, podniknete 10x větší akci a rozhodnete se unést 10x více problémů, strachu a kritiky než ostatní. Masivní stupeň činnosti je podle Granta Cordoneho jediný rozdíl mezi skutečným úspěchem a neúspěchem. Průměr je podle něj recept na neúspěch.\n3. POSEDLOST NENÍ NEMOC, JE TO DAR\nDalší věc, která mě zaujala, se týká posedlosti. Znáte to, když se ráno probudíte s myšlenkou na něco, co chcete v životě dosáhnout, a když s tou myšlenkou také usínáte? Přiznám se bez mučení, že jsem si kolikrát říkala, jak by byl můj život lepší a klidnější, kdybych nechtěla “víc”. Grant mě uklidnil, že s touto posedlostí by to snad mohlo být v pořádku.\n“Posedlost není špatná věc, je to podmínka, abyste se dostali tam, kam se dostat chcete. Ve skutečnosti musíte chtít být tak fanatičtí, co se týče úspěchu, že svět bude vědět, že neděláte kompromisy, a že neustoupíte.”\nGrant Cordone, Pravidlo 10X, kapitola Posedlost není nemoc, je to dar\nGordon hovoří o tom, jak miluje fanatické lidi. Svět je sice nazývá šílenci a hází jim klacky pod nohy. Když ale uspějí, z šílenců se najednou stanou géniové. To samé tvrdil i Steve Jobs.\n“Pouze ti, kteří byli natolik šílení, že si mysleli že dokážou změnit svět, ho dokázali opravdu změnit.”\nSteve Jobs, zakladatel Apple\nPosedlost v lidech by se tedy neměla trestat, měla by se podporovat. Dokážete si představit, co by se stalo, kdyby to bylo naopak? Kdyby byli chváleni ti, kteří tvrdě pracují a jsou posedlí svými cíli a trestáni ti, kteří nejsou?\n4. STRACH JE SKVĚLÝ UKAZATEL POSUNU\nGrant Cordone zmiňuje, že pokud se začnete posouvat k masivnějšímu stupni činností, bude se u vás čím dál častěji objevovat strach.\n“Strach není špatný, nebo něco, co by vám bránilo, naopak, je to něco, co chcete hledat a přijmout. Strach je vlastně znamení, že děláte to, co je potřeba k pohybu správným směrem.”\nGrant Cordone, pravidlo 10X, kapitola Strach je skvělý ukazatel\nČasto se bojíme něčeho, co ve skutečnosti nikdy nenastane. To je první část toho, co si musíme uvědomit. Druhá část je, že strach bychom měli vítat, protože je dokonalým ukazatelem, že se věci dějí směrem, který si přejeme.\nStrach nám prý také říká, kdy máme konat – nyní. Nemáme se dlouho připravovat a čekat, až nebudeme mít strach, protože se může stát, že budeme čekat tak dlouho, až naše příležitost pomine. Jediná věc, která znamená rozdíl je akce.\n“Bez ohledu na výsledek, řekl bych, že je daleko lepší selhat, když něco děláte, než selhat při přípravě něco udělat, zatímco někdo jiný přijde a shrábne vaše sny.”\nJe potřeba zahnat obavy, nekrmit je a nedávat jim čas. Naopak je potřeba svůj strach využívat k růstu.\n5. KRITIKA JE ZNÁMKA ÚSPĚCHU\nUrčitě znáte příběh o ošklivém káčátku nebo o krabovi, který se snaží utéct z kýble a ostatní ho stahují dolů. Je to asi součást lidské přirozenosti, že každá snaha o vzlet bude po zásluze potrestána těmi, kteří už to vzdali.\nGrant Cardone píše, že nejen strach, ale i kritika a posuzování ostatních je znamením toho, že si vedete dobře a že děláte víc než ostatní.\n“Kritika přichází jako přirozený výsledek získané pozornosti. To by mohl být důvod, proč se někteří lidé snaží vyhnout pozornosti úplně, jako i tomu být posuzováni”.\nGrant Cordone, Pravidlo 10X, kapitola Kritika je známka úspěchu\nKdyž začnete fungovat na úrovni 10X a být opravdu úspěšní, začnou vám lidé věnovat pozornost. Někteří vás budou uznávat, někteří se od vás budou chtít učit a drtivá většina vám bohužel začne závidět, hodnotit a kritizovat vaše činy.\nKteří lidé to dělají? Ti, kteří nemají řešení pro vlastní situaci, protože například ztratili víru v tom, že by mohli něco změnit. Znám to bohužel velmi dobře z vlastní zkušenosti i ze zkušenosti lidí, které mentoruji. Představte si situaci, že máte něco, co druhý nemá nebo že jste dosáhli něčeho, čeho druhý nedosáhl. A vypusťme přirozenost toho, že každý z nás má něco (nebo něčeho víc), co druhý nemá a že ten druhý zase může mít něco, co mi sami nemáme.\nRozdíl je v tom, jak reagujeme na to, že druzí mají něco, co my ne. Někdo se nechá inspirovat a ptá se, jak jsme našeho úspěchu dosáhli. A druhý se rozhodne zhodnotit a zkritizovat nás.\nSama jsem dlouho nerozuměla tomu, v čem se skrývá rozdílnost těchto reakcí. Pak jsem to pochopila. Pokud si myslím, že bych danou věc nebo úspěch, po kterém toužím, nemohla mít, jediná reakce, která mi zbývá, je devalvace druhého. Pokud ale přijmu zodpovědnost a vím, že můžu danou věc nebo úspěch mít také, pak mě druhý člověk přitahuje, inspiruje a chci se od něj učit.\n“Slabí a uchvácení jedinci odpovídají na úspěch ostatních tak, že na něj útočí. V ten moment, co si zvolíte, že bude vládnout a zaberete území, riskujete, že se stanete pro tyto lidi cílem.”\nGrant Cordone, Pravidlo 10X kapitola Kritika je známkou úspěchu\n6. VÝMLUVA JE OSPRAVEDLNĚNÍ PRO NAŠE ČINY\nGrant Cordone tvrdí, že výmluvy jsou jen přehledem událostí, který děláme, abychom se sami cítili dobře po té, co jsme něco udělali nebo neudělali. A také, že výmluvy jsou tu pro lidi, kteří odmítají přijmout odpovědnost za své životy a za to jak se vyvinou. A opět se s tím nemaže.\n“Otroci a oběti se vymlouvají a budou navždy odsouzeni k tomu, aby měli jen zbytky a odpadky od ostatních.”\nGrant Cordone, Pravidlo 10X, kapitola Výmluvy\nSebelítost a výmluvy značí, že má někdo extrémně nízkou úroveň zodpovědnosti. Naštěstí ale v sobě skrývají také možnost řešení problému – tedy pouze pokud jsme své vlastní výmluvy schopni rozpoznat. Můžeme se například vymlouvat na to, že lidé nemají peníze. Když se od této výmluvy dokážeme odpoutat, můžeme spatřit prostor pro to, jak vylepšit své služby nebo jak se naučit lépe prodávat své výrobky.\nMáte chuť si knížku od Granta Cordoneho přečíst? Vřele vám ji doporučuji. Hlavně v dobách, kdy rozjíždíte nový projekt nebo kdy už máte plné zuby své vlastní lenosti a role oběti.\nUžitečné zdroje pro tvorbu webu »\n« Brandové focení pro Myšlenkář


