DX a AUX vstup - Page 2 - Autohifi, Navigace - ŠKODA Forum - SKODAHOME.cz\nVeď pri samotnom videu máš napísané: " Pro další info mi neváhejte napsat aloeverajuice@seznam.cz"\nTak mu skús napísať\nno to jsem zkoušel mu napsat, ale bez odpovědi, stěžují si i lidé v komentářích, že nedostali odpověď.\nAle asi to nebude tak složité.\nMyslím, že stačí koupit toto:\nměl bych otázky k prvnímu odkazu, ty dráty co jsou vidět na obrázku slouží k čemu? Je ten převodník napájenej z navigace, nebo tam je napájecí kabel, třeba do zapalovače?\nA taky by mě zajímala jiná věc trochu od tématu, Když mám v autě více elektrických "spotřebičů" (media player, nabíječka mobilu..., prostě všeho co se strká do zapalovače) , existuje nějaká možnost je napojit nějak elegantně na přímo ? aby mi z každého zapalovače nečuměl adaptér a neměl auto plné kabelů.... (Snad je ta otázka srozumitelná , píšu jak tatar )\nJá to třeba vyřešil takto:\nNapojeno přímo na svorkovnice pod volantem na spínané napájení a rozbočovač schován nad pojistky\nU mě kabely ke kameře a antiradaru schované, nic nikde netrčí a neruší.\nK rozbočovači se dostanu jednoduše odklopením krytu pojistek....\nvolné konce kabelů na prvním obrázku slouží k napájení, tedy kostra (černý), žlutý (stálé plus), červený (spínané minus)\nZpravidla se přidělají přímo k ISO konektoru.\nOvšem ty dodané rychlospojky rychle vyhodit do koše, vzít pájku a pěkně přiletovat\nV tomto adaptéru se mi líbí dodaný spínač\nEdited March 17, 2015 by SUP1\nmam dotaz na tento vyrobek:\nLibi se mi u nej moznost pripojit jak USB, iPod, tak i to BT handsfree. Mam k tomu dva dotazy:\n1. Pisou tam, ze se to chvoa stejne jako changer, tj. ze mam na vyber jen 6 slozek s hudbou? Kdyz pripojim pevny disk, na kterem bude treba 20 slozek, ukaze se jich jen 6, nebo jak to funguje?\n2. Existuje k tomu nejaka vychytavka, aby se mi ukazalo na maxidotu kdo vola co zrovna prehrava? Nebo alespon na DXku?\nNa první dotaz odpoví v Revilo p.Karlovský\nPozn.: Na můj vkus moc drahé, připlatit a koupit multimediální 2din a máš 20x více funkcí vč.HF a přehráváš i videa na 20x lepším displeji a s kvalitnější reprodukcí zvuku\nDíky za odpověď, chci tam nechat DXko, protože tam patří a líbí se mi tam :-) a je nějaká levnější krabička ozkoušená, co umí i HF a AUX?\nPřečti si pár řádků výše a najdeš odpověď\nČau, je to tak musí se tam dát převodník.Už jsem o něm taky přemýšlel. :-) Našel jsem zajímavou ukázku:\nJen zatím nevím jestli by to nešlo sehnat někde levněji...\nKdyž už chce někdo používat zastaralé DX, tak už bez dalších investic a smířit se s tím, co v autě je a jet s tímto neupravovaným originálem.\nZvuk na dnešní poměry srovnatelný s radiem od Vietnamců, grafika jako z roku 1980. Nemám nic proti originálu, naopak, uznávám origo radio v origo autě. Ale nechat to tak, jak to je z výroby\nNa tom videu hraje Minercraft, to mě pobavilo\nInvestice do DX je zcela zbytečná a pokud chcete přehrávat video, poslechnout si kvalitní zvuk a mít hodně funkcí navíc, doporučuji vyměnit celé rádio\nKluci pujde mi tohle do Skody Superb 2002 ? Mam tam Skoda Navigation DX\nJo, pujde. Mám to tam taky.\nA kam se pripojuje ten zluty kablik ?\njá ho nemám připojený nikam\nA kudy a kam sis to vytahnul ?\nMám to vyvedené v záslepce, kde bývá vyhřívání čelního skla, mám tam už vyvedené HF. Používám to totiž s tabletem - na pozadí hraje muzika a na popředí jede navi.\nTo me nenapadlo dik za rady\nkdyby mi káblík ladil s interiérem, nebylo by to ani poznat.\nTak kablik dnes dorazil a super hraje to jinak by me stejne zajimalo k cemu je tam ten zluty kabel kdyz to bez nej hraje.\nodmontuj přihrádku před spolujezdcem a rukou to z druhé strany pošolichej.\nA pokud Ti to nepůjde, klidně odřízni ten plast vzadu za radiem, vůbec nic se nestane a radio bude i tak držet\nLeckdo bude namítat, že je to příliš drastický zásah, ale je to vyzkoušeno a hlavně se tam nebudou kabely někde křížit a mačkat, což by v tomto případě mohlo udělat paseku a ušetříš si i spoustu nervů při montáži i příp.demontáži\nEdited January 26, 2016 by SUP1\n(Admini nemají rádi citace, stačí jen odpovědět)\nJá to dělal malou pilkou na železo. Uříznout, vyštípat, vybastlit. Žádné párání, však to není vidět.\nA když jsem vracel origo rádio, drželo dobře. Je to prostě jen takový sichr vzadu...


Syrský režim tajně popravil až 13 tisíc lidí. Většina z nich byli Asadovi odpůrci z řad civilistů, uvedla Amnesty International | Hospodářské noviny (HN.cz)\n7. 2. 2017 10:32 ▪ 2 min čtení\nVězňům umístěným do obávané trestnice pak bylo v den popravy zpravidla oznámeno, že budou převezeni jinam - Ilustrační foto. Autor ▪ archiv HN\nRežim Bašára Asada v letech 2011 až 2015 ve věznici nedaleko Damašku tajně popravil až 13 tisíc lidí, především odpůrců z řad civilistů. Amnesty International vydala zprávu založenou na výpovědích 84 svědků - včetně bývalých členů ostrahy věznice či přeživších vězňů. Popravy skupin lidí odsouzených bez ohledu na jejich výpovědi se konaly jednou až dvakrát týdně. "Procesy" s odsouzenými prý trvaly nejvýše tři minuty.


Předplacené jízdenky. Nákup jízdenky pro spolucestující - Jihlavský deník\nPředplacené jízdenky. Nákup jízdenky pro spolucestující\nJihlava –Lidé, kteří využívají k dopravě po městě trolejbusy a autobusy takřka denně, si obvykle pořizují předplatní časové jízdenky na určité období.\nObrazovka validátoru. | Foto: DPMJ\nTato varianta bývá cenově zpravidla nejvýhodnější oproti všem dalším přepravním tarifům. Stejně tomu je i v případě současných tarifů v jihlavské MHD.\nPředplacená časová jízdenka – časový kupon je stejně jako nabití elektronické peněženky (ELP) zaznamenán na čipu Jihlavské karty (JK). A také ten, kdo je držitelem JK s časovým kuponem, může při nástupu a výstupu z vozu přikládat kartu k validátoru (strojku s displejem), aby se na displeji objevil nápis NÁSTUP a před ukončením jízdy VÝSTUP. Tím se zaznamená nástup a výstup a držiteli JK se připočte za každou uskutečněnou jízdu bonusový bod.\nBody se za dobu trvání platnosti kuponu sčítají. Když si pak držitel JK jde zakoupit nový časový kupon, na základě nasbíraných bonusových bodů dostane na nový kupon slevu.\nPokud ovšem o získání bonusových bodů držitel JK s časovým kuponem nestojí, nemusí kartu k validátoru vůbec přikládat. JK pak použije jen při kontrole jízdenek, kdy si ji vyžádá revizor.\nVolba pro přibrání spolucestujícího\nDržitel JK s časovým kuponem má navíc možnost nechat si svou kartu nabít i určitou finanční částkou. Pak tedy může JK používat i jako ELP. To je výhodné v případě, když držitel JK chce s sebou vzít na cestu někoho, kdo právě nemá jízdenku.\nTento úkon se nazývá volba spolucestujícího. Vzít s sebou spolucestujícího může jak ten, kdo má JK aktivovanou pouze jako ELP, tak ten, kdo používá kombinaci JK jako časového kuponu a ELP.\nDejme tomu, že držitel JK chce cestovat trolejbusem sesestrou a jejími dvěma dětmi, přičemž nikdo z těchto tří nemá vlastní jízdenku.\nPo nástupu do vozu tedy držitel JK před přiložením karty navolí prstem u ikony dospělého počet 1 a u ikony se siluetou dítěte 2.\nJakmile na displeji správně zvolí počty spolucestujících, přiloží svou JK. Tím potvrdí transakci a rozsvítí se nápis NÁSTUP. Tehdy je nástup potvrzen a v systému jsou elektronické jízdenky pro spolucestující zaznamenány. Jejich platnost trvá do doby, než držitel JK před výstupem přiloží kartu k validátoru, aby se na displeji zobrazil nápis VÝSTUP. V tom okamžiku je ukončena platnost jízdy jak pro všechny, kteří jako spolucestující cestovali, tak i pro držitele JK, který kartu využívá pouze jako ELP.\nTen, kdo JK využívá jako časový kupon a má aktivovanou i ELP vystupovat nemusí, protože tento držitel sám na elektronickou jízdenku necestuje.\nSystém je totiž nastaven tak, že vždy upřednostňuje časový kupon před elektronickou jízdenkou.\nZnamená to, že takový držitel JK nemusí mít obavu, pokud má ELP aktivovanou, že by se mu z peněženky odečítaly peníze za běžnou jízdu. U držitele JK, který využívá časový kupon, totiž ELP slouží opravdu „jen“ jako možnost vzít s sebou spolucestujícího.\nNa jednu JK je možné vzít maximálně 15 spolucestujících. Jako spolucestující lze navolit i psa nebo zavazadlo.\nVolba pásma II\nCestující, který má nastavenou JK jako časový kupon pro pásmo I a současně aktivovanou ELP, může jet na JK také do pásma II (mimo Jihlavu – do Malého a Velkého Beranova, Štoků, Hybrálce, Smrčné).\nV tomto případě musí držitel JK při nástupu před přiložením karty zvolit na displeji symbol +II, pak přiloží kartu, zobrazí se NÁSTUP. Tím je aktivováno to, že jakmile vůz vyjede mimo území Jihlavy (mimo pásmo I), systém automaticky odečítá elektronickou jízdenku z ELP, tedy jízdenku za zónu, do níž by jinak časový kupon pro pásmo I již neplatil.\nStejný postup volí držitel JK s kuponem platným pouze pro pásmo I, když cestuje zpásma II do pásma I, tedy zpět do Jihlavy.


