Hudební legenda Miroslav Jiřišta ve filmu - Kutnohorský deník\nKutná Hora - Videofilm studio Kutná Hora připravuje celovečerní dokument o kutnohorském kapelníkovi Miroslavu Jiřištovi. V unikátním snímku, který mapuje více jak sedmdesátiletou činnost hudebního života, nebudou chybět archivní záznamy z vystoupení jeho orchestru od šedesátých let až do současnosti.\nHudební legenda Miroslav Jiřišta ve filmu.Foto: Bohuslav Kučera\nPamětníci si zde připomenou atmosféru tanečních, nebo plesů a tak zvaných "čajů" - setkání mládeže, které byly takovými předchůdci dnešních diskoték. Jsou zde zachycena i zahraniční vystoupení.\nPod jeho taktovkou působila řada vynikajících muzikantů a zpěváků a to jak v tanečním orchestru, tak později i hornické dechové hudbě. S některými jako je na příklad Jiří Koten pracuje Mirek přes padesát let až do dnešních časů.\nRežisér a kameraman filmu Bohuslav Kučera, redaktor a moderátor Miroslav Štrobl, stejně jako fotograf - kameraman Jaromír Procházka /připravuje mimo jiné i fotovýstavu/ a producent Antonín Novotný představí i Mirkův soukromý život.\nProto se štáb filmu vydal do Mirkova rodiště - Nemanic, které leží na Domažlicku 2 km od bavorsko - české hranice. Právě před jeho rodným domem byly v tomto měsíci natočeny úvodní záběry. Velké sympatie filmařů vzbudila i současná německá majitelka domu, která velmi mile Mirka Jiřištu a celý štáb přivítala, byť byla návštěvou a natáčením doslova zaskočena. I v druhé městečku - Strážově, které leží na Šumavě u Klatov.\nMladý Mirek si zde prožíval svá první školní léta. Téměř dvoudenní natáčení v západočeském pohraničí udělalo na všechny tvůrce velký dojem. Kamera zde ukázala nejen nádhernou krajinu, ale vyvolala i nepříjemnou představu předválečného osudu našeho odtrženého pohraničí, ale i pozdější poválečné devastace.\nV letních měsících bude natáčení pokračovat v dalších lokalitách Mirkova života. Premiéru by snímek měl mít v únoru 2018 u příležitosti jeho devadesátin.\nPřejme Mirkovi Jiřištovi ještě hodně životní lásky s "Múzou" zvanou HUDBA je to totiž krásné životní poslání.


Patrik Baboumian vs. Joe Rogan: (ne)utrhnu ti hnáty! | veganka.cz\n8.2.2016 8.2.2016 Pavel Houdek 1 Comment aktivismus, sport\nJoe Rogan narazil. Komentátor UFC, komik, držitel černého pásu v BJJ a taekwondo si s vegany do oka právě nepadl – mnohými z nich byl kritizován za svou veřejnou podporu lovu. Rogan je stoupencem přístupu „sním to co zabiju“ a na mnoha webových stránkách propaguje lov divokých zvířat.\nOpakovaně si také vyšplápl na vegany. Posledním výrokem ale padla kosa na kámen. Když se nechal slyšet, že veganští sportovci nemají výkony, protože jim chybí živiny, veřejně ho vyzval německý strongman Patrik Baboumian.. Nejprve natočil video, kde z boxu zvedá 180kg log, s krákým vzkazem: „skuteční muži chrání zvířata, zbabělče! Došlo ti to?“\nDo komentářů k Roganově fotce s kusem krvavé zvířecí nohy dodal: „Možný bych mu mohl utrhnout jeho nohy, dát si je ke snídani a nechat se ho dívat, jak dosahuji plného sportovního výkonu pomocí jeho bílkovin. A pak bych se ho mohl zeptat, jestli to stálo za to.. Díky rychlé změně perspektivy by mu to mohlo dojít.“\nNa svém Facebooku pak napsal: „Tvůj výrok je sračka a já tě vyzývám. Slibuji, že ti neutrhnu hnáty, pokud se budeš chovat jako hodný chlapec, kterým nejspíš jsi.“ Když se mu pár dní nedostalo žádné odpovědi, ještě si přisadil: „Pořád čekám na odpověď od Joe Rogana. Rád ho vzdělám fyzicky, nebo slovně. Jak se sám rozhodne…“.\n← Zemřel Jim Morris\nPatnáct let na veganské stravě →\nJeden komentář k “Patrik Baboumian vs. Joe Rogan: (ne)utrhnu ti hnáty!”\n10.2.2016 at 4.41\nVrcholovým sportovcům se ohledně stravy nedá věřit ani nos mezi očima. Mnoho z nich ani neví přesně co jí, jídelníček jim sestavuje poradce a tento jim i stravu dodává.


Indická Jawa 300 CL v roce 2021 opět skladem s lepším zpracováním. - Motocentrum Olešná\nDomů / Blog / Indická Jawa 300 CL v roce 2021 opět skladem s lepším zpracováním.\nIndická Jawa 300 CL v roce 2021 opět skladem s lepším zpracováním.\nIndická Jawa 300 CL po delší odmlce je opět skladem!\nPrvní várka s motocykly Jawa 300 CL, která dorazila do ČR v září 2020 byla takřka celá vyprodaná ještě dříve než doputovala do ČR (200 kusů). Pro zákazníky, kteří na tento stroj čekají, tak máme skvělou zprávu, že druhá várka motocyklů Jawa 300 CL dorazila na sklad v lednu 2021. Pokud máte o stroj zájem, tak doporučujeme neotálet a stroj zakoupit. Vzhledem k velkému zájmu bude i tato druhá várka velmi rychle pryč.\nDruhá várka = lepší zpracování\nKolem indické Jawy 300 CL je hodně debat ohledně zprácování a to hlavně svárů. Výrobce si dal trochu více záležet a kvalita této druhé várky je mnohem lepší o proti první. Druhá várka indické Jawy 300 CL tedy přináší: kvalitnější zpracování a vizuálně úhlednější sváry, vyšší kvalitu laku.\nKompletní nabídka motocyklů Jawa: https://motocentrum.pel.cz/jawa/


Co skrývá Zdeněk Pohlreich? - Story\nCo skrývá Zdeněk Pohlreich?\nObjevili jsme drobný nedostatek velkého šéfa…\nKuchař a moderátor Zdeněk Pohlreich pořádal v Praze party k otevření nové sushi restaurace Yamato. Na večírek k otevření nového podniku, kde se budou nabízet japonské speciality, přišlo tolik hostů, že se málem ani nevešli dovnitř. Zdeněk má zkrátka, pokud jde o jídlo, skutečně vynikající pověst.\nJen o pár dnů později se ale Zdeněk zašel podívat na jinou akci, kde se prezentovala pro změnu kuchyně thajská. A tam se zmínil, že tyto pokrmy mu velmi chutnají, ale sám je příliš často nepřipravuje. Že by měl šéf přes vaření také nějaký nedostatek?


EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA - PDF\nEVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA\nDownload "EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA"\n1 ACTA UNIVERSITATIS PALACKIANAE OLOMUCENSIS FACULTAS PAEDAGOGICA CIVILIA IV EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA Univerzita Palackého v Olomouci Olomouc 2008\n2 Tato publikace neprošla jazykovou úpravou. Za formální i obsahovou správnost odpovídají autoři jednotlivých příspěvků. 1. vydání Zdeněk Novotný, 2008 ISBN\n3 ACTA UNIVERSITATIS PALACKIANAE OLOMUCENSIS FACULTAS PAEDAGOGICA CIVILIA IV 2008 EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA Obsah Předmluva... 5 Miroslav Dopita: Proměny občanství... 7 David Hampl: Evropská civilizace Marie Hrachovcová: Výchova k evropanství jako součást české kurikulární reformy a její odraz v českých učebnicích občanské výchovy Pavel Kopeček: Dvě studie profesora Friedricha Nathera Pavel Krákora: Vnímání české a evropské identity ve středověku...41 Gabriela Medveďová: Identita německé menšiny v českém kulturním prostředí mezi léty Obraz života v literatuře...57 František Mezihorák: Homo europaeus...67 Mihály Sári, György Bebesi, Péter Várnagy: Přistěhovalci maďarské menšiny...73 Zdenka Nováková: Ochrana lidských práv v rámci Evropské unie Zdeněk Novotný: Antropocentrismus v evropské filosofii Jitka Skopalová: Učitel evropanské budoucnosti\n4 Antonín Staněk: Evropská a národní identita v kontextu teritoriální identity Dušan Špiner : Dialóg ako etická miera európskej identity\n5 ACTA UNIVERSITATIS PALACKIANAE OLOMUCENSIS FACULTAS PAEDAGOGICA CIVILIA IV 2008 EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA Předmluva Evropská a národní identita je téma v historii naší kultury a civilizace nesčetněkrát probírané z nejrůznějších stran, stále živé a aktuální. Tvoří také náplň příspěvků, které zazněly na mezinárodním symposiu ve Frankfurtu n. M září Evropanství jako systém idejí a hodnot, jejich propagace a šíření je již mno ho let v centru odborného zájmu a zaměření někdejšího prorektora, trojnásobného děkana a nynějšího vedoucího Katedry společenských věd Pedagogické fakulty University Palackého prof. PhDr. Františka Mezihoráka, CSc., Dr. h. c. (čestný doktorát a profesuru obdržel na jedné z nejstarších evropských vysokých škol Universitas Quinqueecclesiensis v Pécsi). Kromě řady mezinárodních vědeckých institucí a universit působil i jako uznávaný politik v Senátu Parlamentu České republiky, člen Výboru pro evropskou integraci, předseda Výboru pro vzdělávání, vědu, kulturu, lidská práva a petice a byl členem Komise pro zahraniční krajany, členem společného výboru Evropského parlamentu a Parlamentu ČR a členem Parlamentního shromáždění Rady Evropy, kde pracoval v několika výborech. Na podzim roku 2007 oslavil prof. František Mezihorák významné životní jubileum a vzhledem k respektu, který k němu chovají autoři, je na jejich přání tato publikace dedikována právě jemu. V Olomouci 27. února 2008 doc. PhDr. Zdeněk Novotný, CSc. 5\n7 ACTA UNIVERSITATIS PALACKIANAE OLOMUCENSIS FACULTAS PAEDAGOGICA CIVILIA IV 2008 EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA Proměny občanství Miroslav Dopita není pluralismus zrušením rozdílů, ale ve skutečnosti jejich občanským a veřejným zdůrazněním. Jeffrey C. Alexander (2006a, s. 14) Shrnutí: Globalizace způsobuje mizení národního státu a vede nutně ke změ ně ve vymezení občanství. Marshallovo pojetí občanství se ukazuje jako nedostačující, protože do hry vstupují kromě práv občanských, politických a sociálních garantovaných národním státem, právo environmentální, právo na bezpečí a kulturní práva. Práva garantovaná slábnoucími národními státy překrývají lidská práva. Objevuje se koncept multikulturního občanství. Klíčová slova: občanství, globalizace, národní stát, lidská práva. Státy 19. století byly koncipovány jako jednota společnosti, státu a národa. Společnost byla založena na racionálních principech ekonomického a sociálního systému uvnitř národních územních hranic. Stát byl vymezen politickým systémem založeným na sekulárních principech, schopný regulovat ekonomické a politické vztahy a změny. Národ byl vymezen jako vztah lidí žijících na území státu a sdílejících obvyklé kulturní a etnické hodnoty. Tato jednota se však od 70. let 20. století stává nedostačující pro popis států a vysvětlení procesů změn, které v nich probíhají. Jürgen Habermas (2000, s ) píše v roce 1973 o společnosti, kterou charakterizuje ekonomická krize, krize racionality, krize legitimity a krize motivace. Habermasova identifikace krizí 7\n8 předznamenává nástup ekonomických, sociálních a kulturních změn, které ústí v označení globalizace, jež má dopad nejen na národní státy a společnosti, ale i na pojetí jejich občanů a členů. Občanství je ústředním pojmem jakékoliv diskuse o demokratickém státě, důvodem jsou občané, kteří jsou jeho členy včetně práv a odpovědnosti, které jsou s tímto členstvím spojeny. V demokratických státech občané deklarují požadavky na politický systém. Jedním z takových požadavků je určení, kdo je a kdo není občanem státu, dalším je za jakých podmínek se člověk stává občanem státu. Každý člen společnosti ale není nutně občanem národního státu. Proto je nutná redefinice občanství. Bryan S. Turner (2001, s ) uvádí, že podmínky na nichž byla v 50. letech minulého století vystavěna Marshallova koncepce tří prvků občanství (občanských, politických a sociálních) se změnila. Pojetí občanství Thomase H. Marshalla je dnes spíše slabé než silné. Stephen Castles a Alastair Davidson (2000, s. 24) konstatují, že teorie občanství v globální společnosti musí být založena na odloučení národa a státu. Aihwa Ong (2006, s. 504) píše v této souvislosti o deteritorizaci občanství. Znaky globalizace nadnárodní firmy, prostupnost hranic v Evropě, migrace lidí, neformální propojení světa internetem a další rysy současnosti vedou k nutnosti nového vymezení občanství s ohledem na změny charakteru států. Změny ve vymezení občanství Někdy je občanství vymezováno v termínech práva jako vztah ke státu, jako institucionalizovaná participace nebo jako opoziční praxe orientovaná mimo stát v případě občanské společnosti. Reakcí jsou tenze v mnohých právních vymezeních občanství jako státního občanství nebo občanské praxe ve vztahu závislosti občana na státu a státu na občanovi. Navíc se objevují rozmanité přístupy limitované konvenčním národním vzorcem občanství, který se ukazuje být stále více neschopný vypořádat se s takovými spornými otázkami jako globalizace a transnacionální vývoj. Jako alternativu Agnes S. Ku (2002, s. 541) navrhuje rozšířenou nejednotnou a přesto integrovanou koncepci práv (a) jako kategorii podporující stav i vývoj, a (b) zahrnující občany i neobčany. Argumentuje, že taková koncepce