Lithium-polymerová baterie (Li-Pol)\nLithium polymerové baterie\nNeustálý vývoj technologie příznivě ovlivňuje mnoho aspektů života lidí. Potřeba vysoce výkonných napájecích zdrojů s dobrým poměrem bezpečnosti, nákladů a výkonu vedla k vytvoření lithium-polymerních prvků.\nCo je lithium-polymerová baterie\nJak je výroba lithium-polymerových baterií\nPrincip činnosti a lithium-polymerová baterie zařízení\nLithium Polymer Battery: Klady a zápory\nKde se používají baterie Li Pol?\nLi Pol Pokyny pro používání baterií\nJak uchovávat lithium-polymerové baterie\nLikvidace lithium-polymerových baterií\nLi polymerové baterie jsou galvanické napájecí zdroje, které jako elektrolyt používají lithium-nasycené polymerní materiály.\nLithium-polymerová technologie se stala novou etapou ve vývoji lithium-iontových zdrojů energie, což snížilo náklady na jejich výrobu a umožnilo vytvoření miniaturních a flexibilních baterií.\nPři nákupu a používání takových baterií musíte porozumět značkám, které se na ně vztahují a které mají následující vlastnosti:\nkapacita baterie je uvedena v mAh;\nčíslo vedle anglického písmene S v označení označuje počet jednotlivých prvků (plechovek) v baterii, z nichž každý má jmenovité napětí 3,7 voltu a maximum 4,2 voltu;\nčíslo vedle písmene C označuje maximální proudový výstup v jednotkách C. Maximální vybíjecí proud v miliampérech za hodinu se rovná kapacitě baterie vynásobené touto hodnotou;\nčíslo vedle písmene P označuje počet paralelně zapojených plechovek. Při použití jedné plechovky tato hodnota obvykle není uvedena.\nOznačení 2600 mAh 3S 20C znamená 2600 mAh Li-polymerovou baterii s jmenovitým napětím 11,1 voltu (maximum 12,6 voltu), se třemi sériemi zapojenými do série a přípustným vybíjecím proudem 52 ampérů (2600x20 = 52000 mA).\nPři výrobě napájecích zdrojů Li-polymer se tato technologie používá:\nSuspenze se aplikuje kontrolovaným způsobem s aktivními materiály katody a anody (dva různé procesy) na povrch hliníkové nebo měděné fólie, která působí jako sběrač proudu.\nFólie s naneseným materiálem se vysuší, rozřeže na prvky požadované velikosti a tvaru.\nProvádí se oddělovač polymerního elektrolytu, který se potom umístí mezi vrstvy fólie s aktivními materiály katody a anody.\nVícevrstvá baterie se sestavuje, utěsňuje a suší.\nPři použití odlučovače polymerů, který vyžaduje inkluze gelového elektrolytu, je naplněn správným množstvím elektrolytu.\nInstalace kontaktních podložek, zabalení do ochranné skořepiny a ořezávání vyčnívajících částí.\nJsou nainstalovány svorky externí baterie.\nProvádí se kontrolní cyklus nabíjení / vybíjení a testování.\nProvádí se vyřazování, třídění podle kapacity a nakreslení příslušných označení.\nV případě potřeby jsou vodiče připojeny ke svorkám baterie.\nProvádí se kontrola kvality, balení bateriových článků do pouzdra, na kterém se nanáší potřebné značení a balení.\nPrincip fungování Li pol baterií je založen na použití polovodičového jevu v polymerních látkách s inkluzem elektrolytických iontů. Přídavek elektrolytu k polymerům způsobuje zvýšení jejich iontové vodivosti při zachování izolačních vlastností plastu s ohledem na elektrony.\nElektromotorická síla s ohledem na lithné ionty nastává v důsledku reverzibilní chemické reakce mezi anodou (plus) uhlíku (obvykle grafit) a katodou (minus) kobaltu, oxidu vanadu nebo manganu, umístěnou v polymerním elektrolytu se lithnými solemi.\nExistují tři typy polymerních elektrolytů:\nZcela suché polymerní elektrolyty, které jsou plastové s přídavkem solí lithia, dávají při pokojové teplotě nízký proud, nedostatečné pro většinu moderních zařízení a jsou dražší než běžné lithium-iontové baterie.\nGelové polymerní elektrolyty, což jsou suché polymerní elektrolyty rozptýlené se změkčovadly-rozpouštědly, mají přijatelné ukazatele kapacity, proudové síly a ceny a nejčastěji se používají v praxi.\nNevodné roztoky lithných solí distribuovaných v mikroporézní polymerní matrici absorpcí.\nMasivně prodávané Li Po baterie jsou vlastně hybridy, které kombinují nejen čistý suchý polymerní elektrolyt, ale také malé množství gelového elektrolytu, který také obsahuje lithium-iontové zdroje.\nPřidání inkluzí gelového elektrolytu do pevného polymerního elektrolytu zvyšuje jeho iontovou vodivost a elektrické vlastnosti, zejména provozní proud se zvyšuje na hodnotu nezbytnou pro nejmodernější zařízení malých rozměrů.\nZdroje Li-polymeru mají následující výhody:\nvysoká hustota energie ve vztahu k jejich hmotnosti, 4 až 5krát vyšší než u nikl-kadmiových baterií a 3 až 3krát vyšší než u zdrojů energie hydridu niklu a kovu;\nnízký samonabíjecí proud a vysoká proudová účinnost;\nschopnost vytvářet flexibilní a velmi tenké výrobky;\nnedostatek paměťového efektu;\nudržování napětí v přijatelných mezích během pracovního výboje;\nširoký rozsah přípustných teplot během provozu (od -20 do +40 stupňů).\nLithiové polymerové baterie mají některé nevýhody:\nnebezpečí požáru v případě přebití / přehřátí. Tyto baterie vyžadují použití ochranné elektroniky, která monitoruje nabíjecí proud a teplotu, jakož i speciální algoritmus nabíjení;\núčinek stárnutí, který vede ke snížení kapacity během dlouhodobého skladování a provozu (věří se, že baterie ztrácí až 20% kapacity za každý rok);\nporucha při hlubokém výboji (pod 3 V);\nstrach z přehřátí nad 60 stupňů a přebití nad 4,2 voltů (při napětí nad 4,5 voltech je možná exploze);\npoužití tenké skořápky (obvykle ve formě fólie) v některých z těchto baterií snižuje náklady na články Li Pol, ale zároveň snižuje jejich sílu.\nVzhledem ke své nízké hmotnosti a vysokému výkonu se tento typ zdroje energie běžně používá k napájení malých a velkých zařízení, včetně:\nmobilní telefony a smartphony;\nRádiem ovládané modely, kvadrokoptéry, mikroplanety;\ndigitální technologie, ultraknihy;\nAbyste zajistili nezbytnou úroveň bezpečnosti a prodloužili životnost zdravých baterií, musíte dodržovat následující pravidla:\nv případě poškození, otoků baterií, nemohou být použity, ale musí být zlikvidovány;\nbaterie je třeba nabíjet kvalitní nabíječkou pod dohledem, aby nedošlo k přehřátí baterie. Pokud během nabíjení dojde k zápachu, nadýmání, zapálení, musíte jej okamžitě zastavit a odpojit baterii od nabíječky;\nje lepší nabíjet na nehořlavém povrchu, například na keramické dlaždici nebo porcelánové desce, po úplném nabití zdroje energie je lepší nechat jej vychladnout a teprve poté jej začít používat;\nnesmí být povolen výboj pod 3 volty, přehřátí nebo podchlazení, které snižují kapacitu a celkový počet cyklů vybíjení a vybití;\nnejdelší životnost LiPo buněk je dosažena při udržení úrovně nabití na 45%;\nNejlepší režim nabíjení LiPo baterií zajišťují nabíječky Sony přibližně na tři hodiny. Probíhá ve třech fázích:\nNejprve po dobu asi jedné hodiny je nabíjení prováděno až do 70% stejnosměrným proudem 0,5-1 z proudu na baterii na napětí 4,2 V;\nDobíjení po dobu 1 hodiny až 90% s napětím nepřesahujícím 4,2 V s postupně klesajícím proudem (až asi 0,2 z proudového výstupu);\nVe třetí fázi se nabíjení provádí za hodinu až 100% s malým neustále klesajícím proudem.\nLevné nabíječky ukončují nabíjení v první fázi, když dosáhnou napětí 4,2 V, takže baterie nezíská plnou kapacitu.\nVyvarujte se nárazu na baterii, zkratům nebo vybití velmi vysokými proudy, dobíjení nad 4,2 voltu na článek článku baterie - všechny tyto příčiny mohou způsobit požár;\npokud se používají složené baterie z několika článků Li Pol, je lepší je nabíjet samostatně nebo použít vyrovnávací nabíjení s vyrovnáváním pro každý článek. Princip činnosti takového zařízení je zastavit nabíjení jednotlivých prvků, když dosáhnou napětí asi 4,17 voltů;\nPřed uvedením nových baterií do provozu je lepší provést jejich kalibraci dvojnásobným úplným nabitím a vybitím.\nPřečtěte si také: Baterie HR03\nU některých Li Pol baterií může výboj menší než 2,5 V vést k metalizaci lithia, což vede k vytvoření vodivých můstků uvnitř baterie a ke zkratu. Při nabíjení takové baterie dochází k nekontrolovanému zahřívání, které může vést k explozi takového zdroje energie. Baterie, ve kterých napětí kleslo pod kritickou úroveň 3 V, se proto lépe nepoužívají, a pokud napětí klesne na 2,5 V a méně, musí být zlikvidovány.\nJe žádoucí skladovat nabité LiPo baterie v ochranných případech při pokojové teplotě při nabíjení na úrovni 3,6 až 3,8 V.\nPřed uložením LiPo článků se doporučuje, aby byly nabity až na 40-50%, odpojeny od zařízení, která napájejí, a pravidelně, alespoň jednou za šest měsíců, zkontrolujte úroveň nabití.\nLikvidace napájecích zdrojů LiPo je zvláště důležitá z důvodu jejich vysokého nebezpečí požáru. Jsou méně toxické než nikl-kadmiové baterie, ale stále obsahují látky, které jsou škodlivé pro životní prostředí.\nAby bylo možné Li-polymerové baterie zcela a bezpečně zlikvidovat, musí být dodrženy následující požadavky:\nVybité baterie se likvidují v plastových nádobách s roztokem voda-sůl (asi polovina sklenice soli na 1 litr vody) po dobu asi 2 týdnů (do zastavení produkce plynu) v nebytovém domě. Poté je lze zahodit obyčejným odpadkem;\nPřed likvidací musí být baterie vybity alespoň na jeden volt (to lze provést pomocí žárovky jako zátěže);\npokud je kryt baterie poškozen, nemusí být vybitý, ale musí být zlikvidován ve vodném roztoku;\npokud je výboj produkován proudem více než přípustným, spojeným s hodnotou maximálního proudového výstupu C, pak by baterie měla být v kbelíku s pískem nebo na jiném místě s ochranou proti ohni;\nMechanické ničení baterií nezpracovaných ve fyziologickém roztoku není povoleno, což by mohlo vést k požáru. Z tohoto hlediska jsou zvláště nebezpečné baterie s kobaltovou katodou.\nJak správně nabít baterii notebooku\nDodržování všech standardů provozu notebooku může výrazně prodloužit životnost zařízení. Za prvé, tohle


Stiskni a zatáhni. Trump zastrašuje svou řečí těla – Novinky.cz\nStiskni a zatáhni. Trump zastrašuje svou řečí těla\nAmerický prezident Donald Trump si dodává sebevědomí a zastrašuje oponenty svou řečí těla. Používá rozmanité triky například při podání ruky. Píše o tom server CNN, který Trumpovu řeč těla, pózy i výraz tváře analyzoval s experty.\nDetail podání ruky amerického prezidenta Trumpa (vlevo) a francouzského prezidenta Macrona.\nneděle 28. května 2017, 13:19\nTrump například nedávno při setkání členů NATO v Itálii odstrčil černohorského premiéra Duško Markoviče, aby si uvolnil cestu před kamery. Vzápětí si okázale urovnal sako a na Markoviče se už ani nepodíval.\nPodle odbornice na řeč těla Judi Jamesové Trumpův „boj o přední řady“ ukazuje, že svůj status a moc nezískal lehce.\n„Děti, které vyrostly v centru pozornosti, se tolik nenamáhají bojovat o dokázání své pozice,“ řekla. „I když dosáhl jednoho z nejvýznamnějších postů na světě, to mu nebrání, aby na každém kroku dokazoval svou mužnost,“ dodala.\nPodle odborníků se většina lidí poté, co někoho odstrčí, alespoň neverbálně omluví. Trump svým arogantním stylem dokazuje, že je „nejsilnější pes“ ve smečce.\nExperti si všímají také jeho stylu podání ruky. Trump často ruku partnera stiskne, vzápětí si ji nečekaně prudce přitáhne k sobě, až ten druhý téměř ztratí rovnováhu. Takto zdravil i viceprezidenta Mika Pence nebo nominanta na šéfa nejvyššího soudu Neila Gorsucha. Tento pohyb označili za zastrašující a agresivní.\n„Je to návrat do obchodní řeči těla z osmdesátých let, kdy ten nejtvrdší vyhrál zakázku,“ komentovala to Jamesová.\nV Bruselu pak Trump mačkal ruku nově zvolenému prezidentovi Francie Emmanueli Macronovi tak silně, až mu zbělely klouby. Podle další expertky Louse Mahlerové se Trump snažil vyhrát, ale Macron se nenechal a reagoval současně také pevným stiskem. Souboj tak podle ní skončil patem.\nOdborník Steve Van Aperen souhlasí, že Macron se s Trumpem přetlačoval, podle něj ale Trump „vyhrál“, když na konci otočil ruku soupeře dolů.\nTrump také rád sedává s rukama v pozici spojených palců a ukazováčků. Podle expertů se tím snaží vyzařovat sílu, soustředěnost a přesnost myšlení.\nTypickým výrazem tváře amerického prezidenta, hlavně když pózuje kamerám, je vysunutá brada, sevřená ústa a upřený pohled.\n„Je to záměrné gesto, Trump se podle mého názoru snaží vypadat jako alfa samec,“ řekla Jamesová. Tento výraz často nasazují zvířecí samci ve chvílích, kdy si „odsednou od níže postavených členů smečky a pochutnávají si na extra porci jídla, kterou získali díky postavení,“ uzavřela.


Extreme jízda v Jeepu – Impresio\nImpresio Auto-moto zážitky Extreme jízda v Jeepu\nMísta konání: Vílanec u Jihlavy\nMáte rádi velká offroadová auta? Pak je tento zážitek stvořen přímo pro Vás. Zasedněte za volant tohoto velkého terénního auta a užijte si po boku instruktora, který Vás provádí drsným terénem, tu pravou terénní jízdu, kterou zcela jistě při běžné jízdě autem nikdy nezažijete.\nČekají Vás průjezdy vodou i blátem, terén motokrosové profi-dráhy, drsný terén „pískovny“ a pokud nebudete mít dost tohoto terénu, podíváte se i na bývalý vojenský tankodrom…vyzkoušejte americkou legendu značky JEEP…jež se stalo synonymem pro ostatní terénní vozy.\nJeep má velká terénní kola, zvýšený podvozek Ironman4x4 s plynovými tlumiči, plnou výbavu od kožených elektricky stavitelných vyhřívaných sedaček, automatické převodovky s možností redukované terénní rychlosti, stálého pohonu všech čtyř kol quadradrive i automatickou klimatizaci pro Vaše maximální pohodlí.\nPokud přijedete s rodinou či kamarády, budete mít možnost vzít je sebou na výlet na sedadlech spolujezdců – až 3 osoby nebo si připlatit natočení Vašeho zážitku sportovní HD kamerou umístěnou na kapotě vozu.\nVe sjednaný termín se dostavíte na naši základnu ve Vílanci u Jihlavy, zkušený instruktor od Vás nejprve přebere poukázku, která Vás opravňuje k uskutečnění zážitku. Po té vyplníte protokol o zapůjčení vozidla a následně Vás čeká instruktáž z ovládání vozidla a chování při samotné jízdě. Následně zasednete za volant a vyrážíte s instruktorem v roli navigátora a případně Vaším doprovodem do drsného terénu. Instruktor je Vám po celou dobu jízdy k dispozici, dohlíží na bezpečnost a na správné ovládání. Pokud přijedete s rodinou či kamarády, budete mít možnost vzít je sebou na výlet na sedadlech spolujezdců – až 3 osoby nebo si připlatit natočení Vašeho zážitku sportovní HD kamerou umístěnou na kapotě vozu. Poměr terénu a silnice v průběhu zážitku je cca 90%terén a 10% silnice.


Keramika 13x jinak : PANEL PLUS\nTitulní strana : Články : Keramika 13x jinak\nVýstava byla zahájena slavnostní vernisáží v sobotu 12. listopadu 2016. Vernisáží provázel keramik Gabriel Vach. Úvodní slovo k výstavě pronesl ředitel Střední uměleckoprůmyslové školy v Bechyni Jiří Novotný a v následném programu vystoupil houslový vituos Pavel Šporcl.\nKaždý po svém, ale s velkou pokorou\nVýstava je velmi zajímavá svou rozmanitostí a zcela odpovídá názvu. Představuje tvorbu třinácti zajímavých výtvarníků, z nichž každý přistupuje ke zpracování keramického materiál u po svém, s velkou pokorou a s úctou k technologickým specifikům zvoleného materiálu. K vidění jsou figurální i zoomorfní plastiky, reliéfy, užitkové předměty; z materiálů je zastoupena šamotová hlína, jemná pórovina, kamenina, hrnčina i porcelán.\nTřináct cen od vystavujících autorů\nDoporučujeme zájemcům o keramickou tvorbu návštěvu této výstavy; rozhodně nebude od věci spojit ji s prohlídkou velmi zajímavého jílovského muzea a krásného okolí města. Vstupenky do muzea jsou slosovatelné a návštěvníci mohou vyhrát jednu z třinácti cen věnovaných vyst avujícími autory. Ceny budou losovány před vánočními svátky, tedy 18. prosince v 15 hodin.\nText: Martin Chára, foto: archiv muzea\nVýstava Keramika 13x jinak je přístupna veřejnosti až do 28. února 2017.