Comdex: den první – slovem i obrazem - iDNES.cz\nComdex: den první – slovem i obrazem\n13. listopadu 2001 22:16, aktualizováno 22:16\nV první comdexový den se odehrálo mnoho zajímavých událostí. Nás nejvíce zaujalo představení mobilního grafického čipu společnosti nVidia, prototyp iPAQu s integrovaným foťákem a naší pozornosti neušly ani projevy prezidenta společnosti Sony a šéfa Nokie. Podvečer jsme se zúčastnili diskusního panelu, který rozebíral vliv událostí 11. listopadu na IT. Na závěr dne jsme se s firmou AMD vypravili na závodní dráhu, kde nám byl názorně vysvětlen rozdíl mezi procesory Pentium 4 a AMD XP.\nNový grafický čip společnosti nVidia určený pro mobilní počítače nese prozatím kódové označení NV17M a má se stát nástupcem čipu GeForce2 Go. Nový čip obsahuje několik významných vylepšení. Jedním z nich je řízení spotřeby prostřednictvím hardwaru i softwaru. Řešení označované názvem PowerMizer dokáže velmi efektivně přizpůsobit výkon, a tedy i spotřebu grafické jednotky. Čip NV17M má zároveň hardwarovou podporu anti-aliasingu, díky čemuž dokáže plynule vykreslovat detaily i na displejích s rozlišením 1024x768. Nový čip se má začít prodávat v únoru a nejdříve bude dostupný v některých noteboocích společnosti Toshiba.\nZajímavý prototyp počítače do dlaně iPAQ představila firma Compaq. iPAQ zvaný vypadá při pohledu z přední strany zcela standardně. Při pohledu z boku nebo ze zadní strany však nelze přehlédnout, že v sobě má integrován digitální foťák. Celý přístroj díky tomu sice mírně nabyl na rozměrech, přesto je s rozměry 86x131x55mm stále lehce přenositelný. Při zasazení do příslušného pouzdra navíc umožňuje využívat také funkcí GPS.\nBěhem prvního dne bylo na pořadu několik zajímavých projevů. Prezident společnosti Sony Kunitake Ando hovořil o síti označované jako FEEL. Tato síť by měla být neviditelná a v budoucnu by měla propojovat všechny druhy elektronických zařízení. Podle Anda je název FEEL pouze kódovým označením, které je v současnosti synonymem pro Bluetooth nebo WiFi. Propojení pomocí těchto síti během svého projevu demonstroval na běžně prodávaných výrobcích Sony a na některých prototypech. V tomto ohledu asi největší dojem na diváky udělalo představení prototypu hodinek se zabudovanou kamerou umožňujících přenášet videokonference. Úspěch sklidilo také představení zařízení AirBoard, které funguje jako Tablet PC, ale zároveň je i televizním přijímačem.\nZatímco Ando hovořil především o sítích pro domácnosti, další řečník, šéf Nokie Jorma Ollila, mluvil především o sítích GSM a o jejich úspěchu. Řekl však, že GSM není ani tak o současnosti, jako o budoucnosti. Tu nejbližší budoucnost GSM spatřuje Nokia v implementaci multimediálních SMS. Při té příležitosti oznámil, že polovina Nokií prodávaných v příštím roce bude schopna odesílat multimediální esemesky.\nV podvečer probíhal diskusní panel, na kterém hovořili počítačoví odborníci, kteří se podíleli na obnově systémů poškozených teroristickými útoky. Dozvěděli jsme se například, že díky dobrému krizovému plánování se podařilo bance American Express, sídlící v jedné z budov WTC, obnovit zpracovávání transakcí v náhradní předem vyhrazené lokaci v New Jersey do dvaceti čtyř hodin. Celkem nás pobavilo, když kapitán americké NAVY Christoper líčil, jak při útoku na Pentagon zafungoval jejich záložní server. „Ukázalo se, že umístění serveru ve vedlejší místnosti, je pádu letadla na budovu poměrně nevhodné... datové zálohy jsme naštěstí ve vedlejší místnosti neměli.”\nVečer nás firma AMD odvezla na automobilovou závodní dráhu, kde závod mezi sportovními vozy Viper a Corvette měl rozhodnout o tom, zda je rychlejší procesor Pentium 4 nebo Athlon XP. V rychlostním závodě nakonec těsně vyhrál Viper prezentující Athlon. Zda se tímto způsobem bude měřit výkon procesorů i nadále zůstává jednou z mnoha otázek prvního comdexového dne.\nTémata: SMS, Compaq, GPS, Kyberútok na banky, New Jersey, Nokia, Notebook, Pentagon, software, Sony, Tablet, Toshiba