práv obsazuje střed v teorii občanské společnosti dvěma způsoby vymezení. Za prve institucionální, občanská společnost vyžaduje politické a legální záruky základních práv, aby mohla chránit sama sebe před státním despotismem 8\n9 a do jisté míry vnitřním útiskem. Jedná se o soubor legálně kodifikovaných právních forem nezbytné části občanské společnosti. V tomto smyslu občanská společnost předpokládá porozumění právu jako státem institucionalizovanému stavu. To zahrnuje například právo na občanské svobody, nárok na určité sociální dávky a osvobození od různých druhů diskriminace. Tradiční model občanství, tak jak je doložený v liberálních a marxistických teoriích občanské společnosti, předpokládá jednotný národní rámec, ve kterém občanství, práva a identity všechno spojuje. Za posledních málo desetiletí mezinárodní a nadnárodní vývoj, globální migrace a vzestup lidských práv vznesly řadu připomínek k jednotnému modelu. Větší význam nabyla teritoriální, kulturní a politická rozpínavost národního občanství například v Evropě a zastření rozdílu mezi občanem a neobčanem. Například rezidenti stálé nebo dočasné povahy se mohou ve státě těšit z jistých základních práv stejným způsobem jako řádní občané. Zdenka Nováková (2007, s. 26) upozorňuje, že vedle výrazu základní práva se stále častěji setkáváme s označením lidská práva, základní lidská práva, lidská práva a svobody, lidská a občanská práva, přičemž hlavním důvodem této terminologické nejednotnosti je především univerzalita lidských práv a s tím spojená projekce pojmu do legislativy národních států a do studia řady vědních oborů. Takové změny nicméně nenaznačují, podle Agnes Ku, že se zde již vyvíjí mezinárodní politický protipól k domácímu státu nebo národnímu občanství. Místo toho se zde vyvíjí víceúrovňové vztahy mezi státem, mezistátními institucemi a občanskou společností. Mezinárodní a nadnárodní vývoj naznačil dvě cesty, které mohou oslabit národní stát, ale mohou také poskytnout nové podklady pro zvýšení významu národního státu. Dnes stát zůstává suverénní v mnoha ohledech, ale je také pod stoupajícím vnitřním a vnějším tlakem v oblasti hájení lidských práv a nadnárodních zájmů ve shodě s určitými mezinárodními smlouvami, dohodami a normami, jelikož se objevily nadnárodní orgány a staly se pro lidi odvolacím cílem. Národ sám nezřídka vytváří nejdůležitější prostor právních nároků, ale takové nároky musí/mohou zahrnovat nároky nadnárodní nebo lidská práva. Ve svém modelu postmoderního občanství Jean L. Cohen (1999) navrhuje rozlišit práva, která by měla příslušet občanům jako členům samostatného státu, práva přidružená k bydlišti, a práva která by měla náležet každému. Druhá představa o občanských právech důležitých pro občanskou společnost je v jiném smyslu. Agnes Ku (2002, s ) uvažuje, zda občanská společnost zahrnuje prostor praxí a zápasů o právní nároky, jak legální tak 9\n10 nelegální. To překlene celé pole občanské praxe a participace dobrovolných sdružení, sítí a sociálních hnutí. Na jedné straně, je tam vždy zóna nadbytku právních nároků v občanské společnosti, které leží vně formálních politických a soudních zákonů státu. To je prostor pro občanské zápasy pro politické rozpoznání zanedbaných práv, potřeb a hodnot. Jeho přítomnost ukazuje na jisté základní konflikty mezi státem a občanskou společností a uvnitř občanské společnosti. Na druhé straně právní nároky nesou širší politický nebo kulturní vliv, musí být přeloženy do diskursu a dalších forem veřejného jednání zahrnujícího různé formy občanských závazků nebo aktivismu. V této spojitosti rostoucí počet vědců začíná chápat pojem občanství nejen ve formálních právních ter mínech, ale také jako soubor kulturní, symbolické a politické praxe, skrze který jednotlivci a skupiny požadují nová práva nebo bojují proti existujícím právům (Somers 1993). Margaret Somers (1993, s. 589) definuje občanství jako soubor institucionálně vložených sociálních praxí (objevujících se) v členění národních organizací a univerzálních pravidel a měnících se politických kultur místních prostředí. Naše porozumění právu jako částečně pocházející z praxí občanské společnosti, zanedbaných tvrzení a bojů má další výhodu. Bere v úvahu ty lidi, kteří nejsou (ještě) rozpoznaní jako formální občané nebo rezidenti, ale kteří byli různě zapojeni v občanské společnosti, kteří organizovali boje pro své vlastní začlenění nebo ke spojení se s dalším druhem občanů pro další účely. V zásadě právě když prostor občanské společnosti může být rozšířený vůči despotismu státu, může být rozšířen vnitřně skrz inkluzi až dosud vyděděné skupiny nebo zmenšen skrze exkluzi a diskriminaci. Pochopení participace, práva a sounáležitosti zůstává podstatným, je připojené nejen ke státu, ale také k občanské společnosti občanů a neobčanů. Neera Chandhoke (1995, s. 209) konstatuje, že vývoj pojmu lidských práv je kritický pokus osvobodit teorii práv od asociace se státem. To reprezentuje společenské výhody těch skupin jejichž potřeby a požadavky nenajdou adekvátní reprezentaci v ústavních opatřeních, zákonodárných opatřeních a mezinárodních smlouvách Právo se stalo věcí ideologického a politického sporu. V občanské společnosti, občané a neobčané mohou mít podobu solidární vazby nebo provozování politiky; obě skupiny mohou jít v kolektivní akci pro ti státu; mohou žádat o hájení svých práv mezinárodními a nadnárodními orgány; a mohou se také obrátit na nadnárodní aktivisty při prosazování svých nároků a propagaci svých programů. V důsledku toho, porozumění občanské 10\n11 společnosti jako prostoru politické praxe právě tak jako zóně přebytku právních nároků nám dále dovoluje vidět, jak to je částečně neagregované institucí (národního) státu. Občanství a nová práva Bryan S. Turner (2001) si všímá několika změn v souvislosti se změnami občanství. Sociální práva národního státu jsou pozvolna nahrazena nebo ještě lépe rozšířena lidskými právy. Nové formy občanství nemají zvláštní místo uvnitř národního státu a jsou typicky spojovány s legislativou lidských práv spíše než s právy občanskými. Společenství podporující tato práva jsou globální, virtuální a slabá, spíše než místní a silná. Vyvstávají sociální otázky související s globálními změnami a tlaky a v tomto smyslu jsou postnacionální a s konečnou platností jsou pojmově propojené, protože jsou řízeny běžnými problémy moderní společnosti, totiž vztahem mezi lidským tělem a prostředím. Starý kauzální mechanismus Marshallova občanství třídní konflikt a mobilizace pro vedení války byly nahrazeny novými příčinnými procesy, které jsou více těsně spojeny se sociálními hnutími, statusovými rozpory a identitou. Tento soubor lidských práv se vyvinul ze dvou základních důvodů. Problémy globálního řádu, jako globální rozšíření AIDS nebo znečištění životního prostředí, nemůže být vyřešeno jednostrannou akcí jednotlivých vlád, a za druhé protože sociální rizika moderní společnosti, která jsou vytvořena novými technologiemi (jako geneticky upravené jídlo) se nehodí snadno do existujícího politickoprávní rámce. Ačkoli Marshallovo paradigma Turner označil za sociologicky zastaralé, identifikuje tří typy postnacionálního občanství, tři paralelní součásti občanství v jejich původním obsahu. Globální obavy o záporné důsledky industriálního kapitalismu na přírodní prostředí se staly dominantní otázkou současné politiky, což zvýznamnili například práce Ulricha Becka (2007). Jednotlivé vlády, v různé míře, se pokoušejí chránit svou národní populaci od efektů industrializace zemědělské produkce, emisí oxidu uhličitého z motorových vozidel, zamoření občanů atomovým spadem nebo rozlití nafty z lodních neštěstí. Turner (2001, s. 204) si všímá, že sociální práva byla často důsledkem třídně ustavené činnosti, současná lidská práva jsou mnohdy výsledkem sociálního nebo environmentálního hnutí, které má sociálně různorodé členstvo. Globální a národní sociální hnutí, spíše než třídní sociální konflikty, se ukazují relativně úspěšné v přínosu pro 11\n12 expanzi práv. Marshallovo státní občanství se pokoušelo ochraňovat jednotlivce od rozmarů trhu, nový vládní systém globálních práv se pokouší chránit lidi od záporných důsledků ekonomického růstu a technologií pro jejich zdraví a bezpečí. Přesněji řečeno, legislativní rámec lidských práv má chránit budoucí generace od současných důsledků degradace životního prostředí. Druhý rozměr občanství se týká antropologického dopadu kapitalismu a ko lo niálních sil, nejen na prostředí, ale na lidská společenství jako taková. Názor, že ničím neomezený průmyslový kapitalismus měl záporný dopad na přírodní prostředí byl následován zřejmým závěrem, že rozvinuté kapitalistické zemědělství má ničivé důsledky pro premoderní kmenovou společnost. Zkáza primitivních společností nebyla jednoduše důsledkem vojenských střetů nebo pustošením evropských chorob. Tyto společnosti zakoušely ve dvacátém století běžný vzorec politiky tvořený akulturací, asimilací nebo přizpůsobením domorodých národů. Ani asimilace ani multikulturalismus neprodukoval uspokojivá řešení pro sociální deprivace domorodých společenství. Politickým problémem bývalých kolonií bylo, zda domorodí lidé mohou nebo by měli být považováni za občany národního státu, nebo zda jejich politické aspirace jsou lépe použitelné dalšími legálními prostředky a politickými strukturami. Asimilace měla také další méně žádoucí dimenze, a to přizpůsobení se alkoholu, prostituci, tabáku a dalším drogám. Za těchto okolností sociální práva občanství je potřeba rozšířit o mezinárodní intervencí a legislativu lidských práv. Alternativní pohled by proto mohl být, že domorodci chtějí přijmout jakákoliv efektivní práva nebo si uvědomit jejich požadavky. Mohlo by se předpokládat, že napětí mezi domorodými lidskými právy a obec nými sociálními právy má malou nebo žádnou významnost ve vztahu k Evropě. Tento předpoklad je mylný, protože porozumění vztahu mezi vykořisťováním země a zničení domorodých kultur dal vznik širší a možná důležitější debatě o kulturních právech. Marshallův rámec měl malé možnosti analýzy problému etnické identity, globální domorodá otázka byla podnětem k většímu počtu zásadních diskusí o otázkách týkajících se identity a rozdílů. Třetí typ občanských práv se tak týká kultury. Nick Stevenson (1997) uvádí, že staré národní hierarchie usilující o provázanost času a prostoru skrze literaturu, historii, dědictví, obřady a mýty byly nahrazeny prostorem neomezenou plynulou komunikací. Vertikální národní tradice se staly plovoucími významy v zprostředkované horizontální globální kultuře. Pro objasnění těchto zájmů ve vztahu ke kulturnímu občanství a prostředkům kultury, Stevensonovým vztažný bodem je současná západní společnost, se specifickým odkazem na 12\n13 západní Evropu. Stevenson uvažuje o kulturním občanství v rámci 1. vzniku kosmopolitní kultury, 2. specifické aplikace práv a povinností týkajících se činností kulturních institucí (televize, filmového průmyslu apod.), a 3. neformálních závazků představujících sféru občanské společnosti. Kulturní práva (k jazyku, k podílu na kulturním dědictví, společenství, a náboženské identitě) se stávají centrálními v moderní politice identity, ale tato kulturní práva nemají ani přesná, ani nezbytná spojení s členstvím v národním státě. William V. Flores (1997, s. 263) definuje kulturní občanství jako proces konstrukce identity, jak skupiny tvoří definice sebe, definují své členství, dožadují se práva a vytvářejí vizi typu společnosti, ve které chtějí žít. Právě tak jako je individuální sebeidentifikací toho, co je etnické versus co by si ostatní mohli myslet, že je etnické. Kulturní občanství pak poskytuje etnickým seskupením schopnost konstruovat ve společnosti nové kulturní prostory zařazováním kulturních symbolů nebo praxí do původně národního prostředí státu. Multikulturní občanství Tariq Modood (2007, s ) se věnuje v tomto kontextu otázce objevujícího se multikulturního občanství. Píše o pozitivní rovnosti založené na socioekonomické rovnosti (nazývané někdy sociální občanství), obdobou je pak pozitivní rovnost založená na symbolické dimenzi veřejné kultury. Vychází ze skutečnosti, že občanství není jen právní postavení a soubor práv, ale je zesíleno určitým druhem politiky. Zvláště, občanství by mělo být viděno z následujících tří rovin, z nichž každá dokládá proč občanství a multikulturalismus nejsou v protikladu (srov. Modood 2007, s ). 