U Písku si můžete se svými dětmi vyzkoušet trojrozměrné hřiště, které má několik herních rozměrů | Regiony\nU Písku si můžete se svými dětmi vyzkoušet trojrozměrné hřiště, které má několik herních rozměrů\nTrojrozměrné hřiště u Písku nám představily Věra Samková a Petra Měšťanová z písecké radnice\nFoto Petra Měšťanová\nV lesích u jihočeského Písku můžete navštívit hřiště, na jehož atrakce se mohou vydat nejen děti, ale i dospělí. Trojrozměrné bludiště nabízí síť 3D stezek - visutých lávek, které jsou umístěné mezi vzrostlými stromy, a to dokonce ve více patrech. Přístupné je 24 hodin denně 7 dní v týdnu zcela zdarma.\n„Tohle hřiště vzniklo v Píseckých horách na naučné Stezce drahokamů,“ říká Věra Samková, která pracuje na písecké radnici, má na starosti investice a je jedním z lidí, kteří stáli u zrodu 3D hřiště. „Už loni jsme tu vystavěli tak zvané Lesní hřiště pro menší děti, které jsme letos rozšířili právě o zajímavé 3D prvky, na které se snažíme nalákat nejenom děti, ale i starší návštěvníky a místní,“ vysvětluje.\nTrojrozměrnost hřiště spočívá v tom, že ho tvoří vícepatrové visuté lávky, zavěšené vysoko nad zemí, na kterých se nacházejí další prolézačky a překážky. Na můstky se vstupuje nástupním komínem, který je tvořen několika podestami a vede na lávku umístěnou v prvním patře. Na té se nacházejí první čtyři překážky, poeticky pojmenované jako Záclony, Důlní stezka, Krystaly a Domino.\nVe druhém patře pak návštěvníci musejí překonat další dvě překážky, Girlandy a Harfu. Z patra do patra je možné přecházet pomocí dvou propadel. „Firma, která hřiště stavěla, ho udělala tak, aby šlo do budoucna i rozšířit,“ dodává Věra Samková. „Teprve se ale ukáže, jaký o něj bude zájem,“ uzavírá.\n3D bludiště|foto:Petra Měšťanová\n3D hřiště je určeno pro děti i dospělé. Malé děti ve věku od tří do sedmi let ovšem mohou překážky překonávat jen v doprovodu dospělých. Hřiště je přístupné celoročně a zadarmo. Kousek od hřiště najdete také výletní restauraci a rozhlednu Jarník nebo vyhlídkovou plošinu pro pozorování zvířat žijících v nedaleké oboře.


MOZOS SB37 Mikrofonní stojan\nMikrofonní stojan | HN218593\nUniverzální stolní mikrofonní stojan s nastavitelným ramenem vhodný pro nahrávací studia, producenty, tvůrce broadcastů, Youtubery a studentská rádia. Stojan je vyroben kombinací oceli, hliníku a odolného plastu, dále disponuje otočnými klouby pro maximální flexibilitu. Mikrofonním držákem lze otáčet až o 240?, samotným stojanem potom o 180?. Stojan dále nabízí žlábek pro estetické umístění kabelu, takže ho ve vašem videu nikdo neuvidí. Stojan je velmi skladný, vhodný pro častý transport, ke stolu ho připevníte prostřednictvím 60mm závitu. Součástí balení je závitová redukce na 5/8“.\nDélka ramene: 825 mm\nMinimální výška: 556 mm\nMaximální výška: 949 mm\nZobrazit zboží značky Mozos v oddělení Stolní mikrofonní stojany\nZobrazit zboží značky Mozos v oddělení Mikrofonní stojany\nZobrazit zboží značky Mozos v oddělení Stojany\nZobrazit zboží značky Mozos v oddělení Příslušenství


Ledovka zlobí, bylo třeba solit ostošest - Českokrumlovský deník\nLedovka zlobí, bylo třeba solit ostošest\nČeskokrumlovsko - Ledovou krustou se pokryly už o čtvrteční noci chodníky a silnice kvůli hustému mrholení.\nTaké vozovky a chodníky v Dolním Třeboníně včera pořádně klouzaly. Prosolit je tedy bylo třeba zejména od stanice STK směrem ke vsi.Foto: DENÍK/Zuzana Kyselová\nV pátek ráno lidé na některých místech Českokrumlovska k autům a dopravním spojům prakticky na botách bruslili, led ze skel aut seškrábali jen se značnými obtížemi.\nNavzdory tomu se v regionu žádné drama nekonalo. „Nic závažného se doposud nestalo a v souvisloti s náledím už vůbec ne, Motoristé nás k ničemu nevolali,“ sdělil v pátek dopoledne Milan Richter, vedoucí skupiny dopravních nehod českokrumlovské Policie ČR. „Silničáři vše ošetřili a motoristé jezdili opatrně.“\nS náledím pomoci soli bojovali silničáři od čvrtečních 20 hodin až do půlnoci, mezi třetí a čtvrtou hodinou ranní vyjeli znovu.\n„Na další kolo se vydali ještě po osmé hodině ranní, protože drobně mrholilo,“ doplnil dispečer Správy a údržby silnic v Českém Krumlově Slavomír Smieško.\n„Hlavní silnice jsou ošetřené, teď dojíždíme zbývající. Zdá se, že nahoře na Lipensku, to nebylo s ledovkou takové jako tady kolem Krumlova.“


Ztichlé budovy | Ztichlé budovy II\nZTICHLÉ BUDOVY je studentský projekt, který spojuje opuštěné nevyužité prostory s novou hudbou. Chceme dát příležitost nejen mladým skladatelům prezentovat svou tvorbu netradičně a svobodně.\nKdysi využívaná, prosperující místa, plná lidí a zvuků. Dnes prázdné prostory. Ticho. Najděme pro ně nový zvuk, nové využití, nové lidi. Rozezvučme ticho. Alespoň na chvíli…\nZTICHLÉ BUDOVY // KDE JE HUDBA?\nStudentský projekt ZTICHLÉ BUDOVY se po roce vrací do židenické bývalé výrobní haly, aby prázdnému místu našel nový zvuk, nové využití, nové lidi.\n2. ročník uvede novou hudbu, zkomponovanou přímo pro halu. V lednu 2016 byla do světa internetu vypuštěna video výzva se záběry z haly a na jejím základě vznikla spolupráce s různými skladatelskými osobnostmi.\nJelikož se jedná o poslední koncert v tomto prostoru, je mu ponechána ještě důležitější úloha. Práce dramaturgů byla letos usnadněna, protože dramaturgii koncertu si prakticky vybral prostor sám. Nejprve skrze videa oslovil tvůrce, nabídl jim své inspirativní podněty a v den koncertu spolu budou utvářet výslednou podobu díla. O nekonečných možnostech bez limitů jednoho místa svědčí i samotný program. Zazní jak skladby klasické kompozice, tak projekty s experimentálním přístupem, elektronikou či audiovizuálními projekcemi.\nO skladbách a prostoru:\nStanislav ABRAHÁM – Reflexum\nČtyřkanálová zvuková kompozice z šumu a sinusových vln, pracující s časem mezi zánikem zvuku v jeho zdroji a zánikem jeho otisku v dozvuku. Skladba jako akustické pole protnuté dvěma osami - výskytem a trváním.\nJakub GYÖNYÖR – Smyčcový kvartet\nTradiční obsazení, nový materiál a tovární prostor.\nFilip HOLACKÝ – Smyčcový sextet\nKomponování na míru, v tomto případě pro konkrétní prostor, je pro skladatele vždy výzvou, která mu může přinést mnoho zkušeností. Realizace nových skladeb není nikdy snadná, o to víc mě nadchla myšlenka jejich přenesení do tak netradičního prostoru jako je židenická bývalá továrna. Již minulý rok jsem zde provedl svou Sonátu pro violu sólo, letos jsem se rozhodl pro větší obsazení, tedy smyčcový sextet. Specifická byla především práce s dozvukem, aby skladba nebyla zahlcena nadbytečným materiálem, který by jí zvukově škodil. Nechci však posluchače unavit pouze meditativním charakterem a tak volím i rychlejší tempa, která se mohou zdát ošidná do velkého echa, jsou však jen další záludností pro speciální zacházení s daným ansámblem. Jako kompenzaci prostor nabízí ojedinělou akustiku a osobní prostředí, které do koncertního sálu nepřenesete.\nMarkéta HUSKOVÁ – From silence to silence (Z ticha do ticha)\nV našich životech často zapomínáme na ticho, přitom je nedílnou součástí každého z nás. Málokdo ví, že můžeme pozorovat nejen očima, ale také i lidským uchem. Proto v této kompozici zkoumám samotný prostor, jeho akustiku a dozvuk hudebních nástrojů, které do něj postupně pronikají. Z počátku se jedná o "tónové výstřely", u kterých si můžeme všímat, co všechno se právě odehrává v tuto chvíli. Skladba postupně vede ke zvukovému zahuštění a pohlcení prostoru hudbou.\nTovárny, hlavně ty opuštěné, mě vždycky přitahovaly. Na Hale v Židenicích mě baví hlavně její jednoduchost. Je to velký prosvětlený prostor. Opakují se zde stále stejné prvky a celé to na mě působí až hypnoticky. Moje skladba by měla být podobná.\nDavid PETRÁŠ – Komprovizácie pre elektrickú gitaru a magnetofónový pás\nIntenzívne spojenie medzi prirodzenými a simulovanými rezonanciami.\nOtto WANKE – Breathings / skladba pro Toy Piano a Live Elektroniku\nNástroj Toy Piano zpopularizoval jako první americký skladatel John Cage, který pro něj napsal několik skladeb. Na tomto nástroji mě zaujala jeho tvorba tonu. Ačkoli se jedná na první pohled o miniaturu klavíru, jeho zvuková barva má naprosto odlišný charakter - uvnitř nástroje se rozeznívají kovové destičky, díky nimž se zvuk Toy Piana podobá spíše hudbě Gamelanu. Charakteristický zvuk Toy Piana dále rozšiřuji Live Elektronikou, ve které pracuji efektem Freeze, ve kterém pomocí FFT (Fourierova transformace) mohu uchopit nepatrný okamžik harmonické řady partu Toy Piana a dále s ním potom pracovat. Elektronika může být v tomto případě chápána jako rozšíření korpusu nástroje.\nVAČICE, LIŠKA, MOTÝL A VELRYBA – VLMV MEZ\nPerformance VLMV MEZ je site-specific audiovizuální performance, které pracuje s přednatočeným materiálem a je na místě dotvářené. Inspirací je tovární prostor MEZ a jeho jasnost, přehlednost, všestranný výhled a převládající horizontalita. Snaha je poukázat na prvek absence, který je tu po zrušení výroby jasně čitelný.\nCOLTON PINE & KIDDO\nBudovy a skladby se skládají z malých součástí, ze kterých postupně vznikají obrovské celky. Vrství se, obalují, morfují. Každá budova má svůj příběh. Bude se tedy vyprávět.\nTvůrčí duo Jana TKÁČOVÁ a Nikol PIŠKYTLOVÁ\nPro Ztichlé budovy duo vytváří zvukovo-světelnou instalaci, která bude vycházet především ze zvukového spektra, které nabízí prostor sám. Práce obnáší nahrávky přímo v prostoru, následnou postprodukci nahrávek a jejich živé přehrávání do zvukových ploch. Pro posluchače/diváky přináší zviditelnění zvuků, které se ve své neustále existenci v podstatě stávají neslyšitelnými, ale přesto mohou být inspirací v každodenním prožívání/autorské tvorbě.\nSlovo autorky projektu: Když jsem v hale byla poprvé, neslyšela jsem nic. Ale to asi jen prvních 30 sekund, když jsem stála před prázdným sálem lemovaným okny po všech stranách s výhledem na židenické střechy a věž cyrilometodějského kostela. Po prvním pohybu po hale se místo rozeznělo. Každý můj krok rezonoval, ozvěny se míchaly a vytvářely nové zvuky, ozvaly se zvony a dovnitř pronikaly další ruchy pracovního městského dne. V 6. patře budovy mám už 5 let zkušebnu a právě díky tomuto místu vznikla nejedna hudební radost. Hala je zdrojem inspirace, nebojím se říct, že snad i nevyčerpatelné. Proto jsme se rozhodli ukázat ji dalším lidem, mladým skladatelům, kteří v ní dokážou zase najít něco dalšího. Pojďte společně s námi rozeznít ZTICHLÉ BUDOVY 2016.\nZTICHLÉ BUDOVY II\nBěhem 3 měsíců vzniknou nové skladby zkomponované přímo na míru budově – mladí skladatelé budou individuálně a svobodně pracovat na tvorbě inspirované místem a výsledkem bude koncert skladeb pracujících s prostorem a ozvěnou, světlem a stínem a s čímkoliv, co umělce inspiruje. Koncert proběhne 28. 4. 2016, skladby tak vznikají přibližně v rozmezí konce ledna až dubna.\n_Výzva pro skladatele/ukončeno_\nMáš svoji hudbu? Máš nápad? Chybí ti prostor a příležitost? Experimentální elektronika? Smyčcový kvartet? Konceptuální minimalismus? Uvidíme. Přizpůsobíme. Experimentujeme.\nDo 7. února 2016 pošli nahrávku ukázky svojí tvorby na ztichlebudovy@gmail.com, obratem pošleme podrobnější informace. Následně sestavíme program, který by mohl fungovat jako jeden celek. Každý z účastněných pak 28.4. uvede novou skladbu přímo na míru tomuto prostoru.\nPojď s námi vytvořit Ztichlé budovy II\nMEZ Židenice, Jílkova 124,615 32 Brno-Židenice Samostatně stojící sousoší dvou bývalých továrních objektů ční z nízké zástavby uprostřed Židenic. Po zrušení podniku MEZ Židenice v roce 1995 našly některé prostory nové nájemce, jiné na ně čekají…\nvideo: Filip Dufka, Jiří Kokeš, Wombat Pictures\nrozhovor s Borisem Klepalem\npro město hudby\nProjekt vzniká s neziskovou myšlenkou, vstupné dobrovolné, ať si skladatelé užijí co největší publikum. Všichni organizátoři se zapojují bez nároku na honorář a se svými vlastními peněženkami. Snažíme se z minima vytáhnout maximum.\nI malým příspěvkem pomůžete zjednodušit přípravy sálu, tisk plakátů a programů, přepravu a další věci spojené s koncertem.\nPokud vás projekt zaujal a myslíte, že stojí za to ho podpořit, prosím pošlete nám svůj příspěvek na č. ú. 1396919017/3030. Do zprávy pro příjemce uveďte "ZTICHLÉ BUDOVY" - a vaše JMÉNO, ať víme, komu poděkovat a rezervovat VIP místa ;)\nztichlebudovy.cz / 2016