Leipziger Buchmesse 2019 :: Jan-k-celis\nÚvodní stránka | Leipziger Buchmesse 2019\nKdyž ke mně poprvé, asi před půldruhým měsícem, doputovala informace, že Česko je hostující zemí na letošním Lipském veletrhu knihy, zavolal jsem Milanu Faltusovi, který má výjezdy tohoto druhu rád, co by říkal na společný výlet. Sám bych s tím měl v tomto případě nejspíš problémy určitého druhu, snažím se vytěsnit používání navigace, která by v tomto případě byla ale přece jen potřeba v případě cesty autem, a autobusem nebo vlakem by se to jistě taky dalo vymyslet, ale připadá v úvahu tahle možnost, tak proč to neudělat takhle. Pak jsem na to málem zapomněl, a když mi Milan volal týden před začátkem, jak jsem se rozhodl, musel jsem se podívat do přeplněného kalendáře, zda to vůbec půjde a zda nebudu muset něco vypustit.\nIdeální by bylo odjet už někdy ve středu či ve čtvrtek, ty první dny měli svá autorská čtení Radka Denemarková a Jaromír Rudiš, jenž napsal svou první knihu přímo v němčině a u něhož tisk spekuloval o získání Ceny Lipského knižního veletrhu 2019 v kategorii beletristiky, na niž byl nominován, Milan byl ale jako obvykle zatížen těmi svými technickými překlady, které ho živí a jichž se stále ještě v jeho věku neodhodlal zbavit, aby měl čas na to, co by bylo od něj zajímavější a přínosnější, ale měl už předjednané ubytování alespoň na jednu noc s tím, že bychom cestu pojednali o víkendu. Z pátku večer jsme ještě můj příjezd z Jičína do Prahy přesunuli na sobotu ráno a konečně odjeli od Invalidovny, zdržení byly pak už jen problémy s podivně funkční navigací, říkal jsem, ať ji vyhodí z okna, cesta přinejmenším až do Lipska je jasná.\nPřekvapilo mě, že zatímco já bych měl stres s celou tou „logistikou“ výletu, on se v klidu do čehokoli pustí, ačkoli působil totálně dezorientovaně ohledně prostoru, kudy jedeme, odkud se od jihu před Drážďany napojíme na onen tah, který vede z Polska přes Bautzen (Budyšín), zatímco kdybych jel „od nás“, tj. přes Žitavu a Löbau, jel bych už po téhle „čtyřce“ s oním úžasným pohledem zdáli na saskou metropoli, byť jen na krátký okamžik. Celé to ještě komplikoval čas potřebného ubytování, takže dojet na veletrh a pak se z hotelu znovu vracet nepřicházelo v úvahu (po odejití z areálu je vstupenka neplatná), takže jsme se nejdříve ubytovali a u pokladny si pak koupili až odpolední ticket, což společně se zítřejší seniorskou vstupenkou vyšlo o něco málo, ale přece jen levněji než vstupné na celý pobyt (které by bylo pětatřicet euro). Nakonec to ale bylo „tak akorát“, tedy vůbec alespoň v základních obrysech zvládnout vše projít bylo vzhledem k rozměrům celé expozice bez nějakých zastávek, na něž ale už nebyl čas, už na hranici únavy. Neměl jsem ovšem – kromě několika věcí, které bych přece jen nerad promeškal – , víceméně žádná striktně vymezená očekávání, spíše rámcovou představu o obou dnech s tím, že bych v sobotu rád prošel celý prostor expozice a v neděli se soustředil především na autorská čtení v určitém časovém bloku, zahrnující osobnosti, které mě zajímají.\nVýstavní areál, označovaný někdy jako Neue Messe, kde se každoročně jeden z největších podniků svého druhu v Evropě uskutečňuje, se nachází v opačném směru od středu města než ten původní, tzv. Alte Messe, jak jsme jej znali ještě za časů rozděleného Německa (hovořilo se o něm také v kontextu s konkurenčním Brněnským výstavištěm). Ten se nachází na jih od centra, kousek od Památníků Bitvy národů (Völkerschlachtsdenkmal), postaveného ke stému výročí bitvy u Lipska (1813/1913), a dnes už funguje jen coby kulturní památka. Poblíž (při jedné z někdejších návštěv to bylo pro mě překvapení) je také Ruský kostel (podobně jako v Mariánských Lázních, kde prý chátrá a jsou s ním problémy). V historickém kontextu pak ovšem existuje ve městě celá další řada objektů, zřejmé to bylo, už když člověk vystoupil z onoho unikátního nádraží (typ stavby označovali Němci jako „Kopfbahnhof“), známá byla též Kongresshalle am Zoo. Od roku 1996 je pak v provozu severně od centra v městské čtvrti Seehausen, vlastně u dálnice č. 14, kterou se přijíždí od Drážďan, nový rozsáhlý výstavní komplex, zatímco na starém výstavišti byly výstavní aktivity ukončeny. Orientačními pojmy pro mě byly ještě názvy Nordost, charakterizující lokalitu vzhledem k centru či místo s magickým názvem Thekla, někdejší spojení několika malých vesnic v novou se jménem řecké světice, zajímavým kostelem a jezerem. Když jsme pendlovali od hotelu Ibis k výstavišti, míjeli jsme směrovku ukazující cestu k tomuto místu.\nProstor výstavního areálu sestává z centrální Skleněné haly (Glashalle), před níž je ještě jakýsi předvstupní prostor s Merkurovou kašnou a dá se říci hlavním vchodem (Eingang West, trochu nelogicky pro návštěvníky, protože obě velká parkoviště jsou zcela na opačné straně), osově souměrně podél Glashalle je pak pět velkých hal, na jedné straně (blíž k Parkovišti 2) haly „se sudými čísly“ 2 a 4 plus Kongresovým centrem (Congress Center Leipzig), na druhé pak haly „s lichými čísly“, tedy 1, 3 a 5 (přičemž Halle:Eins má mimořádné postavení, je spojena právě se zmíněnými Cenami Lipského knižního veletrhu). Před ní se pak ještě nachází Messehaus. Pro hrubou představu lze říci, že Glashalle je co do plochy srovnatelná s budovou Pražského výstaviště v Holešovicích, ovšem další budovy by pak představovaly pět dnešních Tipsport arén. V centrální lipské hale ovšem nejsou stánky s knihami, je určena pro jiné účely (je tam třeba ono proslulé das Blaue Sofa). Kromě popsaného prostoru je vedle výstaviště ještě jeden nejméně stejně rozsáhlý, označovaný jako Logistický park. A pak je třeba ještě říci, že Buchmesse je jen jednou z řady akcí, které v areálu probíhají po celý rok, byť se jedná o událost významnou.\nVětšina aktivit v oblasti české kulturní reprezentace se odehrávala ve stánku č. D401 zhruba uprostřed haly číslo čtyři (orientace byla snadná, pod stropem visela velká písmena A, B, C, D, F, kromě toho byl prostor členěn oborově, např. od vchodu, jímž jsme přišli, byla filozofie, z druhé strany pak rozsáhlé prezentace v oblasti hudby), druhým místem, orientovaným především na dětskou literaturu, pak byl stánek H301 v hale 2.\nNa internetové stránce veletrhu věnovanému českému programu je mezi německými „Pressemitteilungen“ už z podzimu informace o připravovaném konceptu „Ahoj Leizpig“, jak jej uváděl i komentátor Martin Krafl v každém svém úvodním projevu na českých autorských čteních, tedy „s jot na konci slova“ (Němci píší tento původně námořnický pozdrav „Ahoi!“), mezi 55 přítomnými českými spisovateli (toto číslo uváděl komentátor), jejichž 60 knih (jak je uvedeno na webové stránce) bylo přeloženo do němčiny, patří Radka Denemarková, Pavel Kohout, Tomáš Halík, Jan Novák, Iva Procházková, Jaroslav Rudiš, Jáchym Topol, Kateřina Tučková, Petr Borkovec, ale i klasikové (již nežijící autoři) Jiří Gruša, Karel Hynek Mácha či Karel Poláček, dále Petr Hruška, Sylva Fischerová, Jaromír Typlt, Michal Ajvaz, Jiří Hájíček, J. H. Krchovský, Petr Stančík, z dětské literatury Pavel Šrut a Galina Miklínová (Die Sockenfresser, ovšem), Barbora Klárová a Tomáš Končinský, z mladších autorů pak například Zuzara Lazarová, Vratislav Maňák, Natálie Peterová, Tereza Semotamová či Marek Šindelka.\nV podrobnějších (a novějších) informacích, které jsem se před odjezdem pokusil alespoň zběžně pročíst, se objevila i další jména, Martin Reiner a Dora Kaprálová, Petr Sís, Petr Borkovec, Iva Pekárková, Arnošt Goldflam, Bianca Bellová, Tomáš Sedláček, Tomáš Glanz a další. S některými z těchto osobností jsem měl už tu čest se při různých příležitostech setkat – s Arnoštem Goldflamem na jičínském pohádkovém festivalu, kde jsme se bavili o společných brněnských přátelích, Petra Stančíka, Petra Borkovce, Doru Kaprálovou či Terezu Semotamovou jsem viděl na Šrámkově Sobotce a poslední z nich na pražském Světu knihy, v Sobotce jsem si, vzhledem k tomu, že moje matka strávila dětství v Děčíně, moc příjemně popovídal s Radkem Fridrichem, Iva Pekárková byla kdysi na jičínském gymnáziu a s Petrem Sísem jsme stáli na jednom jevišti, když jsem ho společně s zakladatelem nakladatelství Labyrint Joachimem Dvořákem uváděl při prezentaci jeho knihy tuším Charles Darwin: Strom života, při jiné příležitosti pak jsem Jiřího Grušu v době, kdy byl ministr školství, zavedl do redakce pohádkových novin, s Jaromírem Typltem se setkáváme dvakrát třikrát do roka při různých příležitostech. Někteří z nich, kteří mají čtení ve čtvrtek a pátek, žel neuvidím, ale jak řečeno, člověk musí vycházet z toho, co kdysi Helmut Kohl při sjednocování Německa označil za „machbar“ – uskutečnitelné. Pravda, třeba téma Dada im Sudetenland, diskusi Eugena Brikciuse s Radkem Fridrichem, by mě opravdu zajímalo.\nJe to už jako na Pražském hradě, před vlastním vchodem bezpečnostní rámy, sekuriťáci prohlížejí zavazadla, podrobně. Já jsem si přečetl pečlivě už doma pokyny, takže především mám potvrzeno, že budu moci fotografovat, Milanovi vzali nějaký sprej, nevím, proč ho vůbec v tom malém baťůžku, který měl vlastně jinak snad úplně prázdný, měl. Bundu i svetr jsem nechal v autě, je vyloženě jarní teplo, večer budu litovat, protože se ochladí, Milan využije šatnu až zítra. Koupit vstupenky a projít turnikety, a už na mě vyskakují nejrůznější informace. Stánek „philosophie“, takřka živý mopslík a tarotové karty, jen si hledejte (nové) souvislosti, vzápětí Frankfurter Allgemeine, Zeitung für Deutschland, první dvě slova s charakteristickým historickým německým písmem, FAZ je ovšem ikona, sleduji uspořádání – samotná akce čtení, vedle velký monitor, na stole velký tablet, za stolkem s diskutujícími osobami velké panoráma města s proslulou skyline, pojednanou ovšem jako černobílý letecký snímek (kdysi Karel Hvížďala právě tenhle moment zdůrazňoval jako novinářskou kvalitu v protikladu k bulváru, tj. množství obrazového materiálu, u FAZ hodně redukovaného, a absence barevnosti). Dívka s velkou visačkou free hugs, teprve po několika vteřinách to vlastně rozluštím a pochopím smysl eventu, který tuším před dvěma lety hýbal také Prahou, tak také podlehnu a moc o tom v tu chvíli dál nepřemýšlím.\nFotím desítky stánků, zajímavý nápis „Deutsche Autoren aus Russland“ a naopak přemýšlím, jaká jednostranná hysterie vůči Rusům je u nás. Překvapuje titulek Prager Küche, kulinarische Spaziergänge od Hany Rigo a Černínovo nakladatelství, Czernin Verlag, bavím se s ženou u stánku, a říkám žertem, že to asi nebude ten senátor Czernin, vedle kterého jsem seděl před měsícem v Sobotce na Jivínském Štefanovi, ona na to (myslím, že anekdotický obsah příliš nepochopila, ale v tomto případě je to pochopitelné, nemůže znát kontext), že je to rod hodně rozvětvený.\nZajímavý nápad – „Manuskripte herzlich willkommen!“ Milan se tam hrne, on má pořád nějaké nápady něco někde publikovat, já jsem tak trochu skeptický ohledně toho, že by to měla být lidumilná záležitost, zítra se u auta setkáme s paní, která si pro radost vytvořila a publikovala knížku o květinách, ale pak teprve začíná ta starost, nějaký obchodník by si prý vzal na starost distribuci, ale ještě než cokoli učinil, chtěl zálohu osm tisíc euro. Je to jako když chtějí skvělí muzikanti ověnčení cenami, aby jim hráli v rádiu jejich písničky, musejí si to zaplatit – kde jsou ty časy, kdy rádia objevovaly nejžhavější noviny a tvořily hudební dějiny! Je jiná doba. Nicméně Milan se ke stánku ještě jednou vrátí a probírá to s nimi, stejně tak to bude znovu ještě zítra.\nDalší řada míst, kde se něco děje, prezentace, osoby u stolku s mikrofony vždy s promyšleným pozadím, stolky s výtvarným materiálem pro děti, které si cosi stříhají a lepí. A už jsme u českého stánku s charakteristickou grafikou, kdy všechny písmena „E“ ve výrazu LEIPZIG 2019 TSCHECHIEN jsou nahrazena barevnými pruhy v národních barvách. Je to ovšem červená, modrá a žlutá (aby byla na bílé vidět), což mi připadá, jakkoli v tu chvíli nevím, jak bych tu překážku sám řešil, tak trochu dezinformativní a pochybené. Na vlaječkách je pak slovo „AHOJ!“, které se opakuje nejrůznějším způsobem jako aktualizace v Německu s jiným pravopisem známého námořnického pozdravu pro změnu v barvách bílé, žluté a modré na červeném podkladu. Nu čert aby se v tom vyznal.\nProstor českého stánku je nicméně zajímavě strukturován, řekl bych, že má zajímavou dynamiku uzavřenosti a otevřenosti. Uzavřený je více než půlkruhový tvar s třemi „poschodími“, jako je to třeba v sauně (a něco podobného mají, právě pro různé besedy, setkání atd. v Základní škole Sobotka) nebo prvorepublikových či možná ještě spíše secesních plovárnách i s tím, že po straně stolku s osobami, které jsou právě v centru pozornosti posluchačů rozsazených nad sebou na oněch stupních, je okénko zvukaře a logistiky, a za tímto místem, kde se odehrávají autorská čtení, je panel s vystavenými informacemi a knihami, dominuje Milan Kundera, ale je tu pochopitelně celá řada dalších knih, podél této stěny se pak dojde ke stolku, na němž leží jednotlivá vydání novin ke každému dni veletrhu AHOJ LEIPZIG ZEITUNG, Literární noviny a další materiály, trička s nápisem Ahoj! či podobně pojednané „placky“, za stolem pak mladí lidé jsoucí k dispozici návštěvníkům. Další regál s knihami, před nimi několik stolků se židlemi.\nJe mi jasné, že nemáme šanci ani projít veškerý výstavní prostor, co bychom si ale neměli nechat přece jen ujít, je centrální Skleněná hala, v níž se nachází také legendární „Modrá pohovka“, das Blaue Sofa (v logu psáno malým písmem, tedy das blaue sofa), kde se konají literární pořady, přenášené rovněž televizí (ZDF), takže je to záležitost nejvyšší prestiže. Do života tento projekt původně uvedl Club Bertelsmann a byl spojen s Kulturním magazínem ZDF aspekte, od roku 2000 funguje na obou největších knižních veletrzích, tedy ve Frankfurtu a Lipsku a objevují se na něm nejvýznamnější autoři, prezentovaní na veletrhu, tentokrát se zde ocitli také společně Jaroslav Rudiš s Pavlem Kohoutem a rovněž Jáchym Topol. Pro úplnost ještě uvedu, že od roku 2005 existuje tento kultovní kus nábytku s rituálem půlhodinového rozhovoru, přenášeného živě a dostupného též v ZDF-mediatéce, na Berlínském mezinárodním festivalu literatury (internationales literaturfestival berlin).\nDošli jsme tedy sem, abychom nasáli atmosféru velké prosklené haly s dominatním schodištěm a právě probíhajícím jedním z pořadů na Modré pohovce. Dominantním dojmem nicméně byly stovky kostýmovaných lidí, mladých starých, kteří zde buď postávali, seděli ve skupinkách na podlaze či šli tím či oním směrem, a evidentně byli jednou z těch nejviditelnějších složek celého veletrhu, jak to říká ostatně i komentář jednoho z videí: „Und die bunt kostümierten Besucher der Manga Comic Con 2019 waren wieder ein optisches Highlight.“ Hledal jsem vysvětlení, protože tohle je pro mě velká neznámá, a opisuji z jedné stránky: „Manga Comic Con / Platforma pro fanoušky manga a anime filmů, her a Cosplay.“ Čtyři dny nejrůznějších akcí zmíněných oblastí, též Japonska, kde jsou původním domovem, zaplnily celý prostor veletrhu nejrůznějšími figurami (cosplay je z anglického costume play, kostýmová hra, rovněž z japonštiny, což má zároveň zahrnovat herecký výkon), představující všemožné postavy z oněch filmů či videoher, hromady plyšáků, zbraní, masek atd. atd. a zřejmě přitáhly množství lidí, kteří nepřišli posedět na autorských čteních či si prohlédnout knížky, ale kteří chtěli zažít něco ze společenství karnevalové kultury, jestliže mám použít starší termín.\nPo krátkém mezičase odpočinku v hotelovém pokoji jsme večer vyrazili do centra Lipska. Některé programové části se uskutečňují mimo výstaviště, v Galerie KUB (Kantstraße 18), kde je rovněž výstava komiksu, má dnes Jaromír Typlt s Michalem Ratajem jedno z jeho pozoruhodných vystoupení Škrábanice, já ale uvidím Jaromíra zítra na autorském čtení a rozhodli jsme se pro další možnost, totiž v kavárně Telegraph (Dittrichring) vystoupí dvě spisovatelky Sylva Fischerová a Bianca Bellová. Přidávám poznámku, je ještě celá řada dalších míst, kde se něco děje: Scéna Schaubühne Lindenfels, Dům knihy Lipsko, Scéna Neues Schauspiel Leipzig, Literární dům Halle v uměleckém fóru Saalesparkasse, Zelený salón, Stará škola sv. Mikuláše a jiné. Dittrichring je podlouhlé náměstí na okraji vnitřního města (Innenstadt) kousek od bachovské Staré tomášské školy a Thomaskirche a deset minut trochu do kopce k proslulé Staré radnici a lokálu Auerbachs Keller, Goethovy inspirace pro Fausta. Vešli jsme do restaurace, nic tu nevypadalo na uzavřenou společnost, ani v patře, kde sedělo několik Čechů a Češek, které nám prozradily, že musíme jít bočním vchodem. Po schodech do prostoru, používaného, jak je zřejmé z nalepených plakátů po stěnách, jako jazzový klub, s malým pódiem a barem na opačné straně, jsme pak vyslechli první z našich čtení.\nPřišli jsme, když už to běželo, kromě obou spisovatelek ještě další dvě osoby, jedna z nich překladatelka Olga Staňková, pak herečka, jejíž jméno jsem nezachytil. Hovořilo se o novele Jezero, jejíž autorka Bianca Bellová, spisovatelka s bulharskými kořeny, získala vítěznou cenu Magnesie Litery 2017 v kategorii Kniha roku a několik dalších ocenění, a knize Sylvy Fischerové Evropa je jako židle Thonet, Amerika je pravý úhel. Musím říci, že mě zaujala více první z nich, jak svou jakousi vnitřní energií, tak obsahem toho, co se četlo. Dozvěděli jsme se rovněž něco z organizace veletrhu, každý den má svého Botschaftera (vyslance), dnes jím je Jiří Přibáň (kladu si otázku, zda je příbuzný s Michalem Přibáněm, autorem zajímavé knihy Všechno je jenom dvakrát), zítra Tomáš Glanz, kterého si chci poslechnout na českém stánku. Milan se dal do řeči s dívkou, kterou přivedla, jak se ukázalo, její kamarádka, studující v Praze bohemistiku. Uvědomuju si, že bych rád pojmenoval, jaké je to vlastně zde publikum. Vypadalo to, že to budou vždy tak trochu zasvěcenci, s hlubším zájmem o věc. V té souvislosti si vzpomínám, že jsem četl v novinách odpovědi jedné dívky na ulici, která říkala, že se ve škole učí o Franzi Kafkovi a jinak vlastně nic nezná, ale půjde se na veletrh podívat. Tady sedí nicméně evidentně intelektuálové, v Německu mívají jistá poznávací znamení, zajímavé je, že jsou starší i někteří mladší, jako ona studentka.\nPo pauze následovalo čtení Kateřiny Tučkové, orientované na její knihu Vyhnání Gerty Schnirch, která vyšla v loňském roce v překladu Iris Milde v nakladatelství KLAG Verlag, Berlin s názvem Gerta. Das deutsche Mädchen, což je opodstatnění zvoleného zaměření – kromě samotného tématu, poválečného osudu dívky z Brna, tedy česko-německých vztahů. Spisovatelka se vyjadřovala právě i o různé perspektivě, v níž jsou tyto příběhy dnes vnímány. Ano, o tom opačném postoji, kdy byli Němci vysidlováni, což bylo dobově v celkovém kontextu vnímáno jistě oprávněně coby „odplata“, ale v konkrétním případě dívky s půlletým dítětem, která absolvovala noční třicetikilometrový pochod, jakékoli opodstatnění ztrácí, se dnes znovu zvedá diskuse. Spisovatelka, pozoruhodná i u svých dalších knížek a kulturních aktivit (jeden odkaz o mnohém z toho a v bezprostředním kontextu s Lipským knižním veletrhem uvádím pod textem) se zmínila o tom, že pobývá v Brně v části nazývané Brněnský bronx, kde ale dnes bydlí umělci „a já“, a dokonce v domě, v němž bydlela hrdinka jejího příběhu, onen pochod si pak vyzkoušela i na vlastní kůži (teď jsem náhodou objevil, že o tom hovořila už na pohovce u Jana Krause). U stolu před červeným divadelním závěsem v kavárně Telegraph seděli též Steffi Böttger a Martin Krafl.\nIII / Intermezzo\nS nohami sezením nyní odpočatými jsme si ještě udělali noční procházku po centru Lipska. K Památníku Bitvy národů by to bylo pěšky daleko, a místo, kam chtěl Milan zajít v souvislosti s příběhem, který sleduje a o němž já nemám ponětí, totiž Connewitz, kdysi vesnice, dnes součást města, které není odtud už daleko, nejspíš už nenavštívíme (pokoušel se o úvahu, že by tam zajel ještě druhý den ráno sám, ale nakonec z toho nic nebylo). Chtěl jsem si po letech alespoň osvěžit vzpomínku na onen zvláštní tvar náměstí (onen dojem působí neobvyklé vedení kolejí tramvaje), na jehož jedné straně stojí Neues Gewandhaus, modernistická budova tak trochu podobná Nové scéně Pražského divadla. Stavba (dnes už uváděná bez přívlastku „nový“, na Wikipedii pak jako „3. Gewandhaus“ po první původní a druhé stavbě Martina Gropia, příbuzného proslulého Waltera Gropia, jednoho z otců světové moderní architektury, postavené před koncem 19. století) zde je od roku 1981 (základní kámen 1977). Pražská Nová scéna vznikla v letech 1977-1983.\nJestliže náměstí v době mých návštěv v Lipsku mělo jméno po autorovi spisu Das Kapital, tedy Karl-Marx-Platz, (dnes se vrátil opět předválečný název Augustusplatz), bylo to opodstatněné, hned vpravo od koncertní budovy totiž stojí proslulý „Weisheitszahn“, zub moudrosti, kteroužto přezdívku dostala podle svého tvaru tehdejší nová výšková budova Karl-Marx-Universität, dnes Univerzita Lipsko, s kavárnou tuším v sedmnáctém patře, jak to stálo i ve středoškolských učebnicích němčiny. Měl bych nicméně ještě v tomto kontextu zmínit osobnost Gewandhausu, dirigenta Kurta Masura, ikonu německé hudby, jenž vystoupil i v politicky napjatých dobách lipských demonstrací před sjednocením Německa s výzvou „Keine Gewalt!“ (Žádné násilí), postojem, který znali o několik měsíců později i Češi v převratu, označovaném právě pro tento étos „Sametovou revolucí“.\nPtali jsme se dvou kolemjdoucích žen, cože to je za budovu kostela, kterou jsme ani jeden z nás neznali. Nemohli jsme znát, na tomto místě stál kostel Paulinerkirche, podle paulánů, tj. dominikánů, vlastně Universitätskirche St. Pauli s pohnutým osudem, stržen byl v roce 1968, a na jeho místě postavena budova s názvem Paulinum – Aula und Universitätskirche St. Pauli, náležející univerzitě. Mohl bych pokračovat popisem dalších budov a proměn, když jsme si v mysli přehrávali vzpomínky a konfrontovali je s dnešní realitou. Milan vzpomínal na pracovní cesty s překládáním pro Robotron, jehož budova již také není, ukazoval mi místa, kde čeští pracovníci bydleli a došli jsme až k zmíněnému Hlavnímu nádraží, které je stavebně zvláštní tím, že za průčelím koleje končí (není tedy průjezdné jako pražské Hlavní nádraží, Němci pro to mají termín Kopfbahnhof). Než jsme došli zpátky zase trochu jinou cestou k autu a dostali se do hotelu, bylo k jedné hodině.\nPopis výstavních prostor (kromě ústřední Skleněné haly) jsem zakončil u českého stánku, k němuž jsme se nyní – v nedělní dopoledne – vrátili, abychom si vyslechli několik autorských čtení. Právě u jednoho ze zmíněných stolů (jinak tam v tu chvíli nikdo není) při našem příchodu sedí Jaromír Typlt s mužem, kterého mi představuje jako německého přítele Martina Mutschlera, s nímž pak bude sedět u stolu při autorském čtení. Zdravíme se a já se s omluvou, že bych už nestihl zaznamenat alespoň něco z předchozího vystoupení, přesouvám ke stolku, kde probíhají poslední minuty čtení Tomáše Glance s jeho tématem pro tento den „Literatur der Beunruhigung“. Obrysy této myšlenky jsou myslím hodně aktuální, je tu mnohé, co dnes znepokojuje na nejrůznějších úrovních, Glancovo téma evropských paralelních kultur, ruské avantgardní a performativní kultury a zprostředkování aktuálních impulsů současné ruské literatury v Čechách mi svým duchem není vzdálené. Kateřina Černá, která čtení moderuje, zvedá ruku s novinami, kde můžeme číst titulek „Eine bessere Russlandkenntnis würde helfen, vereinfachende Gesichtspunkte einzuschränken“ (Lepší znalost Ruska by pomohla omezit zjednodušující pohledy/stanoviska).\nNu a po krátké přestávce pak už přichází Jaromír, aktuálně autor titulu oder schnurtracks, jenž vyšel v nakladatelství hochroth v březnu minulého roku v překladu Martina Mutschlera, jenž seděl, jak už řečeno, vedle něj nyní u stolku. A ovšem také knihy Michal über Nacht, ještě novější, řečeno onou obvyklou metaforou ještě s vůní černi z tiskárny, tedy vydané v prestižním nakladatelství Kant 2019 v překladu Maxe Zaloudeka a doslovem Nicoly Mizerové. Český čtenář zná pravděpodobně knihu Stisk (Torst, 2007), v níž se text Michal přes noc (původní česká verze) nachází. Moderátor (a zároveň jedna z klíčových osob české reprezentace, programový koordinátor) Martin Krafl, stejně jako později u dalších autorských čtení, uvádí pořad v ruce se zmíněnými aktuálními novinami (v češtině) a komentářem ke slovu „Ahoj“ a odkazem na další místo, kde se konají česká čtení, a nezapomene zmínit ani legendární sochu Davida Černého „Quo vadis“, „trabi“ na čtyřech nohou, upomínající na exit „východních Němců“ přes Čechy v roce 1989, kterou jsme viděli v Glashalle. Uvědomuju si, jak vlastně ta autorská čtení jsou dramaturgicky pojednána, je tu obvykle nějaké představení, je položeno několik otázek a poté přicházejí na řadu ukázky z díla, povětšinou aktuální.\nJaromír Typlt vládne skvěle němčinou (kdesi jsem četl komentář, že nemnozí spisovatele nevyužili služeb překladatele, jeho autor Typlta ovšem nezmínil), takže nedocházelo k žádným prodlevám a rozhovor probíhal plynule. Když Martin Mutschler českého autora představoval, zmínil rovněž přesahy v jeho tvorbě k dalším oborům, a uvedl i příhodu, jak pohotově zareagoval u jakéhosi koncertu a vystoupil, maje stále po ruce kytaru. Při čtení zazněly také dvě z oné několikrát variované textové sekvence, jak si ji můžeme přečíst v Michal über nacht –\nAlchimie heißt nicht Mechanerie\nMechanerie heißt nicht Milchanomalie\nMilchanomalie heißt nicht Pech im Spiel\nPech im Spiel heißt nicht auf Sicht verzichten\nAuf Sicht verzichten heißt nicht erdolcht im Gespräch\nErdolcht im Gespräch heißt nicht Leichtigkeit\nLeichtigkeit heißt nicht Keuchen\nKeuchen heißt nicht zehn Stufen\nZehn Stufen heißt nicht neun Stufen\nNevím, zda to byla opravdu tato verze, cituji tu první v knize. Půlhodinka vymezená na autorské čtení utekla strašně rychle (pociťoval jsem to opakovaně), v takovém formátu vlastně nepřipadají v úvahu nějaké další debaty, což je škoda. Přesto jsem položil otázku, na kterou byl čas opravdu jen na „die letzte Minute“, ale považoval bych bez ní Jaromírovu prezentaci za neúplnou, totiž na Novou Paku, k níž se hlásí dokonce jako k jednomu ze svých životních témat. Takže se v rychlosti posluchači dozvěděli, že v městečku (vzdáleném necelých dvacet kilometrů od Jičína, kde pobývám já, což onu otázku rovněž opodstatňuje) je mimořádná výtvarná tradice a muzeum s expozicí medijních kreseb.\nJeště je nicméně nezbytná poznámka: Toto není jediné vystoupení Jaromíra Typlta na Lipském knižním veletrhu. Na jeho webových stránkách můžeme číst „aktuální rozpis“ všech akcí, publikovaný 20. března 2019 (kopíruji bez úprav):\nJaromír se věnoval svým německým příbuzným, kteří seděli v publiku, následovalo vystoupení Michala Ajvaze. Představil německý překlad své knihy Návrat starého varana, tedy Die Rückkehr des alten Varan, jež stála postavená před džbánem s vodou, a ještě jedné další, Die zweite Stadt, tedy Druhé město. Zaujala mě diskuse, související s vlastním obsahem či jeho interpretací, totiž otázkou, jak vlastně chápat onen výraz v českém názvu „druhé město“. V němčině se totiž odlišuje číselný význam první, druhý, třetí atd., pak je to „die zweite“, druhý znamená ale také jiný, a pak by se to muselo přeložit „die andere“. Litoval jsem v tu chvíli, že formát čtení nenabízí nějakou diskusi, protože bych přispěl návrhem „paralelní / paralell“. Ovšemže jsem si vědom, že je příliš jednoznačný a sám bych se rovněž, kdybych byl v situaci autora, spíš rozhodl ponechat ono tajemství významu, který počítá s různým vnímáním knížky. Michal Ajvaz to také tak předložil, za městem, které vnímáme ve své každodennosti, se můžeme ocitnout v onom světě, který zde byl dávno předtím, jehož obyvatelé nás vnímají jako cosi přechodného či dokonce pomíjivého atd.\nJá sám jsem si tento moment uvědomil i tváří v tvář panu spisovateli, jehož dílo jsme vnímali jako onu nejnovější literaturu, a on ten čas odlétl. Ostatně není divu, Michal Ajvaz je stejný ročník jako já, dokonce o dva tři měsíce mladší. V řeči padla slova o tom, že autor odmítá výraz „pražský autor“, přestože v Praze žije, a onen antikvariát v Karlově ulici je tím skutečným magickým místem (ostatně chodili jsme tam všichni), ovšem: i slovo magičnost je dnes zprofanované. Autor se zajímavě vyjádřil o procesu tvorby, totiž o skutečnosti, jak střídá beletrii s prací na filozofických spisech (až má potom obavu, když se po čase vrátí k beletrii, zda to „ještě umí“ či zda „zapomněl“ psát), přitom nicméně obě oblasti nechce jakkoli směšovat, převádět filozofické teze do beletrie by nefungovalo.\nNu a to už tu je Stanislav Komárek se svou charakteristickou rozvážnou a trochu ráčkující dikcí, představuje jej jeho překladatel Mirko Kraetsch. Jednou z bohaté charakteristiky je skutečnost, že původní orientací biolog spojuje věci, které zdánlivě nemají nic společného. Po několika větách je ovšem jasné, že Komárek dokáže zaujmout, občas nenásilně vyvstane jeho potutelný humor – například když padne název jeho knihy Opšlstisova nadace, který se německý komentátor pokouší celkem se zdarem vyslovit. Padne i jiné české slovo, pro Němce nutně jazykolam, totiž „zmrzlina“.\nUžívám si to, a to netuším, že překladatele znám, dokonce dost dobře. Když jsem se vrátil z Lipska a ozřejmoval jsem si řadu nejasností s tím, že si – kromě štůsku papírových tiskovin procházím nejrůznější materiály na internetu, narazil jsem na iLiteratuře článek Bohemistou proti své vůli, jehož autorem je právě Mirko Kraetsch, jenž zde líčí, jak se vlastně ke svému oboru dostal. Když padla slova o Drážďanech a studiu na jazykové škole, zbystřil jsem, a ejhle…! Mirko skutečně studoval na tehdejší EOS Romain Rolland (dnes Gymnasium Romain Rolland) s rozšířenou jazykovou výukou, kde byl v době „Wende“ mým žákem. Samozřejmě jsme v Lipsku ani jeden druhého nepoznali, po třiceti letech opravdu oba vypadáme trochu jinak.\nA ještě tu je jedno vystoupení, které mě zajímá. Do němčiny bylo přeloženo jedno z kultovních děl autora, jímž jsem se před desetiletími dost zaobíral, Studeňanského Mistra, nyní v překladu tedy Der blutige Roman. Překladatel Ondřej Cigán se pustil do práce a není to jen tak ledasjaký překlad. Komplikovaná významová struktura vyžaduje kromě imanentních obsahů znalost celé šíře mimoliterárních kulturních souvislostí. Jedním z prvních „odhalení“ bylo věcí pražské Řimsologické společnosti na začátku sedmdesátých let, ono zjevení pak má i samo o sobě pozoruhodnou historii vedoucí k založení pražského nakladatelství Paseka po listopadovém převratu. Ondřej Cigán při příležitosti překladu k samotnému textu připojil stostránkový komentář, v němž je shrnuto jeho nadšené a důkladné bádání.\nNadšení (a nejen jeho, ale i přítomných posluchačů) bylo zřejmé i při autorském čtení. Na stolku se objevilo několik knih nakladatelství Kētos, jehož posledním, nejčerstvějším výtvorem byla kniha, která byla hlavním tématem čtení, dalšími byly Mumie auf Reisen J. H. Krchovského, Longův poetický pastýřský román Daphnis und Chloë či Valerie und die Woche der Wunder Vítězslava Nezvala. Nu a pak už došlo na čtení Prospektu, nad nímž jsme se před léty chechtali a který vyvolával nyní nové výbuchy smíchu těch, kteří přišli na Cigánovo čtení v českém stánku. Pěkně jsme si pak ještě popovídali, vyptal jsem se překladatele na jeho kulturní zázemí, které z velké části spočívá ve Vídni, podělil se s ním o mé dávné zážitky, zmínil knihu Lenky Pořízkové o Řimsologické společnosti, zkrátka bylo to fajn.\nCigánovým vystoupením na českém stánku jsme s Milanem uzavřeli blok autorských čtení s tím, že já si půjdu někde dát kafe a sejdeme se zde na závěr v půl čtvrté, kdy se mají u českého stánku sejít čtenáři a vlastně uzavřít celou českou prezentaci. Přesto se sem nicméně ještě na okamžik vracím ve chvíli, kdy má slovo Tomáš Sedláček, postava široce známá i z televize, autor někdejšího bestselleru Ekonomie dobra a zla. Nechtěl jsem jeho vystoupení poslouchat celé, nicméně musím říci, že mě zaujala jeho myšlenka, kterou vyslovil, když řekl, že je dnes velice obtížné definovat, co je vlastně dnešní Evropa. Byl v týmu dvanácti předních osobností z různých zemí našeho kontinentu a nebyli schopni se dohodnout na nějaké společně platné formulaci. To je samozřejmě velice aktuální záležitost, zvláště ve vztahu ke všem ostatním hlavním hráčům celosvětového dění, ovšemže především ekonomiky, na jejímž pozadí je třeba vnímat širší rámec společnosti. Na Sedláčkovi, který musím říci (bylo to pro mě překvapení) působil velice přesvědčivě, mi je sympatické, že se neupíná právě jen do onoho uzavřeného světa ekonomie, jako většina dalších ekonomů, ale překračuje k tomu, co nazýváme v širším smyslu kulturou.\nNu a už tu je onen čas, kdy přichází na řadu ono „shrnutí“, respektive okamžité shrnutí, protože další kontext bude třeba teprve vyhodnotit. Již nyní nicméně jsou vyjádřena poděkování všem zúčastněným, kteří se zasloužili o zdárné zvládnutí prezentace české kultury, mezi nimiž má zřejmě nejvýznamnější zásluhy – nejen na knižním veletrhu, ale i v rámci projektu Českého roku kultury, jehož akce můžeme v programech sledovat prakticky od začátku roku – Moravská zemská knihovna pod vedením prof. Tomáše Kubíčka. Jmenovány byly desítky dalších osob a slavnostní náladu završily pak přípitky, toho už jsem se nicméně příliš nechtěl účastnit. Pozdravil jsem Alenu Zemančíkovou, kterou jsem zahlédl přicházet, tuším s Terezou Semotamovou, možná jsem ještě něco zapomněl.\nMilan si chtěl ještě koupit nějaký velký výtvarný kalendář, já jsem ještě doposbíral něco málo materiálů, zvláště v oblasti „nové hudby“… Stejně mě čeká ještě mnohé přečíst, v autě přemýšlím o dalších souvislostech, jistě budou záznamy z Blaues Sofa, mám i nějaké knížky a tuším, že tahle akce bude mít pro mě i nějaké další pokračování.\nNominace na Cenu Lipského knižního veletrhu\nDavid Černý, Trabi-Skulptur\nMoravská zemská knihovna a Mezinárodní knižní veletrh v Lipsku