1. Občanství je netranscendentní a pluralistické Občané jsou jedinci mající osobní práva, ale tato práva nejsou uniformní, a obrysy jejich občanství ovlivňuje množství skupin lidí specifických kultur a historií. Občanství není monistickou identitou, která je zcela oddělena nebo překračuje další identity důležité pro občany, způsobem, jakým teorie ačkoli ne vždy praxe francouzského republikánství požaduje. 2. Občanství je multilogické (má rozvětvenou logiku) Mluvit o každé další pluralitě se nutně neshoduje s tím, co znamená být občanem. Může existovat množství shod a neshod směřujících k manipulač- 13\n14 nímu prostoru konsenzu a rozkolu, a posouvající aliance přes sporné otázky. Ale zde dostačuje dohoda a především dostatečný zájem o jednání v dialogu, který má být udržovaný. Když jednající strany mají více dialogů než jen dva, je proces více než vhodně nazývaný multilogický než bilaterální. Multilogika bere v úvahu názory, které opravňují každý další, překrývají se, slučují se, jsou upravovány s ohledem na koexistenci s ostatními, hybridizují, povolují nová upravení umožňující nové diskuse. Taková zmírnění a spory jsou částečně vnitřní, evoluční, vytvářejí pokrok v pojetí dynamického občanství. 3. Občanství je rozptýlené Jestliže občanství není monolitické, vyplývá z toho, že jednání a moc nejsou koncentrovány monopolně a že stát není exkluzivním místem pro občanství. Jsme občané a ve vztahu k ostatním spoluobčané, a tak poznáváme co je naše občanství v celém svém rozsahu, ve vztahu ne jen k zákonu a politice, ale také k občanské diskusi a jednání napříč společenským prostorem (zahájeným skrze dobrovolná sdružení, společenské organizace, odborové svazy, noviny a média, vzdělávací a náboženské instituce). Jednání státu, zákony, nařízení a zákazy mohou výsledek mnohdy zlepšit. Ale veřejná diskuse, rozumné spory, mobilizované nátlakové skupiny a rozmanité a (částečně) autonomní instituce občanské společnosti také přispívají ke změně jeho pojetí. Navíc, když říkáme, že občanství je veřejnou ne soukromou identitou, je nutné si vyjasnit co myslíme veřejností. Jestli občanství zahrnuje starost o problémy jako chudoba nebo kvalita práce premiéra, tak se může odehrávat při odborářském setkání, v kostele, při čtení románu či sledování televizního dokumentárního filmu v soukromí domova. Podmínkou je občanská starost, na které záleží ne jak a kde. Například idea, že náboženské prostory (duševní a fyzické) jsou neodmyslitelně soukromé a ne občanské je zbytečně omezující a puritánská. Tariq Modood (2007) argumentuje, že občanství musí být viděno v plurálu, rozptýlené a pohledem rozvětvené logiky (multilogicky) a ne redukované na zákonná práva, pasy a povolení (ačkoli jsou důležité). Navrhuje, že dobrým základem nebo doprovodem multikulturnímu občanství je národní identita. Národní identita není redukovatelná na seznam hodnot, ale měla by vznikat v debatách a diskuzích. Občanství, které je středem národní identity má právo trvat na vyžádání záporného rozdílu a jeho nahrazení kladným rozdílem. Vskutku, udržitelná intelektuální nebo politická vize sociální reformy a spravedlnosti 21. století si nemůže dovolit vynechat tyto aspekty multikulturního občanství. Raději obrátit záporné diference v diference kladné by se mělo stát 14\n15 klíčovým testem sociální spravedlnosti v následujících dekádách. 21. století bude jednou z nebývalých etnických a náboženských směsí západu. V minulosti multikulturní společnosti inklinovaly k rozkvětu pouze pod císařskou vládou. Jestli máme udržet na živu vyhlídku na dynamický, vnitřně diferencovaný multikulturalismus v souvislosti s demokratickým občanstvím, pak musíme poznat, že multikulturalismus není příčina současných nespokojeností, ale část řešení. Jeffrey C. Alexander (2006b, s. 70) konstatuje, že multikulturalismus představuje posílení občanské sféry, jež si kulturním a institucionálním způsobem a na základě vzájemných vztahů vybojovala pozici, v níž jsou kolektivní závazky a osobní autonomie sice vratce, avšak zásadně provázané. Závěr Teorie občanské společnosti nedokáží teoretizovat nejednoznačný charakter občanství právě tak jako různý vztah mezi státem a občanskou společností na různé úrovni analýzy. S nástupem globalizace odborníci přišli na to, že občanská společnost vyžaduje práci institucionálního mechanismu na různých úrovních místní, národní nebo nadnárodní k upevnění takové sféry rovnosti a vzájemnosti uvnitř a mezi národním státem (srov. Turner 2001; Ku 2002). Cílem je více dynamické a o porozumění obohacené občanství v mnohorelační a víceúrovňové teorii občanské společnosti, která by nepřehnala ani své spojení s ani své oddělení od státu. Nový teoretický úkol obsahuje, za prve vytvořit pojem stát a občanskou společnost jako dvě různé přesto související občanské domény uvnitř sub-národního, národního, a nadnárodního území. Za druhé by se měla také teoretizovat politika práv jako hegemonický boj nad občanstvím, právem a identitou uvnitř a mezi státem a občanskou společností na různé úrovni. Nově se vynořující práva (k bezpečnému životnímu prostředí, domorodé kultuře a zemi, a etnické identitě) směřují k podepření obecných práv, a to práva na ontologickou bezpečnost. Lidé se vyznačují svojí zranitelností a pochybným charakterem svých sociálních a politických rozhodnutí. Obecné prá vo ontologického bezpečí je těsně spojeno s otázkami lidského těla, a tak toto právo bezpečnosti je právem na lidskou existenci jako takovou (srov. Giddens 1991, s ). To jde za právo reprodukce občanství zahrnující právo být respektován. Toto právo na ontologické bezpečí podepírají další environmentální, kulturní a identita tvrzení, která jsou příznačná pro moderní 15\n16 sociální hnutí. Ústřední k tomuto rozboru technologie je zranitelnost lidské bytosti a nejistoty jejího sociálního světa. Argumentem je, že naše ontologická bezpečnost může být jen ochráněna novým souborem hodnot obklopených dozorem prostředí, starat se o nejistotu lidských společenství, respektovat kulturní rozdíly a ohled na lidskou důstojnost. Zkrátka, potřebujeme soubor povinností korespondující s požadavkem lidských práv. Podle Turnera jsou tyto tři postnárodní občanská práva (ekologické, domorodé a kulturní) identifikovaná zde jako obvyklé Marshallovy tři stupně národního občanství. Tato nová práva jsou pojmově a historicky spojena s riziky lidského vtělení v globální systém. Postnacionální práva globálního prostředí jsou ve spojení s lidskou slabostí a skutečností, že národní stát nemůže adekvátně odpovídat na zranitelnost lidské bytosti uvnitř ekologického systému, který je vážně porušený moderní technologií. Co je méně jasné jestli pokračujeme paralelně s Marshallem je přítomnost institucionální struktury, se kterou korespondují. Marshallova občanská práva byla přizpůsobena vzniku speciálních institučních struktur soudů, parlamentní institucí a sociálního státu. Environmentální práva, domorodá a kulturní práva jsou všechna uchována jako součást Deklarace lidských práv a ve větším množství v legálních doporučeních vycházejících z různých konferencí OSN o prostředí, populaci a lidské kolonizaci, ale dosud neexistuje žádný rozhodující soubor vládních opatření na globální úrovni, který podepře nebo porovná tato práva. Názor, že má existovat globální vláda byl probrán četnými sociálními vědci, ale proto aby globální vláda dávala smysl, bychom potřebovali vysvětlit krok za krokem, jak by mohlo globální politické společenství existovat. Literatura ALEXANDER, J. C. Tehdy a dnes: Mé názory na začlenění v průběhu čtvrtstoletí. In MARADA, R. (ed.) Etnická různost a občanská jednota. Brno : Centrum pro studium demokracie a kultury, 2006a, s ALEXANDER, J. C. Promýšlení způsobů začlenění : asimilace, napojování a multikulturalismus jako varianty občanské participace. In MARADA, R. (ed.) Etnická růz nost a občanská jednota. Brno : Centrum pro studium demokracie a kultury, 2006b, s BECK, U. Vynalézání politiky. K teorii refl exivní modernizace. Praha : Sociologické nakladatelství,\n17 CASTLES, S., DAVIDSON, A. Citizenship and Migration. Globalization and the Politics of Belonging. London : Macmillan Press, COHEN, Jean L. Changing Paradigms of Citizenship and the Exclusivenes of the Demos, International Sociology, 1999, roč. 14, č. 3, s DOPITA, M. Multikulturní občanství. In DOPITA, M., STANĚK, A. (eds.). Multikulturalita a výchova k občanství. Praha : Nakladatelství Epocha, 2007, s FLORES, W. V. Citizens vs. Citizenry: Undocumented Immigrants and Latino Cultural Ci ti zenship. In FLORES, W. V., BENMAYOR, R. (eds.) Latino Cultural Citizenship: Claiming Identity, Space, and Rights. Boston : Beacon Press, 1997, s GELLNER, A. Národy a nacionalismus. Praha : Hříbal, GIDDENS, A. Modernity and Self-Identity. Self and Society in the Late Modern Age. Stanford (CA) : Stanford University Press, HABERMAS, J. Problémy legitimity v pozdním kapitalismu. Praha : Filosofia, CHANDHOKE, N. State and Civil Society Explorations in Political Theory. New Del hi : Sage, KU, A. S. Beyond the Paradoxical Conception of Civil Society without Citizenship. International Sociology, 2002, roč. 17, č. 4, s MARSHALL, T. H. Citizenship and Social Class and Other Essays. Cambridge : Cambridge University Press, MODOOD, T. Multiculturalism: A Civic Idea. Cambridge : Polity Press, NOVÁKOVÁ, Z. Přirozenoprávní pojetí lidských práv. In KUČERA, D. (ed.) Lidská práva a fenomén migrace, výzvy současnému vzdělávání. České Budějovice : Jihočeská univerzita, 2007, s SOMERS, M. R. Citizenship and the Place of the Public Sphere: Law, Community, and Political Culture in the Transition to Democracy, American Sociological Review, 1993, roč. 58, č. 5, s STEVENSON, N. Globalization, National Cultures and Cultural Citizenship. The Sociological Quarterly, 1997, roč. 38, č. 1, s TURNER, B. S. The Erosion of Citizenship. British Journal of Sociology, 2001, roč. 52, č. 2, s ONG, A. Mutations of Citizenship. Theory, Culture & Society, 2006, roč. 23, č. 2 3, s Kontakt: Mgr. Miroslav Dopita, Ph.D. Katedra pedagogiky s celoškolskou působností Pedagogická fakulta Univerzity Palackého v Olomouci Žižkovo nám Olomouc 17\n19 ACTA UNIVERSITATIS PALACKIANAE OLOMUCENSIS FACULTAS PAEDAGOGICA CIVILIA IV 2008 EVROPSKÁ A NÁRODNÍ IDENTITA Evropská civilizace David Hampl Shrnutí: Evropská civilizace je v globalizujícím se světě jednou z hlavních civilizací. Ke hlavním civilizacím současného světa náleží tyto: čínská, japonská, hinduistická, muslimská, západní a někdy jsou k nim řazeny také civilizace africké. Evropská civilizace náleží společně s Latinskou Amerikou a Severní Amerikou k západní civilizaci. Základ západní civilizace tvoří dědictví antiky, řecká filozofie a racionalismus, římské právo, latina a křesťanství. Pro Západ je rovněž typické zavedení společenského pluralismu a parlamentarismu jako formy zastupitelské demokracie a značnému významu se těší hodnota člověka jako jednotlivce. Evropa by však neměla pouze hledat odpověď na otázku své vlastní identity, měla by také zohlednit tradice vlastní civilizace. To souvisí s procesem rozšíření Evropské unie, ale take se vztahem Evropy ke Spojeným státům nebo k jiným civilizacím, např. čínské. Klíčová slova: civilizace, Evropská civilizace, Západ, evropská identita, Evropská unie. Dnes můžeme vidět, že téma evropské identity nabývá na významu. Evropa stále hledá svou vlastní tvář a na tuto otázku není možné odpovědět jen krátce a jednoduše, protože odpověď musí být nepochybně mnohostranná. Evropa se musí zabývat svými kořeny, především vlastní historií a kulturou. V této souvislosti není možné ignorovat, že evropská civilizace je v globalizujícím se světě pouze jednou z hlavních civilizací. Co může Evropa po ukončení 19\n20 stu dené války nabídnout a jak vnímají evropské státy roli, kterou má Evropa hrát v současnosti? Nesmíme zapomínat, že Evropa vlastně není jednotná a evropští politici nehovoří jedním hlasem. Samozřejmě musíme také zde po čítat se zájmy různých států, ačkoliv na půdě Evropy má zvláštní význam Evropská unie s 27 členskými státy. Zůstala dnešní Evropa stát na rovině národních států? Je mimo vší pochybnost, že historie světa je úzce spojena s dějinami civilizací. V rámci civilizace nalézali lidé již v minulosti často také svou identitu. V prvé řadě zde musíme rozlišovat mezi civilizací a civilizacemi. S pojmem civilizace jako protikladem ke světu barbarů se můžeme