malý slovník sborového umění ::\nÚVOD > RŮZNÉ > malý slovník sborového umění\nSbor – je zcela zvláštní seskupení lidí, příznačné tím, že každý jednak cosi zpívá, jednak si myslí své o zpěvu a dirigentovi. Sbor se štěpí na několik samostatných klanů či sekt, zvaných hlasy. Každá sekta žije svým vlastním životem, odsuzujíc zpěv i vše ostatní u hlasů jiných.\nSbormistr – je osoba spadající do kategorie sebevrahů. Člověk, postižený touto psychickou poruchou, má pravidelné záchvaty bezmocného zoufalství, střídané se záchvaty zuřivosti nad prací, která nikam nevede. Jak ukazuje statistika, jen málokterý sbormistr, hlavně ženského sboru, se dožije vyššího věku.\nAutorita sbormistra – je termín zcela mlhavý a v životě hlavně učitelských pěveckých sborů na Moravě neznámý. Pojem pochází pravděpodobně z dobového zvyku, udržovaného z piety dodnes, že totiž na pódiu stojí sbormistr v čele sboru. Hned po odchodu z pódia však tato priorita a význam sbormistra klesá směrem k nule.\nHlasový poradce – je osoba, poznamenaná čirým idealismem, domnívající se, že nezpěváky lze vbrzku přeškolit na koncertní pěvce. Kromě oslabené nervové soustavy trpí tito lidé rychlým úbytkem vlasů na hlavě od jejich neustálého rvaní.\nZkoušky sboru – jsou vítaným osvěžením všedních dnů a příležitostí k besedám o věcech reálných, např. o škole, o módě, různých sportech. V této utěšené rozpravě rychle ubíhá zkouškový čas. Naproti tomu na pódiu vyvolává sbor svým strnulým výrazem zdání disciplinovanosti, aby pak zmatení posluchači veřejně pranýřovali sbormistra za krutost, páchanou na nebohých ukázněných sboristech.\nRozezpívání – je nejnudnější částí zkoušky a je určeno k tomu, aby se v jeho průběhu dostavila postupně alespoň polovina sboru. Jiný smysl zpravidla nemá.\nPřestávka – je ústředním bodem, osou zkoušky. Je prováděna velmi zodpovědně a mnohé sboristky se na ni připravují již během předchozího zkoušení, takže zkouška plynule přechází v přestávku. Podobně opět po přestávce se mnozí jen zvolna dostávají ke zpívání. Někteří dokonce považují další zkoušení za zbytečné a předčasně opouštějí zkušebnu.\nSoustředění sboru – je termín značně problematický. Laik předpokládá, že pro soustředění je typická soustředěnost sboristů na zkouškách. Omyl! Tímto termínem se zde rozumí soustředěnost individuálních i skupinových radovánek za nekontrolovatelné svobody všeho druhu, zpravidla daleko od domova. Nežádoucím elementem je tu pouze sbormistr, který narušuje soustředění nevhodnými, ba i několik hodin trvajícími zkouškami.\nSborové party – jsou původně listy s notami, do nichž mají sboristé při zkoušce hledět, aby vznikl dojem, že notám rozumějí. Hlasoví vedoucí mají dbát na to, aby měli sboristé listy ve správné poloze, nikoliv obráceně. Další smysl nemají a bývají po čase užity k vhodnějším účelům, případně k hygienické potřebě.\nPartitura sbormistra – se skládá z několika stran not, podivných značek, grafů a klikyháků, takže se v ní mnohdy nevyzná ani on sám! Není to podstatné, neboť po čase ji stejně ztratí, nebo znechuceně odloží, a je pak nucen dirigovat zpaměti. Tím dochází k podivnému jevu, že skladbu, zpívanou několika sbory zcela odlišně, nepozná poslechem ani skladatel.\nSborová intonace – je způsob nepřesného zpěvu přesných not. Pro sboristy je to příležitost k pomstě za sbormistrovy špatnosti, pro sbormistra je to trest za hříchy spáchané v nezralém věku.\nRytmus – je další příčinou nesvárů mezi sborem a sbormistrem. Zatímco sbormistr tvrdošíjně lpí na utkvělé myšlence, že se musí přesně dodržovat všechny noty, sbor se naopak řídí rozumnou zásadou, aby se všichni sešli na konci skladby. I laik pochopí, že pravda je na straně sboristů, neboť jen konec korunuje dílo.\nTempo skladby – se řídí náladou a duševním či tělesným rozpoložením dirigenta. Po dobrém obědě či večeři volíme tempo mírné, při únavě pomalé, při prázdných útrobách a na výchovném koncertě svižné. Na soutěžích volíme všechna tempa zásadně rychlejší, šetříce tak nervy a svěžest pánů porotců.\nHlasová kultura – je pojem značně mlhavý. Termín kultura se zdá být odvozen od „túra“což by odpovídalo praxi. Podle jiných jde o souvislost s jakýmsi tajným kultem, neboť dodnes nikdo neví, v čem ta kultura vlastně spočívá. Tím více však tohoto termínu užívají sboroví kritikové.\nTaktování – dosti podivné počínání dirigenta sboru, založené na jakési ruční gymnastice. Je sledováno sboristy tak, aby vznikl dojem, že se těmi pohyby řídí. Sám sbormistr však ví, že je tomu naopak, že sbor, hledě na něho, zpívá zcela po svém a jemu nezbývá než se nějak přizpůsobit. Občas též udává nástupy hlasů, aby posluchačům prokázal, že ví, o čem se zpívá. Naštěstí nejsou sboristé zkoušeni ze znalosti textu skladby, což je z hlediska nedostatků existujících sbormistrů opatření velmi rozumné. Konec skladby bohudík každý dirigent zpravidla zná.\nSboristky – značně bohatá živočišná čeleď, zahrnující četné druhy s výraznou charakteristikou. Jsou to hlavně: reptalky, které mají zásadní námitky k čemukoliv, zejména k počínání sbormistra, které již předem považují za zcela chybné, štěbetalky, jichž si povšimli i někteří naši skladatelé (např. P. Eben) a napsali z této inspirace svěží skladbičky, v nichž tyto tvory decentně přirovnávají k švitořivým vlaštovičkám. (Dirigenti však mají o nich mínění zcela nedecentní). Zajímavou skupinu tvoří chrupalky, známé tím, že prospí celou zkoušku s očima otevřenýma a strnule upřenýma. Jinak je to ovšem havěť tichá a neškodná. Často nalezneme i tzv. štrikovačky, které pletou na zkouškách tak intenzivně, že občas zapletou i noty, což pak při vystoupení pozná i laik. Podle nezaručených ústních zpráv se prý vyskytují i ukázněné zpěvačky. Jde zřejmě o druhy endemické a jejich výskyt nebyl dosud přesně lokalizován.\nSboristé (muži) – se rovněž dělí na několik svérázných druhů. Jsou to jednak „pivní basi“ či pivaři. Poznáme je snadno podle půllitru pod židlí. Případným výtkám se brání poukazem na léčení ledvinových kamenů nebo tím, že trpí nadměrným a zpěvu škodlivým vysušováním hrdla, což musí uznat i zatvrzelý sbormistr. Další bohatou skupinou jsou srandisté, hlavně z řad tenoristů. Dovedou úspěšně překroutit každé nevinné slovo textu na jiné, mládeži vyloženě nepřístupné. Samozřejmě se i zde setkáváme s chrupaly, kteří v předklonu předstírají pozorné sledování not, dokud jejich hlava nenarazí na židli před nimi. Zvláštní podskupinou jsou tu chrápalové či řezbáři. Školený chrápal dokáže vyladit svou hlasitou produkci do tóniny skladby.\nSopranistky a tenoristé – jsou zpěváci, kterým sice chybí hloubky, zato ve výškách jsou slabí. Zpravidla bývají většinu dní v roce stiženi hlasovou indispozicí. Ostatně i jejich celkové zdraví bývá silně podlomeno, s výjimkou doby atraktivního zahraničního zájezdu.\nAltistky a basisté – jsou zpěváci s hlasovým rozsahem asi čtyř tónů v nízké poloze. Mají však z těchto tónů takový požitek, že je odmítají zpívat jinak než pomalu.\nSborová skladba – zvaná též sbor – je hudba určená pro sbor, tedy sbor pro sbor. Tento nomenklaturní zmatek je přesným odrazem zmatků ve sborovém dění a kultuře.\nStudium skladeb – je magický obřad ztvárňování notového zápisu do reálné hudební podoby. Jeho výsledkem bývá překvapen i sám skladatel, občas i příjemně. Termín je odvozen od slov „stud“, „studiti“, též od „ostuda“, což se vztahuje k způsobu provedení na pódiu a odezvě v sále.