Chunky tenisky doplní jakýkoliv sportovní i ležérní městský look\nLetošní jarní trendy nahrávají pohodlné, a přitom stylové módě. A jinak tomu není ani ve světě obouvání. Jedním z top trendů, který se drží na výsluní už několik sezón a se kterým se setkáme v aktuálních kolekcích, jsou chunky tenisky. Trend světlé obuvi pokračuje i na jaře.\nV nové kolekci Deichmann chunky tenisky nejčastěji objevují v neutrálních světlých barvách. Osvěžte tedy svůj jarní outfit extravagantním modelem ve smetanově bílé, krémové, béžové, šedé nebo růžovozlaté. Atraktivně vypadají také modely složené ze dvou neutrálních barev, které vám tak otevřou dveře k dalším módním kombinacím. Jaro sice přeje světlým barvám, v kolekci však najdete i několik klasických černých, nebo naopak barevných kousků. Je pouze na vás, pro které z nich se rozhodnete.\nChunky tenisky z kolekce Deichmann jsou nepřehlédnutelné a skvěle doplní jakýkoliv sportovní nebo ležérní městský look. Hodí se nejen k módním teplákovým soupravám a k džínům. Vsaďte na kontrast stylů a obujte je třeba k oblíbeným jarním šatům či k rozevláté midi sukni. Jakmile je jednou obujete, zjistíte, že jsou nesmírně pohodlné a už je nebudete chtít zout.