setkat již v 18. století u francouzských myslitelů. Bylo dobré žít v oblasti civilizace. Život bez civilizace v tomto smyslu byl považován za špatný. Pojem civilizace se stával normou, podle které byly posuzovány také další potenciální civilizace. Evropské velmoci, např. Anglie a Francie, usilovaly o prosazení evropských hodnot do celého světa a hodnoty jiných kultur byly často považovány za méněcenné. Tyto názory byly rozšířeny ještě v 19. a na počátku 20. století, ale dnes jsou již vnímány jako neakceptovatelné, proto hovoříme o civilizacích v množném čísle. Civilizace jsou úzce spjaty s národními kulturami. Fernand Braudel definuje civilizaci jako prostor nebo kulturní oblast (Huntington, 2001, s. 33). Samuel Huntington nalézá klíčové znaky definující civilizaci již v antice, a to na příkladu spojenectví mezi Athénami a Spartou, zaměřenému proti Perské říši. Na rozdíl od barbarů se Řekové (samozřejmě ještě nikoli ve smyslu řeckého národa) vyznačovali čtyřmi důležitými kritérii, které je spojovaly, a to krví, jazykem, náboženstvím a způsobem života. Tyto prvky mohou objektivně definovat civilizaci, ale Huntington tvrdí, že nejvýznamnějším prvkem je náboženství. Civilizace je nejvyšším stupněm lidského společenství a nejširší rovinou kulturní identity, kterou mohou lidé společně sdílet. Civilizace však nemůžeme definovat jen na základě obecných kritérií jazyka, historie, náboženství, zvyků a institucí, ale také na základě subjektivních faktorů (Huntington, 2001, s. 35). K těm náleží identita jednotlivce v rámci civilizace. Ke hlavním civilizacím současného světa náleží tyto: čínská, japonská, hin duistická, muslimská, západní a někdy jsou k nim řazeny také civilizace africké. Evropská civilizace náleží společně s Latinskou Amerikou a Severní Amerikou k západní civilizaci. K západní civilizaci náleží Evropa, Severní Amerika, Austrálie a Nový Zéland. Latinská Amerika se ovšem od Západu odlišuje vlastní kulturou, udržuje s ním kontakty, ale přesto můžeme tento vztah vnímat jako rozpolcený (Huntington, 2001, s. 39). Fidel Castro nalezl 20


Liga ve středu oznámila, že hráči NHL se nezúčastní zimních olympijských her v Pekingu v roce 2022.\nLiga uvedla, že rozhodnutí bylo přijato kvůli narušení pravidelného rozvrhu sezóny v důsledku vysokého počtu případů COVID-19 v NHL.\n“Vzhledem k vážnému narušení pravidelného rozvrhu sezóny Národní ligy v důsledku nedávných událostí souvisejících s COVID – 50 zápasů již bylo odloženo do 23. prosince – účast na olympiádě již není možná,” uvedl komisař Gary Pittman v prohlášení.\nOlympijský odpočinek měl původně trvat od 6. do 22. února, ale liga se nyní pokusí zkrátit co nejvíce odložených zápasů na tento úsek.\nNHL, která v reakci na zpoždění související s koronavirem nabídla začátek víkendové přestávky z pátku na středu, přeložila zatím jen dvě z 50 dotčených soutěží.\nLiga má aktuálně více než 15 procent svých hráčů ve virovém protokolu, což znamená, že jsou odstaveni ze hry kvůli pozitivnímu testu nebo blízkému kontaktu s pozitivním případem.\nOčekává se, že hráči se vrátí do roku 2026\nDonald Fehr, výkonný ředitel National Hockey League Players Association (NHLPA), souhlasil s tím, že pro udržení je důležité kompletní rozpis NHL a že očekává, že se hráči budou moci zúčastnit nadcházejících olympijských her.\n“Hráči a hokejoví fanoušci jsou určitě velmi zklamaní,” uvedl Fehr v prohlášení. “Ale odehrát letos celou sezónu 82 zápasů, v čemž nám pandemie zabránila od sezóny 2018-2019, je velmi důležité.”\n“Očekáváme, že se hráči NHL vrátí na olympiádu v roce 2026.”\nSLEDOVAT l Co bude dál s olympijským hokejem po absenci NHL?:\nCo dál s olympijským hokejem při absenci NHL?\nS přibývajícími případy COVID-19 (a zpožděním zápasů) se liga a její hráči dohodli na odstoupení z olympijských her v Pekingu. 3:26\nKanadský olympijský výbor v prohlášení uvedl, že rozumí rozhodnutí NHL.\nREAD Osaka, Azarenka odstoupily z rozcvičky Australian Open, Sports News\n„V kanadském hokeji je mimořádně hluboká zásoba talentů,” řekl generální ředitel a tajemník. „Jsme nadšeni, že můžeme obklopit mužský tým, když vstoupí na led ke svému prvnímu zápasu 10. února a pokusí se vyhrát počtvrté v řadě.” medaile.” Generál David Shoemaker.\n“Spolu s fanoušky z celé země budeme fandit neuvěřitelnému kanadskému ženskému týmu, který bude bojovat o svou sedmou olympijskou medaili v řadě a pátou zlatou medaili.”\nMezinárodní funkcionáři a národní asociace nyní musí přejít na plán B, aby se uskutečnil druhý olympijský turnaj v mužském hokeji bez hráčů z NHL.\nKanadský tým mimo NHL před čtyřmi lety porazil Českou republiku a získal bronz poté, co v semifinále prohrál s Německem.\nSledujte | Jak nyní vypadá seznam Kanady:\nKdo pošle kanadský hokejový tým na olympiádu v Pekingu?\nKdyž NHL potvrdila, že se nezúčastní olympijských her v roce 2022, Rob Pizzo z CBC Sports hledá identitu kanadského hokejového týmu, kterého by mohl poslat, aby reprezentoval mužský hokejový tým Kanady. 3:25\nNový generální manažer, hlavní trenér týmu Kanady\nOčekává se, že Hockey Canada stáhne vedení, trenéry a hráče, kteří se tento měsíc zúčastnili mezinárodního turnaje v Moskvě.\nGenerální manažer Louis Blues Doug Armstrong a hlavní trenér Tampy Bay Lightning John Cooper již neplní tyto role v týmu Kanady, jak by plánovali, kdyby hráči NHL odešli do Pekingu.\nMísto toho bývalý hráč NHL a olympionik z roku 2006 Shane Doan přebírá místo generálního manažera týmu Kanady, zatímco dlouholetý trenér Boston Bruins a Montreal Canadiens Claude Julien usedá za lavičku.\nTým USA Hockey uvedl, že brzy oznámí nové vedení a trenérský personál.\nHockey Canada v prohlášení uvedla, že se nadále soustředí na budování týmu z hráčů a jednotlivců mimo NHL.\n“Těšíme se na sestavení týmu vysoce kvalifikovaných hráčů a zaměstnanců, kteří tak tvrdě pracovali, aby získali příležitost nosit Maple Leaf s hrdostí na světové scéně.”\nREAD Dva pozitivní případy COVID-19 byly nalezeny ve stejném týmu Curl před ženskými světy\nRozhodnutí odstoupit z her v roce 2022 znamená, že mladé hvězdy jako Kanaďan Conor McDavid, Němec Leon Drysittel a Američan Auston Matthews budou muset čekat další čtyři roky na šanci soutěžit na největší scéně tohoto sportu.\nJe těžké otočit hlavu\nMezitím Kanaďan Sidney Crosby, Rus Alex Ovečkin a řada dalších veteránů možná právě sledovali, jak se jejich poslední olympijské výstřely vypařily.\n“Je těžké upoutat vaši pozornost, vezmeme-li v úvahu fakt, že jsme si mysleli, že máme šanci,” řekl Crosby, který vyhrál s Kanadou zlato v letech 2010 a 2014, v úterý předtím, než se olympijské zprávy staly oficiálními.\n“Určitě cítím s kluky, kteří propásli mnoho příležitostí.”\nKapitán Tampy Bay Lightning a Kanaďan Stephen Stamkos – který vynechal hry 2010 a v roce 2014 se zranil – je jedním z takových hráčů.\n“Vyrostl jsi s touhou reprezentovat svou zemi a vyhrát zlatou medaili,” řekl 31letý hráč. “To je něco, co teď pravděpodobně nebudu mít příležitost udělat.”\nObránce Tampy Victor Hedman, který opustil Švédsko v roce 2014 a poté zmeškal závod, když National Hockey League nešla v roce 2018 do Pchjongčchangu – ve stejném roce, kdy vyhrál Norris Cup – řekl, že se také cítil prázdný.\nChvíli to bude bolet,“ řekl také 31letý Hedman.\nCrosby řekl, že hráči chápou a oceňují jedinečnost olympiády. „Jsou to příležitosti a zážitky na celý život, kterých se vám jako sportovci moc nedostává,“ řekl. “Můžeš dostat jen jeden.”\nPrezident Mezinárodní federace ledního hokeje Luke Tardiff v prohlášení uvedl, že je rozhodnutím federace ledního hokeje „zklamán“.\n“Byl to šok vidět, jak COVID-19 téměř přes noc ovlivnil plán NHL, a chápeme, že rozhodnutí NHL je v zájmu zdraví a bezpečnosti jejích hráčů.”\nRuský ministr zahraničí: Bezpečnostní rozhovory se Spojenými státy a NATO začnou příští měsíc


INZERCE.VAS-PES.CZ - Štěňata zlatého retrívra s PP - Zlatý retriever - nabídka (32096)\nChS Bohemian Lucky nabízí krásná štěňátka zlatého retrívra s PP narozená 18.4.2017 - z 9 narozených štěňátek (2 fenky a 7 psů) volní 4 psi. Otec: InterCh Átreus Flores Vitae „U“ Matka: Argiana Bohemian Lucky - 2xV1, V2, V Štěňátka budou odchována v domácím, klidném prostředí a budou plně socializována. Ideální k dětem, ale i pro chov, výstavy nebo loveckou práci - po výborných a úspěšných rodičích. Budou řádně odčervena, očkována a očipována. K odběru po 15. červnu. Více informaci na http://www.zahradnictvi-dufek.cz nebo na tel. 720190756, 606970116


Jak jsem oslavil slávistický titul? Otevřel jsem si kolu, smál se Necid - iDNES.cz\nMEDAILE PRO MISTRA. Tomáš Necid dostal před pondělní exhibicí mistrovskou medaili. | foto: Michal Doležal, ČTK\nNa slávistickém titulu má útočník Tomáš Necid značný podíl. Na podzim totiž v lize dal jedenáct gólů, díky nimž Slavia získala rozhodující náskok.\nV zimě ale Necid přestoupil do CSKA Moskva a tak triumf svého bývalého klubu naplno oslavil až v pondělí večer.\nNastoupil v exhibičním utkání proti mistrovskému mužstvu.\nSpolu s ním byli na soupisce týmu hvězd například slávistický trenér Karel Jarolím, útočníci Pavel Kuka a Stanislav Vlček nebo brankář Radek Černý. Legendy vyhrály 6:4, ale Necid nastoupil jen na úvodních patnáct minut. -čtěte V Edenu vyvrcholily oslavy titulu. Mistři prohráli s bývalými hvězdami Slavie\nProč jen patnáct minut?\nMělo to být jen symbolické. V úterý jedu na sraz reprezentace a v ruské lize nás ještě čeká jeden zápas, proto jsem nastoupil jen na pár minut.\nJak se mu vede v rusku?\nNa podzim ještě nastupoval za Slavii, v zimě ale přestoupil do CSKA Moskva.\nV lize zatím nastoupil čtyřikrát v základní sestavě, čtyřikrát střídal, dvakrát nenastoupil. Vstřelil jeden gól.\nKromě toho gólem zajistil pro CSKA zisk ruského Superpoháru.\nDával jste si velký pozor, abyste se nezranil?\nTo byl jen takový srandamač, nehrálo se na sto procent. Šlo jen o to dobře si přihrát. Zranit se, to snad ani nešlo.\nNemrzí vás, že jste neproměnil velkou šanci, do které jste se i za tu chvilku dostal?\nKdepak, nechtěl jsem, aby kluci dostali moc velký výprask. Ne, dělám si legraci. Chtěl jsem dát gól, bohužel se to nepovedlo. Pak jsem na něj ale přihrál, to je vlastně to samé.\nV Rusku jste zatím spokojený?\nJsem tam půl roku a už jsem tam slavil dva triumfy - Ruský pohár i Superpohár. Teď jsem navíc mohl oslavit titul i se Slavií, takže jsem spokojený. Věřím, že v CSKA budu nastupovat víc a získám tam ještě další trofeje. Proto jsem tam v zimě přestoupil.\nUž jste si na nové působiště zvykl?\nSpoluhráči jsou v pohodě, ale ruštinu se ještě učím. Moskva je navíc docela pěkná, takže jsem tam celkem spokojený.\nSledoval jste na dálku Slavii? Na jaře pětkrát za sebou nevyhrála a vypadalo to s ní všelijak...\nTo se stává i lepším klubům. Prostě to na Slavii padlo, ale kluci se z toho dokázali oklepat a titul obhájili. Na dálku jsem věřil, že to k titulu dotáhnou. Rozhodně jsem se nebál, že by o něj přišli. Měli dost velký náskok, který získali na podzim.\nJak jste v Rusku slávistický titul oslavil?\nAlkohol vůbec nepiju, takže jsem si otevřel kolu. To byly moje osobní oslavy, které symbolicky vyvrcholily tady v Edenu.\nTémata: Eden, Alkohol, CSKA Moskva, Karel Jarolím, Pavel Kuka, Radek Černý, Slavia, soupiska, Stanislav Vlček, Tomáš Necid