Vyhoření? - 2000m² Vyhoření? - 2000m²\nJe opravdu dobrý, nebo ke klimatu přívětivý nápad spálit veškerou biomasu z celých 2 000 m² pro výrobu elektrického proudu, nebo jako palivo do aut? Kdybychom průměrný evropský výnos řepky olejné ze 2000 m2 přeměnili na bionaftu, jak daleko by s ní dojelo jedno obyčejné auto? Evropská automobilová flotila má průměrnou spotřebu nafty 7,1 litrů na 100 kilometrů, s takovým autem byste dojeli 3 400 kilometrů daleko. Na jeden zpáteční výlet z Berlína do Bukurešti, nebo z Berlína do Neapole byste projeli celoroční úrodu z vašich 2 000m², ale z vedleších produktů při výrobě nafty by bylo ještě možné vyrobit nějaké krmivo pro zvířata.\nEvropská unie přijala legislativu, která vyžaduje 10 procent obnovitelné energie v dopravním sektoru do roku 2020. Kvůli tomuto cíli narůstá podíl orné půdy využívané pro pěstování paliva pro auta uvnitř i mimo EU. Pěstovat palivo na orné půdě vyžaduje spoustu energetických vstupů a způsobuje spoustu skleníkových plynů. Navíc obdělávaná půda pro pěstování energetických plodin je často získávána na úkor cenných ekosystémů, například deštných pralesů. Klimatický přínos takto získaného paliva a energie je malý, nebo dokonce záporný, ve srovnání s konvenčními typy paliv. V Německu je v současnosti pětina orné půdy využívána pro pěstování plodin, ze kterých se vyrábí palivo nebo energie. Palivo, které by nebylo potřeba, kdyby se spotřeba na 100 kilometrů snížila o jeden litr.\nVstupy a výstupy →


Jak vypadá veganský styl šetrný k životnímu prostředí | MOJE Bydlení\nHome > Jak na... > Jak vypadá veganský styl šetrný k životnímu prostředí\nJak vypadá veganský styl šetrný k životnímu prostředí\nposted by Martina Bombalová | 7. 1. 2020 | In Jak na... | Žádné komentáře\nDíky světovým návrhářům a designérům se v interiérech stále častěji setkáváme s tvorbou a designem šetrným k přírodě a všemu živému. I takto se pomalu dostávají ke slovu průkopníci veganského stylu. Vznikají tak více či méně netradiční nábytkové kusy anebo bytové doplňky.\nVeganský styl jako globální téma\nNejen průkopníci veganství si stále více uvědomují, že naše planeta strádá vlivem nejrůznějších zásahů do jejího přírodního bohatství a celého ekosystému. Naštěstí již existuje celá řada firem, která nepoužívá materiály narušující křehkou ekologickou rovnováhu naší planety, a využívají možnosti, které jim nabízí věda, výzkum a moderní technologie. Díky těmto uvědoměle vytvářeným ekologickým materiálům se dokážou nejen vegani obejít bez peří, hedvábí a vlny.\nVeganské bydlení = šetrné bydlení\nCo si představit pod pojmem šetrné bydlení? Jedná se o to, že jsou využívány materiály z obnovitelných zdrojů, nebo ze zdrojů odpadních, případně takové, které se dají snadno uměle vytvořit a přitom neohrožují ničím své okolí. Ke slovu rovněž přicházejí materiály, které nahrazují zakázané komodity, jakými jsou například palmový olej nebo ropa. Bambusové ručníky a plenky, nebo konopné tkaniny si získávají stále větší oblibu u široké veřejnosti. Ve vegansky laděných interiérech jsou tyto materiály ekologičtější variantou bavlněného nebo hedvábného vlákna. Místo molitanových matrací zde nalezneme Viskélyocell, biologicky rozložitelnou viskózu ze dřeva a recyklovaných textilií.\nKonopí, banánové hedvábí, bambusové vlákno a kůže vyráběná z hub. To jsou materiály, s nimiž se můžete setkat v interiéru vybaveném ve veganském stylu. Takové materiály jsou šetrné nejen k přírodě, ale i ke svému okolí. S umělou kůží můžete přijít do kontaktu jak v kapalném, tak v pevném stavu. Bambus zase díky rychlosti svého růstu zajišťuje snadno obnovitelný materiál. Kapok, materiál získávaný z obřího tropického stromu zvaného vlnovec pětimužný, vyplňuje moderní polštáře, peřiny a nahrazuje tak husí a kachní peří. Pinatex, další nový materiál, který se vyrábí z vláken ananasových listů. Jedná se o ekologicky šetrný materiál nahrazující zvířecí kůži. Dalším materiálem nahrazujícím zvířecí kůži, je takzvaný Modermaedow vyráběný z hub. Jeho vlastnosti jsou totožné s vlastnostmi zvířecí kůže.\nJak a čím vybavit pracovní kout pro malého školáka\nJak naložit se vzniklou stavební sutí


Nehoda skončila smrtí spolujezdce - Žďárský deník\nNehoda skončila smrtí spolujezdce\nJimramov - Úmrtím sedmasedmdesátiletého spolujezdce z osobního automobilu Škoda Felicia skončila středeční dopravní nehoda mezi obcí Korouhev a Jimramovem na Novoměstsku.\nJednasedmdesátiletá řidička škodovky vjela ve středu ve dvě hodiny odpoledne na nezpevněnou krajnici komunikace a se svým vozem se pak dostala do pravé silniční příkopy. Tam pravým předním bokem automobilu zachytila o kmen stromu a následně přední částí do kmenu stromu narazila. „Sedmasedmdesátiletý spolujezdec utrpěl těžké zranění, na jehož následky na místě zemřel,“ informovala žďárská policejní mluvčí Petra Šmídová. Ke zranění jiných osob podle policistů nedošlo, hmotná škoda na autě byla vyčíslena na celkem deset tisíc korun.\nProvedená zkouška na přítomnost alkoholu měla u šoférky negativní výsledek. Na místě zasahovali hasiči z Bystřice nad Pernštejnem a také jednotka z Poličky v Pardubickém kraji. Hasiči vyprostili mrtvou osobu z vozu a zabezpečili místo nehody proti požáru a úniku provozních kapalin.


Solo Sokos Hotel Torni Helsinki - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Helsinki\nYrjönkatu 26, Kamppi, Helsinki, Finsko, 00100 - Zobrazit na mapě\nSkvělé 8,3 (3234 hodnocení)\nSkvělé 8,7 (2830 hodnocení)\nSkvělé 8,3 (119 hodnocení)\nSousedství Kamppi Kamppi Hakaniemi Ruoholahti Eira Helsinki Centrum města\nSolo Sokos Hotel Torni Helsinki – podrobnější informace\nDobře umístěný v oblasti restaurace, nákupy, památky města Helsinki, Solo Sokos Hotel Torni Helsinki vám poskytuje nejpříznivější místo pro odpočinek od rušných dnů. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Ráj odpočinku a relaxace, hotel nabízí odpočinek jen pár kroků od četných městských atrakcí, jako je Yrjönkadun Uimahalli, Vanhan Kirkon Puisto, Pošta a poštovní muzeum.\nVyužijte bohatství bezkonkurenčních služeb a vybavení v tomto hotelu ve městě Helsinki. Wi-Fi zdarma ve všech pokojích, nonstop recepce, úschovna zavazadel, pokojová služba, společenské prostory jsou jen některé ze zařízení, které dělají Solo Sokos Hotel Torni Helsinki jiným od ostatních hotelů ve městě.\nAtmosféra hotelu Solo Sokos Hotel Torni Helsinki je cítit v každém pokoji. klimatizace, topení, stůl, minibar, odhlučnění jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Hotel nabízí vynikající rekreační zařízení, jako je zahrada, aby učinil váš pobyt opravdu nezapomenutelným. Solo Sokos Hotel Torni Helsinki je chytrou volbou pro cestovatele do města Helsinki, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.\nV poli pro zvláštní požadavky uveďte prosím při rezervaci věk dětí.\nHodnocení Agoda (56)Hodnocení Booking.com (559)\nVšichni cestovatelé (56)Hosté na služební cestě (9)Páry (26)Jednotlivci (14)Rodiny s malými dětmi (1)Rodiny se staršími dětmi (2)Skupiny (4)\nSamuel – Slovensko\nBohlool – Malajsie\nThangarajo – Malajsie\nRodinný pokoj typu Superior (2 dospělí a 2 děti)\nFrans – Švédsko\nEva-Lotta – Švédsko\nBlaithin – Irsko


Jak jsem to zvládla? - díl 1.\nNedávno mi kamarádka celá v slzách a na pokraji nervového zhroucení položila otázku: "Jak jsi to vlastně zvládla?" Vracím se zpátky a hledám odpovědi na její otázku…Jsou to čtyři roky, kdy se mi začal rozpadat můj dosavadní život a vztah trvající jedenadvacet let…\nJednoho pátečního odpoledne zvonil u naší branky neznámý muž. Do domácího telefonu padla z jeho strany jediná otázka: "Víte, kde máte manžela?" Polilo mě horko a vyšla jsem před dům, protože jsem intuitivně cítila, že děti rozhodně nemusí být svědky tohoto rozhovoru. Cestou k brance se mi skládaly v hlavě útržky pocitů a dřívějších zranění, která mi složila celý obraz dřív, než mi dotyčný muž stačil svými slovy sdělit, co už jsem vlastně věděla. Je někde s jinou ženou. Bolest, smutek, vztek, zloba, strach, hluboké zklamání a obrovský pocit nejistoty a nebezpečí…. Emoce, které mě od té chvíle provázely v nesmírné intenzitě téměř celý půlrok. Celý půlrok, kdy se rozhodovalo o osudu mé rodiny, mého života a života mých dětí… Půlrok, kdy se muž mého života rozhodoval mezi mnou a „tou druhou“… Bolestné, zničující, únavné, plné nekonečných otázek, vysilující… Jako kdyby vám amputovali ruku bez anestezie, následných analgetik a jiných podpůrných prostředků, nedalo se to snést, nedalo se to žít… Doba, kdy jsem veškerou svou energii vrhla na záchranu vztahu, rodiny pro mé děti, na záchranu života, který jsme do té doby žili… Nakonec jsem přišla o manžela, svou vysněnou ideální rodinu i čtrnáct kilo živé váhy… Jedno ale vím jistě, kdyby neodešel, tak bych ztratila mnohem víc, ztratila bych sebe. Rozvod už vlastně bylo jenom velké finále toho všeho, naštěstí pro mě už v jiné době, v jiném rozpoložení…\nCo mi pomohlo přežít, byli přátelé, rodina a vlastně já sama. Ve chvíli, kdy máte někoho, komu můžete volat dnem i nocí a stále dokola omílat to samé, vykládat o tom, co uděláte, a vzápětí sdělovat, že to vlastně uděláte úplně jinak, protože… a nakonec neuděláte nic anebo úplně něco jiného… a ten člověk vás i přesto všechno i nadále trpělivě poslouchá a občas něco chápavého prohodí, tak máte obrovské životní štěstí… Měla jsem tohle obrovské štěstí, sem tam mě umělo i rozesmát. Děkuju. Moje maminka sice mým postojům asi úplně nerozuměla, ale naslouchala, pohladila, objala, plakala se mnou…prostě tady byla, děkuju.\nA já sama? Ve chvíli, kdy se mi hroutil svět, kdy se rozpadaly moje sny, kdy jsem ztratila pocit bezpečí a žila v nepřetržitém strachu, tak jsem věřila, že štěstí mého života má v rukou někdo jiný, kdo rozhodne o mém osudu.Velký omyl!!! V této chvíli bylo zapotřebí přejít do režimu PŘEŽITÍ. Je to stav, kdy opravdu potřebujeme přežít nastalou situaci a mrhání silami a jakákoliv závislost na druhých může vést k záhubě.\nCo potřebuje člověk k přežití? Pocit bezpečí. A maximální úsporná opatření pokud jde o vlastní energii a síly. Vyhledávejme tedy pomoc a podporu nejen u rodiny či přátel, ale neváhejme obrátit se na odborníka – psychologa, psychiatra, kouče, mentora. Kdokoliv, kdo má v této chvíli odstup od situace, není v ní citově zainteresován, tak je schopen ukázat nám situaci v jiném světle, ukázat nám záchytné body v nás samých, o které se můžeme opřít. Svěřila jsem se do péče odborníka, na jehož větu: „Sundejte si už konečně ty růžové brýle!“, nikdy nezapomenu.\nZnamenalo to věřit a důvěřovat jen těm, jejichž slova následují činy. Tam, kde znějí jenom slova a „skutek utek“, opět jenom plýtváme silami a opakující se zklamání prohlubují naše rány. Ve chvíli, kdy padají sliby, a my se znovu a znovu přesvědčujeme, že neplatí, tak přestaňme věřit, že se to změní, ušetříme čas a síly. Tuhle lekci jsem dlouho nebyla schopna zvládnout a opakovaně u této zkoušky propadala. Uvěřit, že po dvaceti letech už nelze věřit, bylo horší než exponenciální rovnice ;-)


Clapton Eric - Me and Mr. Johnson (2004) - Music koment\nClapton Eric - Me and Mr. Johnson (2004)\nSlowhand si tímhle albem mohl odškrtnout v seznamu nesplněných přání jednu jistě tajně vytouženou položku. Robert Johnson, jedna z nejvlivnějších osobností bluesové historie, opředená řadou legend a smyšlenek, byl zásadní inspirací i pro něho. Přesto vyšla tahle nahrávka spíš jako z nouze ctnost, když Clapton ve studiu postrádal dostatek nového materiálu a s kapelou začal jamovat právě na johnsonovská témata.\nPísňový odkaz bluesového velikána není zrovna rozsáhlý, čítá něco přes třicet skladeb, ale prakticky každá z nich se stala donekonečna obehrávaným standardem. Clapton tak mohl sáhnout prakticky po čemkoliv a o kvalitu zpracovávané látky měl postaráno. Na album vybral písně tempově různorodé, od swingujícího kvapíku They're Red Hot po temná pomalá čísla typu závěrečné Hell Hound on My Trail a šikovně je promíchal. Všechny dostaly hutnou elektrickou formu, z níž se přes určitou profesorskou načinčanost úplně neztratily ani ty prašné cesty a zakouřené putyky, které mezi válkami vymetal velký inspirátor. Těžko Claptonovi vyčítat, že přes všechno, co si prožil (a nebylo toho málo) je přeci jen spíš bílým pánem v obleku a ne černošským vandrákem, který toho kromě pozlacených prstů a smlouvy s ďáblem moc nemá.\nCD Me And Mr. Johnson se dá vnímat i jako navázání na veleúspěšnou desku From the Cradle z roku 1994, na níž Clapton složil poctu blues jako žánru. Ta sice zůstala nepřekonaná, ale vzhledem k tomu, že v tomhle případě jde vlastně o "náhradní" album, dopadlo tohle klanění mistra mistru velmi uspokojivě.