Atomový věk | Názory | Lidovky.cz\nNásleduje článek: KLESLA: Princezna Koloběžka. Kolik dopravních značek snese pražský volič?\nMACHÁČEK: Vollgeld – švýcarské suverénní peníze KLESLA: Princezna Koloběžka. Kolik dopravních značek snese pražský volič?\n18. května 2006 6:52 Lidovky.cz > Zprávy > Názory\nTemelín | foto: Reprofoto\nDiktafon byl ještě puštěný, ale rozhovor, alespoň ta část, která měla šanci se vejít do novin, skončila.\nDesetiletý syn Alexandra Leonidoviče Zubrického přinesl obložené chlebíčky a kávu z výborného brazilského nescafe.\n„A jak se vy jako člověk, jemuž vzal Černobyl domov, díváte na to, že by se měly na Ukrajině, ale v Evropě vůbec, stavět nové atomové elektrárny?“ nedalo se nezeptat. „Myslím, že se bez nich, bohužel, neobejdeme. Podívejte, co se u nás děje s ruským plynem. Takže ano, ale musí být nové, bezpečné,“ odpověděl, přestože přišel při výbuchu elektrárny o byt v Pripjati a neví, jestli mu ozáření po výbuchu Černobylu nezkrátí život.\nUkrajinec Aleksandr Leonidovič Zubrický je jen řidičem náklaďáku. Tony Blair premiérem Velké Británie. Kdyby přišel k Zubrickým na kávu, v názoru na nutnost nových atomových elektráren by se Tony Blair s hlavou rodiny shodl.\nBlairův souhlas s výstavbou jaderných elektráren není osamocený. Přehodnocení odmítavého, nebo přinejmenším rezervovaného, postoje k atomové energetice se chystá napříč většinou západní Evropy. V některých zemích mělo jádro dveře otevřené stále. Francie, světový lídr v této oblasti, dnes vyrábí čtyři pětiny elektrické energie v těchto elektrárnách. Na Černobyl nesmíme zapomenout a následky havárie nelze zlehčovat. Ale kdyby se například na automobilismus pohlíželo jako na jadernou energetiku po dvacet let staré katastrofě na Ukrajině, tak bychom už auta dávno zakázali.\nV dohlédnutelné budoucnosti, tedy nejméně v příštích dvaceti letech, se bez jaderné energetiky nejen neobejdeme, ale budeme muset připustit její další rozvoj. Ve světě, v Evropě i v České republice.\nMusí to samozřejmě být jaderné elektrárny nové generace, bezpečnější, ale i ekonomičtější. Spolu s jadernou energetikou je třeba rozvíjet i všechny další způsoby výroby elektřiny. Evropa a Západ vůbec jsou energeticky zcela nesoběstačné. Jaderná energetika není řešením. Ale je jednou z cest, jak toto řešení v budoucnosti najít.\nLuboš Palata, Lidové noviny\nTssssss Atomovy vek? Ne, vek internetu! Nenavidim atom, miluju net! Treba... 22:53 23.5.2006\nivan.vitula Principiálně To, co brání provozu množivých reaktorů nebo přepracování... 21:24 21.5.2006\nJan Komunistická normalizace pod "demokratickými" kulisami na postupu: Česká... 23:24 18.5.2006\npijte vodu, když ji kážete Tak snad že bychom zrušili synchronizovanou na distribuci elektřiny. Kdo chce... 18:51 18.5.2006\nV.Novák Re: Tak snad že bychom zrušili synchronizovanou na distribuci elektřiny. To jde... 10:39 19.5.2006\nDalších 90 247 volných pozic