Aktuální vývoj kolem Ukrajiny – Doplněno! | KOSA NOSTRA zostra aneb NAŠE VĚC zostra ! Prostě Kosa zostra!\nKrymská párty – EU a NATO pozvány, ale asi nepřijdou →\nAktuální vývoj kolem Ukrajiny – Doplněno!\nPosted on 3 března, 2014\tby vlkp\nPravděpodobně ruská obrněná vozidla už manévrují na Krymu (darovaném Ukrajině v rámci neexistujícího SSSR), viz odkaz: http://cit.ua/article/35948/ Mezitím se dvě ruské bitevní lodě (Minsk a Kaliningrad) přesunuly od Sýrie do Černého moře. Ozbrojenci (mohou to být i ruské speciální síly) obsadili krymský parlament. Každý den tu máme přestřelku mezi některými činiteli NATO a Ruskem…\n(Aktuální přehled ruských manévrů znázorňuje následující obrázek. Přidejte dvě protiponorkové lodě a je kompletní)\nA nám pořád nikdo oficiálně a na rovinu neřekne, že o žádnou krásnou demokracii pro obyčejné Ukrajince tu opravdu nejde (mohla by to být docela i legrace). Dlouhodobá ruská kritika ‚dvojího metru‘ se opět začíná trochu zhmotňovat.\nPoslední věta odkazuje na dlouhodobou diplomatickou strategii Sergeje Lavrova a Vladimíra Putina, založenou na kritice zahraniční politiky USA a NATO, jako uplatňování tzv. dvojího metru. Tak nějak to začalo Kosovem ještě za ministra Primakova a ti dva jmenovaní to samozřejmě rozvinuli. Vybudovali si kolem toho také zajímavou alianci z ostatních států, kterým se porušování některých norem OSN nelíbilo: Čína, apod. Je velmi zajímavé, jak tuhle dlouholetou, docela významnou situaci v oblasti mezinárodního práva, s radostí vůbec nezajímá naprostou většinu našeho mediálního a intelektuálního světa.\nV pondělí jsem si utřídil myšlenky v situační analýze kolem Ukrajiny v hlubším kontextu (najdete v ní vše podstatné na vysvětlenou následujících úvah): http://denikreferendum.cz/clanek/17498-kdyz-rusko-hovori-o-valce\nObdobě zvacího dopisu jsem přikládal vcelku vysokou pravděpodobnost, stejně jako gruzínskému scénáři.\nNicméně Krym je z právního a etnického hlediska ještě vcelku jasný. Pro Rusko jsou ale zásadní i ostatní východní regiony, kde se soustředí nejen průmyslová nadstavba, ale především její surovinová základna. Tam to etnicky není tak ruské, ale zase jde o volební základnu Janukovyče a jeho bandy. Tamní oligarchové jsou na organizovaný zločin napojeni skoro stejně jako na ruské polostátní společnosti. O to se podle mě bude hrát především, tj. na jakou stranu se přikloní a jak to konkrétně provedou.\nRusko určitě nechce ztratit kontrolu nad oblastí, do které už, kvůli břidlicovému plynu, začal vrtat americký Chevron. Navíc tam perou peníze ve velkém (zároveň spolu s Maďary, nejen přes známou společnost RosUkrEnergo).\nJe třeba ale neztratit ze zřetele, že eskalace situace není v zájmu Německa, které by v tomhle případě silné Polsko asi nenechalo pokračovat k něčemu fatálnějšímu. Z hlediska EU jde o skupinu anti-rusky nejiniciativnějších + USA. Ostatní EU státy hájí především finanční zájmy, aneb když spadne Ukrajina, budou padat i evropské banky (díky navázanému investičnímu indexu EMBI Global) ještě před tím, než ECB spustí stress-testy evropský bank.\nTak či tak je státní útvar ‚Ukrajina‘, tak jak ho známe, odepsaný, neboť mu mezitím silně propadla měna, což samozřejmě zvýší náklady dluhu, který nemají jak splácet. Default je jedna možnost (to není v zájmu EU a USA, resp. bankovních domů v EU), ale už se hrnou do možnosti půjček IMF, který požaduje další měnovou devalvaci (takže dluhy se stanou nesplatné a ekonomika půjde do kopru), zrušení státních intervencí v energetickém sektoru a zkrátka celkové vysátí ukrajinské ekonomiky (dle tradičního scénáře). Ukrajinská centrální banka už pobízí regionální bankovní pobočky rozličných domů, aby se přiklonily ke Kyjevskému režimu. Slibuje za to poskytnutí likvidity z půjček IMF. Co nabídne Rusko a oligarchové?\nSamozřejmě, že není nic staršího, než dnešní noviny. Takže jak to tak v podobně tekutých a velmi dynamických situacích bývá, situace znovu pokročila v rytmu mnou dříve předestřených scénářů. Vypadá to, že nyní je čas na převrat(y) za pomoci trochu neskrývavé režie Ruska(?) Velmi zásadní Charkov, a další města z východních regionů tzv. Ukrajiny, zažívají vyvěšování ruských vlajek: http://instagram.com/p/lADeEivk5_/\nKličko volá po všeobecné mobilizaci. Úřadující prezident Turčinov uvedl ‚ukrajinské‘ vojenské síly v pohotovost. Zatímco však Kyjevští představitelé hýří silnými slovy, ďábel se skrývá v detailech.\nPutin má ruskou Dumou schválené užití vojenských jednotek. Proč? Především pro případ, kdy by se Kyjevský režim rozhodl nasadit vlastní ozbrojené síly a obsadil Krym i s ruskou černomořskou flotilou dříve, než Rusko. Tento přístup do Černého moře je pro ruské mocenské zájmy naprosto zásadní. Umožňuje operovat nejen ve Středozemí, ale skrze průplav pak při střežení obchodních cest proti většinově somálským pirátům. Oficiálním, a velmi zajímavým, vyjádřením ruské strany je také důvod uklidnění, či správněji zpomalení eskalované situace, aby se rozvášněné síly z Kyjeva nerozjely příliš nekontrolovaně. Rozuměj proti zájmům Ruska; neboť destabilizovanou zemi bez skutečné kontroly dění, s velkou etnickou menšinou vlastního národa, by si nepřál pravděpodobně žádný stát. Dosavadní kroky Kyjevského režimu, především pak zrušení jazykových nařízení, rozhodně důvěru vyvolat nemohly.\nRusko je také velmi dobré v rétorice vyzdvihující téma legality a vůbec právní problémy. Nejde jen o výše zmíněný dvojí standard v oblasti mezinárodního práva, ale i v případě práva vnitrostátního. Jejich specifický politický režim je v kritizovaných oblastech legální, což samozřejmě nutně neznamená legitimitu takových opatření. Sledujíc podobnou linii, Rusko vyzdvihuje porušenou dohodu z 21. února: http://www.theguardian.com/world/2014/feb/21/agreement-on-the-settlement-of-crisis-in-ukraine-full-text\nTato dohoda, dle nich, stanovila jasné kroky k řešení situace na Ukrajině. Jelikož byla dojednána s činiteli EU, ministrem zahraničí Polska, Německa a Francie, s třemi předáky ukrajinské opozice a svrženým prezidentem Ukrajiny Janukovyčem a pouze jedním ruským envoiem, Rusko je samozřejmě připravené na nečinnost signatářů ze strany EU reagovat. Co pro ně asi onen podpis tří ministrů znamená? I když ruský envoy Lukin nepodepsal, ostatní ano. Oni své vojenské jednotky ve výsledku vidí prostě jako mírové sbory (protože na mandát OSN nemusí brát ohledy stejně, jako na ně nebraly ohledy USA a NATO v jiných mezinárodních problematikách).\nSamozřejmě se z ruské Dumy objevila taková prohlášení, že za každou cenu mají být ochráněni Ruští občané. Zároveň je jistě netrápí, jak na podobné události odpoví globální finanční trhy v obchodovatelných kontraktech po jejich pondělním otevření. Na druhou stranu je nutné přiznat, že podobné události mohou s cenou ropy (ale také plynu) hýbat směrem nahoru, což je samozřejmě v zájmu ‚GazpromRuska‘. Sledovat vývoj tržní ceny komodit můžete zde: http://www.bloomberg.com/energy/\nCo bude naopak Putin se svým režimem považovat za ztrátu je situace, která zřejmě nastane. Aktivizované Rusko pomůže aktivizovat i NATO, které USA odsunuly tak trochu na druhou kolej (především díky Asii a Tichomoří; i když pak musely hasit blízký východ a severní Afriku). Díky přetrvávajícím neshodám, a také díky evropské bankovní krizi, do této aliance neproudilo tolik prostředků. EU mnohdy rétoricky, někdy i prakticky, spoléhala na budování vlastních institucí. Nyní bude, alespoň po určitý čas, převažovat sbor takových politiků, poradců a analytiků, kterým vyhovuje jejich studenoválečná perspektiva vidění světa a odvozený proces tvorby reálných politik, resp. inciativ. Zároveň tím Rusové podpořili snahu mnohých postsovětských států přiklonit se více k NATO, či rovnou usilovněji pracovat na svém začlenění do této aliance. Zároveň to přiživí anti-Ruský, už tak dost silný, sentiment v zemích jako je ČR, Polsko, baltské státy, apod.\nPředevším se mi v této situaci ukazuje potenciální neexistence skutečné Evropské unie. Vlkem zmiňovaná absence strategie je, vzhledem k EU aspiracím v globální aréně, vcelku příznačná. Státníci jednotlivých zemí jsou zaneprázdněni tu přípravou na volby, tady hašením finančních problémů, tuhle korupčních skandálů, či velmi vysilující sanace bankovní krize a špatných ekonomických výsledků; navzdory slibovaným zázrakům. Na druhé straně jsou kroky v otázce ukrajinské změny vedeny především jednotlivými státy, které si samozřejmě EU nejen vykládají po svém, ale zároveň jí takto svým způsobem utvářejí a udávají její směr. Mnohdy bez ohledu na ostatní členy a jejich možné preference, ne-li přímo proti jejich zájmu nebýt zatažen do zbytečné třenice. Je třeba si přiznat, že intelektuální kapacity naprosté většiny naší politické reprezentace vůbec nedostačují ani na formulování střízlivých prohlášení ve vztahu k takto komplexní, mezinárodně-právní problematice. Takže politického vedení se ujímají toho času nejaktivnější a rétoricky prointegrační státy.\nEU má jedinečnou šanci se skutečně předvést a uvést coby funkční organizace. Ale ta nefunguje bez svých členů. Ti budou pravděpodobně raději přihlížet, až to za ně vyřeší někdo jiný, kdo si zároveň případné problémy bude muset sypat na svou hlavu. Trochu cynicky by se dalo říct, že Španělsko ocení daleko více možnost zatažení do válečného konfliktu ze strany Polska, Německa, Francie, apod., než aby dosáhlo toho samého v jednom kooperativním celku. Ale to už spíše provokuji. V historické zkušenosti nejde o nic neobvyklého, ale mělo by se to diskutovat na rovinu, především na naší nejvyšší politické úrovni. Polsko má však na Ukrajině zcela specifické zájmy, stejně jako je takřka prvním nárazníkem případné ukrajinské imigrace. Pokud tuto situaci Německo s Francií nedokáží uklidnit (a ČR bude s dalšími jenom překážet), tak je s EU coby funkčním celkem veta.\nDnešní den také zasedala Rada bezpečnosti OSN, ze které jsem žádné zprávy nevytěžil. Mohu operovat pouze z komunikace před jejím zasedáním, kdy je hlavním tématem především uklidnění krizové situace. Zajímavostí je jistě zmínka, že otázka územní celistvosti Ukrajiny nebude nadnesena. OSN je v tomto ohledu velmi realistická a do jisté míry klidní vášnivé vlny mediálního šumu, jež má skrze emoce sloužit především k upoutání naší upřené pozornosti. Je třeba tento šum filtrovat a uvědomit si, že z hlediska zkušenosti našeho lidského pokolení nejde o nic zcela mimořádného. Pravděpodobnosti všelijakých extrémů statisticky vcelku rovnoměrně distribuovány (navzdory všeobecné představě o tzv. Gaussově křivce), dle zákona nepředvídatelnosti, chaosu a nejasnosti, doufejme raději, že ze strany hlavních aktérů bude směřováno především k uklidnění situace a k mírovému vypořádání jejich mocenských zájmů.\nJsem zejména zvědavý na tu asymetrii v rámování ze strany internetových a žurnalistických ‚bojovníků‘. Doporučuji striktní sledování více zahraničních serverů (Financial Times, Bloomberg, Reuters, Itar-Tass, apod.) pro srovnání; zároveň pak zdrojů primárních, jako je OSN, ruské vládní stránky, vládní stránky USA a oficiálních orgánů ze zainteresovaných zemí EU.\nJe to pořád to samé. Lidé jsou stále stejní. Hlavně ti, mající mocenské zájmy. Bude zajímavé, co bude s tzv. Ukrajinou třeba za týden touto dobou…\nAktuální vývoj kolem Ukrajiny – Nedělní aktualizace\nTak mediální rámování se dnes předvedlo v plné parádě. Mobilizace byla již ohlašována a očekávána, vzhledem k předchozím zprávám a prohlášením. Zároveň jde o výrazný test loajality vojenských sil, jež patří mezi základní mocenské atributy jakéhokoli nově vzniknuvšího režimu. Kyjevskou vládou v sobotu nově jmenovaný velitel námořnictva se ihned přidal na stranu Ruska (zpráva byla potvrzena ze strany BBC, takže ji považuji pravděpodobně za pravdivou) a krymský premiér (Krym je autonomní republikou, která si až po připojení k Ukrajině v roce 1991 zachovala jen část suverenity) oznámil vyhlášení regionálního námořnictva. To by si patrně vyžádalo přítomnost US Navy v oblasti Černého moře, takže se připravme na to, jak by média mohla informovat o konfrontaci mezi americkými a ruskými loděmi, jak nebezpečně blízko sebe budou, apod. http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-26410431\nJak si vykládat zveřejňování veřejných prohlášení kyjevské vlády? Bez nějaké kritické reflexe jde jen o zajištění kanálu pro aktéry, kterým nyní nezbývá nic jiného, než hnát věci do extrému. Díky tomu mohou být ve své, vcelku svízelné situaci, bráni vážně. Pozornost světových sdělovacích prostředků se jim povedlo přilákat dostatečně, ale je skutečně pochybné hovořit o nich jako o plně legitimní vládě. Má právo rušit jazyková nařízení, jež jdou proti menšinám? Jsem toho názoru, že tímto opatřením na dlouho dopředu zamezili jakémukoli mírovému řešení dělení Ukrajiny. Pokud se podíváme na složení současných politických vůdců kyjevské vlády, objevíme vcelku zajímavý mix, v němž se nacházejí i kandidáti extrémní pravice, či dokonce organizátoři radikálních protestantů (s ještě radikálnějšími názory, např. zákazu původní vládnoucí a komunistické strany): http://www.bbc.co.uk/news/world-europe-25910834\nNěmecko se, prostřednictvím svých zástupců, snaží řešit především ekonomické obtíže, které na kyjevskou vládu čekají. Ale nezaznamenal jsem, že by jí nějaký stát EU klidnil v jejích prohlášeních. Nicméně hrozba defaultu se skutečně blíží a ekonomický kolaps může už tak chatrnou legitimitou kyjevské vlády významně otřást. Toho si je samozřejmě vědoma i EU a v pondělí si na Ukrajinu přijede popovídat i ministryně zahraničí EU. V pondělí se zároveň znovu otevřou banky a vzhledem k eskalaci napětí bude zajímavé sledovat, jak zareagují běžní občané. Největší komerční banka původní Ukrajiny, Privatbank, už vyhlásila (prý dočasný) limit na denní výběr v hodnotě 103 USD. Jakou důvěru to vzbudí mezi obyčejnými Ukrajinci, si jistě můžeme domyslet. Ukrajinské banky nebudou dostatečně kapitalizované na výplatu veškerých úspor pro obyvatelstvo, jež nyní může očekávat prohlubování konfliktu. Dá se předpokládat, že toto obyvatelstvo podnikne tzv. runy na banky. Jakou reakci to může vyvolat ve směru ke kyjevské vládě? Kam se tento tekutý hněv bude obracet?