Těhotná Hejdová fotila jen v paruce, kabátě a kalhotkách: Ženské tělo umí dělat zázraky - Super.cz\nPoznali byste oblíbenou moderátorku? Foto: Archiv Z. Hejdové/Adriana Fialová\nTěhotná Hejdová fotila jen v paruce, kabátě a kalhotkách: Ženské tělo umí dělat zázraky\n4. března 2021 12:04\nProžívá jedno z nejkrásnějších životních období. Zorka Hejdová (31) si pochopitelně přála mít na své první těhotenství krásnou vzpomínku. Oslovila tedy fotografku Adrianu Fialovou, se kterou nafotily vkusné a ne zcela tradiční těhotenské fotky.\n„Fotky vznikly spontánně,“ svěřila se Super.cz moderátorka. Snímky jsou vkusné a rozhodně nepřipomínají klasické těhotenské snímky, na které jsme většinou zvyklí. „Tvořily jsme nějaké těhotenské fotky na památku a na závěr nás napadlo zkusit pár odvážnějších i s parukou! Nakonec jsou to zatím moje nejmilejší fotky, kromě těch společných s Mírou. Jsou jiné. I já jsem tam jiná, ale pořád jsem to já a tyhle experimenty mě prostě baví,“ uvedla Zora.\nPodle všeho došlo i na inspiraci ikonickou fotkou Demi Moore (59) v těhotenství, kterou pořídila v roce 1991 slavná fotografka Annie Leibovitz. Ptali jsme se Zorky, jestli při focení nezažívala ostych. „Nestyděla jsem se, protože všechny tři holky na place jsou mé dobré kamarádky... Dokonce jsem na závěr shodila i ten kabát a mám dvě “nahaté” fotky pro sebe na památku, kde je vše jen decentně zakryto rukama,“ říká Zorka a jedním dechem dodává: „Ženské tělo umí opravdu zázraky a já jsem si ho chtěla zdokumentovat právě v ten okamžik, tak jak je.“ ■\nZorka se pustila do smyslného focení v těhotenství. ■\nMěla na sobě jen kabát od Ivany Mentlové. ■\nModerátorka v paruce ■\nFotka těhotné Demi Moore od Annie Leibovitz se stala pro mnohé fotografy inspirací. ■\nAutorem fotografie na pozadí je archiv Adriany Fialová


Ázerbájdžánská poezie byla prezentována v hlavním městě Ukrajiny | Ázerbájdžánské Centrum Překladu\nÁzerbájdžánská poezie byla prezentována v hlavním městě Ukrajiny\nDne 27. června v Ukrajinském kulturním fondě byla uskutečněna prezentace knihy “Dopisy, poslané vítrem” - antologii moderní ázerbájdžánské literatury, přeložené do ukrajinštiny. S úvodním proslovem vystoupil první sekretář Kyjevské jednoty spisovatelů, významný ukrajinský spisovatel Dmitri Danilenko, jenž oznámil, že vydání na základě spolupráce Překladatelského Centra při kabinetu ministrů Ázerbájdžánské republiky a Kyjevské jednoty spisovatelů knihy “Muž, žena a deštník” – antologii moderní ukrajinské poezie v Ázerbájdžánu a “Dopisy posláné vítrem” – antologii moderní ázerbájdžánské poezie v Ukrajině je zářným příkladem přátelství mezi bratrskými národy, které trvá již dlouhá léta. Potom vystoupila ředitelka Překladatelského Centra při kabinetu ministrů AR Afag Masud:\n„Milí přátelé a hosté!\nMám velkou rádost, že se setkávám s Vámi v takový vážný den v rodném Kyjevě, v centru kultury, jenž je ozářen paprsky ukrajinské kultury a literatury. Dnešní setkání je výsledkem naše bilaterální meziliterární spolupráce, což si předpokládám stejně jako pro nás má i pro vás velký význam. Příbuzenství, vzájemná láska a pochopení, které ode dávna spojovaly ázerbájdžánský a ukrajinský národy, což se projevovalo ve všech sférách až dodnes nese svoje plody. Překlad ázerbájdžánské poezie do ukrajinštiy a vydání v bratrské Ukrajině, včetně překlad básní významných ukrajinských básníků do ázerbájdžánštiny a jejich vydání v Baku jsou jasným projevováním toho, že jsme svazáni prastarými svázky bratrstva a lásky. Naše Centrum fungovalo jako veřejná organizace, která již dlouhá léta, během 25. let se zabývala překladem do ázerbájdžánštiny a vydáním světové literatury. Nařízením prezidenta Ázerbájdžánské republiky pana Ilhama Alijeva od roku 2014 Centrum získalo nový statut, čímž vznikly široké možnosti a perspektivy vyvézt naši národní literaturu na mezinárodní literární arénu, v navázání mezinárodních literárních vztahů a výměny. Jako výsledek pozornosti a péči vlády, věnované literatuře, krásnému slovku dnes ázerbájdžánská literatura se překládá do světových jazyků, rozmíšťuje se ve významných knihovnách, elekteronických portálech světa, šiří se na univerzitách, kulturních fondech a centrech. Mezi různorodými projekty Centra, provedenými v této oblasti se dá zařadit knihu Antologie moderní ázerbájdžánské literatury, ve které jsou shromážděny díla moderních ázerbájdžánských spisovatelů a básníků, což je dvousvázkový díl, který je vydán v ruštině v Moskvě, v angličitině v Londýně, v turečtině v Ankaře, v arabštině v Káhiře, ve španělštině v Bogotě. A dnes je tahle kniha vydána v ukrajinštině v Kyjevě. Nyní se Antologie překládá do bulharštiny, češtiny, norštiny, němčiny, v brzkém čase se očekává její vydání a prezentace v Gruzii.\nVedle s tím, Centrum je autorem úspěšných projektů v oblasti seznámení ázerbájdžánského čtenáře se světovou literaturou. Tady se dá říci, že ukrajinské literatuře byla vždy věnována obzvlášť velká pozornost. Díla významných ukrajinských literátorů byly přeloženy do ázerbájdžánštiny a vydány v časopise světové literaturty „Chazar“, který se vydává Centrem. Kniha básní významných ukrajinských básníků – Jiřího Tarnavskiho, Vasyla Stusa, Vladimíra Danilenka, Vasile Rubana, Nadeždy Kirian, Michála Kamenjuka, Olega Lišega, Jiřího Gudsa, Natalii Bělocerkovetckové shromážděných ve sbírce básní „Muž, žena a deštník“ svědčí právě o této pozornosti. Předpokládám, že se nebudeme mýlit, pokud budeme nazývat tyhle knihy symboly přátelství a bratrstva, které trvají mezi našimi zeměmi již dlouhá léta.\nDnes Ázerbájdžán se buduje v zemi, která navazuje dialogy se světovými mocnostmi v různých oblastech, která je hlavní představitelkou multikulturních myšlenek, mezinárodní komunikace a platformou kulturního dialogu. Ano, vesmír nemá nějakou jinou spásu. Cestou spásy od světa války, terorismu, den co den se prohlubujících problémů úprchlíků, náboženské, národnostní a rasové diskriminace, sociálně-politické nespravedlnosti, které táhají za sebou celý svět do hlubší propasti, Nenávist a Lakota zničují takové vysoké hodnoty jako jsou Humanita a lidskost. Spása je jen ve vzájemném pochopení, trpělivosti a milosrdenství.\nTyhle krásné knihy, na jejíž prezentaci jsme se dnes shromáždili jsou zvěstovateli velké cesty spásy, jsou pomníky bratrstva a příbuzenství, které se opírají o dialog pochopení, lásky a milosrdenství.\nChtěla bych poblahopřeji k tomuto pěknému dnu a popřát všem nám hodně úspěchů a vítězství na této naší svaté cestě.“\nPozději vystoupili vedoucí Ukrajinského kulturního fondu Alexander Bakumenko, zástupce ministra kultury Ukrajiny Vladimír Chodakijevski, významná ukrajinská básnířka Lesja Mudrak, předseda Kongresu spojených ukrajinských Ázerbájdžánců Rovšan Tagijev, vedoucí oddělení Vědy, vzdělání a kultury Překladatelského Centra Jašar Alijev, vedoucí Jednoty mládeže ukrajinských Ázerbájdžánců Ilhama Allahverdijevá, ředitelka veřejné knihovny Sameda Vurguna Galina Čebotarová, básnířka Naděžda Kirian a další, sdíleli svoje názory na literární detaily obou knih. Na prezentaci byly recitovány v ukrajinštině a v ázerbájdžánštině básně Mameda Araza, Aliagy Kurčajlyho, Gabila, Alekbera Salahzadeho, Nabi Chazriho, Tofiga Bajrama, Isy Ismajylzadeho, Alisameda Kura a dalších.\nÚvodní slovo v knize patří prvnímu sekretáři Kyjevské jednoty spisovatelů, významnému spisovatelu PhD. Vladimíru Danilenko.