FOTO: Steinbrenerova tiskárna uvedena do herního provozu\nVIMPERK - 25. června 2017 - 13:59 - Steinbrenerovu tiskárnu jako logickou hru na principu her únikových slavnostně uvedli před minulým víkendem do provozu. V uplynulém týdnu už si ji vyzkoušeli první i další zájemci. Hru najdete ve sklepích staré vimperské radnice, kde bývala miniexpozice Zlaté stezky. Kontakt a rezervace hráčů na tel. 388 402 230 a v infocentru naproti na náměstí.\nTvůrci a stavitelé hry, pracovníci odboru školství, kultury a cestovního ruchu vimperské radnice, se inspirovali také obdobnou hrou provozovanou na faře v Malenicích na Strakonicku.\n„Naším cílem je přilákat do Vimperka ještě více turistů a nabídnout jim kvalitní zábavu bez násilného poučování. Vsadili jsme – jak jinak ve Vimperku – na knihtiskařskou tradici,“ uvedla při slavnostním zahájení Renata Lešková z odboru školství, kultury a cestovního ruchu vimperské radnice.\nVšem tvůrcům Steinbrenerovy logické hry, a to jmenovsitě, se dostalo velkého poděkování od místostarosty Vimperka Lukáše Sýse. A děkoval i vedoucí odboru Zdeněk Kuncl. A protože šlo o slavnostní okamžik, nechyběly při něm ani chlebíčky a koláče. A také ani to hlavní - totiž zájem turistů a návštěvníků Vimperka hned od prvních chvilek...\nSamotnou hru, která prý bude logická a ne příliš těžká, zvládnou i děti. Tvůrci nás požádali, abychom předem raději prozrazovali co nejméně a nezkazili tak radost hráčům. Takže vám jen řekneme, že cestou po historických pěšinkách vimperského knihtisku se budeme dobře bavit, a ve sklepích se v letním horku i ochladíte...


Rybníky Všechovice | Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka rybníky Všechovice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si rybníky Všechovice než Vás někdo předběhne.\nKategorie rybníky Všechovice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele rybníky Všechovice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je rybníky Všechovice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné rybníky Všechovice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii rybníky Všechovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující rybníky Všechovice, a to rybníky na prodej Všechovice, pronájem kybníku pronájmy rybníků Všechovice, Vodní plocha Všechovice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii rybníky Všechovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pozemky Všechovice, pozemky k prodeji Všechovice, pozemky k pronájmu Všechovice, Pozemky Všechovice na dražba.\nDalší lokality v okolí rybníky Všechovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii rybníky Všechovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr rybníky Všechovice. Určitě lépe naleznete rybníky Všechovice, který hledáte.


Flugzug aneb místo letadla vlak. Krach Adria Airways donutil Swiss k přesunu na železnici - Zdopravy.cz\nJednotka ETR610 po výjezdu z nového Gotthardského tunelu. Foto: AlpTransit\nLetecká společnost Swiss zařadí od 16. října do svého letového řádu vlaky z Lugana do Curychu. Je tak dalším dopravcem,\nLetecká společnost Swiss zařadí od 16. října do svého letového řádu vlaky z Lugana do Curychu. Je tak dalším dopravcem, který se rozhodl na kratší vzdálenosti zrušit letecké spojení a dát přednost železnici. V případě Swissu nejde ale o rozhodnutí, které má kořeny ve snaze řešit životní prostředí. Důvodem je krach Adria Airways, které pro Swiss lety zajišťovaly. Firma nesehnala za slovinského dopravce náhradu.\nStart nového spojení oznámila firma v tiskové zprávě. Nové spojení nazývá Flugzug, tedy letecký vlak. Současně jde o slovní hříčku němčiny, slovo Flugzeug znamená letadlo.\nI když se na první pohled může zdát levnější koupit si letenku pouze do Curychu a pak cestovat na samostatnou jízdenku vlakem, Swiss nacenil úsek Curych – Lugano pro lety s přestupem v Curychu často i na nižší ceny, než kolik by zaplatil cestující za samostatnou jízdenku vlakem. Výhodou navíc je, že cestující má i jízdu vlakem na jedné letence a v případě zpoždění vlaku se tak o něj dopravce musí postarat. Nabídka spojení je navíc podstatně větší než letadly: celkem čtrnáct vlaků denně každým směrem.\nPro Swiss jde současně i o způsob, jak nevyklidit trh v kantonu Ticino, odkud mají obyvatelé blíže na letiště v Milánu k jiným aerolinkám. Dosud podobnou službu nabízí u spojení z Basileje přes Curych.\nPřesun krátkých letů na železnici je v poslední době velmi silným tématem, zejména kvůli debatám o klimatické změně. Naposledy oznámil přesun jednoho letu z Bruselu do Amsterdamu na železnici aerolinka KLM.\nTagy Adria Airways Flugzug SBB Swiss Top