\nOficiální odůvodnění Privatbank je samo o sobě velmi vtipné:\n„A temporary limit on withdrawals is needed to stop the forces that are working to destabilize the situation [and] are using the cash for [their] sabotage“: http://online.wsj.com/news/articles/SB10001424052702304585004579415011819512636?mg=reno64-wsj&url=http%3A%2F%2Fonline.wsj.com%2Farticle%2FSB10001424052702304585004579415011819512636.html&cb=logged0.8219269558868595\nNárodní banka už v průběhu týdne nařídila limit cca 1500 USD na výběry v cizích měnách. Zajímavé ale je, jak Privatbank především hlásí, že nebude akceptovat žádné kreditní a platební karty ostatních\nbank na Krymu. Nejde jen o zabránění runu na Privatbank z Krymu, ale také o faktické odříznutí se od jejich bankovního systému. Není těžké si představit nějakou kličku, kterou mohou obyvatelé Krymu využít, podobně jako se to stalo minulý rok při bankovní krizi na Kypru. Ukrajinské rezervy zahraničních měn spadly na úroveň 16 – 12 mld USD, což by vystačilo na financování pouhých cca 2 měsíců ukrajinského importu.\nUSA mírně stupňovaly svou rétoriku. Stále ale nepřistoupily k nějakým reálným a významným krokům, které by skutečně naznačovaly globální bezpečnostní krizi. Disproporci mezi novinovými titulky a skutečným děním nám může ukázat, jak Obama na bezpečnostní poradu vyšle jen zástupce a s Putinem pouze telefonuje. NATO samozřejmě musí reagovat na iniciativu baltských států, které si jeho činnost vyžádaly.\nNejvětší chybou by bylo vidět současný svět s Ukrajinou coby centrem jeho dění. Nejen že Čína činí velmi zajímavé kroky v Zimbabwe, kde minulý měsíc přijali její měnu a nyní tam dostala leteckou základnu ke kontrole důlních oblastí. Zároveň tu máme mnohem širší kontext potenciální roztržky mezi Ruskem a USA. Třecí plochou je totiž také Sýrie, jejíž režim může nastalé ukrajinské krize také využít. Jak si pak právě Čína vysvětlí celou situaci kolem Ukrajiny, když sama řeší mnohé teritoriální spory, především s Japonskem?\nI dnes doufám především v uklidnění situace ze strany skutečně akceschopných mocností. Přesto si začínám myslet, že nás ještě bude čekat dělení Ukrajiny za rámec Krymu. Je samozřejmě velmi nejisté, jak toto dělení bude probíhat. Může se NATO povést, skrze jeho nejvíce protiruské státy, vyprovokovat něco vážnějšího? Může se Rusko vydat dál samo od sebe, nevyprovokováno nějakým krokem kyjevské vlády? Co když ve světě vypukne jiný, velmi závažný konflikt a bude nutná kooperace s Ruskem?\nPříspěvek byl publikován v rubrice Hodina vlka, Pohled bratří Hladíků se štítky EÚ, Rusko, Ukrajina, USA. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.\n69 reakcí na Aktuální vývoj kolem Ukrajiny – Doplněno!\n3 března, 2014 (1.57)\nDobrá práce, blahopřeji.\n3 března, 2014 (2.43)\njak dlouho eurodemograti z Majdanu vydrží ve „funkci“ závisí na tom, jak dlouho budou mít běžní obyvatelé Ukrajiny trpělivost s nevyplácením důchodů, nevyplácením mezd zaměstnanců státu, „zrekvírováním“ nejen devizových vkladů a ze všeobecným zdražením. T. Spencerová dokládá, jak si novej „režim“ snaží zajistit „věrnost“ ruskojazyčnejch oblastí:\n„Kyjev dojednal s oligarchy z východu Ukrajiny jejich jmenování do čela místních správních orgánů – novým šéfem Doněcku se stal Serhij Taruta, spolumajitel Průmyslového svazu Donbassu a boss fotbalového klubu Metallurg Doněck, a miliardář (a druhý nejbohatší muž Ukrajiny) Igor Kolomojskij prý kývl na nejvyšší post v Dněpropetrovsku. U obou jmenování byli kyjevský úřadující prezident Turčinov, šéf „vlády“ Jaceňuk – a šedá eminence ukrajinské politiky Julia Tymošenková.“\nJinak souhlas, popsal jste neschopnost EU pěkně.\n3 března, 2014 (19.20)\nneuspokojilo mě v prezentaci kdeco, nenarážím na článek, ale na media. Jen mě tak zajímala reakce Číny v Radě bezpačnosti OSN, resp. telefon Lavrova a jeho protějšku…\nČína přes víkend pomlčela, jakéhosi hlasování v OSN v RB se nezúčastnila, Tuneldědek mlčí, Putin koná/a neví o tom…Úhelným kamenem se zdá být geopolitický potenciál Ukrajiny jako celku. Dle Lavrova, jak komentoval svůj telefonát s čínským protějškem, on si ten pán dnes po telefonu jistě vyslechl již ledasco.., je v zájmu Číny, potažmo ve společném zájmu s Ruskem, jednotná Ukrajina, co nečiní potíže..čili jak na povrchu – Čína měla mít údajný zájem o pronájem nemalé části ukrajinské černozemi, tak k tomu, co je předmětem „horního zákona“ – zvl zemního plynu. Nabízí se úvaha, zda vzhledem ke zvláštním nestandardním čínsko-ruským vztahům se zrovna nyní netvoří tzv. dobrý byznys, výhodný pro dvě strany, ty ostatní se s tím budou muset srovnat. Čína jen tak zbůhdarma nevytváří sítě v Africe a jak se asi ke svým zdrojům dostane? Je třeba si zajistit druhou cestu, tu po souši, tu po moři…Je to jak v poslední bondovce, kdy M otevírá oči zabedněněsebevědomé ministryni zrovnačehosi – kontury se stírají, národní státy se staly jen rouškou skutečného zájmu…no uvidíme.\nčtenářům, těm zvídavím zvláště, přeju klidnou, rozjímavou noc. Nechť je nsestraší petrolejové princezny, tuneldědci etc, jsou to příšery jen s dočasným mandátem :\n3 března, 2014 (6.38)\nJenomže jmenování Kolomského připomíná zdálky dělení kořisti.Igor Kolomskij je oligarchou s majetkem odhadovaným mezi 3.-4,2. mld dolarů, je přímo zainteresován do dohody o volném obchodu s EU(vývoz jeho produkce do EU dvakrát převyšuje vývoz do Ruska a skandály, vyvolanými prověrkami jeho čerpacích stanic a dodávek paliva leteckým společnostem si vysloužil přezdívku ukrajinský Chodorkovskij. Je rovněž klíčovým sponzorem nacionalisty Tjanyhuka a majitelem fotbalového klubu Dynamo Kyjev. Role fotbalových rowdies na majdanu je nepřehlédnutelná, rovněž spojení jejich kápů s majiteli fotbalových klubů.V minulosti dal 4O mil. dolarů na volební kampaň Juščenkovy Naší ukrajiny. Co je na jmenování oligarchů do čela místních samospráv demokratického mi zůstává utajeno i přesto, že má každý z aktérů demokracie plná ústa. Jako již poněkolikáté USA s EU zaklínajíce se vývozem demokracie, instalují na své zadní dvorky fašismus.\n3 března, 2014 (11.04)\nDík za doplnění. Takže Euromajdan si tamější Rusy „nekupuje“, jen proevropští demograti si rozdělujou koryta.\n3 března, 2014 (6.59)\nDovolim si par komentaru.\nPuti ziskal Krym, ale politicky prohral.Dlouho se snazil se budovat svou euroasijskou unii jako alternaticu k EU, a pak behem par dnu ukazal, ze je to jen nove SSSR. Je to signal pro stredoasijske diktatory, ze ruske zakldany na jejich uzemi zacnou ochranovat ruske obcany, kdyz nebudou k Putinovi poslusni.\nPutin si nevsiml geopolitickych zmen a hleda – jako za sveho mladi – nepritele na zapade. Cina je jiste spokojena – a stredni Asie se nutne bude snazit putinovi imperialni ambice blizsimi kotakty s Cinou.\nPutinuv program pripojovani ruskych mensin v okolnich statech pokracuje a musime se ptat, kde se zastavi.DFalsi na rade je pochopitelne zbytek ukrajiny a pobalti. To by znamenalo tisice mrtvych, ale zastavi se Putin na Krymu? A jak by reagovalo Cesko, kdyby za par let zacala „ochrana“ ruskych obcanu v Estopnsku? Dodrzely bychom svoje smluvna zavazky z NATO nebo by vetsina ceskych obcanu chtela zachranit „mir“?\n3 března, 2014 (7.38)\nJiste, tuhle krizi vyvolal Putin. Zakerne nahnal na namesti v Kyjeve sber podpalujici policajty, pouzivajici misto mavatek bagry a na jejich podporu ruzne hlavou z EU a USA. Taky zaridil, aby sepsali nejakou dohodu se stavajicim rezimem a samozrejme take, aby ji vzapeti porusili.\nPane vachmajstr, voni jsou hlava…\n3 března, 2014 (7.57)\nTu dohodu porusil uz Janukovic. Jetsli zacali policejni odstrelovaci strilet na Putinuv rozka, nevim, je to mozne. Na krymu nestrilel nikdo.\nPatrne jsem svym prispevkem tal do ziveho.\n3 března, 2014 (11.06)\nčlověče, slyšel jste něco někdy o takovém „bazmeku“, co mu říkaj „logika“?\nJak by si Janukovič pomoh, těma vraždícíma odstřelovačama?\n3 března, 2014 (11.07)\nKdybyste četl pozorně, tak tam mé kritické zhodnocení Putinových zisků a očekávaných ztrát naleznete. Stejně jako předjímanou aktivizaci postsovětských republik, které z vývoje situace určitě nebudou nadšené.\nZbytek už jsou spekulace za hranici úvah GazpromRuska – na Ukrajině proběhl převrat a skladbu jeho činitelů najdete v odkazu v článku také. Míchat takovou situaci s baltskými státy je hodně kreativní…\nČína se určitě bude zajišťovat, ale ve věcech politiky dvojího metru se jí hodí aliance s Ruskem. Má své nevyřešené.\nKde jste vzal, že dohodu porušil Janukovyč? Nikde taková zpráva nebyla, možná na Událostech ČT, kde vynechali příčinu a mluvili o důsledcích?\n3 března, 2014 (11.38)\nJasne, nekde se shodujeme (nebo proste je na neco vic zduraznuji).\nJanukovic nepodepsal zakony, ktere slibil podepsat. (Odkaz – viz Nazory a argumenty na Ceksem rozhlasu v nedeli podvecer.) Co konkretne se tam stalo je tezko rici – patrne Janukovicovi zacali odporat poslusnost silove slozky (uz predtim musel menit neposlusneho generala) a majdan dohoda moc nezajimala. Kdo dohodu porusil prvni nevim. Janukovic kriticky moment na jasne spojeni s nemajdanovskou parlamentni opozici promeskal.\nNevim co je mate na mysli jako „spekulace“. V tuhle chvili to nevypada, ze rusko k sobe pripoji nejakou dalsi cast ukrajiny … ale pred par dny to nevypadalo ani na bleskovou separaci krymu. Takze je to nutno brat v uvahu. (Ja si treba nemyslim, ze Putin planovane smeroval k anexi Krymu – spis me to prijde jako afektovana reakce na politickou porazku na Ukrajine – ale holt se totez muze stat i jinde.)\nAnexe Krymu nebyla reakce na prevrat v Kyjeve. Byla to „ochrana“ ruskych obcanu (meli uz rozdane pasy?) a nikdo nevedel pred cim. Znamenalo by to, ze po navratu Janukovice by se Krym vratil Ukrajine? A po dalsich volbach (ve kterych by tento kleptokrat tezko uspel) by Krym zustal ukrajinsky, i kdyby vyhrali proevropsti politici? Tomu se da tezko verit.\nCina hlasite mlci. Te4zko muze uznat anexi Krymu, ale tez nebude na Rusko hlasite tlacit. Ovsem stredni Asie a jeji suroviny jsou jeji sferou vlivu stejne jako ruskou.\n3 března, 2014 (13.35)\nScallop – hratky s casovou osou kolem one smlouvy zacaly hned par dnu po te, co se odehrala. Nicmene skutecnost byla takova, ze smlouva podepsana byla, Janukovyc mel cas 48h na ono odvolani pochybnych zakonu, vsechno ale skoncilo na tom, ze opozice udelala otocku o 180 stupnu a smlouvu behem nekolika hodin de facto porusila respektive svymi ciny nerespektovala. Janukovyc se nasledne, vida kam se vyvoj ubira, zdekoval.\n3 března, 2014 (13.36)\n3 března, 2014 (13.40)\nJak uz jsem psal, pro mne je podstatne, ze se prestalo strilet. (Ale je mi jasne, ze toto pro mnoho lidi vyznam nema.) Ze ale Janukovic porusil dohody take, je fakt – patrne uz v dobe, kdy mu horela puda pod nohama (bezpecnostni sily uz ho neposlouchali) a jednani s opozici o poruseni dohod pro neho nic neresilo.\n3 března, 2014 (18.49)\nHele, fakte, uz jste si sesumiroval jak je ten Janukovyc porusil?\n3 března, 2014 (17.12)\nAd Janukovyč – skutečně navzdory časové posloupnosti a všem dostupným informacím zaměňujete důsledek za příčinu. To Vás samozřejmě v hodnotících soudech ovlivní.\nSpekulace v souvislosti s pobaltím – to je z říše sci-fi, napadnout bez předchozí vojenské konfrontace baltské státy, členy NATO. Ukrajina je tzv. failing state, kde proběhl převrat a není zde legitimní vláda, kterou navíc Rusko neuznává. V mezinárodní politice jde skutečně především o to, jaké role a obrazy hlavní aktéři připisují sami sobě, než jaké bychom jim chtěli přisoudit my, z ČR: Tedy v tomto případě je Ruská pozice jejich ústy jasná – hájí své zájmy proti nevyzpytatelnému, násilím dosazenému režimu, jež nectí dohody a ohrožuje ruskou menšinu (viz jazyková nařízení a radikální členi této kyjevské vlády; naleznete v odkazech v článku).