kapitola 8 | Online Fantasy knihy\nNapsal Trumpetka.blogerka.cz (») 7. 6. 2013 v kategorii Hunger games 2 - Vražedná pomsta, přečteno: 2586×\n„Ne!“ křičím a vrhám se kupředu. Je příliš pozdě na to, abych zabránila dalšímu švihnutí, a instinktivně vím, že nebudu mít ani sílu, abych úder zablokovala. Místo toho skáču před Hurikána. Zvedám paže, abych co nejvíc ochránila jeho zmlácené tělo, takže nemám čím odvrátit ránu. Bič mě zasahuje plnou rychlostí přes levou tvář.\nOkamžitě cítím oslepující bolest. Před očima mi vyšlehnou klikaté záblesky světla a já klesám na kolena. Jednou rukou si držím obličej a druhou se opírám o zem, abych nepřepadla. Hned se mi začíná vytvářet podlitina, která mi zavírá oko. Kameny pode mnou jsou zvlhlé a ve vzduchu visí nasládlý pach Hurikánovy krve. „Přestaňte! Vždyť ho zabijete!“ vřískám.\nNa chvilku zahlédnu útočníkovu tvář, tvrdou, s hlubokými vráskami a krutým úšklebkem. Šedivé vlasy oholené nakrátko, oči tak černé, jako kdyby je tvořily jen obrovské zorničky, dlouhý rovný nos zarudlý od mrazivého vzduchu. Svalnatá paže se opět zvedá, tentokrát proti mně. Mimoděk sahám rukou k ramenu, abych vytáhla z toulce šíp, ale zbraň jsem pochopitelně nechal v lese. Zatínám zuby v očekávání dalšího úderu.\n„Moment!“ vyštěkne jiný hlas. Na scéně se objevuje Haymitch. Zakopává o ležící tělo mírotvorce. Je to Darius. Ze zrzavých vlasů na čele mu vyčnívá obrovská fialová boule. Je v bezvědomí, ale dýchá. Co se stalo? Pokusil se pomoct Hurikánovi přede mnou?\nHaymitch si ho nevšímá a trhnutím mě zvedá na nohy. „No skvělé.“ Natáčí mi obličej ze strany na stranu a prohlíží si mě. „Příští víkend ji mají fotit ve svatebních šatech. Co teď mám říct jejímu vizážistovi?“\nV očích muže s bičem zahlédnu záblesk poznání. Zachumlanou do kožešiny, bez líčení a s copem zastrčeným pod kabát ve mně není snadné poznat vítězku posledních Hladových her. Zvlášť s napuchlou polovinou obličeje. Haymitch ale vystupuje v televizi už dlouhé roky a nedá se na něj jen tak zapomenout.\nMuž zvolna spouští ruku s bičem. „Narušila výkon trestu u usvědčeného zločince.“\nMužův panovačný hlas i jeho zvláštní přízvuk mě varují před neznámým nebezpečím. Odkud pochází? Z Jedenáctého kraje? Ze Třetího? Přímo z Kapitolu?\n„Mně by bylo sakra fuk, i kdyby vyhodila do luftu soudní budovu! Podívejte se na její tvář! Myslíte, že bude za týden připravená na focení?“ vrčí Haymitch.\nMuž odpovídá stále stejně chladně, ale přece jen v jeho hlase slyším náznak pochyb. „To není můj problém.“\n„Že ne? Ale bude, kamaráde. Jen co se vrátím domů, zavolám do Kapitolu,“ říká Haymitch. „A zjistím, kdo vám dal pokyn, abyste rozcupoval tvářičku mé krásné vítězky!“\n„Ten člověk je pytlák. Proč se do toho vlastně motala?“ ptá se muž.\n„Je to její bratranec.“ Za druhý loket mě teď drží Peeta, ale na rozdíl od Haymitche velice jemně. „A ona je moje snoubenka. Takže jestli chcete na něj, budete muset projít přes nás dva.“\nMožná jsme to právě my. Jediní tři lidé v kraji, kteří smějí takhle odporovat. Ačkoliv určitě pouze dočasně. Naše jednání nezůstane bez odezvy. Pro tuto chvíli mi ale záleží jen na tom, abychom udrželi Hurikána naživu. Nový vrchní mírotvorce se ohlíží na svůj oddíl. S úlevou si uvědomuji, že jsou to samé známé tváře, staří přátelé z Jarmarku. Z jejich výrazů je jasně patrné, že se jim celá věc vůbec nezamlouvá.\nKupředu prkenně vychází Purnia, žena, která pravidelně jí u Mastné Sae. „Domnívám se, že za první porušení zákona již byl udělen požadovaný počet ran, pane. Pokud není trestem poprava, kterou by vykonala popravčí četa.“\n„Taková je tu standardní procedura?“ ptá se vrchní mírotvorce.\n„Ano, pane,“ odpovídá Purnia a řada dalších souhlasně pokyvuje. Jsem si jistá, že to ve skutečnosti nikdo neví, protože v Jarmarku bylo za situace, kdy se někdo objevil s uloveným krocanem, standardní procedurou objednat drůbeží stehýnko.\n„Dobře. Tak si odtud odnes svého bratrance. A jestli přijde k sobě, připomeň mu, že až bude příště pytlačit na kapitolské půdě, osobně sestavím popravčí četu.“ Vrchní mírotvorce otírá krev z biče, až na nás odletují kapky krve. Pak ho smotává do úhledných smyček a odchází.\nVětšina ostatních mírotvorců se toporně řadí do útvaru za ním. Několik jich zůstává, aby zvedli Dariovo tělo. Zachytávám Purniin pohled a než odchází, naznačuji rty poděkování. Neodpovídá, ale vím jistě, že mi rozuměla.\n„Hurikáne.“ Otáčím se k němu a pokouším se ztuhlými prsty uvolnit uzly jeho pout. Někdo nám podává nůž a Peeta mu pře-řezává lana. Hurikán se hroutí k zemi.\n„Radši ho odneseme k tvé matce,“ říká Haymitch.\nNemáme nosítka, ale stařena ze stánku s oblečením nám pro dává prkno, které jí slouží jako pult. „Jenom neříkejte, kde jste ho sehnali,“ říká a rychle balí zbytek svého zboží. Většina náměstí už se vylidnila – strach je silnější než soucit. Po tom, co se právě stalo, to ale nemohu nikomu vyčítat.\nVe chvíli, kdy pokládáme Hurikána tváří dolů na nosítka, tu zbývá jen hrstka lidí, kteří ho mohou nést. Provizorní nosítka tak zvedá Haymitch, Peeta a dva horníci, kteří pracují ve stejné partě s Hurikánem.\nLeevy, která bydlí pár domů od dolu ve Sloji, mě bere za ruku. Vloni má matka zachránila jejího mladšího bratra, když dostal spalničky. „Potřebujete pomoc?“ V jejích šedých očích svítí strach, ale zároveň odhodlání.\n„Ne, ale mohla bys doběhnout pro Hazelle a poslat ji k nám?“ ptám se.\n„Jistě,“ přikyvuje dívka a otáčí se.\n„Leevy!“ volám za ní ještě. „Ať s sebou nebere děti!“\n„Neboj. Sama je pohlídám,“ odpovídá.\n„Díky.“ Zvedám Hurikánův kabát a pospíchám za ostatními.\n„Dej si na to sníh,“ přikazuje mi Haymitch přes rameno. Nabírám plnou hrst sněhu a tisknu si ho k obličeji. Bolest trochu ustupuje. Z levého oka mi tečou slzy a v houstnoucím šeru mám co dělat, abych dokázala sledovat skupinku před sebou.\nCestou slyším, jak Bristel a Thom, horníci z Hurikánovy party, doplňují chybějící střípky toho, co se odehrálo. Hurikán určitě šel ke Crayovu domu, jako už stokrát v minulosti, protože Cray za divoké krocany platí dobrou cenu. Místo na něj tam ale narazil na nového vrchního mírotvorce, který se prý jmenuje Romulus Knut. Nikdo neví, co se stalo s Crayem. Ještě dnes ráno si kupoval na Jarmarku pálenku, ale teď není k nalezení. Knut Hurikána okamžitě zatkl. S uloveným krocanem v ruce mohl Hurikán sotva říct něco na svoji obhajobu. Zpráva o jeho zatčení se rychle rozkřikla. Dovlekli ho na náměstí, přinutili ho, aby se přiznal ke svému zločinu, a odsoudili ho k okamžitému zbičování. Než jsem se k němu dostala, už měl za sebou nejmíň čtyřicet ran. Někdy kolem třicáté ztratil vědomí.\n„Ještě že měl jenom toho krocana,“ poznamenává Bristel. „Kdyby u něj našli jeho obvyklý úlovek, dopadl by mnohem hůř.“\n„Tvrdil Knutovi, že natrefil na toho krocana ve Sloji. Prý přeletěl přes plot a on ho zabil. To je taky zločin, ale kdyby věděli, že byl v lese, určitě by ho zabili,“ doplňuje Thom.\n„A co Darius?“ ptá se Peeta.\n„Asi tak po dvaceti ranách bičem přišel s tím, že už to stačí. Jenže to neudělal chytře a oficiálně jako Purnia. Chytil Knuta za ruku a ten ho přetáhl násadou biče přes hlavu. Nečeká na něj nic dobrého,“ říká Bristel.\n„To nečeká na nikoho,“ podotýká Haymitch.\nK zemi se začínají hustě snášet velké, mokré vločky, které ještě zhoršují viditelnost. Potácím se za ostatními po cestě k našemu domu a orientuji se spíš sluchem než zrakem. Dveře se otvírají a na sníh dopadá obdélník zlatavé záře. Matka, která na mě nepochybně čekala po dlouhém dnu nevysvětlené nepřítomnosti, přehlíží celou scénu.\n„Máme nového vrchního mírotvorce,“ říká Haymitch a ona jen krátce kývne, jako kdyby nebylo třeba nic vysvětlovat.\nJako vždy mě naplňuje úžasem, jak se žena, která mě volá, když je potřeba zabít nějakého pavouka, proměňuje v ženu, která neví, co je strach. Když jí donesou nemocného nebo umírajícího..., myslím, že to jsou jediné okamžiky, kdy moje matka opravdu ví, kdo je. Během pár chvil sklízí věci z dlouhého kuchyňského stolu a přehazuje přes něj sterilní bílé plátno. Ostatní na něj pokládají Hurikána. Matka nalévá do lavoru vodu z konvice a přikazuje Prim, ať jí podá několik léků ze skříňky. Sušené bylinky, tinktury i lahvičky koupené v lékárně. Dívám se jí na ruce, na její dlouhé, štíhlé prsty, jimiž do lavoru láme kousky bylinek a přidává kapky různých vodiček. Namáčí do horké tekutiny čistý hadřík a vysvětluje Prim, jak má připravit druhou várku.\nPodívá se mým směrem. „Máš poraněné oko?“\n„Ne, jenom mi oteklo,“ odpovídám.\n„Dej si na to víc sněhu,“ radí mi, ale zjevně nejsem její hlavní případ.\n„Zachráníš ho?“ ptám se jí. Mlčky ždímá hadřík a chvilku ho drží ve vzduchu, aby trochu zchladl.\n„Neboj se,“ odpovídá místo ní Haymitch. „Před Crayem jsme tu měli bičování na denním pořádku. A všechny raněné jsme tak nosili k tvé matce.“\nNa doby před Crayem, kdy u nás vládl jiný vrchní mírotvorce, který se nerozpakoval používat bič, si nevzpomínám. Matka ale tehdy musela být zhruba v mém věku a určitě ještě pracovala v lékárně se svými rodiči. Už tenkrát jistě měla léčitelské nadání.\nJemnými dotyky začíná čistit zmrzačenou tkáň na Hurikánových zádech. Zvedá se mi žaludek, připadám si úplně bezmocná z mé rukavice kape na podlahu zbytek sněhu. Peeta mě usazuje na židli a přikládá mi k líci hadřík naplněný čerstvým sněhem.\nHaymitch posílá Bristela a Thoma domů a tiskne jim do dlaní mince. „Nevím, co se stane s vaší partou,“ říká. Oba přikyvují a přijímají peníze.\nPřibíhá zadýchaná a rozrušená Hazelle, s vlasy zasypanými čerstvým sněhem. Beze slova si sedá na židli vedle stolu, bere Hurikána za ruku a přikládá si ji ke rtům. Matka si jí vůbec nevšímá. Momentálně se nachází ve světě, který zahrnuje pouze ji a pacienta, a občas ještě Prim. Všichni ostatní mohou počkat.\nI jejím zkušeným a obratným rukám trvá dlouho, než vyčistí rány, narovná potrhanou kůži, která se dá zachránit, potře ji léčivým roztokem a lehce ji ováže. Po odstranění krve vidím každý zásah a o to víc si uvědomuji i vlastní zranění. Násobím svoji boest dvakrát, třikrát, čtyřicetkrát a mohu jenom doufat, že Hurikán zůstane v bezvědomí. Tohle přání se mi ale nesplní. Po ložení posledních obvazů se mu ze rtů vydere sten. Hazelle ho hladí po vlasech a něco mu šeptá, zatímco matka s Prim procházejí skrovné zásoby analgetik, jaká jsou obvykle dostupná pouze doktorům. Dají se těžko sehnat, jsou drahá a je po nich neustálá poptávka. Matka musí šetřit nejsilnější přípravky na tu nejhorší bolest, ale jaká bolest je nejhorší? Pro mě je to vždycky ta bolest, které zrovna čelím. Kdyby záleželo na mně, analgetika by zmizela během jediného dne, protože nedokážu přihlížet utrpění. Matka se je pokouší šetřit pro umírající, aby jim usnadnila odchod z našeho světa.\nVzhledem k tomu, že Hurikán nabývá vědomí, rozhodují se pro bylinkovou směs, kterou může přijmout ústy. „To nebude stačit,“ ozývám se. Obracejí se ke mně. „To nebude stačit, já vím, jaké to je. Tohle zabírá tak na bolesti hlavy.“\n„Zkombinujeme to se sirupem na spaní, Katniss, a on to zvládne. Bylinky jsou spíš proti zánětu…“ vysvětluje matka klidně.\n„Dej mu pořádné léky!“ křičím na ni. „Dej mu je! Kdo ti dal právo rozhodovat, kolik bolesti vydrží?“\nHurikán se při zvuku mého hlasu začíná hýbat a snaží se k mně natáhnout. Při pohybu mu obvazy promáčí čerstvá krev a z úst se mu vydere další zasténání.\n„Odveďte ji,“ říká matka. Haymitch s Peetou mě doslova vynášejí z místnosti, zatímco na ni nepříčetně řvu. Tisknou mě k posteli v jednom z pokojů, dokud nepřestávám bojovat.\nLežím, vzlykám a z opuchlého oka se mi derou slzy. Slyším, jak Peeta šeptá Haymitchovi o prezidentu Snowovi a o povstání v Osmém kraji. „Katniss chce, abychom všichni utekli,“ dodává, ale jestli si o tom Haymitch něco myslí, nechává si to pro sebe.\nZa chvíli přichází matka a ošetřuje mi tvář. Pak mě bere za ruku a hladí mě, zatímco jí Haymitch vypráví, co se stalo Hurikánovi.\n„Vypadá to tak,“ krčí Haymitch rameny. „Kdo by si pomyslel, že se nám bude tak brzy stýskat po starém Crayovi?“\nCray by nebyl oblíbený už kvůli uniformě, kterou nosil, ale nej-větší nechuť v kraji si vysloužil tím, že lákal k sobě do postele hladovějící mladé ženy za peníze. V opravdu špatných dobách se mu večer u dveří shromažďovaly ty nejhladovější a soupeřily o příležitost k výdělku několika mincí prodejem vlastního těla, aby uživily svoje rodiny. Kdybych byla starší, když zemřel můj otec, možná bych byla jednou z nich. Místo toho jsem se naučila lovit.\nNevím přesně, co matka myslí tím, že něco zase začíná, jsem však příliš rozzlobená a raněná, než abych se ptala. Chápu ale, že se vracejí horší časy, protože když zazvoní zvonek u dveří, vyskakuji z postele. Kdo by to mohl být takhle pozdě v noci? Napadá mě jediná odpověď. Mírotvorci.\n„Nesmějí si ho odnést,“ říkám.\n„Možná jdou pro tebe,“ upozorňuje mě Haymitch.\n„Nebo pro vás,“ odpovídám.\n„Tohle není můj dům,“ připomíná mi. „Ale půjdu otevřít.“\n„Ne, otevřu já,“ říká matka tiše.\nNakonec jdeme všichni za ní. Když otvírá dveře, nestojí za nimi oddíl mírotvorců, ale jediná zasněžená postava. Madge. Podává mi provlhlou kartónovou krabičku.\n„To je pro tvého přítele,“ říká. Otvírám víčko a vidím půl tuctu ampulí s čirou tekutinou. „Patří mé matce. Říkala, že si je mohu vzít. Dejte mu je, prosím.“ Než ji stačíme zadržet, odbíhá zpátky do bouře.\n„Holka bláznivá,“ mručí Haymitch, když následujeme matku do kuchyně.\nAť daly s Prim Hurikánovi cokoliv, měla jsem pravdu. Nestačí to. Má křečovitě zaťaté zuby a na čele se mu perlí kapky potu. Matka natahuje čirou tekutinu z ampulky do injekční stříkačky a bodá mu ji do paže. Hurikánovi se prakticky okamžitě ulevuje.\n„Co je to?“ ptá se Peeta.\n„Lék z Kapitolu. Říká se mu morfion,“ odpovídá matka.\n„Já ani nevěděl, že Madge zná Hurikána,“ diví se Peeta.\n„Prodávali jsme jí jahody,“ odsekávám skoro zlostně. Proč se ale zlobím? Rozhodně ne kvůli tomu, že přinesla lék.\n„Musejí jí zatraceně chutnat,“ podotýká Haymitch.\nMračím se. Náznak, že mezi Hurikánem a Madge něco je, se mi nelíbí.\n„Je to moje kamarádka,“ říkám jenom.\nKdyž teď Hurikánovi zabral lék, všichni se znatelně uvolňují. Prim všem nutí trochu vývaru a chleba. Nabízíme Hazelle pokoj k přespání, ale musí se vrátit k ostatním dětem. Haymitch s Peetou jsou ochotni zůstat, ale matka je posílá domů, aby se vyspali. Ví, že nemá smysl, aby nakazovala jít do postele i mně, a nechává mě u Hurikána, zatímco si s Prim jdou odpočinout.\nSedám si na židli po Hazelle a beru Hurikána za ruku. Po chvíli přejíždím prsty po jeho tváři. Dotýkám se těch částí jeho obličeje, jichž jsem nikdy předtím neměla důvod se dotknout. Jeho hustého, tmavého obočí, křivky jeho líce, nosu i sníženého místa na krku. Objíždím linii strniště na jeho čelisti a konečně dospívám ke rtům. Měkkým, plným a mírně popraskaným. Na chladné kůži mě hřeje jeho dech.\nVypadají ve spánku všichni mladší? Protože právě teď by Hurikán mohl být tím chlapcem, na něhož jsem před lety narazila v lese a který mě obvinil, že mu kradu kořist z pastí. Tvořili jsme opravdu zvláštní pár: dva vyděšení sirotci bez otců, ale s nezdolným odhodláním udržet naše rodiny naživu. Byli jsme zoufalí, od toho dne jsme však už nebyli sami, protože jsme našli jeden druhého. Vzpomínám na stovky společných zážitků v lese, na ospalá odpoledne strávená rybařením, na den, kdy jsem ho učila plavat, na okamžik, kdy jsem si pochroumala koleno a Hurikán mě odnesl domů. Spoléhali jsme jeden na druhého, kryli jsme si navzájem záda a dodávali jsme si odvahu. Poprvé si představuji, jaké by to bylo, kdybychom si vyměnili místa. Představuji si, jak se Hurikán nabízí v den sklizně coby dobrovolník místo Roryho, jak mizí z mého života, jak se stává milencem cizí dívky, aby se udržel naživu, a pak se s ní vrací domů. Bydlí vedle ní. Slibuje, že si ji vezme.\nNenávist, kterou cítím k němu, k té vymyšlené dívce a vůbec ke všemu, je tak skutečná a silná, až se jí málem zalykám. Hurikán je můj. Já zase jeho. Všechno ostatní je nemyslitelné. Proč ho museli zbičovat tak, že ho přitom málem zabili, než jsem si to uvědomila?\nProtože jsem sobecká. Jsem zbabělec. Jsem takový typ holky, která ve chvíli, kdy by mohla být něco platná, radši uteče, aby si zachránila život, a nechá všechny, kteří nemohou odejít s ní, napospas utrpení a smrti. Taková holka se dnes setkala s Hurikánem v lese.\nNení divu, že jsem vyhrála Hladové hry. Ty nikdy nemůže vyhrát slušný člověk.\nZachránila jsi Peetu, ozývá se ve mně tenký hlásek. Teď ale pochybuji i o tomhle. Prostě jsem dobře věděla, že můj další život ve Dvanáctém kraji by nestál za nic, kdybych se ho nebála zemřít.\nOpírám si hlavu o stůl a dusím se odporem k sobě samé. Kéž bych bývala zemřela v aréně. Kéž by mě býval Seneca Crane vyhodil do povětří, jak podle slov prezidenta Snowa měl, když jsem vytáhla ty bobule.\nBobule. Dochází mi, že v tom jediném okamžiku leží odpověď na otázku, kým jsem. Vytáhla-li jsem jedovaté bobule, abych zachránila Peetovi život, protože jsem věděla, že by se mě doma všichni stranili, kdybych se vrátila bez něj, jsem hodna opovržení. Pokud jsem je vytáhla, protože jsem ho milovala, jsem pořád značně sebestředná osoba, ale dalo by se mi to odpustit. Pokud jsem je ale vytáhla, abych vzdorovala Kapitolu, jsem hrdinka. Potíž spočívá v tom, že nevím, co přesně se mi v té chvíli honilo hlavou.\nMohou mít lidé v krajích pravdu, když můj čin považují za akt vzpoury, byť třeba podvědomý? Hluboko ve svém nitru jsem přece musela vědět, že nestačí zachránit sebe, svou rodinu a přátele tím, že utečeme. I kdybychom mohli. Nic by se tím nespravilo. Nezabránilo by to lidskému utrpení podobnému tomu, jakým dnes prošel Hurikán.\nŽivot ve Dvanáctém kraji se vlastně zase tolik neliší od života v aréně. V určitém okamžiku člověk musí přestat utíkat a postavit se tomu, kdo vás chce zabít, čelem. Nejtěžší je nalézt k tomuto obratu odvahu. Tedy, pro Hurikána to těžké není. Ten se jako rebel narodil. To já si plánuji útěk.\n„Je mi to moc líto,“ šeptám, nakláním se k němu a líbám ho.\nZachvějou se mu oční víčka a podívá se na mě přes mlžný závoj opiátů. „Ahoj, Katrys.“\n„Ahoj, Hurikáne,“ odpovídám.\n„Já myslel, že už budeš pryč,“ říká.\nMá volba je jednoduchá. Mohu zemřít jako štvaná kořist v lese, nebo mohu zemřít vedle Hurikána. „Nikam nejdu. Zůstanu tady a budu dělat co nejvíc problémů.“\n„Já taky,“ říká Hurikán. Daří se mu ještě usmát, než ho léky unášejí zpátky do říše snů.