Vytvořeno: 17. 10. 2016 od Vysoká škola uměleckoprůmyslová v Praze\nJiž třetím rokem probíhá zároveň s přehlídkou Designblok soutěž Diploma Selection. Jde o soutěž evropských diplomových prací v oblasti designu a módy a je otevřena všem absolventům akademie či vysoké školy, kteří absolvují v daném roce. V letošním roce se do finále dostalo celkem 37 diplomových prací z 12 zemí. Mezi 24 nominovanými v kategorii produktového designu je jich 10 z Vysoké školy uměleckoprůmyslové v Praze a v oblasti módy obhájila místo ve finále jedna studentka.\nPro UMPRUM je to další velký úspěch.\nAlžběta Dvořáková (Ateliér K.O.V.) - Tajemství prostoru\nPráce se zaobírá tématem člověka, jeho osobním prostorem, který je znázorněn skrze předmět, konkrétněji šperk nebo schránku. Důraz je kladen na vlastnosti materiálu (plátkové zlato, stříbro, obecné kovy, dřevo, kůže), ale do velké míry je založen na emoční rovině – snaží se vizualizovat a zpřítomnit naše skrytá tajemství.\nVíce o diplomové práci, která také získala Marzee Graduate Prize: https://www.umprum.cz/web/cs/uzite-umeni/k-o-v-koncept-objekt-vyznam/alzbeta-dvorakova-ziskala-marzee-graduate-prize-3694\nMagdaléna Vojteková (Ateliér K.O.V.)\nTématem mé diplomové práce bylo vytvořit objekty na tělo nebo hlavu inspirované svatebním závojem a nevěstou jako takovou.\nTereza Rozálie Kladošová (Ateliér módní tvorby) - Projekt Priscilla\nProjekt Priscilla je dámskou oděvní kolekcí, která se zabývá přenosem květiny do oděvu a materiálovým experimentem. V kontextu kolekce se květina uvolňuje, osvobozuje od textilie a vystupuje do prostoru. Modely působí jako samostatné útvary, které ale nadále splňují pro oděv základní požadavek, chránit. Tato primární funkce oděvu je rozvinuta volbou materiálu. Měkký molitan potažený třpytivou pleteninou poskytuje nositeli pocit bezpečí a evokuje tak příjemný interiér v nehostinném prostředí městských exteriérů. Oděv se tedy jako růže rozvíjí z příjemného pocitu jeho nositele do prostoru. Může být bezpečným interiérem a zároveň také výstředním exteriérem. Nositeli umožňuje být pozorován a také nebát se sám pozorovat.\nIva Kukurić (Ateliér keramiky a porcelánu) - Něco se v kuchyni děje, ale nevím, co se vaří\nŘíká se, že kuchyně je srdcem každé domácnosti. Není pouze místem, kde se vytváří jídlo, je epicentrem sociální interakce mezi rodinami a přáteli v našich domovech. Proto se hlavním cílem mého projektu stalo vytvoření sady kuchyňských nástrojů, které by se v domě staly malým prvkem poskytujícím pohled do jiného světa, do světa alternativního, kde věci nemusí být tak, jak jsou v tom našem. Funkce těchto nástrojů není zřejmá na první pohled a nástroje by měly už ivatele zpomalit, přimět ho pozorovat je, pocítit, vyzkoušet a objevit způsob, jak je použít. Svět, do kterého se pomyslně přenesou je světem, kde má každý dostatek času věnovat se malým všedním činnostem, vychutnávat si je a přistupovat k nim kreativně.\nRoman Kvita (Ateliér produktového designu) - URNYY\nProjekt URNYY se zabývá designem schránek na zpopelněné lidské ostatky. Nejedná se však pouze o produkt - urnu, ale o celou značku. Startovní kolekce se zabývá různými materiály a technologickými přístupy tak, aby nabídla množství variací, které vytváří ucelenou rodinu produktů. Výrobky konkurují běžně dostupné produkci střední cenové hladiny a měli by pozvednout estetický standard při zachování dostatečně pietního výrazu.\nPráce s různými materiály, barvami nádob a tvarovými řešeními poklopů nabízí velké množství variací. Dalším zásadním prvkem je zakomponování informace o zemřelém. Ta je přenesena na nádobu pomocí tradiční techniky broušení skla, konkrétně je potom text převeden do upravené Morseovy abecedy. Takto je možné sdělit základní info, ale i oblíbený text z knihy či báseň. Klient si tak může vybrat přesně tu urnu, která nejvíce vyhovuje jeho vkusu.\nLukáš Novák (Ateliér skla) - Fragille Collection\nV rámci projektu diplomové práce jsem se zabýval možností rehabilitace a současné reinterpretace tvorby benátských broušených zrcadel. Ta zaujímají v rámci výroby zrcadel tradičně to nejvyšší postavení. Jejich složitou mnohovrstevnatost a zdobnost jsem se pokusil zjednodušit a inovovat. Cílem projektu bylo prozkoumat možnosti broušení skla pomocí CNC frézy, a tím posunout formální podobu tvarů. Kolekce je inspirovaná estetikou závodů NASCAR, ktere považuji za poslední opravdu nebezpečný sport.\nViktorie Prokopová (Ateliér designu interiéru a nábytku) Posilovna Sparta\nPosilovna Sparta je navržená tak, aby svou estetikou i volbou materiálu vytvářela s interiérem harmonický celek a nestrhávala na sebe pozornost. Hlavním cílem pro mě bylo kultivovat oblast sportovního náčiní a povýšit je na módní doplňky. Zároveň jsem při navrhování vycházela z přirozených vlastností materiálů, které určují výsledný vzhled předmětů.\nAnna Štěpánková (Ateliér produktového designu) - Personas\nPersonas je kolekce tří nábytkových solitérů navržených pro vstupní prostor domova. Ve své práci se zaměřuji na personifikaci a jedinečnost nábytkových kusů. Při zachování funkce pro mě bylo důležité dosažení takové formy, která v člověku vzbudí dojem silné osobnosti. Není důležité vždy na první pohled racionálně posoudit, díváme-li se na sochu nebo nábytek. Důležitá je rezonance, kterou v nás objekt vyvolává. Zvědavost, pobavení, hravost, absurdita a osvobození od racionálního přemýšlení jsou charakteristiky, které jsem chtěla těmto osobnostem vtisknout. Pro prostředí, které jako první a poslední spatřujeme, když opouštíme náš domov, jsem vytvořila objekty, které ve správném zasazení do prostředí vytvoří pocit radosti v naší předsíni.\nEduard Herrmann (Ateliér produktového designu) - lavička Satelite\nNávrh parkové lavičky Satellite pro firmu MMcité. Lavička je tvořena opěrákem z pevnostního betonu ve tvaru oválného talíře, který nese dřevěný sedák. Přidanou hodnotou je pocit soukromí a úkrytu. Instalací dvou a více laviček do „ostrovů“ vzniká komunikační kanál, jelikož seskupení laviček a jejich tvar usměrňuje příchozí zvukové vlny a utlumuje hluk z okolí. Zároveň může stínit nebo naopak koncentrovat sluneční paprsky podle nasměrování.\nKlára Chrudinová (Ateliér K.O.V. ) - Život věcí\nVěci, jako předměty, jimiž se člověk neustále obklopuje, a s nimiž se každý den setkává, mají svou specifickou funkci. Působí na člověka a ovlivňují jeho vnímání. Často se stávají nositeli vzpomínek, spojují člověka s jeho nitrem. Tvoří most mezi hmotným a nehmotným světem. Odlišné kontexty proměňují význam věcí.\nVe své diplomové práci pohlížím na předměty každodenní potřeby, osobní věci, s nimiž se denně setkávám, jež denně používám. Na základě vnitřních významů, jimiž jsou pro mne naplněny, jsem vybrala 4: mobilní telefon, hrnek, nůž a zrcadlo, s nimiž dále pracuji. Proměňuji materiálovou podstatu věcí a pročišťuji jejich tvarovou podobu.\nLukáš Houdek (Ateliér skla) - Rybolov\nIva Kukurić (Ateliér keramiky a porcelánu)\nViktorie Prokopová (Ateliér designu nábytku a interiéru)\nAnna Štěpánková (Ateliér produktového designu)\nTerezie Rozálie Kladošová (Ateliér módní tvorby) (Foto Karin Zadrick)\nEduard Herrmann (Ateliér produktového designu)\nLukáš Novák (Ateliér skla)\nAlžběta Dvořáková (Ateliér K.O.V.) (foto Lenka Grabicová)\nLukáš Houdek (Ateliér skla)\nKlára Chrudinová (Ateliér K.O.V.)\nRoman Kvita (Ateliér produktového designu)


Nacházíte se zde: Zdraví a přípravky > Acidophilus bojuje proti Candidě\nStavy únavy a vyčerpání, bolesti hlavy bez zjevného důvodu, náladovost, deprese, bolesti v krku, astma, nemoci střev, alergie , svalové bolesti, otoky kloubů, špatné trávení, záněty močového měchýře či pochvy. To jsou základní symptomy, které provázejí přemnožení kvasinek typu Candida albicans.\nTato nemoc vede k překvapivému počtu zdravotních obtíží. Vyskytuje se často mezi lidmi, jejichž imunitní systém je oslaben. Je vždy přítomna při alergiích a zhoubných nemocech, obvyklá při leukémii a AIDS, má ji většina dětí s chronickým onemocněním. Trvalá přítomnost této kvasinky vede až ke zhroucení imunitního systému člověka.\nJe to přírodní kvasinka, která normálně tvoří asi 10-15% střevní flóry. Zdravý organismus je schopen sám kontrolovat množství těchto kvasinek. Rovnováhu střevní flóry udržují bakterie Lactobacillus acidophilus nebo bifidobakterie. Díky nim nebezpečné kvasinky nebují. Pokud jsou Candidě albicans vytvořeny podmínky pro její bujení (cukr je pro ni báječné krmivo), začne se rozmnožovat a postupně vytlačí zdravé bakterie důležité pro zdraví celého organismu. Pokud se jí to podaří, pak začne produkovat toxiny, které zaplavují celý organismus. Intoxikace organismu velmi zatěžuje lymfatické uzliny, které se snaží těchto látek zbavit. Tyto uzliny mohou být hlavními místy, kde se začínají tvořit nádory a cysty.\nZákladem může být jakékoli oslabení imunitního systému zapříčiněné:\nLéky, antibiotiky, antikoncepčními pilulkami, anaboliky, syntetickými hormony\nStresem, rychlým životním stylem (neklid, negativní myšlení, shon, rostoucí elektrosmog, omamné látky)\nŠpatnými stravovacími návyky, především cukrem a sladkostmi, pečivem z bílé mouky, slazenými mléčnými výrobky, alkoholickými nápoji a nápoji obsahujícími cukr, konzervovanými jídly.\nKdyž Candida roste\nV podmínkách přebujení si kvasinka Candida albicans vytváří mycelia (podhoubí), která se zapouští do stěn střev a tyto stěny narušuje. Narušenými stěnami se do těla dostávají toxiny, silně karcinogenní látky. Buňky v těle jsou těmito toxiny napadeny, začnou oxidovat a vzniká zánět („-itida“). Buňky se mohou dále deformovat, protože toxiny, pokud projdou buněčnou stěnou až do genetického svazku, mohou tento svazek otevřít. To má za následek buněčné dělení a vznik rakoviny. V pokročilém stádiu rakoviny může střevní flóra člověka obsahovat plných 100% organismů Candidy albicans. Velmi odstrašující, že? Některé hypotézy se skutečně přiklánějí k názoru, že degenerativní choroby jako revmatická artritida, chronická bronchitida, schizofrenie, mukopolysacharidová nemoc či rakoviny, vznikají následkem intoxikace organismu.\nVyhrajme boj s Candidou\nNejlepší ochranou před plísněmi je zdravé střevo bez narušené střevní mikroflóry. Ochranné střevní bakterie ničí všechny cizí vetřelce, zdravá střevní sliznice zabezpečuje příjem ochranných látek (antioxidantů) z potravy. Zdraví střeva je závislé na plnohodnotné, přirozené a umírněné stravě bez spousty cukrů a chemických látek. Pro nastolení harmonie střevních bakterií je nejlépe užívat mnohočetnou kulturu prospěšných symbiotických bakterií, které jsou obsaženy v živých jogurtech nebo v acidofilních doplňcích. Na našem trhu je výběr těchto doplňků sice dostatečný, ale obsah živých bakterií ve výrobcích firmy KLAS je unikátní a několikanásobně převyšuje běžný standard podobných přípravků. Super Acidophilus plus 6 miliard a Super Acidophilus KLAS 10 miliard se vyznačují zvlášť silnou dávkou bakterií, která zaručuje úspěšnou kolonizaci střeva a následně úspěšný boj s Candidou. Dalším protiplísňovým a kvasinky potlačujícím přípravkem, kterým můžeme pomoci při poruchách, vyskytujících se v důsledku narušení střevní flóry, je Česnek a Petržel. Ten v kombinaci s Acidophilem jeho účinky ještě podpoří a zvýší. Pokud Vás tato nemoc již postihla, jsou naše výrobky výborným podpůrným prostředkem pro uzdravení. Základem pro úspěšný boj s Candidou je však dieta. S tou se můžete podrobně seznámit v knihách věnovaných Candidě. Nedávejte Candidě volný prostor k růstu a zaměřte se na prevenci, protože ta je nejúčinnějším lékem.


Přijmeme ihned: Doprava Modřice, Jihomoravský kraj - Srpen 2020 - Jooble\nPráce Doprava Modřice, Jihomoravský kraj\n1 025 nabídek práce\nPéče o stávající klienty, dovolená navíc, příspěvek na dopravu\n...- Fixní mzdu + odměny. - Firemní a datový tarif. - I když pracujeme jen 10 min od centra, tak našim zaměstnancům přispíváme na dopravu. - Multisport kartu. - Když u nás odpracuješ 1 rok, získáš den dovolené navíc. - Můžeš se zúčastnit těch nejlepších firemních...\n...spolupráci s vedoucím skladu Sledování stavu a příjem balícího materiálu a palet Nástup dle domluvy Místo výkonu práce Brno - Modřice, doprava do CTP Parku zdarmaCo od vás očekávámeSŠ (výuční list, maturita) ŘP sk.B podmínkou sk. C výhodou Osvědčení řidiče VZV Praxe na...\nC# developer na platformě ASP.NET - vývoj aplikací pro veřejnou dopravu\nInformace Nabízím práci v oblasti přepravy osob!! Hledáme řidiče s vlastním vozem NÁSTUP MOŽNÝ IHNED.Co od vás očekáváme- Min. věk 21 let - Řidičský průkaz sk. B - Žlutou kartu řidiče taxislužby - Znalost cizích jazyků výhodouCo vám nabízíme- práci na DPP, ŽL nebo HPP ...\nInformace Hledáme uchazeče na pracovní pozici "řidič- manipulant" Práce je vhodná pro muže, který se nebojí volantu ani fyzické výzvy s ř.p. skupiny C a profesním průkazem.Co od vás očekáváme- fyzickou zdatnost a zkušenost s řízením nákladních vozů - pro klientský přístup...\nDoprava, Brno - Řidič C+E - mechanik\n...zaměstnavateli Příspěvek 55 % na stravování v závodní jídelně Příspěvek na důchodové připojištění Firemní oblečení a obuv Vozový park ne starší dvou let - SCANIA a Renault Společnost ČSAD Brno - Černovice, a.s. hledá vhodného kandidáta na pozici Řidič nákladní dopravy.\nPřijmeme řidiče mezinárodní i vnitrostátní kamionové dopravy na hlavní pracovní poměr. Jezdíme nejčastěji destinace Itálie, Holandsko, Německo, Rakousko, Švýcarsko. Víkendy jsou VŽDY na domluvě. Nabízíme nadstandardně vybavené vozidlo VOLVO FH 500 s návěsem Schmitz. Plat...\nDoprava, Brno - Řidič sk. B + E\n...hlavně D. Jeden den naložit, druhý den vyložit, naložit a zpět do ČR. Jízda v osádce, nutná digitální karta. Zaměstnanecké výhody: - auto doma, Mobilní telefon, příspěvek na dopravu, na jídlo, zaměstnanecká dovolená a jiné Souhlas zaměstnavatele se zaměstnaneckou kartou.\nSupervizor oddělení Balení - Doprava a zásobování\nInformace Jsme moderní česká společnost, která ze svého distribučního centra v Rajhradě u Brna doručuje parfémy a kosmetiku zákazníkům do 24 zemí po celé Evropě. Chceš se stát součástí našeho velkého týmu? Supervizorský tým na balení hledá nového parťáka. Máš teď šanci ...\nJestli máš cestovního ducha a baví Tě řízení, máme pro tebe zajímavou práci! Co k tomu potřebuješ? řidičské oprávnění skupiny C+E profesní průkaz, kartu řidiče do digitálního tachografu profesionální a pozitivní přístup k práci Možnost kvalitního zaučení pro začínající...\ntechnik dopravy Modřice, Jihomoravský kraj\ndoprava - strojník Modřice, Jihomoravský kraj\ndoprava - skladník Modřice, Jihomoravský kraj\ndoprava - skladník -ice Modřice, Jihomoravský kraj\ndoprava - řidič e Modřice, Jihomoravský kraj\nživnost Modřice, Jihomoravský kraj\ndoprava, Modřice, Jihomoravský kraj