\nJinak o tom, jak dopadne Krym jsem psal minulé pondělí v analýze na Referendu, odkaz na ní naleznete v článku. Zjistěte si fakta, pak se snadněji polemizuje.\nNavíc je sporné, zda jde o anexi:\n1) Krym je autonomní republika, která se k Ukrajině přidala v 90. letech a ponechala si část autonomie. Nyní se její demokraticky zvolená vláda rozhodla přidat na stranu Ruska.\n2) Ruské základny a jednotky tam dávno byly; na základě jistých smluv, které v nejistotě státního převratu nabývají stejné nejistoty.\n3) Rusko nejen dle infografiky prvotně vytvořilo především obranný perimetr svých základen vůči nevyzpytatelnému kyjevskému režimu.\n4) Nejvtipnější ze všeho je, že legitimizujeme sebevyhlášenou vládu, která se k moci dostala pouličním násilím a porušením dohod. To jediné jí stačí k legitimitě? Pokud ano, je zajímavý argument i Erika Besta, neboť Krym si v tom případě Rusko uhájilo také legitimně, tedy ozbrojeným obsazením:\n3 března, 2014 (18.01)\nSepsal jsem Vam dlouhou odpoved a pak omylem tuknul na mys a cele mi to zmizelo … Psat to znovu uz nestihnu, proto jen hlavni body.\nputiny kroky ctu jako urazenou jesitnost – jinak by na Krymu pockal na referendum nebo skutecne ohrozeni obyvatel nebo sve zakladny (jazykovy zakon je na to fak malo, chtelo to alespon prvniho obvineneho z pouziti rustiny). Racionalni by ted bylo od Putina minimalizovat skody. Jenze jedna on racionalne? Spasitel z definice racionalne nejedna. Proto ukazuji na pobalti. (V pripade racionalniho jednani mu nebezpevi nehrozi.)\n„V mezinárodní politice jde skutečně především o to, jaké role a obrazy hlavní aktéři připisují sami sobě, než jaké bychom jim chtěli přisoudit my, z ČR:“\nVelmi presne. Proto byl vyvoj na ukrajine dan ukrajinci samotnymi a jejich nestabilbi spolecnosti (a nikolv zlymi USaky, coz je na tomto servru obecne akceptovane dogma).\n1) Proc byl tedy nejprve vymenen krymsky premier a nepockalo se na referndum? Mel z toho vysledku Putin obavy nebo proste jeh/ruske urazene ego potrebovalo „akci“?\n3) Chtelo by to alepson trochu konkretni ohrozeni zakladen. Vzdyt ani dodavky elektriny nebyly omezeny. (Mimochodem, jsou nyni site z ukrajiny na krym preruseny nebo ani ted ne?)\n4) S timhle argumentem mam velky problem. Prevaraty se deji po celem svete, vlady v mnoha zemich se daji oznacit za nelegitimni (co treba stredni Asie?), ale nelegitmni vlada sama o sobe neni a nsemi byt dotatecnym duvodem k anexi. Vlady se meni casto (i ty nelegitimni), ale hranice se meni jen vyjimecne. (Jestli vma slovo anexe vadi, dosadte si jine, me by to pripadalo jako hrani si se slovicky.) Kdyz treba za par mesicu probehnou volby a prijde do Kyjeva legitmni vlada, stahne Putin sve vojaky?\n3 března, 2014 (18.14)\nTak samozřejmě, Vy míníte, mezitím ostatní jednají. To je prostě mezinárodní politika. Ono ‚mělo by být‘, nebo ‚proč nebylo‘ je úplně jedno, když tu máme ‚je‘.\n3 března, 2014 (18.07)\nPro dnesek mizim od stroje, takze dik za debatu!\n3 března, 2014 (8.53)\nJak vidim, oni jsou opravdu hlava. Uz vedi, ze to byli policejni ostrelovaci a uz tusi i na ci rozkaz strileli.\nCimpak tu dohodu Janukovyc porusil? Smim vedet? Nebo nesmite ani naznacovat?\n3 března, 2014 (9.01)\nNepodepsal zakony, ktere v predchozim jednani slibil.\n3 března, 2014 (9.13)\nHm… klobouk dolu. Kdy to jako mel udelat? Na uteku? Vzdyt on k tomu ani nedostal prilezitost.\nVidim, ze vas pristup k faktum je docela svojsky.\n3 března, 2014 (9.16)\nNo treba zrovna nemel po ruce propisku.\n3 března, 2014 (9.23)\nDoufam, ze aktualne neobvinite ze straneni Rusku. Tam mate posloupnost celkem jasnou.\nAle beru ten prispevek jako priznani toho, ze jste se doplacal do rihu a uz nemate co napsat.\n3 března, 2014 (9.31)\nTak budto berete aktualne ci jina ceska media jako seriozni zdroje nebo jako zumpalisty. Nemuzete si vyzobnout jeden clanek a rici „toto je pravda“ a kdyz ja dam jiny clanek, rici „toto je medialni manipulace“.\n3 března, 2014 (11.12)\nVidim, ze uz fakt melete z posledniho, kdyz si odmitate pripoustet, ze i nase media, ktera ve sve vetsine strani Majdanu nepisi nic o poruseni dohod ze strany Janukovyce, to je jen vas vhky sen.\n3 března, 2014 (11.23)\nDohody byli poruseny z obou stran. Pro me je podstatne, ze zabijeni prestalo. Ceska media povazuji za relativne dobra, prinejmensim se da najit dost pohledu pro cloveka, ktery je chce najit.\n3 března, 2014 (11.43)\nNo vida, pokrok nastal, uz porusovaly obe strany. Ted jeste vysvetlit,jak si takovy prumerny scallop predstavuje NEporuseni ze strany Janukovyce. Jiste to jiz pred valkou probiral s panem okresnim hejtmanem.\n3 března, 2014 (13.23)\nTakze jak jsem predpokladal… jak mel scallop vysvetli CO mel Janukovyc delat, aby podle scallopu neporusil dohody, najednou nevidi, neslysi. Protoze on ty dohody prece porusil, ani nemohl neporusit, ma to ve scenari boje dobra se zlem a pres to vlak nejede.\n3 března, 2014 (13.30)\nMel se s opozici na predcasnych volbach dohodnout davno pretim. po desitkach mrtvych na Majdanu uz bylo nejdulezitesji zastavit strelbu. (Ale Janukovice chapu, ze se do posledni chvile drzel moci. Jeho majetek v Kyjeve byl ohromny.)\nAha… takze tim, ze se nedohodl drive, porusil dohody. Genialni!\nMimochodem, termin voleb byl znam, opozice nabidku s sestaveni vlady dostala. To vse jeste driv nez na Majdanu zustalo nekolik desitek mrtvol o kterych vy vite, ze byli na rozkaz Janukovyce. Zrejme nechal postrilet i vlastni polise. Nelze nez smeknout pred jeho dabelskou rafinovanosti.\n3 března, 2014 (13.48)\nporad se tocime v kruhu. Abych to ukoncil jeste jednou zopakuji, ze opozice (hlavne Majdan) porusila dohodu (Janukovic tez). dnesni vladu na ukrajine nelze do voleb oznacit za legitimni, ale zadna legitimnejsi tam neni.\nAlterrnativou by byl Majdasky masakr – ovsem plne v moci demokraticky zvoleneho kleptokrata a legitmni vlady.\n3 března, 2014 (13.52)\nV zadnem kruhu se netocime, ja jen sleduji vasi linku („Janukovyc porusil dohodu“) a snazim se z vas dostat jak. Zatim jste mi nebyl schopen dat odpoved. Legracni konstrukce popirajici kontinualni tok casu neberu vazne.\n3 března, 2014 (13.54)\nOdpovidal jsem, nadelni debata nazory a argumenty, cesky rozhlas. Tohle je furt dokola.\n3 března, 2014 (14.00)\nDalsi vyhybava „odpoved“.\nJa to celkem chapu, kde nic neni, ani smrt nebere…\n3 března, 2014 (8.55)\nChtěl bych, aby si všichni uvědomili, že Rusko tuto akci proti Ukrajině plánovalo dřív něž přišel první demonstrant na Majdan. Takové vojenské operace se plánují několik měsíců předem. Takže to rozhodně není reakce na to, že byl svržen Janukovič.\n3 března, 2014 (9.20)\nDovolím si zde citovat komentář jistého „patriota“ v jiné diskusi:\nPutin může dále postupovat takto:\nProhlásí, že se na Ukrajině nachází zbraně hromadného ničení, obsadí vojensky celou Ukrajinu, zlikviduje ukrajinskou armádu, nechá popravit nepohodlné politiky a zůstane tam nejméně 8 let. Nepůjde o žádnou agresi a okupaci, nýbrž o „misi“.\nTento scénář je naprosto legitimní a demokratický, osvědčil se nedávno v případě Iráku.\n3 března, 2014 (9.21)\nA kritici americanu v Iraku pri putinove okupaci nereknou ani popel 🙂\n3 března, 2014 (9.25)\nVojenske operace se planuji dopúredu preventivne ve všech zemich. Nehledejte za tim konspirace. To by byla ukázka diletanstvi nejvyššího radu, aby veleni armády nemelo prichystany preventivni plan na reseni všech moznych situaci.\n3 března, 2014 (11.18)\nV Rusku je diletanství, respektive bordel normou!\nRuská připravenost hovoří pro páně Cloudyho názor.\nA zaslepenost mnoha místních diskutujících, proruská, je pro mne naprosto překvapivá.\nNeexistuje žádná Ukrajinská nebo EU chyba ospravedlňující tu invazi. Dvojí metr není jen velmocenský zájem, ale i myšlenkový pochod mnoha našich spoludiskutujících.\n3 března, 2014 (11.45)\nBordel v armádách mají všechny staty. Kazdopadne profesionalni armada a Ruske veleni je uplne jinde nez si myslite. Pletete si Rusko po ropzpadu SSSR s dnesnim stavem.\nNevim proc to vztahujete na me, když jsem napsal cituji: „invaze do cizího státu, jehož hranice garantovalo i Rusko je porusenim dohod a agresivni jednani Ruska.“ Objektivni priciny jsou ale dulezitym faktorem retezu udalosti.\n3 března, 2014 (13.01)\n„Zaslepenost mnoha místních diskutujících, proruská, je pro mne naprosto překvapivá“\nNení to spíše Vaše zaslepenost, když nerozpoznáváte, že lidem se prostě příčí to ohromné pokrytectví západní politiky, kdy z nich propaganda dělá hlupáky, jako v případě ukrajinských událostí? Že z toho momentálně vycházejí Rusové lépe je jen důsledek onoho pokrytectví a arogance.\n3 března, 2014 (13.05)\nPo anexi Krymu uz rohodne lepe nevypadaji.\n3 března, 2014 (13.20)\nOni Rusové z něčeho „vycházejí lépe“? Rusové, kteří jsou na pranýři celého světa?\n3 března, 2014 (14.12)\nZdá se mi, že je to antiamerikanismus, který je spíše typický pro většinu světa.\nV této Ukrajinské krisi velké množství komentářů i hlasů, jak u nás, tak i jinde ukazuje, že zřejmě většina lidí to vidí jinak než Vy.\n3 března, 2014 (14.53)\nRošádku, oni jsou pouze na pranýři G7 a loutek z EU, nikdo jiný neřekl ani popel. A ti jiní jsou 2/3 světové populace.\n3 března, 2014 (14.59)\nTedy skutečně nevím, v jakém světě to tady na tom „blogu obyčejných lidí“ žijete.\n3 března, 2014 (16.59)\nPane Čermáku, určitě bych v té akci neviděl nic konspiračního, když nepokoje trvaly od listopadu loňského roku. Být od té doby pouze v limbu a v lihu by se vojenské generalitě jistě vymstilo – když je navíc Ukrajina natolik významná a Rusko se snažilo seč mohlo si ji na svou stranu přiklonit ještě před letošním vypuknutí násilí.\nSamotný scénář, který na Krymu proběhl, není vojensky ničím neobvyklým a jistě jeho prvky při bližším prozkoumání naleznete nejen v případě ČSR roku 1968 – tedy speciální síly obsazující prvotně politické vedení a komunikační uzly, následně blokáda letišť a zajištění strategických bodů. Neustále tvrdím, že zpočátku šlo předně o zajištění perimetru vojenských základen proti nevyzpytatelnému kyjevskému režimu. Částečně autonomní republika Krym se pak prostřednictvím demokraticky zvoleného premiéra přidala na ruskou stranu a proběhne plebiscit o připojení k Rusku.\nJe těžké nebýt nyní kritický vůči EU a USA, když se začala používat rétorika mezinárodního práva, suverenity, apod. Kdy drony USA tyto instituty nectí dennodenně a kdy jsme znásilňování našich globálních norem, či ideálů bez problémů dlouhou dobu asistovali. Je to těžké, ale bohužel, je to tak. Kritika tzv. dvojího standardu se v případě ruského postupu nyní opravdu zhmotnila a prakticky neexistují prostředky, které by takový postup mohly zarazit. Nikdo je nevynalezl v případě počínání jiných mocností.\nVelmi trefný komentář k tomuto dvojímu hodnocení měl dnes Erik Best:\n3 března, 2014 (20.23)\nMyslím , že teno final w. nesměřoval ani tak k dronům, ale k tomu, že málo nebo vůbec nebyli současní vládci v Kyjevě vedení ze strany západu ke skutečné demokracii a jednacímu stolu. Drony jsou řádově jiný problém než vojenské obsazení části státu v srdci evropy.\n3 března, 2014 (19.45)\nMálo se píše o tom, že už 31. ledna (!) zveřejnil bývalý poradce prezidenta Putina Andrej Illarionov, takto člen CATO Institutu (v němž se angažuje také Václav Klaus) svou analýzu ruských plánů s Ukrajinou a nastínil tři scénáře, s nimiž bude Rusko pracovat. První spočívá v ovládnutí celé Ukrajiny, druhý v proměně Ukrajiny ve slabou konferederaci, jejíž východní a jižní část bude plně pod kontrolou Ruska, a třetí, minimalistický scénář hovoří o připojení Krymu, Luganské oblasti a části Sumské oblasti k Rusku. První kroky tímto směrem mělo podle Illarionova Rusko začít podnikat okamžitě po skončení olympijských her. Zatím to jde docela bezchybně.\nTo je nepochybně také důvod, proč tolik státníků nejelo na Putinovy OH.\n3 března, 2014 (20.37)\nDíky za tuto informaci. Vývoj událostí ukazuje na připravený scénář, Variantu 1 měl připravit Janukovič, ale situaci nezvládnul, tak nastupuje silové řešení. Otázkou je jestli také Illarionov nepustil něco o jak bude Rusko řešit konflikt s EU? Udělá bububu a až se evropani začnou třást strachem, přijde Putin jako mírotvorce?\n3 března, 2014 (21.24)\nNevím, situace je spletitá. Jen jsem reagovala na poznámku pana Cloudyho a chtěla upozornit, že takové informace již v předstihu existovaly. Zatím to jde vcelku jak na drátkách. To, že se Putinovi a jeho generálům podařilo všechno rozmyslet, zorganizovat a začít provádět ausgerechnet dva dny po skončení ZOH, neboť to se právě události začaly hýbat, si snad nemyslí vůbec nikdo (doufám). Naše rozvědka rozhodně dobře nepracovala, chci totiž věřit, že Miloš Zeman, by jinak býval svou účast na ZOH lépe rozvážil.