Bulharský Eurohold vydává nové akcie, aby měl čím zaplatit Skupině ČEZ - Ekonomický deník\nBulharský Eurohold vydává nové akcie, aby měl čím zaplatit Skupině ČEZ\nBulharská investiční skupina Eurohold vydá nové akcie v hodnotě zhruba 100 milionů eur. Tato zdánlivě lokální zpráva má silný vztah k České republice. Eurohold totiž předloni koupil od Skupiny ČEZ její bulharské dceřiné společnosti. Od té doby s vypětím všech sil shání potřebná povolení – a také peníze na zaplacení.\nJak uvedl zpravodajský portál SeeNews, Eurohold nabídne investorům až 79 milionů nových akcií za cenu 2,5 leva za kus. Za úspěch bude považovat, pokud z nich prodá aspoň 40 procent. „Navýšené fondy použijeme na akvizici dceřiných společností Skupiny ČEZ v Bulharsku a na jiné investice ve dvou hlavních oborech našeho podnikání – v energetice a pojišťovnictví,“ cituje SeeNews Vasila Stefanova, šéfa fúzí a akvizic v Euroholdu.\nPro připomenutí: ČEZ podepsal smlouvu s investiční skupinou Eurohold o prodeji dceřiných firem v Bulharsku v červnu roku 2019. Dohodnutá kupní cena dosahuje 335 milionů eur (8,7 miliardy korun), což zhruba odpovídá ceně, za kterou ČEZ rozvodnou síť v západní části Bulharska v roce 2005 koupil. ČEZ se z bulharského trhu stahuje, protože zde dlouhodobě čelí nepříznivému prostředí pro podnikání. Cenová regulace je zde nastavena tak, že podnikání v oboru distribuce a prodeje elektřiny přináší jen minimální zisk.\nJenže ani po 20 měsících stále není transakce vypořádána. Nejprve její dokončení oddálil bulharský antimonopolní úřad, který v říjnu 2019 odmítl změnu vlastníka energetických firem schválit. Až po úspěšném odvolání účastníků transakce k soudu změnil názor a v loňském říjnu vydal kladné rozhodnutí. Komise pro energetickou a vodní regulaci svůj souhlas s převodem vlastnictví vydala v polovině ledna. Zůstal tak poslední problém: jestli Eurohold poskládá peníze na úhradu kupní ceny.\nProblém Euroholdu je, že není dost ziskový ani kapitálově vybavený. Odkup energetických podniků za 335 milionů eur (v případě odkupu podílů menšinových akcionářů dohromady až 500 milionů eur) je tak nad jeho možnosti. Dost neslavně skončilo hodnocení skupiny Eurohold ze strany ratingové agentury Fitch. Ta dala Euroholdu loni v prosinci rating B s negativním výhledem, upozornila tehdy na silné zadlužení, slabou úroveň vlastního kapitálu a nevelkou kapacitu splácet závazky.\nHlavními akcionáři a topmanažery skupiny Eurohold jsou Assen Christov, Kiril Bošov a Velislav Christov. Hlavním oborem podnikání Euroholdu je zatím pojišťovnictví, kde se skupina Euroins zaměřuje hlavně na pojišťování vozidel a odpovědnosti řidičů. Další divize Euroholdu se zabývají obchodováním na burze, prodejem aut a leasingovým financováním.