Joanna Imielska — Dáša Lasotová\n[CS] Dáša Lasotová („Joanna Imielska – Kalejdoskopy 2016“): Joanna Imielská věnuje ve svých dílech systematickou pozornost času; času cykilckému i lineárnimu, času a paměti…Kaleidoskopy, optické hračky, v nichž se barevné střípky přeskupují do geometrických obrazců nebo v přeneseném významu kaleidoskopy jako pestré smĕsice rychle střídajících se událostí, jsou jednou z forem, jimiž se autorka k vnímaní a prožívání času vyjadřuje.\nKaleidoskop, který je znám také jako krasohled, byl vynalezen v roce 1816 skotským vĕdcem sirem Davidem Brewsterem. Je to trubka, uvnitř vyložená ze tří stran zrcadly a zakončena otočnou objímkou. Kruh, jeho otáčení, trojúhelník a nekončící trojnásobná zrcadlení – formy a principy, které Joanna Imielska využívá a rozvíjí ve svých obrazech.\nKresby nazvané Kaleidoskopy se volnĕ vĕnují strukturám zrcadlení, opakování a opakování s obměnami. Jemné odlišnosti jsou vizualizovány barevnými akcenty, útržky textů, částmi rostlin. Odrážejí dřívĕjši autorčiny studie času, které využívaly fragmenty dopisů přátel, osobní kardiogramy, „krajkové“ kresby integrující koloběh přírodních dĕjů s meditativním charakterem práce ručně tvořených krajek.\nObdobně, ale již s přesným dodržováním předem stanovených pravidel, uplatňuje autorka formy a principy – kruh, jeho otáčeni, trojúhelnik a nekončící zrcadlení – také v otevřeném cyklu obrazů nazvaných Mikrokosmos. Umělkynĕ pracuje s principem opakování stejných elementů – tvarů trojúhelníků uspořádaných v kruzích a zvoleném systému barev. Jejich rozložení a kolorizace jsou přesnĕ dány. Přesto nenajdeme dva identické obrazce, tak jako nenajdeme stejné vteřiny života ve kterýchkoli dvou našich dosavadních pondělcích.\nTrojice obrazů Duha, Hořící duha a Spálená duha vypráví příběh. Malby jsou reflexí událostí, které se odehrávaly ve Varšavě, kde v roce 2013 Julita Wójcik na náměstí vystsvěla duhu z barevných květin. Někteří lidé ji opakovaně zapalovali. Snad proto, že si tento objekt spojovali s jedním z možných symbolických významů duhy, s LGBT. Nakonec objekt zcela shořel.\nVystavené malby a kresby jsou jen několika „listy“ z kaleidoskopu tvorby Joanny Imielské, Jejich prezentaci v místě, které primárně představuje vědecké obrazy vesmíru, můžeme vnímat jako logické propojení mikrokosmu subjektivní tvorby s velkou kosmickou hrou.\n„Kalejdoskopy“, Galerie Mira, Planetárium Ostrava, Hornicko-geologická fakulta VŠB – Technická univerzita Ostrava, 2016\n→ Ewa Urbańska


ČTÚ potvrdil České poště o miliardu nižší kompenzaci | Mediamania.cz\nČTÚ potvrdil České poště o miliardu nižší kompenzaci\n18.06.2015 11:35 Aktualizováno 18.06. 12:18\nČeský telekomunikační úřad zamítl rozklad České pošty proti stanovené výši kompenzace za poskytování základních služeb. Pošta za rok 2013 požadovala 1,77 miliardy, úřad jí schválil 753 milionů korun. Rozhodnutí tak nabylo právní moci, uvedl ČTÚ. Pošta může podat správní žalobu s rozhodnutím se ale chce nejdříve seznámit.\n"Na základě argumentů v současném rozhodnutí poté zvážíme další kroky, které nám správní řízení umožňuje," řekl mluvčí pošty Matyáš Vitík.\nÚhradu nákladů na poskytování základních služeb měl původně zajišťovat kompenzační fond, do kterého měli přispívat všichni operátoři na trhu podle svého podílu, tedy nejvíce Česká pošta. Vládou ale prošel návrh novely poštovního zákona, která úhradu převádí na stát. Kvůli tomu se dostali do sporu ministr financí Andrej Babiš a ministr vnitra Milan Chovanec. Babiš požadoval stanovení maximální výše kompenzace, což se mu nakonec podařilo prosadit.\n"Prvostupňové rozhodnutí vyhodnotilo tento alternativní scénář jako nerealistický, když konstatuje, že nelze předpokládat, že by podnik přistoupil k tak masivní redukci pobočkové sítě, včetně rušení těch provozoven, které jsou ziskové," uvedl mluvčí ČTÚ Martin Drtina.


Deratizace Hrušovany nad Jevišovkou, Deraslužby MVDr. Honzák & spol.\nDeratizace pro Hrušovany nad Jevišovkou\nDezinsekce - hubení štěnic, blech, klíšťáků, švábů, rusů, molů, mravenců, pisivek, stinek, červotočů, pavouků, rybenek, komárů, much, sršní, vos a dalšího hmyzu a roztočů. Deratizace - likvidace hlodavců. Dezinfekce a další DDD služby Hrušovany a okolí.\nDezinsekce, hubení hmyzu - byty, ubytovny, hotely, internáty, školy, restaurace, firmy, zdravotnická zařízení, potravinářské provozy, sklady, půdy, sklepy, automobily aj., dezinfekce prostor, deratizace kanalizace a další služby Hrušovany a okolí.\nDezinfekce, dezinsekce, deratizace Hrušovany nad Jevišovkou, cena od 1.500,- Kč.


Reportáž ze zápasu: Jablonec - Plzeň 2:2 (0:2) | FC VIKTORIA Plzeň\n6. 5. 2017 Zápas\nViktoria na hřišti Jablonce vedla o dva góly, nakonec ale pouze remizovala\n27. kolo / Sobota 6. 5. 2017, 14:00 / Střelnice\n27. kolo / Sobota 6. 5. 2017, 14:00\nHrubý – Janković, Pernica, Beneš (C), Zelený – Kubista – Diviš (84. Považanec), Pospíšil (46. Masopust), Trávník – Mehanović (46. Doležal), Mihálik.\nKozáčik – Matějů, Hejda, Hubník (C), Limberský – Hořava, Hrošovský – Petržela (70. Kovařík), Ivanschitz (64. Pilař), Kopic – Poznar (75. Krmenčík).\nBranky: 58. Doležal, 63. Doležal – 11. Ivanschitz, 37. Ivanschitz, ŽK: Mihálik, Janković – Hubník, Rozhodčí: Jílek – Moláček, Pochylý.\nTrenér Zdeněk Bečka nemohl do duelu 27. kola ePojisteni.cz ligy počítat s vykartovanými Bakošem a Hájkem, kvůli zranění nebyl k dispozici také Zeman. Do sestavy se naopak vrátil kapitán Roman Hubník, na hrotu zahájil utkání Tomáš Poznar. První půle vyšla Západočechům skvěle, do druhé ale lépe vstoupili hráči Jablonce. Výsledkem byla dělba bodů za remízu 2:2.\nDo první zajímavější akce zápasu se pustili domácí hráči, po kombinaci v okolí pokutového území zkusil své střelecké štěstí Janković, míč ale poslal mimo tři tyče. Chvíle poté se do zajímavé příležitosti dostal také Mehanović, nicméně toho vychytal Matúš Kozáčik. V jedenácté minutě se ale ujala vedení Viktoria. Po rohovém kopu napálil odražený balon Andreas Ivanschitz a jeho krásná rána se zastavila až v síti jablonecké brány. O několik minut později předvedl pěknou akci Jan Kopic, na jejím konci ale přišel Hrubého pozorný zákrok. Slušný střelecký pokus následně předvedl zprava také Hořava, mířidla však neseřídil. Ve 37. minutě se opět slušný počet fanoušků Viktorie mohl radovat. Po pasu Milana Petržely z levé strany totiž dopravil balon do branky Andreas Ivanschitz, který tak svou druhou brankou dal již na 2:0. Po první části tedy na severu Čech byla spokojenější Viktoria Plzeň.\nDomácí fotbalisté se do druhé půle vytasili s dvojí změnou v sestavě, když hřiště opustili Pospíšil s Mehanovićem, které nahradili Masopust a Doležal. V 53. minutě se do střelecké šance dostal Diviš, naštěstí pro hosty mířil mimo. Pět minut poté domácí snížili, když z dorážky překonal Kozáčika Martin Doležal. Domácí celek to tak nabudilo, že dokázal srovnat. Opět se prosadil Martin Doležal, jenž tentokráte skóroval nůžkami. Viktoriáni na nepříjemnou situaci zareagovali střídáním, Ivanschitze nahradil Václav Pilař. O chvíli později šel na hřiště místo Petržely Jan Kovařík. Třetí střídání přišlo v 75. minutě, kdy Poznara na hrotu útoku nahradil Michael Krmenčík. Viktoria usilovala o tři body a byla rázem aktivnější, nicméně narážela na dobře organizovanou obranu zelenobílých. V závěru zkusili Plzeňští i riskantní krok v podobě povolání Matúše Kozáčika na rohový kop, nicméně ani to k úspěchu nevedlo. Zápas tedy skončil výsledkem 2:2.\nReportáž (právě čtete) Viktoria na hřišti Jablonce vedla o dva góly, nakonec ale pouze remizovala\nOhlasy Je to veliká komplikace, chtěli jsme vyhrát, mrzelo trenéra Zdeňka Bečku\nDalší články Zcela jsme vypadli ze hry, uvědomují si viktoriáni po remíze v Jablonci\nNa zápas jsme stoprocentně připraveni, předesílá Tomáš Poznar\nI utkání v Jablonci si budete moci poslechnout na Rádiu Viktoria