\n3 března, 2014 (21.43)\nAle tak strategické plány snad dělá každý, pro koho to má smysl a svede je nevyžvanit na nejbližším nároží… Pokud si to Putin tak dobře naplánoval, všechna čest, světovládu si asi zaslouží 😉 BTW, jak akceschopná je Putinova konkurence? V případě, že by hrozilo nasazení blech do kožichu, jak dlouho by trvalo, než by se hnula? Týden? Dva? Půl roku 😉 ?\n3 března, 2014 (23.37)\nRozvědka, rozvědka, není to ta firma, ve které se velící generálové nechávají úkolovat kantýnskými z Chodosu Chodov?\nTak to je lepší, aby se zůstal pan prezident opírat o svou špacírku.\n3 března, 2014 (9.42)\nJisté je, že v ukrajinském parlamentu sedí ještě větší pitomci, než u nás.\nVětší kravinu, než přijít s jazykovým zákonem v tomto čase, už udělat nemohli.\n3 března, 2014 (9.43)\nPane Hladísku, ve Vašem článku v Parlamentních listech uvádíte, že EU přislíbila Ukrajině 20 miliard Euro. Nevím o takovém prohlášení nikoho z EU. Můžete dát odkaz na relevantní dokument?\nKde v Parlamentních listech? Tam jsem článek nepsal… Nicméně ano, EU tyto peníze minulý víkend ‚přislíbila‘ ústy Barossa a podmínila je reformami IMF:\n3 března, 2014 (12.02)\nHm, hm, aby to nebylo jako v Řecku, půjčíme Vám a Vy si za to musíte koupit naše zboží. Ale uvidíme, nejspíš to bude jen hozeno do černé díry.\n3 března, 2014 (10.39)\nOvšem, ovšem – na Krymu je hladce dokonáno, co bude s ukrajinským východem, to bude záležet spíše na ekonomice těch oblastí. A zase – klíč má v ruce zase Rusko. Není to do budoucna nijak povzbudivá situace.\n3 března, 2014 (14.28)\n1. Na případných vysokých cenách plynu /ale i ropy/ vydělají z hlediska konkurenceschopnosti firmy , které využívají US plyn, zjednodušeně tedy USA. A Rusko. Evropu to poškodí. Firmy vyrábějící v Evropě.\n2. Dále budo vydělávat evr. importéři uhlí , evr. energetický sektor jako celek bude ztrácet svou diverzifikovatelnost, v posledku svou konkurenceschopnost a strategickou bezpečnost.\n3. Stejně tak mohou vydělat importéři US zkapalněného plynu, od roku 2016 – pokud by ceny plynu zůstaly chronicky vysoké. A samozřejmě že producenti v USA.\nKaždopádně na tom nevydělá Ukrajina. A už vůbec ne obyčejní Ukrajinci.\nRusko reagovalo tak jak reagovalo, USA by asi také nenechaly chladným podobné události v Mexiku. Reagovalo ve prospěch svých zájmů.\nEvropa ale nekoná ve prospěch svých zájmů, buď znova sedla na lep Amíkům, nebo prostě Evropa není tou demokratickou Evropou /EU/ lidí EU, démů EU, jak sama sebe prezentuje…a je tedy možná prostředkem prosazování zájmů určitých skupin antievropských, nedemokratických – prostřednictvím evropské politické šlechty pracuje v neprospěch občanů Evropy.\nNikdo rozumný v Evropě nechce válku s Ruskem a už vůbec ne kvůli Ukrajině, ukrajinskému střídání oligarchických skupin.\nAť si tu případnou občanskou válku vybojují Ukrajinci sami, EU by se neměla prostřednictvím své politické šlechty nechat vtáhnout do takového konfliktu. A pak se nechat znovu “ poválečně obnovovat“ zpoza Atlantiku. Jedna taková megahloupost snad už stačila , ne ? Stejnou chybu udělá znovu jen hlupák.\nNikdo však nebrání Šauerové či scallopovi aby si nakpoupili ukrajinských dluhopisů seč jim jejich konta stačí Tím sice asi napomohou i ruským bankám exponovaným vůči bilancím ukrajinskému fiskálu a ukrajinským bankám a podnikům, ale pokud by sehnali skutečně mnoho dalších takových jako je scallop a Šauerová a dokázali by nakoupit skutečně velmi mnoho ukrajinských dluhopisů – něco by snad zbylo i pro ukrajinské oligarchy a něco maličko i pro obyčejné Ukrajince.\nŠauerová a scallop by tak zvedli rating ukr. bondů a zvýšili tak poptávku\nOstatně nebyli by v tom sami – v takovém autentickém projevu solidarity – hleďme kdo také spekuluje na budoucí přiliv EU peněz do Ukrajiny a na její budoucí konsolidaci z peněz anonymního eurohňupa /daň, poplatníka z EU/ :\nVidíte – oni o solidaritě vůči lidu Ukrajiny jen nežvaní, oni ji přímo provádějí.\nJistěže vedeni neziištnými motivy.\n3 března, 2014 (16.40)\nještě něco z toho plyne, pro nás daňové poplatníky a odběratele ČEZu, doteď sem si nedovedl představit, že by komediant a Babišův ministr obrany měl vůbec nějakej ánung o energetice a ejhle:\nTakže, aby ČEZ mohl do ekologického Německa exportovat elektriku, budem muset zaplatit Westinghausu dostavbu Temelína. na základě projektu, ke kterýmu nemaj jedinej funkční referenční vzorek.\nMožná si ještě někteří pamatujou, jak tato firma kdysi nahrazovala svými kvalitními výrobky aušusový ruský palivový články.\nS pokorou jsme se pak vrátili k Rusům….\n3 března, 2014 (17.23)\nNo, to je asi už jen neplánovaná odezva a to rázu spíše komického. Neviděl bych za tím nějakou příčinno-důsledkovou souvislost s průserem na východě.\nStropnický si nedovedl ještě tak před půr rokem představit, že bude ministrem obrany…no a taky se jím stal.\nMožná si myslí, že o Temelínu by se mělo rozhodnout metodou “ Majdan“,\nTaky jeden z těch velkých expertů na všecko – od Hamleta přes armádní letouny až po jadernou elektrárnu.\nKdyby někdy dokázal mlčet, shazoval by se o dost méně.\nPředstava že by Babiš dělal na ruské frontě rechnungsfeldvébla a Stropnický šturmoficíra…mě dost děsí. To ať se raději fakt včas zdekují do bezpečí nějakého atomového úkrytu – vyhrazeného evropské politické šlechtě.\nApropo – co kdyby fakt došlo na nejhorší ? Máme vůbec ještě nějaké kryty – anebo se to všecko rozprodalo či pronajalo soukromníkům ?\nNo co, když tak se ukryjeme u scallopů, ten je jistě připraven na všecko – jako každý správný europionýr.\nNejjistější kšeft ale mají banky – války znamenají půjčky , půjčky znamenají úroky a úroky znamenají proudy peněz kryté lidskou blbostí – a ta, jak známo, je nevyčerpatelná.\nUž si, mnou ruce – slyšíte jak to šustí…..ššš, šššš – to dělají suché ruce bankéřů.\nMají velkou výhodu v tom, že do svých bilancí nemusejí zahrnovat hromady mrtvých lidských těl., všecko ostatní jo…ale hodnotu lidského života ne. To si například rechnungsfeldvébl dovolit nemůže – že by něco nevyúčtoval, musí mít přehled o každé vydané a zničené onuci.\nTo na onucích se vydělává. Proto musí rechnungsfeldvébl hlásit správná čísla ohledně onucí, počty mrtvých stačí oznámit jen přibližně.\nNebýt ale těch mrtvých lidí, tak by ty onuce neměl kdo nosit a spotřebovávat. -nebylo by tak ani válek / a nebylo by ani zisků bank/. Je to divné – že se lidi v určitých chvílích svého krátkého života chtějí stávat otroky onucí – zcela dobrovolně , někdy se do toho dokonce hrnou jako by šli na nějakou slavnost. Nerozumím tomu. Připadají mi šílení.\nJsou jak ty onuce.\n3 března, 2014 (19.51)\n– máte recht, to šílenství, je to zřejmá kolektivní debilita.\nzcela jasně pozorovatelná v náročnejch, zlomovejch a osudovejch momentech konkrétního lidskýho společenství.\nJako je třeba poslední kolo TV Superstár, či v jakejkoliv jinejch důležitejch volbách.\nMám ten nepříjemnej pocit, že partaj, co sem jim to v posledních volbách hodil, vygenerovala ze své myšlenkové elity takového ministra zahraničí, kerej se ale vůbec svým jednáním neliší od svého šlechtického předchůdce, toho, co má k idu blíže a proto tak noblesně podporuje vesnickou prostitutku.\nSice jsem si nedělal přehnaný iluze, ale že mě takhle doběhli, to jim nezapomenu….\nTa možná dilemata rozhodování, hysterickej homosexuelní kuchař Vladko, nebo punker Kchárl, nebo charismatický B.S, vono je to nakonec gánc egál…….\na pro jistotu, aby nedošlo k nějakým mejlkám, tím B.S. myslím současného premiéra, nikoliv bullshit.\n3 března, 2014 (16.50)\nVam nic nebrani precist, co Šauerova či scallop napsali a co nenapsali. Ovsem pochopeni psaneho textu je schopnost, ktera neni dana kazdemu.\n3 března, 2014 (17.04)\nSlovosled a háčky a čárky by k dispozici slovutnému sepisovateli textů nebyly ?\nTak co ? Koupili mí rádcové, koupili ? Kolikm těch dluhopisl koupili ?\nPrd, co ?\nČekáte aby to zas zatáhl někdo za vás, vy dva výlupci. Takových jak vy dva bych chtěl mít v zahradě na tucet – ale jenom sádrových.\n3 března, 2014 (17.46)\nVynikající analýza. Objektivní, držící se faktů, ideologicky nedotčená. Za sebe dávám za deset hvězdiček (ba ne, jen těch pět 😉 , i když deset bych dal rád).\n3 března, 2014 (20.07)\na po panáku na dobrou noc, spiseček z jiného blogu, doplněný bohatou fotografickou dokumentací o tom, jak ideoví předchůdci eurodemogratů z majdanu, kteří sami sebe prohlašovali za bohabojné katolíky, bojovali ve své době, s ruskými bolševiky. Každého věku, jak se můžete sami přesvědčit.\na kdo by měl tento zdroj za jednostraně a protidemograticky nevyvážený, tomu můžu doporučit čistě Pravdo und Láskovou „Paměť národa“, jakkékoliv vzpomínky Volyňských Čechů. Těch, co ve Svobodovejch jednotkách umírali za ukrajinskej Charkov, Kyjev, „československou“ Duklu a Ostravu:\n(doplňte si www).pametnaroda.cz/story/serak-karel-1923-573\n„Banderovci a partyzáni\n„Než aby ho pustili, tak si řekli, že je všechny zná. Tak ho oddělali.“\nVytvořily se skupiny partyzánů a banderovců. Partyzáni nepoužívali násilí, lidé jim ochotně poskytovali jídlo nebo jiné potřeby. Banderovci byli horší. „Když člověk neotevřel, tak vypáčili dveře. Neexistovalo říct: ,Nedám.‘ Správní partyzáni brali jen to, co potřebovali, nebo si vytvářeli nějakou zásobu, ale banderovci rabovali.“\nVzpomíná na kamaráda z Volyně, který odešel k banderovcům. „Najednou se ztratil a nebyl. On chtěl couvnout, chtěl se odtamtud dostat. Než aby ho pustili, tak si řekli, že je všechny zná. Tak ho oddělali.“ Manželka se po manželovi sháněla a obvinila banderovce z jeho smrti. „Tak přišli v noci a pozabíjeli je.“ Vyvraždění celé kamarádovy rodiny se stalo v roce 1944.“\n3 března, 2014 (20.21)\ntento filmeček je již politicky korektní, vždyť jej natočila ČT. Za povšimnutí stojí vyprávění přeživších Volyňských Čechů. Třeba jak nyní stařenka vzpomíná, jak marně se sestrou hledala svého mrtvého otce, takto kolaterální ztrátu boje UPA za svobodu proti bolševikům, Rusům, Polákům a Čechům:\npamětníci vymírají a nebude to dlouho trvat a vovčanstvu bude možné nakecat cokoliv.\nOstatně, jak před časem tuto možnost na aktuelně nadšeně vyzdvihovala paní S.Š., nebo vlastně StB Libuše.\nJeden z našich vesnických wehrmachťáků, když se nalil, tak vyprávěl, že na Ukrajině, když šli v rojnici, mezi Němcama bylo černo. To černo byli ukrajinci, kteří lopatama dobíjeli moskaly,\n3 března, 2014 (23.29)\nchudáci Ukrajinci si to holt bohužel pěkně vyžerou…\nkecy tajtrlíků z eu jsou Rusům k smíchu a stačí když Rusové požádají Číňany, jestli by neprodali pár těch amerických dluhopisů a dostanou od slovutných domekratů z eu a usy na Ukrajinu darovací smlouvu\nOrwell nebo i Goebbels by dneska jen nevěřícně koukali


Na CzechTeku ho měla do oka trefit policejní plechovka. Soud žalobu zamítl - iDNES.cz\n31. ledna 2011 16:25, aktualizováno 16:25\nZatímco Ondřej Holous (na snímku) se omluvy a odškodnění dočkal, Tomáš Pavlacký má zatím smůlu | foto: ČTK\nPodle soudkyně Markéty Vodákové se nepodařilo prokázat, že mu úraz způsobil některý z policistů, který proti účastníkům tehdy zasahoval. Rozsudek není pravomocný, Pavlacký se proti němu chce odvolat.\nPrvoinstanční soud tak přehodnotil své rozhodnutí z července 2009. Tehdy uznal oprávněnost Pavlackého žaloby. Odůvodnil to tím, že stát vždy odpovídá za škody způsobené policistou při zákroku. Z této odpovědnosti se může vyvinit pouze tehdy, když prokáže, že policejní zásah vyvolal sám zraněný člověk svým protiprávním jednáním.\nOdvolací pražský městský soud však následně jeho verdikt zrušil a soud pro Prahu 7 dnes Pavlackého žalobu při novém jednání zamítl.\nV roce 2005 zasahovaly na technoparty CzechTek u Mlýnce na Tachovsku tisícovky policistů, převážně těžkooděnců. Několik desítek policistů i technařů bylo zraněno, mezi nimi i Pavlacký, kterého zasáhla do levého oka plechovka se slzným plynem. Muž má trvalé následky.\nPostup policie na CzechTeku vyšetřovala Inspekce ministra vnitra. Obdržela přes stovku trestních oznámení, většinu z nich ale odložila - buď kvůli přílišné obecnosti, nebo proto, že se nepodařilo prokázat vinu konkrétních policistů.\nTémata: Czechtek, Ministerstvo vnitra, Těžkooděnci, Vrchní soud